Справа № 420/6830/25
Суддя: Бойко А.В.
Дата ухвалення: 2026-01-13 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 січня 2026 р.м. ОдесаСправа № 420/6830/25
Головуючий в 1 інстанції: Дубровна В.А.

Дата і місце ухвалення 04.09.2025р., м. Одеса

П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

Головуючого судді: Бойка А.В.,

суддів: Єщенка О.В.,

Шевчук О.А.,

за участю секретаря Кніш Д.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Одесі апеляційну скаргу Одеської митниці на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 04 вересня 2025 року у справі за адміністративним позовом Дочірнього підприємства «Універсальна буксирна компанія» до Одеської митниці про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень, -

В С Т А Н О В И В:

У березні 2025 року Дочірнє підприємство «Універсальна буксирна компанія» звернулось до суду першої інстанції з позовом до Одеської митниці, в якому просило:

- визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення №UA306 від 26.11.2024 р. про нарахування суми грошового зобов`язання з ПДВ;

- визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення №UA305 від 26.11.2024 р. про нарахування суми грошового зобов`язання з ввізного мита.

Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 04.09.2025 року позов задоволено.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, Одеська митниця подала апеляційну скаргу, в якій посилалась на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, неповне з`ясування обставин по справі.

Апелянт вважає помилковим висновок суду першої інстанції стосовно відсутні правових підстав для донарахування Дочірньому підприємству «Універсальна буксирна компанія» грошових зобов`язань (мита та ПДВ). Апелянт посилається на те, що підставою для оформлення буксиру «Юпітер» у митний режим тимчасового ввезення за МД типу ІМ31АА від 28.12.2016 року № 500040605/2016/007279 був Договір бербоут-чартеру від 28.04.2015 № HF/UT/J/08, укладений між іноземною компанією «HENFORD LOGISTICS LIMITED» (Гонконг), що виступає Судновласником, та ДП «УБК», як Фрахтувальником зазначеного буксиру. При цьому, як зазначає апелянт, аналіз зазначеного вище Договору бербоут-чартеру від 28.04.2015 року дозволяє зробити висновок, що у разі відчуження Судновласником судна строк дії чартеру завершується.

За висновком апелянта, при укладанні нового договору з іншим нерезидентом щодо товару, поміщеного в режим тимчасового ввезення, митне оформлення такого товару здійснюється шляхом подання нової МД зі сплатою митних платежів відповідно до частини другої статті 106 МК України.

Одеська митниця вважає, що судом першої інстанції не надано належної оцінки тому, що Митним кодексом України та Конвенцією про тимчасове ввезення не передбачена зміна власника іноземного товару та відсутня процедура щодо подальшого використання ввезеного товару у митному режимі тимчасового ввезення та прийняття відповідного рішення митним органом. На думку апелянта, всупереч даних положень, позивачем, після укладання нового бербоут-чартеру № AZ/UTC/J/05 з новим нерезидентом «AZZURILE LIMITED (Кіпр)» подано МД типу ІМ31ДМ від 05.12.2019 № UA500120/2019/012031 та продовжено строк тимчасового ввезення буксиру «Юпітер» на умовах вже нового Договору бербоут-чартеру від 01.11.2017 року № AZ/UTC/J/05 з іншим нерезидентом «AZZURILE LIMITED (Кіпр)» із застосуванням тарифної пільги (тарифної преференції) зі сплати митних платежів за кодом « 198» (товари, що можуть поміщуватись в режим тимчасового ввезення з умовним частковим звільненням від оподаткування митними платежами відповідно до положень Додатка Е до Конвенції про тимчасове ввезення згідно з Класифікатором звільнень від сплати митних платежів при ввезенні товарів на митну територію України, затвердженим наказом Міністерства фінансів України від 20.09.2012 № 1011 «Про затвердження відомчих класифікаторів інформації з питань державної митної справи, які використовуються у процесі оформлення митних декларацій».

В апеляційній скарзі зазначено, що внаслідок зміни судновласника відомості, внесені до окремих граф МД від 28.12.2016 року № 500040605/2016/007279, стали некоректними, у зв`язку з чим Одеською митницею обґрунтовано зроблено висновок про необхідність завершення митного режиму тимчасового ввезення товару «Буксир «Юпітер» шляхом його реекспорту.

Апелянт вважає, що за МД типу ІМ31ДМ № UA500120/2019/012031 подальше перебування буксиру «Юпітер» на митній території України оформлено без сплати митних платежів із застосуванням тарифної пільги (тарифної преференції) за кодом « 198», що є порушенням умов статей 3, 103, 104, частини другої статті 106 Митного кодексу.

За таких обставин апелянт вважає, що за результатами перевірки дотримання ДП «Універсальна буксирна компанія» вимог законодавства України з питань митної справи стосовно обґрунтованості та законності надання (отримання) пільг і звільнення від оподаткування при ввезенні на митну територію товару «буксир Юпітер» у режимі тимчасового ввезення, митне оформлення якого здійснено за МД типу ІМ31АА від 28.12.2016 № 500040605/2016/007279, правомірно встановлено порушення ДП «УБК» вимог статей 3, 103, 104, частини другої статті 106, статті 112, пункту 4 частини першої статті 289 Митного кодексу України, пункту 190.1. статті 190, пункту 206.7.2 пункту 206.7, статті 206.16 статті 206 Податкового кодексу України.

