Справа № 600/1789/25-а
Суддя: Капустинський М.М.
Дата ухвалення: 2026-01-26 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 600/1789/25-а

Головуючий у 1-й інстанції: Боднарюк Олег Васильович

Суддя-доповідач: Капустинський М.М.

26 січня 2026 року

м. Вінниця

Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Капустинського М.М.

суддів: Сапальової Т.В. Шидловського В.Б.

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Чернівецького окружного адміністративного суду від 10 листопада 2025 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Чернівецькій області про визнання протиправним та скасування рішення,

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 (далі - позивач), звернувся до Чернівецького окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління ДПС у Чернівецькій області (далі - відповідач), в якому просив:

визнати протиправними та скасувати винесені Головним управлінням ДПС у Чернівецькій області:

- податкове повідомлення-рішення №-2412 від 18.05.2021 на суму 52469, 71 грн. по орендній платі за земельну ділянку за 2021 рік;

- податкове повідомлення-рішення №-2412 від 07.09.2022 на суму 57940, 71 грн. по орендній платі за земельну ділянку за 2022 рік;

- податкове повідомлення-рішення №-2412-UA0066784 від 29.06.2023 на суму 64441,18 грн. по орендній платі за земельну ділянку за 2023 рік;

- податкове повідомлення-рішення №0-2404 від 01.06.2021 на суму 29370,76 грн. по податку на нерухоме майно відмінне від земельної ділянки за 2020 рік;

- податкове повідомлення-рішення №0-2404 від 24.08.2022 на суму 40704,00 грн. по податку на нерухоме майно відмінне від земельної ділянки за 2021 рік;

- податкове повідомлення-рішення №0-2404 від 02.05.2023 на суму 13228,80 грн. по податку на нерухоме майно відмінне від земельної ділянки за 2022 рік.

Позивач в обґрунтування позовних вимог зазначив, що з податковими повідомленнями-рішеннями та визначеними податковими зобов`язаннями не погоджується, вважає їх протиправними та такими, що підлягають скасуванню, з огляду на наступне. Посилаючись на норми Податкового кодексу України позивач зазначив, що підставою для сплати податкового зобов`язання з плати за землю та податку на нерухоме майно відмінне від земельної ділянки є визначення його виключно податковим органом і відповідно направлення за його податковою адресою (м. Київ, вул. Андрія Верхогляда,3/67) спірних податкових-повідомлень рішень у встановленні законом строки.

Позивач вважає, що оскільки спірні рішення йому за адресою м.Київ, вул.Андрія Верхогляда,3/67 не направлялись, відтак відсутні підстави для сплати будь-яких податкових зобов`язань.

Рішенням Чернівецького окружного адміністративного суду від 10 листопада 2025 року у задоволенні позову відмовлено.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, позивачем подано апеляційну скаргу, в якій він просить скасувати оскаржуване рішення та ухвалити нове - про задоволення позовних вимог.

Обґрунтовуючи вимоги апеляційної скарги апелянт посилається на порушення судом першої інстанції, при прийнятті рішення, норм матеріального та процесуального права, також неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, з обставин і обґрунтувань, викладених в апеляційній скарзі.

Вказує, що оскаржувані податкові повідомлення-рішення відповідачем позивачу не надсилались та в матеріалах справи таких доказів немає і відповідачем не надано, а відтак відсутні підстави для сплати будь-яких податкових зобов`язань.

Вважає, що виносячи оскаржуване рішення, суд першої інстанції допустив неправильне застосуванням норм матеріального права, а саме ст.ст. 44, 266, 286 ПК України, якими визначено порядок нарахування податкових зобов`язань, винесення контролюючим органом відповідних податкових повідомлень-рішень та направлення їх безпосередньо платнику податків за його податковою адресою.

12 грудня 2025 року на адресу Сьомого апеляційного адміністративного суду надійшов відзив від Головного управління ДПС у Чернівецькій області. У поданому відзиві представник відповідача просить задоволенні апеляційної скарги ОСОБА_1 - відмовити повністю, а рішення Чернівецького окружного адміністративного суду від 10.11.2025 року залишити без змін.

