Справа № 320/14603/25
Суддя: Кушнова А.О.
Дата ухвалення: 2026-01-26 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 січня 2026 року справа №320/14603/25

Київський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Кушнової А.О. розглянув у порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "МОССТ" до Головного управління ДПС у м. Києві, Державної податкової служби України про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії.

Суть спору: До Київського окружного адміністративного суду звернулось Товариство з обмеженою відповідальністю "МОССТ" із позовом до Головного управління ДПС у м. Києві, Державної податкової служби України, в якому просить суд:

- визнати протиправним та скасувати Рішення про реєстрацію/відмову в реєстрації податкових накладних/розрахунків коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних від 04.02.2025 №12464469/41174050;

- зобов`язати Державну податкову службу України зареєструвати в Єдиному реєстрі податкових накладних податкову накладну від 30.12.20204 №2, подану на реєстрацію ТОВ "МОССТ" (код за ) датою її подання - 18.01.2025.

Обґрунтовуючи позовні вимоги, позивач зазначає, що податкова накладна від 30.12.2024 №2 була складена та подана на реєстрацію правомірно, на підставі реального здійснення господарської операції з нерезидентом - компанією "DS/D8 Corporations" SIA (Латвія) за Ліцензійною угодою від 23.12.2024 №D8COLV/380/LIC/24/002. Позивач стверджує, що отримав сертифікований програмний продукт разом із ліцензією на використання, що підтверджено Актом передання Програми (з документацією) разом з ліцензією від 30.12.2024, інвойсом, банківською випискою та платіжним дорученням, а також додатковими документами щодо матеріально-технічної бази та трудових ресурсів. Позивач наголошує, що операція є об`єктом оподаткування ПДВ відповідно до статей 185, 186 ПК України, а дата виникнення податкових зобов`язань визначена за статтею 187 ПК України - за фактом оформлення документа, що засвідчує постачання послуг нерезидентом (Акт від 30.12.2024). Відтак, на дату виникнення податкових зобов`язань позивач склав податкову накладну в електронній формі та подав її на реєстрацію до ЄРПН 18.01.2025 у межах граничних строків, встановлених пунктом 89 підрозділу 2 розділу ХХ ПК України на період воєнного стану.

Позивач вказує, що реєстрацію податкової накладної №2 було зупинено за квитанцією з посиланням на пункт 201.16 статті 201 ПК України та Порядок №1165, із загальним формулюванням про перевищення обсягу постачання над залишком придбання за пунктом 1 Критеріїв ризиковості здійснення операцій (додаток 3 до Порядку №1165), без конкретизації переліку документів, необхідних для прийняття рішення. На виконання Порядку №520 позивач подав письмові пояснення від 21.01.2025 та 28.01.2025 з повним пакетом первинних документів, що підтверджують реальність операції (Ліцензійна угода, Акт передання, лист-доповнення щодо майнових прав, інвойс, банківська виписка, платіжне доручення, документи щодо матеріально-технічної бази та трудових ресурсів). Попри це, ГУ ДПС у м. Києві прийняло рішення від 04.02.2025 №12464469/41174050 про відмову в реєстрації, пославшись на "ненадання/часткове надання" документів та на відсутність актів/розрахункових документів з орендодавцем ФОП ОСОБА_1 , хоча вимога надати такі документи у квитанції не зазначалась і вони не стосуються спірної операції з нерезидентом.

Позивач оскаржив рішення регіональної комісії до ДПС України, подавши скаргу від 05.02.2025 №28 з доданням договору оренди нежитлових приміщень, актів надання послуг та банківських виписок щодо взаємовідносин з ФОП ОСОБА_1 ДПС України рішенням від 12.02.2025 №8177/41174050/2 залишила скаргу без задоволення, не навівши конкретних підстав та не визначивши вичерпного переліку документів, які необхідно було надати для реєстрації накладної. Позивач звертає увагу на допущені ДПС України помилки у рішенні, зокрема, зазначення неправильного ІПН постачальника (продавця) замість умовного ІПН "00, який має застосовуватися при складанні податкової накладної отримувачем послуг від нерезидента відповідно до Порядку №1307. На думку позивача, це свідчить про формальний підхід та недослідження наданих документів.

Позивач підкреслює непослідовність дій контролюючого органу: за аналогічною господарською операцією (послуги за договором від 30.12.2024 №D8COLV/380/SVR/24/002) податкова накладна від 27.01.2025 №1 була спочатку зупинена, але після подання пояснень від 17.02.2025 №30 зареєстрована в ЄРПН. Водночас щодо накладної №2 за тією ж операцією надані документи залишилися без належного аналізу як з боку ГУ ДПС у м. Києві, так і з боку ДПС України. Позивач вважає, що контролюючий орган не виконав обов`язок доказування правомірності індивідуальних актів, не навів об`єктивних обставин, які перешкоджають реєстрації, та не надав оцінки документам, фактично поданим платником податку, що суперечить вимогам частини 2 статті 77 КАС України, принципу правової визначеності та актуальній судовій практиці щодо застосування Порядку №1165 і Порядку №520.

На думку позивача, квитанція про зупинення та рішення про відмову не містять чіткого, зрозумілого і конкретного переліку документів, необхідних для реєстрації, а відтак не відповідають критеріям вмотивованості та обґрунтованості акта індивідуальної дії. Позивач стверджує, що відмова у реєстрації податкової накладної перешкоджає виконанню обов`язку щодо реєстрації у строк, визначений пунктом 201.10 статті 201 ПК України, порушує його права та інтереси, а також право на мирне володіння майном, гарантоване статтею 1 Протоколу 1 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, і принципи правової визначеності, законних очікувань, відповідальності держави та належного урядування. Позивач вказує на негативний вплив відмови на його господарську діяльність - ускладнення реєстрації інших накладних, перешкоди у здійсненні звичайних операцій, безпідставне списання коштів з електронного рахунку ПДВ та наполягає, що за реальності операції і достатності наданих документів податкова накладна від 30.12.2024 №2 підлягає реєстрації в ЄРПН датою подання 18.01.2025.

Представник позивача також просить здійснювати розгляд справи за правилами загального позовного провадження за участі представників позивача.

Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 18.04.2025 позовну заяву залишено без руху та встановлено позивачу строк для усунення недоліків позову.

21.04.2025 на адресу суду від позивача надійшли документи по справі, дослідивши які суд дійшов висновку про виконання позивачем вимог ухвали суду від 18.04.2025 та усунення недоліків позовної заяви у повному обсязі.

Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 26.05.2025 відкрито провадження в адміністративній справі. У задоволенні клопотання представника позивача про здійснення розгляду справи за правилами загального позовного провадження відмовлено. Ухвалено, що справа буде розглядатися одноособово суддею за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами.

09.06.2025 канцелярією суду зареєстровано клопотання позивача про приєднання доказів у справі, в якому позивач наголошує, що податкова накладна від 30.12.2024 №2 була складена ним правомірно та подана на реєстрацію у встановлений законом строк. Позивач зазначає, що між ним та компанією "DS Corporations" SIA (Латвійська Республіка) укладено Ліцензійну угоду від 23.12.2024 №D8COLV/380/LIC/24/002, відповідно до якої позивач отримав програмний продукт разом із ліцензією на його використання. На дату виникнення податкових зобов`язань, що підтверджується підписанням Акту передання Програми (з документацією) разом з ліцензією від 30.12.2024, позивач як зареєстрований платник ПДВ склав податкову накладну та 18.01.2025 подав її на реєстрацію в ЄРПН у межах строків, визначених Податковим кодексом України.

Позивач наголошує, що після отримання квитанції про зупинення реєстрації податкової накладної він виконав вимоги Наказу Мінфіну №520 від 12.12.2019 та подав письмові пояснення від 21.01.2025 №251 та від 28.01.2025 №272 разом із повним пакетом документів, які підтверджують реальність господарської операції. Зокрема, були надані витяг з ЄДР, витяг з реєстру платників ПДВ, Ліцензійна угода, Акт передання Програми, інвойс, платіжне доручення, банківська виписка про сплату частини ліцензійної плати, договір оренди нежитлових приміщень з ФОП ОСОБА_1 , повідомлення за формою №20-ОПП, квитанції до повідомлень, оборотно-сальдова відомість, наказ про затвердження штатного розпису та інші документи, що підтверджують наявність матеріально-технічної бази та трудових ресурсів. Позивач підкреслює, що всі документи були направлені через сервіс M.E.Doc, що підтверджується відповідними квитанціями.

Додатково позивач зазначає, що разом із поясненнями від 28.01.2025 ним було подано лист-доповнення до Ліцензійної угоди щодо майнових прав інтелектуальної власності, інвойс, платіжне доручення, банківську виписку, а також низку договорів поставки обладнання та послуг, видаткових накладних і банківських виписок за попередні роки, які підтверджують реальність господарської діяльності та наявність у позивача необхідних ресурсів для здійснення статутної діяльності. Серед іншого, були надані договори поставки з ТОВ "Світ IT", ТОВ "Інтегріті Візіон", ТОВ "Альтинет", а також договори про надання послуг з іншими контрагентами, видаткові накладні та підтвердження оплати за ними. Позивач також подав накази про прийняття працівників на роботу, повідомлення та квитанції до них, що підтверджують наявність трудових ресурсів.