З огляду на зазначене апелянт просить скасувати рішення Одеського окружного адміністративного суду від 04.09.2025 року та прийняте нове рішення, яким відмовити в задоволенні позовних вимог Дочірнього підприємства «Універсальна буксирна компанія».

Заслухавши суддю-доповідача, переглянувши справу за наявними в ній доказами, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів зазначає наступне:

Судом першої інстанції встановлено, що Дочірнє підприємство Універсальна буксирна компанія є суб`єктом господарювання, основним видом діяльності якого є оптова торгівля твердим, рідким, газоподібним паливом і подібними продуктами.

На підставі наказу Одеської митниці від 10.09.2024 року № 608, з урахуванням змін, внесених наказом Одеської митниці від 18.09.2024 року № 638, відповідно до пункту 1 частини другої статті 351 МК України, посадовими особами Одеської митниці була проведена документальна невиїзна перевірка Дочірнього підприємства Універсальна буксирна компанія стосовно обґрунтованості та законності надання (отримання) пільг і звільнення від оподаткування при ввезенні на митну територію України у режимі тимчасового ввезення товару Буксир Юпітер, митне оформлення якого здійснено за МД типу ІМ31АА від 28.12.2016 № 500040605/2016/007279 із застосуванням тарифної пільги (тарифної преференції) зі сплати митних платежів, за результатами якої складено акт перевірки від 21.10.2024 № 53/24/7.10-19/39537372.

В акті перевірки зазначено, що Дочірнім підприємством Універсальна буксирна компанія за МД типу ІМ31АА від 28.12.2016 № 500040605/2016/007279 у митному режимі тимчасового ввезення оформлено товар № 1 1. Плавучій засіб - морський буксир-кантовщик Юпітер, що був у використанні, 1 шт; Прапор - Україна; Регістровий номер - 1-400101; Ідентифікаційний номер IMO - 8027157;… із застосуванням тарифної пільги (тарифної преференції) зі сплати митних платежів за кодом 508.

Також зазначено, що правовою підставою для оформлення буксиру Юпітер у митний режим тимчасового ввезення за МД типу ІМ31АА від 28.12.2016 № 500040605/2016/007279 був Договір бербоут-чартеру від 28.04.2015 року № HF/UT/J/08, укладений між іноземною компанією HENFORD LOGISTICS LIMITED (Гонконг), що виступає Судновласником, та ДП УБК (, Україна), як Фрахтувальником зазначеного буксиру.

Відповідач вказав на те, що пунктом 23 Реквізиція або відчуження Договору бербоут-чартеру від 28.04.2015 року № HF/UT/J/08 передбачено, що у випадку, коли Судновласники позбавляються права власності на судно будь-якою постановою про обов`язкове відчуження судна або реквізицією права власності майном, то незалежно від дати обов`язкового відчуження в період дії чартеру, така дата повинна вважатися датою закінчення строку дії чартеру.

Тобто, з 01.11.2017 року після укладання ДП Універсальна буксирна компанія нового Договору бербоут-чартеру № AZ/UTC/J/05 оренди буксиру Юпітер всі ризики, повернення буксиру переходять новій фірмі-нерезиденту AZZURILE LIMITED (Кіпр), а у разі відчуження Судновласником судна строк дії чартеру завершується.

При цьому, ДП Універсальна буксирна компанія здійснювало сплату за фрахт буксиру спочатку на адресу нерезидента HENFORD LOGISTICS LIMITED (Гонконг) на умовах Договору бербоут-чартеру від 28.04.2015 № HF/UT/J/08, а починаючи з 01.11.2017 р. з укладанням нового Договору бербоут-чартеру від 01.11.2017 № AZ/UTC/J/05 на адресу нерезидента AZZURILE LIMITED (Кіпр).

Строк перебування буксиру Юпітер на митній території України у режимі тимчасового ввезення за вказаною МД 06.12.2019 р.

05.12.2019 ДП «Універсальна буксирна компанія» після укладання нового бербоут-чартеру № AZ/UTC/J/05 з новим нерезидентом AZZURILE LIMITED (Кіпр) подано МД типу ІМ31ДМ № UA500120/2019/012031 та продовжено строк тимчасового ввезення буксиру Юпітер на умовах вже нового Договору бербоут-чартеру від 01.11.2017 № AZ/UTC/J/05 з іншим нерезидентом AZZURILE LIMITED (Кіпр) із застосуванням тарифної пільги (тарифної преференції) зі сплати митних платежів за кодом 198 (товари, що можуть поміщуватись в режим тимчасового ввезення з умовним частковим звільненням від оподаткування митними платежами відповідно до положень Додатка Е до Конвенції про тимчасове ввезення (м. Стамбул, 1990 рік)) згідно з Класифікатором звільнень від сплати митних платежів при ввезенні товарів на митну територію України, затвердженим наказом Міністерства фінансів України від 20.09.2012 № 1011 Про затвердження відомчих класифікаторів інформації з питань державної митної справи, які використовуються у процесі оформлення митних декларацій.

Так, за МД типу ІМ31ДМ № UA500120/2019/012031 подальше перебування буксиру Юпітер на митній території України оформлено без сплати митних платежів із застосуванням тарифної пільги (тарифної преференції) за кодом 198.