12 грудня 2025 року на адресу суду Головним управлінням ДПС у Чернівецькій області було подано клопотання про долучення доказів у якому відповідач надав до матеріалів справи доказ направлення Позивачу відзиву на апеляційну скаргу.

Враховуючи, що рішення суду першої інстанції ухвалено в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження), суд апеляційної інстанції в порядку п.3 ч.1 ст.311 КАС України розглядає справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, оскільки справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів.

Проаналізувавши вимоги та підстави апеляційної скарги, вивчивши матеріали справи в їх сукупності, проаналізувавши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, з огляду на наступне.

Судом встановлено, що відповідно до інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно за ОСОБА_1 зареєстровано нежитлові приміщення загальною площа 678,4 м.кв., які розташовані за адресою: АДРЕСА_1 , Реєстраційний номер майна: 101: Дата прийняття рішення про державну реєстрацію: 20.09.2016.

Також, за позивачем зареєстровано квартиру - загальна площа, 87,2 м. кв., що розташована за адресою: АДРЕСА_2 , Реєстраційний номер майна: 00. Дата прийняття рішення про державну реєстрацію: 14.03.2016.

19.12.2018 року між ОСОБА_1 та Чернівецькою міською радою укладено договір оренди землі №11003 щодо оренди земельної ділянки за адресою: АДРЕСА_1 - кадастровий номер :25:001:1074, терміном дії до 19.12.2023 р. Сума орендної плати на момент укладання договору складала 52673,37 грн.

Пунктом 4.3 договору від 24.11.2021 р. №11791 передбачено, що орендна плата щорічно індексується у відповідності із чинним законодавством України. Орендар самостійно щорічно станом на 1 січня поточного року проводить перерахунок річної орендної плати.

Відповідач вказав, що позивачем зобов`язання в добровільному порядку не сплачено.

Головним управління ДПС в Чернівецькій області винесенні податкові повідомлення-рішення:

- №-2412 від 18.05.2021 на суму 52469, 71 грн. по орендній платі за земельну ділянку за 2021 рік;

- №-2412 від 07.09.2022 на суму 57940, 71 грн. по орендній платі за земельну ділянку за 2022 рік;

- № -2412-UA0066784 від 29.06.2023 на суму 64441,18 грн. по орендній платі за земельну ділянку за 2023 рік;

- №0-2404 від 01.06.2021 на суму 29370,76 грн. по податку на нерухоме майно відмінне від земельної ділянки за 2020 рік;

- №0-2404 від 24.08.2022 на суму 40704,00 грн. по податку на нерухоме майно відмінне від земельної ділянки за 2021 рік;

- № 0-2404 від 02.05.2023 на суму 13228,80 грн. по податку на нерухоме майно відмінне від земельної ділянки за 2022 рік.

Як свідчать матеріали справи сформовані ППР направлені платнику на податкову адресу, яка була зазначена в реєстраційних даних платника, а саме: АДРЕСА_3 .

Згідно витягу з Єдиного державного демографічного реєстру вбачається про те, що ОСОБА_1 зареєстрований за адресою: АДРЕСА_4 , з 15.06.2020 року.

Суд першої інстанції при ухваленні оскаржуваного рішення виходив з необґрунтованості та недоведеності позовних вимог, а відтак відсутності підстав для задоволення адміністративного позову.

Колегія суддів не погоджується з таким висновком суду першої інстанції по суті спору, виходячи з наступного.

Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема, визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства регулюються Податковим кодексом України .

Одним із принципів, на яких ґрунтується податкове законодавство є визначена пп.4.1.4 п.4.1 ст.4 ПК України презумпція правомірності рішень платника податку в разі, якщо норма закону чи іншого нормативно-правового акту, виданого на підставі закону, або якщо норми різних законів чи різних нормативно-правових актів припускають неоднозначне (множинне) трактування прав та обов`язків платників податків або контролюючих органів, внаслідок чого є можливість прийняти рішення на користь як платника податків, так і контролюючого органу.