Незважаючи на наданий повний пакет документів, ГУ ДПС у м. Києві прийняло рішення від 04.02.2025 №12464469/41174050 про відмову у реєстрації податкової накладної. Позивач вважає таке рішення незаконним та оскаржив його до ДПС України, подавши скаргу від 05.02.2025 №285 разом із усіма підтверджуючими документами. Скарга була направлена через сервіс M.E.Doc, що підтверджується квитанцією №26. У складі скарги позивач повторно надав податкову накладну, квитанцію про її зупинення, Ліцензійну угоду, Акт передання Програми, лист-доповнення щодо майнових прав, інвойс, платіжне доручення, банківську виписку, договір оренди нежитлових приміщень, акти надання послуг з оренди та банківські виписки про оплату оренди, а також інші документи, що підтверджують реальність господарської операції та наявність ресурсів.

Позивач зазначає, що на виконання ухвали суду від 26.05.2025 ним було зібрано та направлено повний перелік документів, які підтверджують реальність господарської операції та належність його дій як платника ПДВ. Зокрема, він просить долучити до справи: витяг із ЄДР та витяг з реєстру платників ПДВ; копію договору про визнання електронних документів із квитанцією; витяг з ЄРПН щодо спірної накладної; копії всіх документів, які подавалися відповідачам після зупинення реєстрації накладної; письмовий перелік документів із доказами їх направлення через сервіс M.E.Doc; документи довільного формату, що підтверджують факт направлення.

Окрім цього, позивач у клопотанні детально перелічує обсяг первинних документів, які він уже подав або повторно надає для приєднання: Ліцензійну угоду, Акт передання Програми, інвойс, платіжні доручення, банківські виписки, договори оренди та акти надання послуг з оренди, повідомлення за формою №20-ОПП, накази про затвердження штатного розпису, договори поставки обладнання та послуг з різними контрагентами, видаткові накладні та підтвердження їх оплати, а також накази і повідомлення про прийняття працівників на роботу з відповідними квитанціями.

Позивач просить суд приєднати до матеріалів справи всі ці документи як належні та допустимі докази, що підтверджують реальність господарської діяльності, наявність матеріально-технічної бази та трудових ресурсів, а також правомірність складання та подання спірної податкової накладної.

З огляду на зазначене позивач наполягає, що податкова накладна від 30.12.2024 №2 підлягає реєстрації в ЄРПН датою її фактичного подання - 18.01.2025.

10.06.2025 через підсистему "Електронний Суд" ГУ ДПС у м. Києві подано відзив на позовну заяву, в якому Головне управління ДПС у місті Києві зазначає, що позовні вимоги товариства з обмеженою відповідальністю "МОССТ" є безпідставними та не підлягають задоволенню. На думку відповідача, процедура зупинення реєстрації податкових накладних у Єдиному реєстрі податкових накладних та прийняття рішень про їх реєстрацію чи відмову у реєстрації чітко регламентована нормами Податкового кодексу України, постановою Кабінету Міністрів України від 11.12.2019 №1165 та наказом Міністерства фінансів України від 12.12.2019 №520. Відповідач наголошує, що саме ці нормативні акти визначають порядок моніторингу податкових накладних, критерії ризиковості платника податку та операцій, а також процедуру розгляду пояснень і документів, які подаються платником після зупинення реєстрації.

ГУ ДПС у м. Києві вказує, що відповідно до пункту 5 Порядку №1165 податкова накладна, яка не відповідає ознакам безумовної реєстрації, підлягає перевірці щодо відповідності критеріям ризиковості платника та операцій. У випадку встановлення відповідності хоча б одному критерію реєстрація накладної зупиняється. Саме така ситуація мала місце щодо податкової накладної від 30.12.2024 №2, про що позивачу було направлено квитанцію від 18.01.2025. У квитанції зазначено, що обсяг постачання перевищує величину залишку, визначеного як різниця між обсягом придбання та обсягом постачання, що відповідає пункту 1 Критеріїв ризиковості здійснення операцій. Додатково було наведено показники "D" та "Рпоточ", а також запропоновано надати пояснення та копії документів, достатніх для прийняття рішення про реєстрацію.

Відповідач підкреслює, що квитанція формується автоматизованою системою за результатами перевірок, визначених Порядком №1246, і є підтвердженням прийняття або зупинення реєстрації накладної. Така квитанція не є рішенням суб`єкта владних повноважень у класичному розумінні, а лише технічним результатом автоматизованої перевірки. Водночас платнику податку надається перелік документів, які він може подати для підтвердження реальності операції. Відповідач посилається на пункт 5 Порядку №520, який передбачає, що для розгляду питання реєстрації комісія регіонального рівня може вимагати договори, у тому числі зовнішньоекономічні контракти, первинні документи щодо постачання чи придбання товарів і послуг, складські документи, інвойси, акти приймання-передачі, розрахункові документи, банківські виписки, а також документи щодо відповідності продукції.

ГУ ДПС у м. Києві також звертає увагу на зміни до Порядку №520, внесені у березні 2023 року, відповідно до яких комісія регіонального рівня протягом п`яти робочих днів після отримання пояснень та документів платника приймає рішення про реєстрацію або відмову у реєстрації накладної, або надсилає повідомлення про необхідність надання додаткових пояснень. У разі ненадання або надання документів, складених із порушенням законодавства, комісія має право прийняти рішення про відмову у реєстрації. Таким чином, відповідач вважає, що його дії були здійснені у межах чинного законодавства, а рішення про відмову у реєстрації податкової накладної від 30.12.2024 №2 є правомірним, оскільки позивач не надав належних документів, які б підтверджували реальність господарської операції у спосіб, визначений законом.

Також 10.06.2025 через підсистему "Електронний Суд" ДПС України подано відзив на позовну заяву, в якому Державна податкова служба України зазначає, що позовні вимоги товариства з обмеженою відповідальністю "МОССТ" є безпідставними та не підлягають задоволенню. Відповідач наголошує, що суд, розглядаючи справи щодо оскарження рішень контролюючих органів, має перевіряти лише ті обставини та документи, які були підставою для прийняття оскаржуваного рішення. На думку відповідача, дослідження судом документів, які не подавалися платником податку на розгляд комісії, порушує принцип офіційного з`ясування обставин справи та створює для позивача неправомірні переваги у доказуванні його позиції, що суперечить принципу рівності учасників процесу. Відповідач посилається на практику Верховного Суду, зокрема постанову від 21.05.2019 у справі №0940/1240/18, де зазначено, що дослідження судами первинних документів, які не були підставою для прийняття рішення про зупинення чи відмову у реєстрації податкової накладної, є порушенням принципу офіційності та безпідставним розширенням предмету доказування.

ДПС України також звертає увагу на те, що позовні вимоги про зобов`язання зареєструвати податкову накладну мають самостійний характер і можуть бути задоволені лише за умови, якщо судом буде встановлено виконання всіх вимог, визначених законом. Відповідач наголошує, що стаття 245 КАС України передбачає можливість зобов`язання суб`єкта владних повноважень прийняти рішення на користь позивача лише тоді, коли для цього виконано всі умови, визначені законом, і прийняття такого рішення не передбачає дискреційних повноважень органу. Водночас, у даній категорії спорів йдеться саме про дискреційні повноваження контролюючого органу, який має право обирати один із кількох варіантів поведінки, що є юридично допустимими. Відповідач посилається на Рекомендації Комітету Міністрів Ради Європи №R(80)2, де визначено поняття дискреційних повноважень як можливість адміністративного органу діяти за власним розсудом у межах закону, обираючи з кількох законних рішень те, яке він вважає найкращим за даних обставин. Таким чином, на думку відповідача, вимога позивача про зобов`язання ДПС України зареєструвати податкову накладну є втручанням у дискреційні повноваження контролюючого органу, що суперечить Конституції України та принципам адміністративного права.

Крім того, відповідач зазначає, що комісією ГУ ДПС у м. Києві було встановлено ненадання або часткове надання позивачем додаткових письмових пояснень та копій документів, необхідних для підтвердження інформації, зазначеної у податковій накладній, реєстрацію якої було зупинено. Відповідач підкреслює, що податкова служба діяла у межах та у спосіб, визначений Податковим кодексом України, забезпечуючи належне адміністрування податків. Враховуючи відсутність у позивача належних документів, які б підтверджували реальність господарської операції у спосіб, визначений законодавством, рішення комісії про відмову у реєстрації податкової накладної є правомірним та відповідає вимогам чинного законодавства. ДПС України повністю погоджується з позицією Головного управління ДПС у м. Києві та вважає, що позовні вимоги товариства "МОССТ" не мають правових підстав для задоволення. У зв`язку з цим відповідач просить суд відмовити в задоволенні адміністративного позову в повному обсязі.

17.06.2025 канцелярією суду зареєстровані відповідь на відзив Головного управління ДПС у місті Києві, в якому позивач наголошує, що відзив відповідача не відповідає вимогам Кодексу адміністративного судочинства України щодо форми та змісту, не містить належних заперечень проти наведених позивачем обставин та правових підстав позову, не надано доказів на підтвердження правомірності рішення суб`єкта владних повноважень. Відзив обмежується цитуванням положень нормативно-правових актів та правових позицій Верховного Суду, без конкретних контраргументів щодо доводів позивача. Таким чином, позивач вважає, що його аргументи залишилися без належної правової оцінки з боку відповідача.

Позивач детально пояснює, що спірні обставини стосуються зупинення реєстрації податкової накладної від 30.12.2024 №2, складеної на підставі Акту передання Програми разом з ліцензією. Позивач зазначає, що операція з отримання майнових прав інтелектуальної власності від нерезидента є об`єктом оподаткування ПДВ відповідно до статей 185 та 186 Податкового кодексу України, а датою виникнення податкових зобов`язань є дата оформлення документа, що засвідчує факт постачання послуг нерезидентом. Таким документом у даному випадку є Акт від 30.12.2024. Позивач як зареєстрований платник ПДВ склав податкову накладну та подав її на реєстрацію у встановлений строк.