Таким чином, перевіркою встановлено факт укладання ДП Універсальна буксирна компанія нового договору бербоут-чартеру від 01.11.2017 року № AZ/UTC/J/05 з новим нерезидентом AZZURILE LIMITED (Кіпр) стосовно тимчасового використання буксиру Юпітер на митній території України, без сплати митних платежів у відповідності до вимог частини другої статті 106 Митного кодексу за МД типу ІМ31ДМ від 05.12.20219 № UA500120/2019/012031.

З огляду на встановлені обставини Одеська митниця дійшла висновку про порушення позивачем:

- статей 3, 103, 104, частини другої статті 106, статті 112, пункту 4 частини першої статті 289 Митного кодексу України та пункту 206.16 Податкового кодексу України, що призвело до заниження податкового зобов`язання по сплаті ввізного мита на суму 1 210 047,02 грн ;

- пункту 190.1 статті 190, пункту 206.7.2 пункту 206.7, пункту 206.16 статті 206 Податкового кодексу України, що призвело до заниження податкового зобов`язання по сплаті податку на додану вартість на суму 2 662 103,45 гривень.

Судом встановлено, що 12.11.2024 року ДП Універсальна буксирна компанія подало до Одеської митниці заперечення на висновки акту перевірки від 21.10.2024 року № 53/24/7.10-19/39537372.

22.11.2024 року Одеська митниця листом № 7.10T5/19-02/13/20598 повідомила ДП Універсальна буксирна компанія про розгляд заперечень, яким зменшила суму податкового зобов`язання, визначеного у Акті перевірки та додатку 2 до нього.

26.11.2024 року на підставі акта перевірки, з урахуванням висновків про результати розгляду заперечень, поданих позивачем, Одеська митниця прийняла наступні податкові повідомлення-рішення:

- № UA306, яким позивачу збільшено суму грошового зобов`язання за платежем податок на додану вартість з ввезених на територію України товарів на 2 987 958,94 грн, з яких за податковими зобов`язаннями - 2 390 367,15 грн, за штрафними (фінансовими) санкціями (штрафами) - 597 591,79 грн.

- № UA305, яким позивачу нараховано грошове зобов`язання з ввізного мита у розмірі 1 358 163,15 грн., з яких за податковими зобов`язаннями 1 086 530,52 грн, за штрафними (фінансовими) санкціями (штрафами) - 271 632,63 грн.

17.12.2024 року позивач оскаржив зазначені вище податкові повідомлення-рішення до Державної митної служби, яка рішенням № 1/10-06/13/1071 від 18.02.2025 року залишила скаргу ДП Універсальна буксирна компанія без задоволення, а податкові повідомлення-рішення без змін.

Не погоджуючись з прийнятими Одеською митницею податковими повідомленнями-рішеннями та вважаючи їх протиправними, позивач оскаржив їх до суду першої інстанції.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції дійшов висновку, що прийняті відповідачем податкові повідомлення-рішення є необґрунтованими, прийняті з порушенням вимог чинного законодавства.

Колегія суддів погоджується з вказаним висновком суду першої інстанції, з огляду на наступне:

Пунктом а) статті 1 Конвенції про тимчасове ввезення (м. Стамбул, 1990 рік, далі - Конвенція) для цілей цієї Конвенції визначено, що тимчасове ввезення митний режим, який дозволяє приймати на митну територію певні товари (у тому числі транспортні засоби), умовно звільнені від ввізного мита і податків, без застосування заборон чи обмежень економічного характеру на ввезення; такі товари (у тому числі транспортні засоби), мають ввозитися з визначеною метою і призначатися для подальшого вивезення у встановлений термін, та не піддаватися змінам, за винятком нормального зниження їхньої вартості (амортизації) внаслідок їхнього використання; документи на тимчасове ввезення міжнародний митний документ, який приймається як митна декларація і дозволяє ідентифікувати товари (у тому числі транспортні засоби), та містить міжнародну дійсну гарантію для покриття ввізного мита та податків.

Згідно статті 71 Митного кодексу України (МК України), декларант має право обрати митний режим, у який він бажає помістити товари, з дотриманням умов такого режиму та у порядку, що визначені цим Кодексом.

Поміщення товарів у митний режим здійснюється шляхом їх декларування та виконання митних формальностей, передбачених цим Кодексом.

Статтею 73 МК України передбачено, що умови перебування товарів, транспортних засобів комерційного призначення у відповідному митному режимі, обмеження щодо їх використання, застосування заходів тарифного та нетарифного регулювання зовнішньоекономічної діяльності визначаються цим Кодексом, іншими законодавчими актами України з питань митної справи та у сфері зовнішньоекономічної діяльності.

Питання, пов`язані з виконанням необхідних митних формальностей та здійсненням митного контролю товарів, поміщених у відповідний митний режим, регулюються цим Кодексом.

За положеннями ст. 103 МК України, тимчасове ввезення - це митний режим, відповідно до якого іноземні товари, транспортні засоби комерційного призначення ввозяться для конкретних цілей на митну територію України з умовним повним або частковим звільненням від оподаткування митними платежами та без застосування заходів нетарифного регулювання зовнішньоекономічної діяльності і підлягають реекспорту до завершення встановленого строку без будь-яких змін, за винятком звичайного зносу в результаті їх використання.

Умови поміщення товарів, транспортних засобів комерційного призначення у митний режим тимчасового ввезення передбачені статтею 104 МК України,

Так, відповідно до частин 1 та 2 статті 104 МК України, митний режим тимчасового ввезення може бути застосований до товарів, що надходять на митну територію України, та до товарів, що зберігаються під митним контролем або поміщені в інший митний режим, який передбачає їх перебування під митним контролем. Законодавством України з питань митної справи можуть бути визначені документи, які використовуються для декларування товарів, транспортних засобів комерційного призначення в митний режим тимчасового ввезення замість митної декларації.

