Справа № 766/7655/23
Суддя: Ступакова І.Г.
Дата ухвалення: 2026-01-27 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 січня 2026 р.м. ОдесаСправа № 766/7655/23

Головуючий в 1 інстанції: Єпішин Ю.М. Дата і місце ухвалення: 11.12.2025р., м. Херсон
Колегія суддів П`ятого апеляційного адміністративного суду

у складі:

головуючого Ступакової І.Г.

суддів Бітова А.І.

Лук`янчук О.В.

(у зв`язку із неявкою сторін у судове засідання, справу

розглянуто в порядку п. 2 ч.1 ст. 311 КАС України)

розглянувши у порядку письмового провадження в місті Одесі адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Херсонського міського суду Херсонської області від 11 грудня 2025 року по справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до відділу державного нагляду (контролю) у Одеській області, Державної служби України з безпеки на транспорті (Укртрансбезпека) про визнання протиправною та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення,-

В С Т А Н О В И Л А :

В жовтні 2023 року ОСОБА_1 звернувся до Херсонського міського суду Херсонської області з адміністративним позовом до відділу державного нагляду (контролю) у Одеській області, Державної служби України з безпеки на транспорті (Укртрансбезпека) про визнання протиправною та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення від 25 вересня 2023 року №000692, якою позивача притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.3 ст.132-1 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 51 000,00 грн.

Також, позивач просив закрити справу про адміністративне правопорушення у зв`язку із відсутністю в його діях події і складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст.132-1 КУпАП.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначав, що спірною постановою його незаконно притягнуто до відповідальності за ч.3 ст.132-1 КУпАП за відмову у проходженні габаритно-вагового контролю в зоні габаритно-вагового контролю. ОСОБА_1 стверджував, що на момент перевірки на дорозі транспортний засіб DAF ХF 105.460, реєстраційний номер НОМЕР_1 , власником якого є позивач, не знаходився у зоні габаритно-вагового контролю. Вказана обставина підтверджується фотофіксацією, з якої чітко вбачається відсутність дорожніх знаків, які позначають зони габаритно-вагового контролю, зовнішнього освітлення та інших необхідних компонентів як стаціонарного, так і пересувного пункту габаритно-вагового контролю. Також, позивач посилався на те, що ОСОБА_1 у перевезенні ріпаку згідно ТТН №3456 від 28.08.2023р. участі не брав, оскільки передав право керування ОСОБА_2 на законних підставах, залишаючись при цьому власником транспортного засобу. До спірних правовідносин відсутні підстави для застосування приписів ч.1 ст.14-3 КУпАП, так як інкриміноване позивачу адміністративне правопорушення не зафіксовано у жодний із способів, визначених вказаною нормою. ОСОБА_1 стверджував, що справа про притягнення його до адміністративної відповідальності розглянута відповідачами без урахування права особи на участь у прийнятті рішення, що є порушенням п.9 ч.2 ст.2 КАС України.

Рішенням Херсонського міського суду Херсонської області від 11 грудня 2025 року в задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись з вказаним рішенням, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на не повне з`ясування судом першої інстанції обставин справи, не правильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права, невідповідність висновків суду обставинам справи, просить скасувати рішення від 11.12.2025р. з ухваленням по справі нового судового рішення про задоволення його позову.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги апелянт зазначає, що при вирішенні спору суд першої інстанції не надав належної правової оцінки посиланням позивача на те, що на момент перевірки на дорозі транспортний засіб DAF ХF 105.460, реєстраційний номер НОМЕР_1 , не знаходився у зоні габаритно-вагового контролю, обладнаній у відповідності до вимог наказу Міністерства інфраструктури України від 27.08.2016р. №255, з урахуванням пункту 33.5 Правил дорожнього руху України. При цьому, у відповідності до пп.7 п.4 Порядку взаємодії Державної інспекції України з безпеки на наземному транспорті, Міністерства внутрішніх справ України, Державного агентства автомобільних доріг України під час організації та проведення робіт із зважування та здійснення габаритно-вагового контролю транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів на автомобільних дорогах загального користування, затвердженого наказом Міністерства інфраструктури України, Міністерства внутрішніх справ України від 10.10.2013р. №1007/1207, акт про відмову в проходженні габаритно-вагового контролю може бути складено виключно під час здійснення габаритно-вагового контролю. В матеріалах справи відсутні належні докази того, що на 12 км + 125м автошляху М-15 Одеса Рені розташований пункт габаритно-вагового контролю.

Посилається апелянт і на те, що уповноваженою особою Укртрансбезпеки прийнято рішення про притягнення ОСОБА_1 до відповідальності як відповідальної особи, що передбачено ст.14-3 КУпАП. Судом не враховано, що приписи даної норми матеріального права можливо застосувати лише у двох випадках, коли адміністративне правопорушення зафіксовано або за допомогою засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, або ж в автоматичному режимі. Інкриміноване ОСОБА_1 адміністративне правопорушення у жодний із вказаних способів не зафіксовано.