Позивач звертає увагу, що квитанція про зупинення реєстрації накладної містила лише загальне посилання на критерії ризиковості, без конкретного переліку документів, які необхідно було надати. Незважаючи на це, позивач подав письмові пояснення від 21.01.2025 та 28.01.2025 разом із повним пакетом первинних документів, що підтверджують реальність господарської операції. Серед них ліцензійна угода, акт передання програми, інвойс, платіжне доручення, банківська виписка, документи щодо матеріально-технічної бази та трудових ресурсів. Позивач наголошує, що всі документи були подані через систему M.E.Doc, що підтверджується квитанціями.

У своїй відповіді позивач спростовує доводи відповідача щодо неналежності платіжного доручення від 27.01.2025 №4, пояснюючи, що документ був сформований автоматично засобами клієнт-банкінгу, містив усі необхідні реквізити та підтверджував факт здійснення платежу на користь контрагента. Позивач підкреслює, що не мав можливості змінювати назву документа, а його зміст відповідає вимогам Постанови НБУ №216. Відтак, посилання відповідача на невідповідність назви документа не може бути підставою для відмови у реєстрації накладної.

Також позивач заперечує доводи відповідача щодо ненадання актів наданих послуг та розрахункових документів з орендодавцем ФОП ОСОБА_1 . Позивач зазначає, що вимога надати такі документи була відсутня у квитанції про зупинення реєстрації накладної та у повідомленні про необхідність надання додаткових пояснень. Крім того, ці документи не мають жодного відношення до господарської операції з придбання програмного продукту у нерезидента, яка є предметом спору.

Таким чином, позивач стверджує, що виконав усі вимоги законодавства щодо складання та подання податкової накладної, надав вичерпні пояснення та підтверджуючі документи, які свідчать про реальність господарської операції. Відмова у реєстрації накладної від 30.12.2024 №2 є безпідставною, оскільки контролюючий орган не навів конкретних підстав та не врахував надані документи. Позивач наполягає, що його права були порушені, а податкова накладна підлягає реєстрації датою її фактичного подання - 18.01.2025.

Також 17.06.2025 канцелярією суду зареєстровані відповідь на відзив ДПС України, в якому позивач наголошує, що позовні вимоги є обґрунтованими, а доводи відповідача не спростовують викладених у позовній заяві аргументів. Позивач зазначає, що відзив відповідача фактично зводиться до загальних посилань на принципи адміністративного судочинства та практику Верховного Суду, проте не містить конкретних заперечень щодо наведених позивачем обставин та правових підстав позову. На думку позивача, відповідач намагається обмежити предмет доказування лише тими документами, які були досліджені комісією контролюючого органу, тоді як позивач подав повний пакет первинних документів, що підтверджують реальність господарської операції, і вони повинні бути враховані судом.

Позивач підкреслює, що його господарська операція з компанією-нерезидентом була реальною та підтверджена належними доказами. Податкова накладна від 30.12.2024 №2 була складена на підставі Акту передання Програми разом з ліцензією, що відповідає вимогам Податкового кодексу України. Позивач наголошує, що виконав усі обов`язки платника ПДВ: склав накладну в електронній формі з використанням кваліфікованого електронного підпису та подав її на реєстрацію у встановлений строк. Зупинення реєстрації накладної було здійснено без належних підстав, оскільки квитанція містила лише загальне посилання на критерії ризиковості без конкретного переліку документів, які необхідно було надати.

Позивач також звертає увагу, що подав письмові пояснення та копії всіх необхідних документів, передбачених Порядком №520, включаючи ліцензійну угоду, акт передання, інвойс, платіжні документи та банківські виписки. Відповідач, попри це, відмовив у реєстрації накладної, посилаючись на нібито ненадання або часткове надання документів, а також на відсутність актів з орендодавцем, які взагалі не стосуються спірної операції. Позивач вважає такі доводи безпідставними, оскільки вони не мають відношення до господарської операції з нерезидентом і не були зазначені у квитанції про зупинення реєстрації.

Крім того, позивач наголошує, що посилання відповідача на дискреційні повноваження контролюючого органу є необґрунтованим. Позивач зазначає, що суд має право перевіряти правомірність рішень суб`єкта владних повноважень і зобов`язувати його вчинити дії, якщо для цього виконані всі умови, визначені законом. Позивач підкреслює, що у даному випадку всі умови для реєстрації податкової накладної були виконані, а відмова контролюючого органу є протиправною.

Відповідно до частини 5 статті 262 КАС України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.

Учасники справи з клопотанням про розгляд справи в судовому засіданні до суду не звертались. З урахуванням викладеного, розгляд справи судом здійснено в порядку письмового провадження за наявними в ній матеріалами та доказами.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд

в с т а н о в и в:

23.12.2024 між Товариством з обмеженою відповідальністю "МОССТ" (ідентифікаційний код 41174050, адреса: 01021, м. Київ, Кловський узвіз, буд. 7) та компанією "D8 Corporations" SIA (ідентифікаційний код 7, юридична адреса: вул. Бієкенсалас, буд. 21, Рига, LV-1004, Латвія) було укладено Ліцензійну угоду №D8COLV/380/LIC/24/002 (т. 1 а.с. 41-72). За цією угодою позивач отримав сертифікований програмний продукт разом із ліцензією на його використання.

30.12.2024 сторони підписали Акт передання Програми (з документацією) разом із ліцензією (т. 1 а.с. 73-81я).

Згідно з Актом передання Програми (з документацією) разом із Ліцензією за Ліцензійною угодою №D8COLV/380/LIC/24/002 від 23.12.2024, компанія "D8 Corporations" SIA передала, а позивач прийняв програмний продукт разом із ліцензією на його використання.

Склад переданого програмного забезпечення:

Gate2Bank Processing Core v.5.0, включаючи:

модулі моніторингу та обробки транзакцій (EMV, MGSP, безконтактні, P2P);

H2H Direct Interface Module v.5.0;

BackOffice Interface Module v.5.0;

Fees and Commissions Module v.5.0;

WebServices Card Management API Module v.5.0;

POS ISO8583 Interface Module v.5.0;

IPS VisaNet Direct Interface Module v.5.0;

IPS MC BankNet Direct Interface Module v.5.0.

Система управління ризиками Gate2Bank Stronghold v.6.0.8, з модулями попередження проблемних транзакцій.

Gate2Bank eCom ACS (3D-Secure Issuing) EMV 2.2 System v.2.2.2, включаючи модулі Mastercard та Visa.

Gate2Bank eCom 3DS Server 2.2 System v.2.2.8, включаючи модулі Mastercard та Visa.

Додаткова документація, що була передана:

функціональний опис програмного продукту (D8_G2B_Product_Overview);

інструкція з інсталяції та налаштування (D8_G2B_Installation_instruction);

специфікація параметрів конфігурації (D8_G2B_Configuration_instruction);

посібник користувача для модулів платформи (D8_G2B_Issuing_Operators_Guide);

специфікація структури даних (D8_G2B_Data_Dictionary).

Умови ліцензії:

Ліцензія на використання програмного продукту надана строком 99 років.

Встановлені порогові значення:

для транзакцій клієнта - 400 000 000,00 за календарний місяць;

для торговців - 1000 за календарний місяць.

Загальна базова ліцензійна плата (винагорода) визначена у валюті Євро, частина якої була сплачена позивачем (217 666,67 євро).

На підставі цього акту позивач, як зареєстрований платник ПДВ, відповідно до пункту 201.1 статті 201 Податкового кодексу України, склав податкову накладну від 30.12.2024 №2 (т.1 а.с. 91-92) на суму 42 756 280,70 грн, у тому числі ПДВ - 7 126 046,78 грн.

18.01.2025 податкова накладна №2 була подана позивачем на реєстрацію до Єдиного реєстру податкових накладних через Автоматизовану систему "Єдине вікно подання електронної звітності".

За результатами автоматизованого моніторингу позивач отримав квитанцію від 18.01.2025 (т.1 а.с. 27-28), відповідно до якої реєстрацію накладної було зупинено з посиланням на пункт 201.16 статті 201 ПК України та Порядок №1165, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 11.12.2019. У квитанції зазначалося, що обсяг постачання товару/послуги 58.29 перевищує величину залишку, визначеного як різниця між обсягом придбання та обсягом постачання, що відповідає пункту 1 Критеріїв ризиковості здійснення операцій (додаток 3 до Порядку №1165). Додатково було наведено показники "D" = 1120582.9421% та "Рпоточ" = 0, а також запропоновано надати пояснення та копії документів.

21.01.2025 позивач подав письмові пояснення №25 (т. 1 а.с. 30-34) разом із копіями первинних документів, серед яких: Ліцензійна угода від 23.12.2024, Акт передання Програми від 30.12.2024, інвойс №MST24001 від 30.12.2024, платіжне доручення в іноземній валюті №4 від 27.01.2025, банківська виписка з валютного рахунку (Євро) від 27.01.2025 про сплату частини ліцензійної плати у сумі 217 666,67 євро, а також документи щодо матеріально-технічної бази та трудових ресурсів. Документи були подані через систему M.E.Doc, що підтверджується квитанцією.

27.01.2025 ГУ ДПС у м. Києві направило позивачу Повідомлення №1241228/41174050 про необхідність надання додаткових пояснень та документів.