Частиною 6 статті 104 МК України передбачено, що для поміщення товарів у митний режим тимчасового ввезення особа, відповідальна за дотримання митного режиму, повинна:

1) подати митному органу, що здійснює випуск товарів, транспортних засобів комерційного призначення у режимі тимчасового ввезення, документи на такі товари, транспортні засоби, що підтверджують мету їх тимчасового ввезення;

2) у випадках, передбачених законодавством, надати митному органу зобов`язання про реекспорт товарів, транспортних засобів комерційного призначення, які тимчасово ввозяться, у строки, встановлені митним органом;

3) подати митному органу дозвіл відповідного компетентного органу на тимчасове ввезення товарів, якщо отримання такого дозволу передбачено законодавством;

4) сплатити митні платежі відповідно до статті 106 цього Кодексу або забезпечити виконання зобов`язання із сплати митних платежів відповідно до розділу X цього Кодексу.

Частинами 1 та 2 статті 106 МК України визначено, що у митний режим тимчасового ввезення з умовним частковим звільненням від оподаткування митними платежами відповідно до положень Додатка Е до Конвенції про тимчасове ввезення (м. Стамбул, 1990 рік) можуть поміщуватися товари (за винятком підакцизних), не зазначені у статтях 105, 189 цього Кодексу, а також у Додатках В.1-В.9, С, D до Конвенції про тимчасове ввезення (м. Стамбул, 1990 рік), або такі, що не відповідають вимогам зазначених Додатків. (частина 1 статті 106 МК України).

У разі тимчасового ввезення товарів з умовним частковим звільненням від оподаткування митними платежами за кожний повний або неповний календарний місяць заявленого строку перебування на митній території України сплачується 3 відсотки суми митних платежів, яка підлягала б сплаті у разі випуску цих товарів у вільний обіг на митній території України, розрахованої на дату поміщення їх у митний режим тимчасового ввезення. ( частина 2 статті 106 МК України)

Відповідно до частин 3-4 статті 106 МК України, сума митних платежів сплачується при поміщенні товарів у митний режим тимчасового ввезення та розраховується за встановлений митним органом строк дії цього митного режиму. У такому ж порядку сплачуються митні платежі у разі продовження строку тимчасового ввезення зазначених товарів відповідно до статті 108 цього Кодексу.

Загальна сума митних платежів, яка підлягає сплаті за час перебування товарів у митному режимі тимчасового ввезення з умовним частковим звільненням від оподаткування митними платежами, не повинна перевищувати суми, яка підлягала б сплаті у разі випуску цих товарів у вільний обіг на митній території України, розрахованої на дату поміщення їх у митний режим тимчасового ввезення (частина 5 статті 106 МК України).

Згідно ч. 1 ст. 108 МК України, строк тимчасового ввезення товарів встановлюється митним органом у кожному конкретному випадку, але не повинен перевищувати трьох років з дати поміщення товарів у митний режим тимчасового ввезення.

Відповідно до ч. 3 ст. 108 МК України, з урахуванням мети ввезення товарів та/або транспортних засобів комерційного призначення, особливостей транспортних операцій та інших обставин попередньо встановлений строк тимчасового ввезення товарів відповідно до частини першої цієї статті та/або транспортних засобів комерційного призначення відповідно до частини другої цієї статті за письмовою заявою власника цих товарів, транспортних засобів комерційного призначення або уповноваженої ним особи може бути продовжений відповідним митним органом. У разі відмови у продовженні строку тимчасового ввезення митний орган зобов`язаний невідкладно письмово або в електронній формі повідомити особі, яка звернулася із заявою про продовження строку тимчасового ввезення, про причини та підстави такої відмови.

Частиною першою статті 112 МК України визначено, що митний режим тимчасового ввезення завершується шляхом реекспорту товарів, транспортних засобів комерційного призначення, поміщених у цей митний режим, або шляхом поміщення їх в інший митний режим, що допускається цим Кодексом, а також у випадках, передбачених частинами третьою та п`ятою цієї статті.

Умовне часткове звільнення від оподаткування ввізним митом застосовується до товарів, зазначених у статті 106 цього Кодексу, поміщених у митний режим тимчасового ввезення, за умови дотримання вимог та обмежень, встановлених главою 18 цього Кодексу. Порядок застосування умовного часткового звільнення від оподаткування ввізним митом визначено статтею 106 цього Кодексу (стаття 284 МК України).

Згідно частини 7 статті 286 МК України, до товарів, поміщених у митний режим тимчасового ввезення, застосовується умовне часткове звільнення від оподаткування ввізним митом у порядку, визначеному главою 18 цього Кодексу.

Пунктами 1 та 4 частини 1 статті 289 МК України передбачено, що обов`язок із сплати митних платежів виникає, зокрема, у разі ввезення товарів на митну територію України - з моменту фактичного ввезення цих товарів на митну територію України; після завершення митного оформлення товарів та їх випуску, якщо внаслідок перевірки митної декларації чи за результатами документальної перевірки митний орган самостійно визначає платнику податків додаткові податкові зобов`язання.