Згідно з п.п.16.1.4 п.16.1 ст.16 ПК України платники податків зобов`язані сплачувати податки та збори в строки та в розмірах, встановленим цим Кодексом та законами з питань митної справи, що повністю узгоджується з приписами ст.67 Конституції України щодо обов`язку кожного сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом.

Підпунктом 54.3.3 пункту 54.3 статті 54 ПК України визначено, що контролюючий орган зобов`язаний самостійно визначити суму грошових зобов`язань, зменшення (збільшення) суми бюджетного відшкодування та/або зменшення (збільшення) від`ємного значення об`єкта оподаткування податком на прибуток або від`ємного значення суми податку на додану вартість платника податків, передбачених цим Кодексом або іншим законодавством, або зменшення суми податку на доходи фізичних осіб, задекларовану до повернення з бюджету у зв`язку із використанням платником податку права на податкову знижку, якщо згідно з податковим та іншим законодавством особою, відповідальною за нарахування сум податкових зобов`язань з окремого податку або збору та/або іншого зобов`язання, контроль за сплатою якого покладено на контролюючі органи, застосування штрафних (фінансових) санкцій та нарахування пені, у тому числі за порушення у сфері зовнішньоекономічної діяльності, є контролюючий орган;

Плата за землю - обов`язковий платіж у складі податку на майно, що справляється у формі земельного податку або орендної плати за земельні ділянки державної і комунальної власності, (пп.14.1.147 п.14.1 ст.14 ПК України).

У відповідності до п.269.1 ст.269 ПК України платниками плати за землю є платники земельного податку: власники земельних ділянок, земельних часток (паїв); землекористувачі, яким відповідно до закону у надані у користування земельні ділянки державної та комунальної власності на правах постійного користування.

Пунктом 270.1 статті 270 ПК України передбачено, що об`єктами оподаткування платою за землю є об`єкти оподаткування земельним податком: земельні ділянки, які перебувають у власності; земельні частки (паї), які перебувають у власності; земельні ділянки державної та комунальної власності, які перебувають у володінні на праві постійного користування.

За приписами п.286.5 ст.286 ПК України нарахування фізичним особам сум плати за землю проводиться контролюючими органами (за місцем знаходження земельної ділянки, у тому числі право на яку фізична особа має як власник земельної частки (паю), які надсилають платнику податку у порядку, визначеному статтею 42 цього Кодексу, до 1 липня поточного року податкове повідомлення-рішення про внесення податку за формою, встановленою у порядку, визначеному статтею 58 цього Кодексу, разом із детальним розрахунком суми податку, який, зокрема, але не виключно, має містити кадастровий номер та площу земельної ділянки, розмір ставки податку та розмір пільги зі сплати податку.

Згідно із ст.265 ПК України податок на майно складається з: податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки; транспортного податку та плати за землю.

Відповідно до пп.266.2.1 п.266.2 ст.266 ПК України об`єктом оподаткування податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки є житлова та нежитлова нерухомість, в тому числі її частка.

Згідно з пп.266.1.1 п.266.1 ст.261 ПК України платниками податку є фізичні та юридичні особи, в тому числі нерезиденти, які є власниками об`єктів житлової та/або нежитлової нерухомості.

Відповідно до положень пп.266.3.1 та 266.3.2 п.266.3 ст.266 ПК України базою оподаткування є загальна площа об`єкта житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі його часток.

База оподаткування об`єктів житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі їх часток, які перебувають у власності фізичних осіб, обчислюється контролюючим органом на підставі даних Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, що безоплатно надаються органами державної реєстрації прав на нерухоме майно та/або на підставі оригіналів відповідних документів платника податків, зокрема документів на право власності.