28.01.2025 позивач подав додаткові пояснення №27 (т. 1 а.с. 36-39) з повним пакетом документів, включаючи лист-доповнення до Ліцензійної угоди щодо майнових прав інтелектуальної власності, акти надання послуг з орендодавцем ФОП ОСОБА_1 , договір оренди нежитлових приміщень від 01.11.2024, повідомлення за формою №20-ОПП, накази про затвердження штатного розпису та прийняття працівників на роботу, а також інші документи, що підтверджують реальність господарської діяльності. Документи були подані через систему M.E.Doc, що підтверджується квитанцією.

04.02.2025 Комісією ГУ ДПС у м. Києві було прийнято рішення №12464469/41174050 (т. 1 а.с. 94-95) про відмову у реєстрації податкової накладної від 30.12.2024 №2. У рішенні зазначалось, що позивач не надав або частково надав додаткові пояснення та документи, а також не надав акти наданих послуг та розрахункові документи з орендодавцем.

05.02.2025 позивач подав скаргу №28 (т. 1 а.с. 97-105) до Державної податкової служби України на рішення ГУ ДПС у м. Києві від 04.02.2025. Разом зі скаргою були повторно надані всі підтверджуючі документи, включаючи акти надання послуг з орендодавцем, банківські виписки та інші матеріали. Скарга була подана через систему M.E.Doc, що підтверджується квитанцією №26.

12.02.2025 ДПС України прийняла рішення №8177/41174050/213 (т.1 а.с. 107), яким залишила скаргу без задоволення, а рішення комісії регіонального рівня - без змін. У рішенні було зазначено, що позивач не надав копій первинних документів щодо постачання/придбання товарів і послуг, складських документів, рахунків-фактур, інвойсів, актів приймання-передачі товарів (робіт, послуг), накладних та інших документів, необхідних для підтвердження інформації.

Не погоджуючись із прийнятими рішеннями, вважаючи їх необґрунтованими та такими, що порушують його права як платника податків, позивач звернувся до суду з цим позовом.

Вирішуючи спір по суті, суд керується положеннями чинного законодавства, яке діяло станом на час виникнення спірних правовідносин та враховує наступне.

Відповідно до частини 2 статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час адміністрування податків, а також відповідальність за порушення податкового законодавства регулює ПК України.

Відповідно до пункту 201.1 статті 201 ПК України на дату виникнення податкових зобов`язань платник податку зобов`язаний скласти податкову накладну в електронній формі з дотриманням умови щодо реєстрації у порядку, визначеному законодавством, електронного підпису уповноваженої платником особи та зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних у встановлений цим Кодексом термін.

Згідно з абзацами 1-3 пункту 201.10 статті 201 ПК України при здійсненні операцій з постачання товарів/послуг платник податку - продавець товарів/послуг зобов`язаний в установлені терміни скласти податкову накладну, зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних та надати покупцю за його вимогою.

Податкова накладна, складена та зареєстрована в Єдиному реєстрі податкових накладних платником податку, який здійснює операції з постачання товарів/послуг, є для покупця таких товарів/послуг підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту.

Податкова накладна та/або розрахунок коригування до неї, складені та зареєстровані після 1 липня 2017 року в Єдиному реєстрі податкових накладних платником податку, який здійснює операції з постачання товарів/послуг, є для покупця таких товарів/послуг достатньою підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту, та не потребує будь-якого іншого додаткового підтвердження.

Абзацом 5 пункту 201.10 статті 201 ПК України визначено, що підтвердженням продавцю про прийняття його податкової накладної та/або розрахунку коригування до Єдиного реєстру податкових накладних є квитанція в електронному вигляді у текстовому форматі, яка надсилається протягом операційного дня.

Відповідно до абзаців 9-10 пункту 201.10 статті 201 ПК України датою та часом надання податкової накладної та/або розрахунку коригування в електронному вигляді до центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну податкову політику, є дата та час, зафіксовані у квитанції.

Якщо надіслані податкові накладні/розрахунки коригування сформовано з порушенням вимог, передбачених пунктом 201.1 цієї статті та/або пунктом 192.1 статті 192 цього Кодексу, а також у разі зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування відповідно до пункту 201.16 цієї статті, протягом операційного дня продавцю/покупцю надсилається квитанція в електронному вигляді у текстовому форматі про неприйняття їх в електронному вигляді або зупинення їх реєстрації із зазначенням причин.

Порядок ведення Єдиного реєстру податкових накладних встановлюється Кабінетом Міністрів України (абзац 15 пункту 201.10 статті 201 ПК України).

Постановою Кабінету Міністрів України від 29.12.2010 №1246 затверджено Порядок ведення Єдиного реєстру податкових накладних (далі - Порядок №1246).

Відповідно до пункту 8 Порядку №1246 податкова накладна та/або розрахунок коригування складаються та реєструються постачальником (продавцем) - платником податку, крім випадків, визначених пунктом 9 цього Порядку.

Згідно з пунктом 12 Порядку №1246 після надходження податкової накладної та/або розрахунку коригування до ДПС в автоматизованому режимі здійснюється їх розшифрування та проводяться перевірки: відповідності податкової накладної та/або розрахунку коригування затвердженому формату (стандарту); чинності кваліфікованого електронного підпису, порядку його накладення та наявності права підписання посадовою особою платника податку таких податкової накладної та/або розрахунку коригування; реєстрації особи, що надіслала на реєстрацію податкову накладну та/або розрахунок коригування, платником податку на момент складення та реєстрації таких податкової накладної та/або розрахунку коригування; дотримання вимог, установлених пунктом 192.1 статті 192 та пунктом 201.10 статті 201 Кодексу; наявності помилок під час заповнення обов`язкових реквізитів відповідно до пункту 201.1 статті 201 Кодексу; наявності суми податку на додану вартість відповідно до пунктів 200-1.3 і 200-1.9 статті 200-1 Кодексу (для податкових накладних та/або розрахунків коригування, що реєструються після 1 липня 2015 р.); наявності в Реєстрі відомостей, що містяться у податковій накладній, яка коригується; факту реєстрації/зупинення реєстрації/відмови в реєстрації податкової накладної та/або розрахунку коригування з такими ж реквізитами; наявності підстав для зупинення реєстрації податкових накладних та/або розрахунків коригування; дотримання вимог Законів України "Про електронні довірчі послуги", "Про електронні документи та електронний документообіг" та Порядку обміну електронними документами з контролюючими органами, затвердженого в установленому порядку.

Відповідно до пункту 13 Порядку №1246 за результатами перевірок, визначених пунктом 12 цього Порядку, формується квитанція про прийняття або неприйняття, або зупинення реєстрації податкової накладної та/або розрахунку коригування (далі квитанція).

Пунктом 14 Порядку №1246 визначено, що квитанція в електронній формі надсилається платнику податку протягом операційного дня та є підтвердженням прийняття або неприйняття, або зупинення реєстрації податкової накладної та/або розрахунку коригування. Примірник квитанції в електронній формі зберігається в ДПС.

Згідно з пунктом 15 Порядку №1246 у квитанції зазначаються дата та час її формування, реквізити податкової накладної та/або розрахунку коригування та результат перевірки. Якщо у податковій накладній та/або розрахунку коригування за результатами проведення перевірок, визначених пунктом 12 цього Порядку (крім абзацу десятого), виявлено порушення, платнику податку надсилається квитанція про неприйняття податкової накладної та/або розрахунку коригування із зазначенням причини такого неприйняття.

У разі зупинення реєстрації податкових накладних та/або розрахунків коригування формується квитанція про зупинення реєстрації податкової накладної та/або розрахунку коригування. Така квитанція одночасно надсилається постачальнику (продавцю) та отримувачу (покупцю) - платнику податку (пункт 17 Порядку №1246).

Водночас положеннями пункту 201.16 статті 201 ПК України регламентовано, що реєстрація податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних може бути зупинена в порядку та на підставах, визначених Кабінетом Міністрів України.

Так, Порядок зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 11.12.2019 №1165 (далі - Порядок №1165, у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин).

Згідно з пунктом 5 Порядку №1165 платник податку, яким складено та/або подано для реєстрації в Реєстрі податкову накладну/розрахунок коригування, що не відповідають жодній з ознак безумовної реєстрації, перевіряється щодо відповідності критеріям ризиковості платника податку (додаток 1), показникам, за якими визначається позитивна податкова історія платника податку (додаток 2).

Податкова накладна/розрахунок коригування, що не відповідають жодній з ознак безумовної реєстрації, перевіряються щодо відповідності відображених у них операцій критеріям ризиковості здійснення операцій (додаток 3).

Відповідно до пунктів 7-8 Порядку №1165 у разі коли за результатами автоматизованого моніторингу податкової накладної/розрахунку коригування встановлено, що відображена в них операція відповідає хоча б одному критерію ризиковості здійснення операції, крім податкової накладної/розрахунку коригування, складених платником податку, який відповідає хоча б одному показнику, за яким визначається позитивна податкова історія, реєстрація таких податкової накладної/розрахунку коригування зупиняється.

Платник податку отримує інформацію щодо податкових накладних/розрахунків коригування, реєстрація яких зупинена, через електронний кабінет.

Пунктами 10-11 Порядку №1165 визначено, що у разі зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Реєстрі контролюючий орган протягом операційного дня надсилає (в електронній формі у текстовому форматі) в автоматичному режимі платнику податку квитанцію про зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування, яка є підтвердженням зупинення такої реєстрації.