Згідно ч. 1 та 2 ст. 293 МК України, особою, на яку покладається обов`язок із сплати митних платежів, є декларант. Особою, на яку покладається обов`язок із сплати донарахованих митних платежів - податкового зобов`язання, визначеного за результатами документальної перевірки, є відповідний платник податків.

За положеннями частини 1 статті 336 МК України, митний контроль здійснюється безпосередньо посадовими особами митних органів шляхом, зокрема, проведення документальних перевірок дотримання вимог законодавства України з питань митної справи, у тому числі своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати митних платежів.

Згідно пунктів 1 та 2 частини третьої статті 345 МК України, митні органи мають право здійснювати митний контроль шляхом проведення документальних виїзних (планових або позапланових) та документальних невиїзних перевірок дотримання законодавства України з питань митної справи щодо: правильності визначення бази оподаткування, своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати митних платежів; обґрунтованості та законності надання (отримання) пільг і звільнення від оподаткування, застосування знижених ставок ввізного мита.

Відповідно до ч. 1 ст. 351 МК України, предметом документальних невиїзних перевірок є дані про своєчасність, достовірність, повноту нарахування та сплати митних платежів при переміщенні товарів через митний кордон України підприємствами, а також при переміщенні товарів через митний кордон України громадянами з поданням митної декларації, передбаченої законодавством України для підприємств.

Документальна невиїзна перевірка проводиться у разі: виявлення фактів або отримання документів, інформації (відомостей), що свідчать про порушення законодавства України з питань митної справи, під час здійснення пост-митного контролю, аналізу електронних копій митних декларацій, інформації, що стосується товарів, митне оформлення яких завершено, отриманої від суб`єктів зовнішньоекономічної діяльності та виробників таких товарів, з висновків акредитованих відповідно до законодавства експертів ( пункт 1 частини другої статті 351 МК України).

Рішення про визначення грошових зобов`язань підприємства, що перевірялося, приймається керівником митного органу або його заступником з урахуванням результатів розгляду заперечень підприємства (у разі їх наявності) (частина одинадцята статті 354 МК України).

Частиною другою статті 270 Митного кодексу визначено, що правила оподаткування товарів, що переміщуються через митний кордон України, іншими (крім мита) митними платежами встановлюються Податковим кодексом України з урахуванням особливостей, що визначаються цим Кодексом.

Згідно п. 206.1 ст. 206 ПК України, під час ввезення товарів на митну територію України суми податку підлягають сплаті до державного бюджету платниками податку до/або на день подання митної декларації безпосередньо на єдиний казначейський рахунок, крім операцій, за якими надається звільнення (умовне звільнення) від оподаткування.

Пунктом 206.7 статті 206 ПК України передбачено, що до операцій із ввезення товарів на митну територію України у митному режимі тимчасового ввезення застосовується умовне повне звільнення від оподаткування або умовне часткове звільнення від оподаткування за умови дотримання вимог та обмежень, встановлених главою 18 Митного кодексу України:

умовне повне звільнення від оподаткування застосовується до товарів та в порядку, визначених статтею 105 Митного кодексу України;

умовне часткове звільнення від оподаткування застосовується до товарів та в порядку, визначених статтею 106 Митного кодексу України. Сплачені суми податку включаються платником до складу податкового кредиту у звітному (податковому) періоді, в якому було сплачено податок.

Пунктом 206.16 ст. 206 ПК України передбачено, що у разі втрати товарів, що перебувають під митним контролем у митних режимах, в яких надано звільнення або умовне звільнення від оподаткування, нецільового використання цих товарів або в разі невиконання у строки, встановлені Митним кодексом України, заходів щодо завершення таких митних режимів особа, відповідальна за дотримання митного режиму, зобов`язана сплатити суму податкового зобов`язання, на яку було надане таке звільнення або умовне звільнення, та пеню, нараховану відповідно до статті 129 цього Кодексу, розраховану з дня надання звільнення або умовного звільнення від оподаткування.

Згідно ст. 203 Кодексу торговельного мореплавства України, за договором чартеру (фрахтування) судна на певний час судновласник зобов`язується за обумовлену плату (фрахт) надати судно фрахтувальнику для перевезення пасажирів, вантажів та для інших цілей торговельного мореплавства на певний час.

Надане фрахтувальнику судно може бути укомплектоване екіпажем (тайм-чартер) або не споряджене і не укомплектоване екіпажем (бербоут-чартер).

Договір чартеру (фрахтування) судна на певний час повинен бути укладений у письмовій формі (ст. 204 КТМ України).

В ході розгляду даної справи судом було встановлено, що постановою Одеського окружного адміністративного суду від 04.11.2016 року у справі № 815/4717/16 за позовом Дочірнього підприємства «Універсальна буксирна компанія» до Одеської митниці ДФС України було визнано протиправною та скасовано картку відмови Одеської митниці ДФС України №500040605/2016/00043 від 08.09.2016 року.

Постанова Одеського окружного адміністративного суду від 04.11.2016 року у справі №815/4717/16 набрала законної сили 20.12.2016 року.

Зі змісту вказаного вище судового рішення убачається, що під час розгляду справи №815/4717/16 судом встановлено, що у червні 2008 року ТОВ «СБК НОВОФЛОТ» () було ввезено на митну територію України та оформлено у митний режим тимчасового ввезення за митною декларацією №500040624/8/000196 від 07.06.2008 року буксир Юпітер (IMO 8027157).