За змістом пп.266.4.2 п.266.4 ст.266 ПК України сільські, селищні, міські ради та ради об`єднаних територіальних громад, що створені згідно із законом та перспективним планом формування територій громад, встановлюють пільги з податку, що сплачується на відповідній території, з об`єктів житлової та/або нежитлової нерухомості, що перебувають у власності фізичних або юридичних осіб, громадських об`єднань, благодійних організацій, релігійних організацій України, статути (положення) яких зареєстровані у встановленому законом порядку, та використовуються для забезпечення діяльності, передбаченої такими статутами (положеннями). Пільги з податку, що сплачується на відповідній території з об`єктів житлової нерухомості, для фізичних осіб визначаються виходячи з їх майнового стану та рівня доходів.

Підпункт 266.6.1 пункту 266.6 статті 266 ПК України визначає, що базовий податковий (звітний) період дорівнює календарному року.

Обчислення суми податку з об`єкта/об`єктів житлової нерухомості, які перебувають у власності фізичних осіб, здійснюється контролюючим органом за місцем податкової адреси (місцем реєстрації) власника такої нерухомості. (пп.266.7.1 п.266.7 ст.266 ПК України).

Податкове/податкові повідомлення-рішення про сплату суми/сум податку, обчисленого згідно з підпунктом 266.7.1 пункту 266.7 цієї статті, разом з детальним розрахунком суми/сум податку, та відповідні платіжні реквізити, зокрема, органів місцевого самоврядування за місцезнаходженням кожного з об`єктів житлової та/або нежитлової нерухомості, надсилаються платнику податку контролюючим органом у порядку, визначеному статтею 42 цього Кодексу, до 1 липня року, що настає за базовим податковим (звітним) періодом (роком), (пп.266.7.2 п.266.7 ст.266 ПК України).

У відповідності до п.286.5 ст.286 ПК України нарахування фізичним особам сум плати за землю проводиться контролюючими органами (за місцем знаходження земельної ділянки, у тому числі право на яку фізична особа має як власник земельної частки (паю), які надсилають платнику податку у порядку, визначеному статтею 42 цього Кодексу, до 1 липня поточного року податкове повідомлення-рішення про внесення податку за формою, встановленою у порядку, визначеному статтею 58 цього Кодексу, разом із детальним розрахунком суми податку, який, зокрема, але не виключно, має містити кадастровий номер та площу земельної ділянки, розмір ставки податку та розмір пільги зі сплати податку.

Нарахування фізичним особам сум земельного податку з підстав, визначених підпунктами "в", "г", "д" пункту 286.1 цієї статті, проводиться контролюючими органами виключно у разі надання зазначених даних такими фізичними особами.

У разі переходу права власності на земельну ділянку або права на земельну частку (пай) від одного власника - юридичної або фізичної особи до іншого протягом календарного року податок сплачується попереднім власником за період з 1 січня цього року до початку того місяця, в якому припинилося його право власності на зазначену земельну ділянку, а новим власником - починаючи з місяця, в якому він набув право власності.

У разі переходу права власності на земельну ділянку або права на земельну частку (пай) від одного власника - фізичної особи до іншого протягом календарного року контролюючий орган надсилає (вручає) податкове повідомлення-рішення новому власнику після отримання інформації про перехід права власності.

Якщо такий перехід відбувся після 1 липня поточного року, контролюючий орган надсилає (вручає) попередньому власнику нове податкове повідомлення-рішення. Попереднє податкове повідомлення рішення вважається скасованим (відкликаним).

У разі якщо платник податків має у власності декілька земельних ділянок або право на декілька земельних часток (паїв), щодо яких необхідно провести звірку даних, для її проведення такий платник податків має право звернутися до контролюючого органу за своїм місцем реєстрації у контролюючих органах або за місцем знаходження будь-якої з таких земельних ділянок, у тому числі право на яку фізична особа має як власник земельної частки (паю).