У квитанції про зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування зазначаються:

1) номер та дата складення податкової накладної/розрахунку коригування;

2) критерій (критерії) ризиковості платника податку та/або ризиковості здійснення операцій, на підставі якого (яких) зупинено реєстрацію податкової накладної/розрахунку коригування в Реєстрі, з розрахованим показником за кожним критерієм, якому відповідає платник податку;

3) пропозиція щодо надання платником податку пояснень та копій документів, необхідних для розгляду питання прийняття контролюючим органом рішення про реєстрацію податкової накладної/розрахунку коригування в Реєстрі або відмову в такій реєстрації.

Отже, з вищенаведених норм вбачається, що після надсилання платником податку складеної ним податкової накладної (розрахунку коригування) до ДПС України, в автоматизованому режимі (тобто без участі працівників контролюючого органу) проводиться перевірка відповідності цієї податкової накладної (розрахунку коригування) критеріям ризиковості платника податку, критеріям ризиковості здійснення операцій та показникам позитивної податкової історії платника податку.

Комісії регіонального рівня приймають рішення про реєстрацію податкової накладної/розрахунку коригування в Реєстрі або відмову в такій реєстрації, врахування або неврахування таблиці даних платника податку, відповідність/невідповідність платника податку критеріям ризиковості платника податку (абзац 2 пункту 25 Порядку №1165).

Як встановив суд вище, підставою для зупинення реєстрації спірної податкової накладної у квитанції про реєстрацію податкової накладної/розрахунку коригування кількісних і вартісних показників до податкової накладної в ЄРПН зазначено те, що обсяг постачання товару/послуги 58.29 перевищує величину залишку, визначеного як різниця між обсягом придбання та обсягом постачання, що відповідає пункту 1 Критеріїв ризиковості здійснення операцій (додаток 3 до Порядку №1165). Додатково було наведено показники "D" = 1120582.9421% та "Рпоточ" = 0. Запропоновано надати пояснення та копії документів щодо підтвердження інформації, зазначеної в ПН/РК для розгляду питання про реєстрацію/відмову в реєстрації ПН/РК в ЄРПН.

З цього приводу суд звертає увагу на те, що згідно з пунктом 1 Критеріїв ризиковості здійснення операцій, які є додатком 3 до Порядку №1165, критерієм ризиковості здійснення операцій визначено відсутність товару/послуги, зазначеного/зазначеної в податковій накладній, поданій для реєстрації в Реєстрі, у таблиці даних платника податку на додану вартість (далі - платник податку) як товару/послуги, що на постійній основі постачається, та обсяг постачання товару/послуги, зазначений у податковій накладній/розрахунку коригування до податкової накладної на збільшення суми податкових зобов`язань, яку/який подано для реєстрації в Реєстрі, дорівнює або перевищує величину залишку, що визначається як різниця між обсягом придбання на митній території України такого/такої товару/послуги (крім обсягу придбання товарів/послуг за операціями, які звільнені від оподаткування та підлягають оподаткуванню за нульовою ставкою) та/або ввезення на митну територію України такого товару, зазначеного з 01 січня 2017 р. в отриманих податкових накладних/розрахунках коригування, зареєстрованих у Реєстрі, і митних деклараціях, збільшеного у 1,5 рази, та обсягом постачання відповідного товару/послуги, зазначеного/зазначеної в податкових накладних/розрахунках коригування, зареєстрованих з 01 січня 2017 р. у Реєстрі, і переважання в такому залишку (більше 50 відсотків) груп товарів (продукції), визначених ДПС та затверджених відповідним наказом, оприлюдненим на офіційному веб-сайті ДПС.

Суд вказує, що до повідомлення про подання пояснень та додаткових пояснень на вимогу контролюючого органу позивачем додано копії первинних документів на підтвердження інформації, зазначеної в податковій накладній.

При цьому, можливість надання платником податків переліку документів на підтвердження правомірності формування та подання на реєстрацію податкової накладної напряму залежить від чіткого формулювання податковим органом позиції про те, під який саме критерій ризиковості платника податку та/або критерій ризиковості здійснення операцій підпадає платник податку, якому відповідає платник податку, що прямо впливає на можливість надання платником податку в подальшому відповідних документів, перелік яких міститься у вичерпному переліку документів, достатніх для прийняття рішення про реєстрацію податкової накладної/розрахунку коригування в ЄРНП.

Верховний Суд України в постанові від 10.04.2020 по справі №819/330/18 зазначив, що для кожного критерію передбачений самостійний список документів, за умови подання якого, приймається рішення про реєстрацію податкової накладної.

При цьому загальне посилання на вичерпний перелік документів контролюючим органом не є достатнім, а перелік документів, необхідних для прийняття обґрунтованого рішення контролюючим органом, повинен бути конкретизований та чіткий.

Дотримання вимоги чіткості і недвозначності щодо інформації, яка зазначена в квитанції про зупинення реєстрації податкової накладної, є особливо важливим з огляду на специфіку податкового законодавства та наслідки недотримання платником податків вимог щодо подання неповного переліку документів.

Недотримання принципу правової визначеності під час зупинення реєстрації податкової накладної призводить до необізнаності платника податків щодо вичерпного переліку необхідних документів, які він повинен був надати контролюючому органу, внаслідок чого у відповідача виникла можливість прояву нічим необмеженої дискреції. Вказане, на думку суду, призвело до прояву суб`єктом владних повноважень негативного розсуду, внаслідок чого платник податків не зміг належним чином виконати свої обов`язки, мета яких - реєстрація податкової накладної.

Здійснення моніторингу відповідності податкових накладних/розрахунків коригування критеріям оцінки ступеня ризиків є превентивним заходом, спрямованим на убезпечення від безпідставного формування податкового кредиту за операціями, що не підтверджені первинними документами або підтверджені платником податку копіями документів, які складені з порушенням законодавства.

Але здійснення моніторингу податкових накладних не повинне підміняти за своїм змістом проведення податкових перевірок як способу реалізації владних управлінських функцій податкового органу.

Аналогічна правова позиція також викладена Верховним Судом в постановах від 23.10.2018 по справі №822/1817/18, від 21.05.2019 по справі за №0940/1240/18, від 25.11.2022 по справі №320/3484/21, від 15.03.2023 по справі №620/4227/20.

Верховний Суд України в постанові від 20.06.2023 по справі №200/6012/20-а зазначив, що у випадку загальної вказівки щодо необхідності подати документи у квитанції про зупинення реєстрації податкової накладної платник податків перебуває у стані правової невизначеності, що позбавляє його можливості надати контролюючому органу необхідний, саме в розумінні суб`єкта владних повноважень пакет документів, а для контролюючого органу, відповідно, створюються передумови для можливого прояву негативної дискреції - прийняття необґрунтованого рішення про відмову у реєстрації податкової накладної.

Суд констатує, що рішення Комісії має містити чіткі підстави для відмови в реєстрації податкової накладної, у даному випадку, або надання платником податку копій документів, які складені з порушенням законодавства та не є достатніми для прийняття комісією ДПС рішень про реєстрацію податкових накладних/розрахунків коригування, або надання платником податку копій документів, які не є достатніми для прийняття комісією ДПС рішень про реєстрацію податкових накладних/розрахунків коригування.

Суд, дослідивши матеріали справи та подані позивачем документи, встановив наступне.

Позивачем на підтвердження реальності та належності господарської операції, яка стала підставою для складання та подання на реєстрацію податкової накладної від 30.12.2024 №2, надано пакет первинних, договірних, розрахункових та підтвердних документів. Зокрема, до матеріалів справи долучено Ліцензійну угоду від 23.12.2024 №D8COLV/380/LIC/24/002, укладену між ТОВ "МОССТ" та компанією "D8 Corporations" SIA (реєстраційний номер 7, Латвія, вул. Бієкенсалас, буд. 21, Рига, LV 1004), яка передбачала передачу сертифікованого програмного продукту Gate2Bank та надання ліцензії на його використання строком 99 років.

На виконання умов Ліцензійної угоди 30.12.2024 було складено та підписано Акт передання Програми (з документацією) разом із Ліцензією, яким підтверджено фактичне отримання позивачем програмного комплексу Gate2Bank з переліком модулів та компонентів (Processing Core v.5.0, H2H Direct Interface, BackOffice Interface, Fees and Commissions, WebServices Card Management API, POS ISO8583, VisaNet Direct, MC BankNet Direct, система управління ризиками Stronghold v.6.0.8, Gate2Bank eCom ACS (3DIssuing) EMV 2.2 System, Gate2Bank eCom 3DS Server 2.2 System) та супровідної документації (функціональний опис продукту, інструкція з інсталяції, специфікація параметрів конфігурації, посібник користувача, специфікація структури даних). Акт містить реквізити сторін, дату, підписи уповноважених осіб та підтвердження відсутності зауважень щодо отриманих результатів.

Позивачем надано інвойс №MST24001 від 30.12.2024, платіжне доручення в іноземній валюті №4 від 27.01.2025 та банківську виписку з валютного рахунку (Євро) від 27.01.2025, які підтверджують сплату частини базової ліцензійної плати у сумі 217 666,67 євро. Призначення платежу відповідає номенклатурі послуг, зазначених у податковій накладній, що підтверджує факт здійснення господарської операції та виникнення податкових зобов`язань. Додатково долучено лист доповнення до Ліцензійної угоди щодо майнових прав інтелектуальної власності на комп`ютерну програму компанії "D8 Corporations" SIA, який підтверджує правомірність використання програмного продукту на території України.