Також судом встановлено, що правовою підставою для оформлення вищезазначеного буксиру у митний режим тимчасового ввезення став договір Бербоут-чартеру № В1/08 від 31.03.2008 року, укладений між Судновласником - компанією HENFORD LOGISTICS LIMITED (Гонконг) та Фрахтувальником - ТОВ «СБК НОВОФЛОТ» (Україна).

21.11.2014 року Бербоут-чартер № В1/08 від 31.03.2008 року було припинено достроково за згодою сторін згідно з додатковою угодою від цієї ж дати.

01.04.2015 року між компанією HENFORD LOGISTICS LIMITED та Державним підприємством «Універсальна буксирна компанія» () був укладений інший договір бербоут-чартеру, який з організаційних питань припинений та того ж дня укладений новий договір.

17.04.2015 року ТОВ «СБК НОВОФЛОТ» звернулось до Одеської митниці ДФС із заявою (вих. № 003 від 17.04.2015) про передачу права використання митного режиму тимчасового ввезення відносно буксиру Юпітер (IMO 8027157) на користь ДП «Універсальна буксирна компанія» та про внесення змін до митної декларації №500040624/8/000196 від 07.06.2008 року шляхом оформлення аркушу коригування щодо заміни декларанта.

27.04.2015 року Одеська митниця ДФС надала згоду на передачу права використання митного режиму тимчасового ввезення відносно буксиру Юпітер (IMO 8027157) на користь ДП «Універсальна буксирна компанія» без внесення змін до митної декларації. До заяви додавався договір бербоут-чартеру між іноземною компанією HENFORD LOGISTICS LIMITED (Гонконг), що виступає Судновласником, та ДП «Універсальна буксирна компанія», що виступає Фрахтувальником, тобто своєю згодою митниця визнала факт заміни сторін у договорі.

За наслідком розгляду справи № 815/4717/16, доходячи висновку про протиправність відмови Митного посту Чорноморськ 08.09.2016 року в прийнятті митної декларації по буксиру Юпітер, де декларантом зазначено ДП УБК, через не нарахування та несплату митних платежів і вимогами подання нової ВМД з вірним заповненням графи 47 декларації, суд посилався на те, що усі митні платежі вже були сплачені при поміщенні судна у режим тимчасового ввезення 07.06.2008 року, на підставі Закону України Про єдиний митний тариф, який діяв до набрання чинності МК України від 13.02.2012 року, а саме: повна ставка мита та ПДВ без умовно часткового звільнення від оподаткування.

Таким чином під час розгляду справи № 815/4717/16, судом встановлено, що у червні 2008 року іншим фрахтувальником/декларантом - ТОВ СБК Новофлот було ввезено на митну територію України буксир Юпітер, обрано митний режим тимчасове ввезення та оформлено митну декларацію № 500040624/8/000196 від 07.06.2008 року з повною оплатою митних платежів (мито та ПДВ).

Суд першої інстанції вірно вказав на те, що в силу положень частини 4 статті 78 КАС України вказані вище обставини, встановлені у справі №815/4717/16, не підлягають доказуванню при розгляді адміністративної справи, яка розглядається.

Принагідно зазначити, що в ході розгляду даної справи Одеська митниця не заперечувала того факту, що при ввезенні на митну територію України буксира Юпітер та поміщенні його в митний режим тимчасове ввезення були сплачені митних платежі (мито та ПДВ).

Як зазначив позивач, у зв`язку із скасуванням картки відмови та на підставі рішення суду у справі №815/4717/16, ДП «УБК» було продовжено режим тимчасового ввезення стосовно буксиру «Юпітер» до 06.12.2019 року шляхом подання та оформлення митної декларації типу ІM31AA № 500040605/2016/007279 від 28.12.2016 р., яка була прийнята Одеською митницею.

Позивач також вказав, що вказана декларація оформлювалась вже на підставі договору бербоут-чартеру між ДП «УБК» (Фрахтувальник) та «Неnford Logistics Limited» (Судновласник). В графі 47 «Нарахування платежів» такої декларації в стовбці СП (спосіб платежів) зазначається код 13, що означає «Звільнення від сплати митних платежів на підставі судових рішень», тобто судовим рішенням підтверджено повну сплату митних платежів при поміщенні судна в режим тимчасового ввезення.

Декларація № 500040605/2016/007279 від 28.12.2016 р. в графі «Товар № 1 до графи 44 «Інформація та документи» містить пряме посилання на першу декларацію №500040624/8/000196 від 07.06.2008 р. як підставу оформлення.

Позивач посилався на те, що 02.12.2019 року на підставі заяви ДП «УБК» Одеською митницею був наданий дозвіл на продовження (продовжено) режим тимчасового ввезення буксиру «Юпітер» до 31.10.2022 року на підставі нового договору бербоут-чартеру №AZ/UTC/J/05 від 01.11.2017 р. між ДП «УБК» та компанією «Azzurile Limited» (Кіпр).

Для продовження митного режиму тимчасового ввезення стосовно буксиру «Юпітер» до 31.10.2022 року була подана та оформлена митна декларація типу IM31AA №UA500120/2019/012031 від 05.12.2019 р., яка була прийнята Одеською митницею. В графі 47 «Нарахування платежів» такої декларації в стовбці СП (спосіб платежів) також зазначається код 13, тобто також судовим рішенням підтверджено повну сплату митних платежів.