Платники плати за землю мають право письмово або в електронній формі засобами електронного зв`язку (з дотриманням вимог, визначених пунктом 42.4 статті 42 цього Кодексу) звернутися до контролюючого органу за своїм місцем реєстрації у контролюючих органах або за місцем знаходження земельних ділянок, у тому числі право на яку фізична особа має як власник земельної частки (паю), для проведення звірки даних щодо: розміру площ та кількості земельних ділянок, земельних часток (паїв), що перебувають у власності та/або користуванні платника податку; права на користування пільгою зі сплати податку з урахуванням положень пунктів 281.4 і 281.5 статті 281 цього Кодексу; розміру ставки земельного податку; нарахованої суми плати за землю.

У разі виявлення розбіжностей між даними контролюючих органів та даними, підтвердженими платником плати за землю на підставі оригіналів відповідних документів або належним чином засвідчених копій таких документів, зокрема документів на право власності, користування пільгою, а також у разі зміни розміру ставки плати за землю контролюючий орган, до якого звернувся платник плати за землю, проводить протягом десяти робочих днів перерахунок суми податку і надсилає (вручає) йому нове податкове повідомлення-рішення разом з детальним розрахунком суми податку. Попереднє податкове повідомлення-рішення вважається скасованим (відкликаним).

Пунктом 42.1 статті 42 ПК України передбачено, що податкові повідомлення-рішення, податкові вимоги або інші документи з питань адміністрування податків, зборів, платежів, податкового контролю, у тому числі з питань проведення перевірок, звірок, адресовані контролюючим органом платнику податків, повинні бути складені у письмовій формі, відповідним чином підписані та у випадках, передбачених законодавством, завірені печаткою такого контролюючого органу і відображатися в електронному кабінеті.

У відповідності до п.42.2 ст.42 ПК України документи вважаються належним чином врученими, якщо вони надіслані у порядку, визначеному пунктом 42.4 цієї статті, надіслані за адресою (місцезнаходженням, податковою адресою) платника податків рекомендованим листом з повідомленням про вручення або особисто вручені платнику податків (його представнику).

Пунктом 45.1. статті 45 ПК України визначено що платник податків - фізична особа зобов`язаний визначити свою податкову адресу. Податковою адресою платника податків - фізичної особи визнається місце її проживання, за яким вона береться на облік як платник податків у контролюючому органі. Платник податків - фізична особа може мати одночасно не більше однієї податкової адреси.

Відтак, відповідно до наведених норм, підставою для сплати позивачем податкового зобов`язання з плати за землю та податку на нерухоме майно відмінне від земельної ділянки, є:

1) визначення його виключно податковим органом;

2) направлення за податковою адресою позивача (з 15 червня 2020 року зареєстрованим місцем проживання є: АДРЕСА_5 ) у встановлені ПК України терміни відповідних податкових повідомлень-рішень.

Оскаржувані податкові повідомлення-рішення відповідачем за місцем проживання позивача не надсилались та в матеріалах справи такі докази відсутні.

Отримання зазначених ППР за адресою їх направлення: АДРЕСА_3 позивач заперечив, та, з цього приводу зазначив, що відповідно до довідки Горішньошеровецької сільської ради Чернівецького району від 17.04.2025 року №207 за вказаною адресою ніхто не проживає з 26.08.2017 року (а.с.14). Тому ніхто не міг отримувати кореспонденцію яка направлялась на таку адресу. Зазначає, що підписи про отримання кореспонденції, які зазначені в рекомендованих повідомленнях про вручення поштового відправлення виконані не ним.

Як суб"єкт підприємницької діяльності він ніколи не був зареєстрованим, відтак, жодних документів, як то заяв про взяття на облік як платника податків та, які б визначали його податкову адресу: АДРЕСА_3 - контролюючому органу не подавав. Матеріалами справи не підтверджуються відомості як місцереєстрація позивача за вказаною вище адресою.

Суд першої інстанції відкриваючи провадження у даній справі погодився з поважністю причин пропуску позивачем строку звернення до суду через його необізнаність з наявністю податкового боргу (а.с.18-19), проте приймаючи оскаржуване рішення суд відхилив аргументи позивача з приводу того, що останній не отримував спірні рішення, оскільки про отримання зазначених ППР свідчать особисті підписи ОСОБА_1 на їх (ППР) корінцях.