Позивачем складено податкову накладну від 30.12.2024 №2 на суму 42 756 280,70 грн (у т.ч. ПДВ 7 126 046,78 грн), яка 18.01.2025 була подана на реєстрацію до ЄРПН у встановлений строк. У відповідь на квитанцію про зупинення реєстрації позивач подав письмові пояснення від 21.01.2025 №25 та від 28.01.2025 №27 через систему M.E.Doc, додавши повний пакет документів: Ліцензійну угоду, Акт передання Програми, інвойс, платіжне доручення, банківську виписку, податкову накладну, квитанцію про зупинення її реєстрації, а також документи щодо матеріально технічної бази та кадрових ресурсів.

Зокрема, надано договір оренди нежитлових приміщень від 01.11.2024 з ФОП ОСОБА_1 , акти надання послуг з оренди та банківські виписки про оплату орендних платежів; повідомлення за формою №20 ОПП та квитанції до нього; накази про затвердження штатного розпису та прийняття працівників на роботу з відповідними повідомленнями і квитанціями; рішення єдиного учасника про призначення директора. Також долучено витяг з ЄДРПОУ щодо ТОВ "МОССТ" та витяг з реєстру платників ПДВ, що підтверджують статус платника ПДВ та вид діяльності (КВЕД 62.01 комп`ютерне програмування).

Окрім цього, позивач надав документи, що підтверджують тривалу операційну діяльність у сфері IT та наявність обладнання: договори поставки 2017-2018 років із видатковими накладними та банківськими виписками, видаткові накладні 2021 року з відповідними оплатами. У межах адміністративного оскарження до ДПС України (скарга від 05.02.2025 №285) позивач повторно долучив той самий масив документів, включно з актами надання послуг з оренди та банківськими виписками, що підтверджують безперервність операційної діяльності.

Таким чином, сукупність наданих матеріалів охоплює повний ланцюг господарської операції: укладення Ліцензійної угоди з нерезидентом, документальне підтвердження передачі Програми та Ліцензії, здійснення оплати, формування та подання податкової накладної у встановлений строк, підтвердження матеріально технічної та кадрової спроможності позивача для використання програмного продукту у межах його звичайної діяльності.

Суд відмічає, що надані позивачем до податкового органу після зупинення реєстрації податкової накладної документи, які також містяться в матеріалах справи, повністю розкривають зміст господарської операції, за висновком суду, є належними та достатніми для реєстрації такої в Єдиному реєстрі податкових накладних.

Варто наголосити, що можливість надання платником податків вичерпного переліку документів на підтвердження правомірності формування та подання податкової накладної прямо залежить від чіткого визначення податковим органом конкретного виду критерію оцінки ступеня ризиків з зазначенням необхідності надання документів за вичерпним переліком, відповідно до критерію зупинення реєстрації податкової накладної, а не довільно, на власний розсуд.

Поряд з цим, з матеріалів справи встановлено, що позивачем було надано копії первинних документів, якими підтверджується законність та реальність господарської операції.

Крім того, суд зауважує, що будь-які посилання податкового органу на аналіз та оцінку здійснення та реальності господарських операцій позивача з контрагентом(-ами) суд вбачає безпідставними, оскільки у даній категорії справ суд не надає оцінку реальності здійснення господарських операцій між позивачем та його контрагентом, на підставі яких складено спірні податкові накладні, оскільки це питання повинно досліджуватись під час здійснення податкового контролю шляхом здійснення перевірок та звірок відповідно до вимог Податкового кодексу України, а тому не є предметом судового розгляду у справах щодо оскарження рішень про відмову в реєстрації податкових накладних, які стосуються наявності чи відсутності підстав для зупинення та відмови у реєстрації податкових накладних згідно виключних підстав для вчинення податковим органом таких дій та прийняття рішень, що передбачені податковим законодавством, до числа яких не відноситься встановлення ані контролюючим органом, ані судом реальності господарських операцій поза межами податкового контролю та прийнятими за такими заходами контролю рішеннями.

Таким чином, у ГУ ДПС у м. Києві були відсутні підстави для зупинення реєстрації податкової накладної позивача.

Механізм прийняття рішень про реєстрацію/відмову в реєстрації податкових накладних/розрахунків коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних (далі - Реєстр), реєстрацію яких відповідно до пункту 201.16 статті 201 ПК України зупинено в порядку та на підставах, визначених Кабінетом Міністрів України, визначає Порядок прийняття рішень про реєстрацію/відмову в реєстрації податкових накладних/розрахунків коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних, затверджений Наказом Міністерства фінансів України 12.12.2019 №520 (далі - Порядок №520).

Пунктом 2 Порядку №520 встановлено, що прийняття рішень про реєстрацію/ відмову в реєстрації податкових накладних/розрахунків коригування в Реєстрі, реєстрацію яких зупинено, здійснюють комісії з питань зупинення реєстрації податкової накладної / розрахунку коригування в Реєстрі головних управлінь Державної податкової служби України в областях, м. Києві та Офісу великих платників податків ДПС (далі - комісія регіонального рівня).

Відповідно до пункту 3 Порядку №520 комісія регіонального рівня протягом п`яти робочих днів, що настають за днем отримання пояснень та копій документів, поданих відповідно до пункту 4 цього Порядку, приймає рішення про реєстрацію або відмову в реєстрації податкової накладної / розрахунку коригування в Реєстрі та надсилає його платнику податку в порядку, встановленому статтею 42 Кодексу.

Згідно з пунктом 4 Порядку №520 у разі зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Реєстрі платник податку має право подати копії документів та письмові пояснення стосовно підтвердження інформації, зазначеної у податковій накладній/розрахунку коригування, для розгляду питання прийняття комісією регіонального рівня рішення про реєстрацію/відмову в реєстрації податкової накладної/ розрахунку коригування в Реєстрі.

Відповідно до пункту 5 Порядку №520 перелік документів, необхідних для розгляду питання прийняття комісією регіонального рівня рішення про реєстрацію/відмову в реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Реєстрі, реєстрацію яких зупинено в Реєстрі, може включати: договори, зокрема зовнішньоекономічні контракти, з додатками до них; договори, довіреності, акти керівного органу платника податку, якими оформлено повноваження осіб, які одержують продукцію в інтересах платника податку для здійснення операції; первинні документи щодо постачання/придбання товарів/послуг, зберігання і транспортування, навантаження, розвантаження продукції, складські документи (інвентаризаційні описи), у тому числі рахунки-фактури/інвойси, акти приймання-передачі товарів (робіт, послуг) з урахуванням наявності певних типових форм і галузевої специфіки, накладні; розрахункові документи та/або банківські виписки з особових рахунків; документи щодо підтвердження відповідності продукції (декларації про відповідність, паспорти якості, сертифікати відповідності), наявність яких передбачено договором та/або законодавством.

Тобто, зміст переліку документів, встановлений пунктом 5 Порядку №520 свідчить про те, що він є загальним і повинен диференціюватися в залежності від того, яка господарська операція покладена в основу виникнення податкових зобов`язань з ПДВ, тобто узгоджуватися з вимогами, як пункту 185.1 статті 185, так і пункту 187.1 статті 187 Податкового кодексу України.

За таких обставин, суд вважає, що контролюючий орган повинен при зупиненні реєстрації податкової накладної не лише запропонувати надати документи, а й навести їх конкретний перелік, оскільки в пункті 5 Порядку №520 наведений не вичерпний ("може включати") перелік документів необхідних для розгляду питання прийняття комісією регіонального рівня рішення про реєстрацію/відмову в реєстрації ПН/РК в Реєстрі, реєстрацію яких зупинено в Реєстрі.

В іншому випадку така підстава для прийняття рішення про відмову в реєстрації ПН/РК в Реєстрі з підстави ненадання платником податку копій документів відповідно до пункту 5 цього Порядку не може бути застосована.

Водночас зважаючи на наявність передбачених законодавством документів, які свідчать про проведення господарських операцій між позивачем та контрагентом, та на те, що такі документи були надані контролюючому органу, суд приходить до висновку, що відповідач не мав правових підстав для відмови позивачу у реєстрації податкових накладних.

Пунктом 7 Порядку №520 передбачено, що письмові пояснення та копії документів, зазначених у пункті 5 цього Порядку, платник податку має право подати до контролюючого органу протягом 365 календарних днів, що настають за датою виникнення податкового зобов`язання, відображеного в податковій накладній / розрахунку коригування.

Платник податку має право подати письмові пояснення та копії документів до декількох податкових накладних / розрахунків коригування, якщо такі податкові накладні / розрахунки коригування складено на одного отримувача - платника податку за одним і тим самим договором або якщо в таких податкових накладних / розрахунках коригування відображено однотипні операції (з однаковими кодами товарів згідно з Українською класифікацією товарів зовнішньоекономічної діяльності (УКТ ЗЕД) або кодами послуг згідно з Державним класифікатором продукції та послуг (ДКПП)).

Письмові пояснення та копії документів, подані платником податку до контролюючого органу відповідно до пункту 4 цього Порядку, розглядає комісія регіонального рівня (пункт 9 Порядку №520).

Комісія регіонального рівня приймає рішення про реєстрацію/відмову в реєстрації податкових накладних/розрахунків коригування в Реєстрі за формою згідно з додатком до цього Порядку (пункт 10 Порядку №520).

За правилами пункту 11 Порядку №520 комісія регіонального рівня приймає рішення про відмову в реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Реєстрі в разі: ненадання платником податку письмових пояснень стосовно підтвердження інформації, зазначеної у податковій накладній/розрахунку коригування, реєстрацію яких зупинено в Реєстрі; та/або ненадання платником податку копій документів відповідно до пункту 5 цього Порядку; та/або надання платником податку копій документів, складених/ оформлених із порушенням законодавства.