З метою подальшого продовження митного режиму тимчасового ввезення стосовно буксиру «Юпітер» до 01.04.2023 р. до митного органу була подана та оформлена митна декларація типу ІМ31АА № UA500110/2022/007280 від 05.10.2022 р., яка також була прийнята Одеською митницею.

Надалі для продовження митного режиму тимчасового ввезення стосовно буксиру «Юпітер» до 30.04.2024 р. була подана та оформлена митна декларація типу IM31AA № 23UA09U8 від 21.03.2023 р., яка також була прийнята Одеською митницею.

Позивач вказував на те, що у графах 47 «Нарахування платежів» зазначених вище декларацій в стовбці СП (спосіб платежів) зазначено повне нарахування платежів в сумі, що справляються при імпорті, із кодом 28, що означає «Сума податку, розрахована для визначення частки податків (мита та податку на додану вартість), що підлягають сплаті при застосуванні умовного часткового звільнення від оподаткування при поміщенні товарів у режим тимчасового ввезення, або частковому зменшенні ставок податків», тобто податки, які сплачуються при тимчасовому ввезені, але в повній сумі (як при імпорті).

В ході проведення перевірки митним органом також встановлено, що після ввезення буксиру «Юпітер» у режимі тимчасового ввезення зі строком до 06.12.2019 року, строк тимчасового ввезення стосовно буксиру Юпітер в подальшому продовжувався митним органом відповідно до 31.10.2022 року, 01.04.2023 року та 30.04.2024 року за МД типу ІМ31ДМ від 05.12.2019 року № UA500120/2019/012031, від 05.10.2022 року № 22UA80U5 та від 21.03.2023 року № 23UA09U8 відповідно.

Однак незважаючи на неодноразове продовження строку тимчасового ввезення буксиру Юпітер без будь-яких зауважень, митний орган в ході проведення перевірки обґрунтованості та законності надання (отримання) пільг і звільнення від оподаткування при ввезенні на митну територію України у режимі тимчасового ввезення товару Буксир Юпітер за МД типу ІМ31АА від 28.12.2016 № 500040605/2016/007279, дійшов висновку, що оскільки продовження строку тимчасового ввезення буксиру Юпітер відбулось на умовах вже нового Договору бербоут-чартеру від 01.11.2017 року № AZ/UTC/J/05 з іншим нерезидентом AZZURILE LIMITED (Кіпр) із застосуванням тарифної пільги (тарифної преференції) зі сплати митних платежів за кодом « 198», за МД типу ІМ31ДМ від 05.12.20219 № UA500120/2019/012031 подальше перебування буксиру Юпітер на митній території України оформлено у відповідності до вимог частини другої статті 106 МКУ без сплати митних платежів із застосуванням тарифної пільги (тарифної преференції) за кодом 198, чим порушено умови, передбачені статтями 3, 103, 104, частини другої статті 106, статті 112 МКУ, пункту 206.7.2 пункту 206.7, пункту 206.16 статті 206 Податкового кодексу України.

Митний орган посилався на те, що підставою для оформлення буксиру «Юпітер» у митний режим тимчасового ввезення за МД типу ІМ31АА від 28.12.2016 року № 500040605/2016/007279 був Договір бербоут-чартеру від 28.04.2015 року № HF/UT/J/08, укладений між іноземною компанією «HENFORD LOGISTICS LIMITED» (Гонконг), що виступає Судновласником, та ДП «УБК», як Фрахтувальником зазначеного буксиру.

На думку митного органу при укладанні нового договору з іншим нерезидентом щодо товару, поміщеного в режим тимчасового ввезення, митне оформлення такого товару здійснюється шляхом подання нової МД зі сплатою митних платежів відповідно до частини другої статті 106 МК України.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції стосовно безпідставності та необґрунтованості вказаних тверджень відповідача, з огляду на те, що за положеннями статті 112 МК України, митний режим тимчасового ввезення завершується шляхом реекспорту товарів, транспортних засобів комерційного призначення, поміщених у цей митний режим, або шляхом поміщення їх в інший митний режим, що допускається цим Кодексом, а також у випадках, передбачених частинами третьою та п`ятою цієї статті.

За обставин даної справи буксир Юпітер був ввезений у червні 2008 року фрахтувальником ТОВ «СБК НОВОФЛОТ» з розміщенням його в митному режимі тимчасового ввезення за митною декларацією №500040624/8/000196 від 07.06.2008 р. Доказів завершення митного режиму тимчасового ввезення буксиру шляхом реекспорту, тобто доказів того, що буксир Юпітер був вивезений за межі митної території України, митний орган суду не надав.

Як вказував позивач та не спростовано відповідачем у справі, у період з 2008 року та по теперішній час буксир Юпітер перебуває на митній території в режимі тимчасового ввезення за згодою митного органу, а відтак не вивозився за межі митної території України.

З огляду на викладене відсутні підстави для висновку про те, що укладення Договору бербоут-чартеру від 28.04.2015 року № HF/UT/J/08, між іноземною компанією «HENFORD LOGISTICS LIMITED» (Гонконг), що виступає Судновласником, та ДП «УБК», як Фрахтувальником зазначеного буксиру, є свідченням ввезення на митну територію буксиру Юпітер в режимі тимчасового ввезення за митної декларації типу IM31AA № 500040605/2016/007279 від 28.12.2016 р.