Не надавши правову оцінку доводам позивача та наданим ним доказам, не спростувавши їх суд першої інстанції тим самим допустився хибного висновку, щодо дотримання податковим органом вимог ст.ст.44,266,286 ПК України, щодо правомірності нарахування податкових зобов`язань, винесення контролюючим органом відповідних податкових повідомлень-рішень та направлення їх безпосередньо платнику податків за його податковою адресою.

Апеляційний Суд критично ставиться до доводів податкового органу, оскільки направляючи податкові повідомлення-рішення позивачу за адресою: АДРЕСА_3 за податковий період 2021-2023 роки не було дотримано норм ПК України, адже направлено не на податкову адресу ОСОБА_1 , адже з 15.06.2020 позивач зареєстрований за адресою: АДРЕСА_4 (до 20.06.2023р. вул.Михайла Драгомирова).

Частиною 2 статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

У відповідності до пп.21.1.1 п.21.1 ст.21 ПК України посадові та службові особи контролюючих органів зобов`язані дотримуватися Конституції України та діяти виключно у відповідності з цим Кодексом та іншими законами України, іншими нормативними актами.

Відповідно до ч.1 ст.77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. Згідно з ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідно до ст.242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права.

Відповідно до п.2 ч.1 ст.315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення.

Згідно зі ст.317 КАС України підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення зокрема є, неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Підсумовуючи викладене, колегія суддів приходить до висновку, що суд першої інстанції при вирішенні даного публічно-правового спору не в повному обсязі встановив фактичні обставини справи, допустив порушення норм матеріального та процесуального права, у зв`язку із цим рішення суду першої інстанції необхідно скасувати з прийняттям нової постанови - про задоволення позовних вимог.

Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до ч.1 ст.139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не повертаючи адміністративної справи на новий розгляд, змінить судове рішення або ухвалить нове, він відповідно змінює розподіл судових витрат (ч.6 ст.139 КАС України).

Судом встановлено, що позивачем при поданні позовної заяви було сплачено судовий збір у розмірі 2582,00 грн., а за подання апеляційної скарги сплачено судовий збір в сумі 3873,00 грн., що підтверджується наявними в матеріалах справи платіжними інструкціями.

Зважаючи на задоволення позовних вимог, понесені позивачем судові витрати у вигляді сплаченого судового збору у розмірі 6455,00 грн. підлягають стягненню на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 310, 315, 317, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В:

апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити повністю.

Рішення Чернівецького окружного адміністративного суду від 10 листопада 2025 року скасувати.

Прийняти нову постанову. Адміністративний позов ОСОБА_1 задовольнити повністю.

Визнати протиправними та скасувати винесені Головним управлінням ДПС у Чернівецькій області:

- податкове повідомлення-рішення №-2412 від 18.05.2021 на суму 52469, 71 грн. по орендній платі за земельну ділянку за 2021 рік;

- податкове повідомлення-рішення №-2412 від 07.09.2022 на суму 57940, 71 грн. по орендній платі за земельну ділянку за 2022 рік;

- податкове повідомлення-рішення №-2412-UA0066784 від 29.06.2023 на суму 64441,18 грн. по орендній платі за земельну ділянку за 2023 рік;

- податкове повідомлення-рішення №0-2404 від 01.06.2021 на суму 29370,76 грн. по податку на нерухоме майно відмінне від земельної ділянки за 2020 рік;

- податкове повідомлення-рішення №0-2404 від 24.08.2022 на суму 40704,00 грн. по податку на нерухоме майно відмінне від земельної ділянки за 2021 рік;

- податкове повідомлення-рішення №0-2404 від 02.05.2023 на суму 13228,80 грн. по податку на нерухоме майно відмінне від земельної ділянки за 2022 рік.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у Чернівецькій області на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 6455,00 грн.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку згідно зі ст.ст. 328, 329 КАС України.

Постанова суду складена в повному обсязі 26 січня 2026 року

Головуючий Капустинський М.М.

Судді Сапальова Т.В. Шидловський В.Б.