При цьому, у розрізі положень пунктів 12, 13 Порядку №520 рішення про реєстрацію або відмову в реєстрації податкової накладної / розрахунку коригування в Реєстрі набирає чинності в день прийняття відповідного рішення. Рішення комісії регіонального рівня про відмову в реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Реєстрі може бути оскаржено в адміністративному або судовому порядку.

Зі змісту спірного рішення вбачається, що підставою для його прийняття слугував висновок контролюючого органу про ненадання платником податку копій первинних документів. При цьому, оскаржуване рішення не містить конкретизації, які з перелічених документів не надано позивачем.

Пунктом 26 Порядку №1165 передбачено, що комісія регіонального рівня діє в межах повноважень, визначених цим Порядком та Порядком прийняття рішень про реєстрацію/відмову в реєстрації податкових накладних/розрахунків коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних, затвердженим Мінфіном.

Комісія центрального рівня діє в межах повноважень, визначених цим Порядком.

Згідно з пунктом 29 Порядку №1165 до складу комісій регіонального рівня входять посадові особи головних управлінь ДПС в областях, Київській області та Офісу великих платників податків ДПС.

До складу комісії центрального рівня входять посадові особи ДПС.

Комісія контролюючого органу складається з голови, заступника голови, секретаря та не менше семи членів (пункт 30 Порядку №1165).

Абзацами 5-6 пункту 40 Порядку №1165 визначено, що рішення комісії контролюючого органу приймається шляхом відкритого голосування.

Рішення комісії контролюючого органу приймається більшістю голосів присутніх на засіданні членів такої комісії.

Під час засідання секретарем комісії контролюючого органу ведеться протокол, в якому фіксуються прийняті рішення та надані доручення.

Протокол підписується головою комісії контролюючого органу (у разі його відсутності - заступником), заступником голови, секретарем та членами комісії, які брали участь у засіданні (абзаци 8-9 пункту 40 Порядку №1165).

Відповідно до пункту 46 Порядку №1165 у протоколі засідання комісії контролюючого органу зазначається перелік осіб, присутніх на засіданні, порядок денний засідання, питання, що розглядалися на засіданні, перелік осіб, які виступали під час засідання, результати голосування, прийняті такою комісією рішення.

Пунктом 45 Порядку №1165 визначено, що розгляд питання на засіданні комісії контролюючого органу включає такі етапи: доповідь секретаря комісії; доповідь члена комісії, співдоповідь (у разі потреби); внесення членами комісії пропозицій, їх обговорення; оголошення головою комісії рішення про припинення обговорення питання; голосування; оголошення головою комісії результатів голосування; оформлення протоколу.

Отже, прийняття рішення про реєстрацію/відмову у реєстрації податкової накладної (розрахунку коригування) передбачає проведення комісією контролюючого органу відповідного засідання, на якому членами комісії розглядаються та аналізуються надані платником податків документи та пояснення з метою прийняття обґрунтованого рішення зі спірного питання.

Суд звертає увагу, що в оскаржуваному рішенні не зазначено причин неврахування наданих позивачем пояснень, в яких повідомлено про операції, на підставі яких сформовано податкову накладну та неврахування наданих позивачем копій необхідних первинних документів (у розумінні Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні"), що беззаперечно підтверджують реальність здійснення господарської операції за вищевказаною податковою накладною.

Суд відхиляє доводи відповідачів, наведені у відзивах на позов про те, що позивачем не надано документів, які б надали можливість встановити реальність здійснення господарської операції, оскільки можливість надання платником податків вичерпного переліку документів на підтвердження правомірності формування та подання податкової накладної прямо залежить від чіткого визначення податковим органом конкретного виду критерію оцінки ступеня ризиків з зазначенням необхідності надання документів за вичерпним переліком, відповідно до критерію зупинення реєстрації податкової накладної, а не довільно, на власний розсуд.

Надаючи оцінку наведеному, суд зауважує, що платник податку на стадії реєстрації податкової накладної не зобов`язаний доводити реальність здійсненої господарської операції, оскільки така операція підтверджується первинними документами та відображається у бухгалтерському й податковому обліку. Водночас висловлені Головним управлінням ДПС у м. Києві та Державною податковою службою України зауваження у квитанції та рішеннях про відмову у реєстрації податкової накладної від 30.12.2024 №2 фактично стосуються оцінки договірних відносин між ТОВ "МОССТ" та компанією "D8 Corporations" SIA, а також формальних аспектів оформлення окремих документів, що виходить за межі компетенції контролюючого органу на стадії технічної реєстрації податкової накладної в ЄРПН.

Суд вважає, що змістовна оцінка господарських операцій може бути проведена лише за результатом здійснення податкової перевірки платника податків, підстави та порядок проведення якої визначено нормами ПК України. Предметом розгляду в цій справі є виключно стадія правильності та правомірності зупинення та відмови в реєстрації податкової накладної, а не реальність та товарність здійснення господарських операцій між позивачем та його контрагентом.

Вказана позиція викладена в постановах Верховного Суду від 07.12.2022 у справі №500/2237/20, від 16.09.2022 у справі №380/7736/21, від 19.07.2023 у справі №420/7850/22.

Невиконання податковим органом законодавчо встановлених вимог щодо змісту, форми, обґрунтованості та вмотивованості акта індивідуальної дії має наслідком визнання його протиправним.

Аналогічна правова позиція вже неодноразово висловлювалась Верховним Судом, зокрема, у постановах від 25.11.2022 у справі №320/3483/21, 27.10.2022 у справі №360/3253/20, від 21.05.2019 по справі №0940/1240/18, від 10.04.2020 у справі №819/330/18 та від 18.06.2020 у справі №824/245/19-а.

При цьому, Верховний Суд у постанові від 05.01.2021 у справі №640/11321/20 зазначив, що незважаючи на те, що затверджена Порядком №1165 форма рішення, яка не передбачає конкретизації підстав у разі відповідності пунктам 1-8 критеріїв ризиковості платника податку, не скасовує обов`язок податкового органу необхідності доказування, передбаченого частиною другою статті 77 КАС України.

Суд враховує, що індивідуальний акт, виданий суб`єктом владних повноважень є документом, прийнятим з метою реалізації положень нормативно-правового акту (актів) щодо конкретної життєвої ситуації, не містить загальнообов`язкових правил поведінки та стосується прав і обов`язків чітко визначеного суб`єкта (суб`єктів), якому він адресований.

Загальною рисою, яка відрізняє індивідуальні акти є їх виражений правозастосовний характер.

Головною рисою таких актів є їхня конкретність (гранична чіткість), а саме: чітке формулювання конкретних юридичних волевиявлень суб`єктами адміністративного права, які видають такі акти; розв`язання за їх допомогою конкретних, а саме індивідуальних, справ або питань, що виникають у сфері державного управління; чітка визначеність адресата, конкретної особи або осіб; виникнення конкретних адміністративно-правових відносин, обумовлених цими актами; чітка відповідність такого акта нормам чинного законодавства.

Натомість оскаржувані рішення податкового органу не відповідають критеріям чіткості та зрозумілості індивідуального акта, та породжують їх неоднозначне трактування, що в свою чергу впливає на можливість реалізації права або виконання обов`язку платником податків виконати юридичне волевиявлення суб`єкта владних повноважень.

Таким чином, суд дійшов висновку, що посилання на вказані підстави в обґрунтування прийнятого рішення про відмову у реєстрації спірної податкової накладної за умови ненаведення комісією доказів того, що подані позивачем пояснення є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності викликають сумнів у достовірності зазначеної у них інформації, свідчить про протиправність таких рішень.

Окрім цього, при вирішенні спору по суті суд зазначає, що відповідно до статті 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського Суду з прав людини" практика Європейського Суду з прав людини є джерелом права та підлягає застосуванню національними судами при розгляді справ.

У своїй судовій практиці Європейський суд з прав людини підкреслює особливу важливість принципу "належного урядування". Він передбачає, що у разі, коли йдеться про питання загального інтересу, зокрема, якщо справа впливає на такі основоположні права людини, як майнові права, державні органи повинні діяти вчасно та в належний і якомога послідовніший спосіб (рішення у справах "Беєлер проти Італії" [ВП] (Beyeler v. Italy [GC]), заява №33202/96, п. 120, ECHR 2000-I, "Онер`їлдіз проти Туреччини" [ВП] (Oneryildiz v. Turkey [GC]), заява №48939/99, п. 128, ECHR 2004-XII, "Megadat.com S.r.l. проти Молдови" (Megadat.com S.r.l. v. Moldova), заява №21151/04, п. 72, від 8 квітня 2008 року, і "Москаль проти Польщі" (Moskal v. Poland), заява №10373/05, п. 51, від 15 вересня 2009 року). Зокрема, на державні органи покладено обов`язок запровадити внутрішні процедури, які посилять прозорість і ясність їхніх дій, мінімізують ризик помилок (див., наприклад, рішення у справах "Лелас проти Хорватії" (Lelas v. Croatia), заява №55555/08, п. 74, від 20 травня 2010 року, і "Тошкуце та інші проти Румунії" (Toscuta and Others v. Romania), заява №36900/03, п. 37, від 25 листопада 2008 року) і сприятимуть юридичній визначеності у цивільних правовідносинах, які зачіпають майнові інтереси (див. зазначені вище рішення у справах "Онер`їлдіз проти Туреччини" (Oneryildiz v. Turkey), п. 128, та "Беєлер проти Італії" (Beyeler v. Italy), п. 119).

Крім того, Резолюцією Комітету Міністрів Ради Європи 77 (31) від 28.09.1977 урядам держав-членів рекомендовано керуватися у своєму праві й адміністративній практиці принципами, які наводяться у додатку до цієї резолюції.