Крім того, як встановлено судом у справі № 815/4717/16, при ввезенні буксира Юпітер у червні 2008 року фрахтувальником ТОВ «СБК НОВОФЛОТ» та розміщення його в митному режимі тимчасове ввезення за митною декларацією №500040624/8/000196 від 07.06.2008 р. останнім були сплачені усі митні платежі.

За положеннями частини 5 статті 106 МК України, загальна сума митних платежів, яка підлягає сплаті за час перебування товарів у митному режимі тимчасового ввезення з умовним частковим звільненням від оподаткування митними платежами, не повинна перевищувати суми, яка підлягала б сплаті у разі випуску цих товарів у вільний обіг на митній території України, розрахованої на дату поміщення їх у митний режим тимчасового ввезення.

За обставин безперервного перебування буксиру Юпітер з моменту ввезення його з червня 2008 року фрахтувальником ТОВ «СБК НОВОФЛОТ» на територію України в митному режимі тимчасового ввезення, без завершення цього митного режиму шляхом реекспорту, а також враховуючи сплату при його ввезенні усіх митних платежів, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції стосовно відсутності в даному випадку підстав для нарахування митним органом митних платежів на підставі оскаржуваних податкових повідомлень-рішень.

Що стосується посилань митного органу на те, що Митним кодексом України та Конвенцією про тимчасове ввезення (м.Стамбул, 1990 рік) не передбачена зміна власника іноземного товару та відсутня процедура щодо подальшого використання ввезеного товару у митному режимі тимчасового ввезення та прийняття відповідного рішення митним органом, то суд першої інстанції правильно застосував принцип презумпції правомірності дій та рішень підприємств і громадян, які переміщують товари, транспортні засоби комерційного призначення через митний кордон України або здійснюють операції з товарами, що перебувають під митним контролем, закріплений у частині 4 статті 3 МК України.

В акті перевірки митний орган також посилався на те, що згідно п. 23 Договору бербоут- чартеру від 28.04.2015 № HF/UT/J/08, у випадку, коли Судновласники позбавляються права власності на судно будь-якою постановою про обов`язкове відчуження судна або реквізицією права власності майном, то незалежно від дати обов`язкового відчуження в період дії чартеру, така дата повинна вважатися датою закінчення строку дії чартеру. На думку митного органу, у разі відчуження Судновласником судна строк дії чартеру завершується.

В свою чергу дослідженням положень пункту 23 Реквізиція або відчуження Договору бербоут-чартеру від 28.04.2015 року № HF/UT/J/08 встановлено, що вказаним пунктом передбачено, що у випадку, коли Судновласники позбавляються права власності на судно будь-якою постановою про обов`язкове відчуження судна або реквізицією права власності майном, то незалежно від дати обов`язкового відчуження в період дії чартеру, така дата повинна вважатися датою закінчення строку дії чартеру.

Колегія суддів погоджується з висновкам суду першої інстанції стосовно того, що даним пунктом договору фактично передбачено підстави завершення дії чартеру у разі позбавлення Судновласника права власності на судно будь-якою постановою про обов`язкове відчуження судна або його реквізицією, що не є тотожнім зміні права власності на судно на добровільних або взаємовигідних умовах.

В даному випадку факту позбавлення Судновласника права власності на судно будь-якою постановою про обов`язкове відчуження судна або його реквізицією не відбулось.

За встановлених у даній справі обставин суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку, що зміна судновласника чи продовження режиму тимчасового ввезення не є підставами для повторного декларування та донарахування додаткових митних платежів.

За такого висновок Одеської митниці про порушення позивачем вимог статей 3, 103, 104, частини другої статті 106, статті 112, пункту 4 частини першої статті 289 Митного кодексу України, пункту 190.1. статті 190, пункту 206.7.2 пункту 206.7, статті 206.16 статті 206 Податкового кодексу України є необґрунтованим, а донарахування митним органом позивачеві грошових зобов`язань (мита та ПДВ) протиправним.

Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що податкові повідомлення-рішення Одеської митниці від 26.11.2024 року №UA306 та №UA305 є протиправними та необґрунтованими, а тому підлягають скасуванню.

Відповідно до ст. 242 КАС України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги Одеської митниці не спростовують правильність висновків суду першої інстанції про задоволення позову ДП «Універсальна буксирна компанія», а тому підстав для задоволення апеляційної скарги відповідача та скасування рішення суду першої інстанції колегія суддів не вбачає.

Підсумовуючи викладене, колегія суддів вважає, що судом першої інстанцій виконано всі вимоги процесуального законодавства, всебічно перевірено обставини справи, вирішено справу у відповідності до норм матеріального права, постановлено обґрунтоване рішення, в якому повно відображені обставини, що мають значення для справи. Порушень норм матеріального права, які могли призвести до зміни чи скасування рішення суду не встановлено.

Оскільки судом першої інстанції правильно встановлено обставини справи та постановлено судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, тому, відповідно до ст.316 КАС України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.

З огляду на залишення рішення суду першої інстанції без змін, відповідно до приписів статті 139 КАС України, підстави для розподілу судових витрат відсутні.

Керуючись ст.ст. 308, 311, 315, 316, 321, 325, 327, 328, 329 КАС України, суд апеляційної інстанції, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Одеської митниці залишити без задоволення, а рішення Одеського окружного адміністративного суду від 04 вересня 2025 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її ухвалення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту судового рішення.

Повний текст постанови складено та підписано 23.01.2026 року.

Суддя-доповідач: А.В. Бойко

Суддя: О.В. Єщенко

Суддя: О.А. Шевчук