Ці принципи застосовуються для захисту осіб, як фізичних, так і юридичних, в адміністративних процедурах відносно будь-яких індивідуальних заходів або рішень, які були прийняті в ході здійснення публічної влади і які за своїм характером безпосередньо впливають на їхні права, свободи або інтереси (адміністративні акти).

У ході реалізації цих принципів слід ураховувати належним чином вимоги щодо належного та ефективного управління, а також інтереси третіх сторін та основні публічні інтереси. У випадках, коли вимоги зумовлюють необхідність внесення змін або вилучення одного чи більше принципів у конкретних випадках або в специфічних сферах публічної адміністрації, слід докласти всіх можливих зусиль, відповідно до фундаментальних цілей цієї резолюції, для досягнення якомога вищого ступеня справедливості.

Такими принципами, згідно з Додатком до Резолюції, зокрема, є: право бути вислуханим, що означає, що щодо будь-якого адміністративного акта, який за своїм характером може несприятливо впливати на права, свободи або інтереси особи, така особа може пред`явити факти й аргументи та, у відповідних випадках, докази, що будуть ураховані адміністративним органом; виклад мотивів, що означає, що якщо адміністративний акт є таким, що за своїм характером несприятливо впливає на права, свободи або інтереси особи, така особа отримує інформацію про мотиви, на яких він ґрунтується. Інформація про мотиви зазначається в акті або передається відповідній особі, за її запитом, у письмовій формі протягом розумного строку.

З урахуванням наведеного, суд зазначає, що дії комісії Головного управління ДПС у м. Києві з прийняття спірних рішень, в яких не наведені мотиви їх ухвалення та не зазначені підстави неврахування наданих позивачем пояснень, свідчать про порушення Головним управлінням ДПС у м. Києві як принципу належного урядування, так і принципів, закріплених в Резолюції Комітету Міністрів Ради Європи 77 (31) від 28.09.1977, свідчать про непрозорість та непередбачуваність дій відповідача, що перешкоджають можливості платника податків планувати надалі свою господарську діяльність.

Відповідно до положень статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Такий підхід узгоджується з практикою Європейського суду з прав людини. Так, у пункті 110 рішення від 23.07.2002 у справі "Компанія "Вестберґа таксі Актіеболаґ" та Вуліч проти Швеції" Суд визначив, що "…адміністративні суди, які розглядають скарги заявників стосовно рішень податкового управління, мають повну юрисдикцію у цих справах та повноваження скасувати оскаржені рішення. Справи мають бути розглянуті на підставі поданих доказів, а довести наявність підстав, передбачених відповідними законами, для призначення податкових штрафів має саме податкове управління".

Однак під час розгляду справи відповідачі, як суб`єкти владних повноважень, не надали суду належних і достатніх доказів, які спростовували б твердження позивача, не навели мотивів прийняття спірних рішень, а відтак, не довели правомірності останніх.

Таким чином, суд дійшов висновку, що враховуючи наявність у позивача передбачених чинним законодавством України документів, які свідчать про реальне проведення господарських операцій між позивачем та контрагентом, ГУ ДПС в м. Києві не мало правових підстав для прийняття спірного рішення про відмову в реєстрації податкової накладної.

У зв`язку з цим, суд вважає, що позовна вимога стосовно визнання протиправним та скасування Рішення про реєстрацію/відмову в реєстрації податкових накладних/розрахунків коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних від 04.02.2025 №12464469/41174050 підлягає задоволенню.

Щодо позовної вимоги про зобов`язання Державної податкової служби України зареєструвати в Єдиному реєстрі податкових накладних податкову накладну від 30.12.20204 №2, подану на реєстрацію ТОВ "МОССТ" датою її подання - 18.01.2025, суд зазначає таке.

Згідно з частиною 4 статті 245 КАС України у випадку, визначеному пунктом 4 частини другої цієї статті, суд може зобов`язати відповідача - суб`єкта владних повноважень прийняти рішення на користь позивача, якщо для його прийняття виконано всі умови, визначені законом, і прийняття такого рішення не передбачає права суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд.

Відповідно до Рекомендації Комітету Міністрів Ради Європи №R (80) 2 стосовно здійснення адміністративними органами влади дискреційних повноважень, прийнятої Комітетом Міністрів 11.03.1980, під дискреційними повноваженнями слід розуміти повноваження, які адміністративний орган, приймаючи рішення, може здійснювати з певною свободою розсуду, тобто, коли такий орган може обирати з кількох юридично допустимих рішень те, яке він вважає найкращим за даних обставин.

Згідно з пунктом 1.6 Методології проведення антикорупційної експертизи, затвердженої Наказом Міністерства юстиції України від 24.04.2017 №1395/5, дискреційні повноваження - це сукупність прав та обов`язків органів державної влади та місцевого самоврядування, осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, що надають можливість на власний розсуд визначити повністю або частково вид і зміст управлінського рішення, яке приймається, або можливість вибору на власний розсуд одного з декількох варіантів управлінських рішень, передбачених нормативно-правовим актом, проектом нормативно-правового акта.

Таким чином, дискреція це елемент управлінської діяльності. Вона пов`язана з владними повноваженнями і їх носіями - органами державної влади та місцевого самоврядування, їх посадовими і службовими особами. Дискрецію не можна ототожнювати тільки з формалізованими повноваженнями - вона характеризується відсутністю однозначного нормативного регулювання дій суб`єкта. Він не може ухилятися від реалізації своєї компетенції, але і не має права виходити за її межі.

Тобто дискреційні повноваження це законодавчо встановлена компетенція владних суб`єктів, яка визначає ступінь самостійності її реалізації з урахуванням принципу верховенства права; ці повноваження полягають в застосуванні суб`єктами адміністративного розсуду при здійсненні дій і прийнятті рішень.

Отже, у разі відсутності у суб`єкта владних повноважень законодавчо закріпленого права адміністративного розсуду при вчиненні дій/прийнятті рішення, та встановлення у судовому порядку факту протиправної поведінки відповідача, зобов`язання судом суб`єкта владних повноважень прийняти рішення конкретного змісту не можна вважати втручанням у дискреційні повноваження, адже саме такий спосіб захисту порушеного права є найбільш ефективним та направлений на недопущення свавілля в органах влади.

Згідно з пунктами 19, 20 Порядку №1246, у редакції чинній станом на час вирішення спору по суті, податкова накладна та/або розрахунок коригування, реєстрацію яких зупинено, реєструється у день настання однієї з таких подій: прийняття в установленому порядку та набрання чинності рішенням про реєстрацію податкової накладної та/або розрахунку коригування; набрання рішенням суду законної сили про реєстрацію податкової накладної та/або розрахунку коригування (у разі надходження до ДПС відповідного рішення); неприйняття та/або відсутність реєстрації в установленому порядку рішення про реєстрацію або відмову в реєстрації податкової накладної та/або розрахунку коригування.

Внесення відомостей до ЄРПН на підставі рішення суду, яке набрало законної сили, здійснюється з дотриманням вимог цього Порядку. При цьому вимоги абзацу десятого пункту 12 цього Порядку не застосовуються до податкової накладної та/або розрахунку коригування, реєстрацію яких зупинено в установленому порядку.

Датою внесення відомостей до ЄРПН вважається день, зазначений в рішенні суду, або день набрання законної сили таким рішенням.

Таким чином, у день набрання законної сили рішенням суду про реєстрацію податкової накладної в ЄРПН Державною податковою службою України вчиняються відповідні дії по реєстрації, при цьому датою реєстрації є день набрання законної сили рішенням суду, якщо у судовому рішенні не зазначена інша дата. Отже, суд може зазначити у судовому рішенні конкретну дату, яку контролюючому органу необхідно відобразити в якості дати реєстрації податкової накладної в Реєстрі.

Беручи до уваги наведене, суд вважає наявними правові підстави для задоволення позовних вимог у цій частині.

З огляду на викладене, позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі.

Вирішуючи питання стосовно розподілу судових витрат, суд враховує наступне.

Відповідно до частини 1 статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Судом встановлено, що позивачем сплачено судовий збір у розмірі 3 028,00 грн, що підтверджується платіжною інструкцією від 21.03.2025 №ЕКК7-45Л9-РРАЕ-С150, оригінал якої наявний в матеріалах справи (т. 1 а.с. 20).

Таким чином, враховуючи, що позов задоволено, судові витрати щодо сплати судового збору підлягають присудженню на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у м. Києві, протиправні рішення якого призвели до виникнення спірних правовідносин.

На підставі викладеного, керуючись статтями 139, 241 243, 246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

в и р і ш и в :

1. Адміністративний позов задовольнити повністю.

2. Визнати протиправним та скасувати рішення про реєстрацію/відмову в реєстрації податкових накладних/розрахунків коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних від 04.02.2025 №12464469/41174050.

3. Зобов`язати Державну податкову службу України зареєструвати в Єдиному реєстрі податкових накладних податкову накладну від 30.12.20204 №2, подану на реєстрацію ТОВ "МОССТ" (ідентифікаційний код 41174050) датою її подання - 18.01.2025.

4. Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у м. Києві (ідентифікаційний код 44116011) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "МОССТ" (ідентифікаційний код 41174050) судовий збір у розмірі 3 028,00 грн (три тисячі двадцять вісім гривень 00 копійок).

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

У разі оголошення судом лише вступної та резолютивної частини рішення, або розгляду справи в порядку письмового провадження, апеляційна скарга подається протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення.

Суддя Кушнова А.О.