Також, апелянт посилається на те, що його не було належним чином повідомлено Відділом про розгляд справи про притягнення його до адміністративної відповідальності, що є додатковою підставою для висновку про незаконність спірної постанови про накладення адміністративного стягнення від 25 вересня 2023 року №000692.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення в межах позовних вимог і доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи та правильно встановлено судом першої інстанції, ОСОБА_1 є власником транспортного засобу DAF XF 105.460, реєстраційний номер НОМЕР_1 , що підтверджується свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_2 .

29.08.2023р. уповноваженими особами відділу державного нагляду (контролю) у Одеській області здійснювалася рейдова перевірка (перевірка на дорозі) згідно направлення №35/В від 25.08.2023р.

29.08.2023р. 00 год. 05 хв. на а/д Т1620, с.Новоградівка, головним спеціалістом відділу державного нагляду (контролю) у Одеській області Дячуком М.С. було зупинено вантажний автомобіль у складі спеціального вантажного сідлового тягача DAF XF 105.460, реєстраційний номер НОМЕР_1 , з напівпричепом WIELTON, реєстраційний номер НОМЕР_3 , водій ОСОБА_2 .

Під час перевірки та візуального огляду транспортного засобу встановлено ймовірне перевантаження транспортного засобу за візуальною ознакою.

У зв`язку з цим, водію запропоновано проїхати до пункту габаритно-вагового контролю, що розташований за адресою: а/д М-15 Одеса Рені 12 км + 125м, для зважування транспортного засобу, на що водій відмовився.

Уповноваженою особою відділу державного нагляду (контролю) у Одеській області складено акт №007133 про відмову водія ОСОБА_2 від проходження огляду габаритно-вагового контролю транспортного засобу.

Того ж дня, уповноваженою особою відповідача складено протокол про адміністративне правопорушення №0002855, відповідно до якого 29 серпня 2023 року о 00 год. 05 хв. на а/д Т1620, с. Новоградівка, водій ОСОБА_2 не виконав законних вимог посадових осіб центрального органу виконавчої влади про забезпечення реалізації державної політики з питань безпеки на наземному транспорті щодо дотримання вимог законодавства про автомобільний транспорт у вигляді створення перешкод у виконанні покладених на них обов`язків, оскільки відмовився проходити габаритно-ваговий контроль, чим скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ст.188-57 КУпАП.

За наслідками розгляду протоколу про адміністративне правопорушення 25.09.2023р. в.о. начальника відділу державного нагляду (контролю) у Одеській області Золотарьовим С.Б. винесено постанову №000692, якою ОСОБА_1 , як власника транспортного засобу, притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.3 ст.132-1 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 51 000,00 грн.

Згідно вказаної постанови 29.08.2023р. водій ОСОБА_2 , керуючи транспортним засобом DAF XF 105.460, реєстраційний номер НОМЕР_1 , з напівпричепом WIELTON, реєстраційний номер НОМЕР_3 , відмовився від проходження габаритно-вагового контролю в зоні габаритно-вагового контролю чим порушив ч.3 ст.132-1 КУпАП.

Не погоджуючись з правомірністю зазначеної постанови ОСОБА_1 оскаржив її в судовому порядку.

Відмовляючи в задоволенні позову суд першої інстанції дійшов висновку, що відповідачами доведено правомірність спірної постанови про накладення адміністративного стягнення від 25 вересня 2023 року №000692. Суд не прийняв до уваги посилання ОСОБА_1 на те, що він не є суб`єктом адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст.132-1 КУпАП, зазначивши, що в даному випадку саме позивач, як власник спірного транспортного засобу, відповідно до ст.14-3 КУпАП, несе відповідальність за порушення вимог законодавства у сфері автомобільного транспорту. Докази того, що позивач, як власник транспортного засобу, вчиняв дії щодо внесення відомостей про належного користувача до Єдиного державного реєстру транспортних засобів, в матеріалах справи відсутні. Також, суд звернув увагу, що на момент перевірки у водія не було тимчасового реєстраційного талону на транспортний засіб або копії договору оренди, що засвідчувало б факт перебування вантажного автомобіля в користуванні водія або у користуванні інших осіб чи підприємств.

Надаючи правову оцінку висновку суду першої інстанції про відмову в задоволенні позову колегія суддів виходить з наступного.

Відповідно до частин 1, 5 статті 14 Закону України «Про дорожній рух» від 30.06.1993р. №3353-XII учасниками дорожнього руху є особи, які використовують автомобільні дороги, вулиці, залізничні переїзди або інші місця, призначені для пересування людей та перевезення вантажів за допомогою транспортних засобів.

Учасники дорожнього руху зобов`язані, у тому числі, знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативно-правових актів з питань безпеки дорожнього руху.

Частиною 2 статті 29 Закону №3353-ХІІ передбачено, що з метою збереження автомобільних доріг, вулиць та залізничних переїздів участь у дорожньому русі транспортних засобів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні, допускається за наявності дозволу на участь у дорожньому русі таких транспортних засобів. Порядок видачі дозволу на участь у дорожньому русі транспортних засобів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні, та розмір плати за його отримання встановлюються Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до частини 19 статті 6 Закону України «Про автомобільний транспорт» від 05.04.2001р. №2344-III під час проведення рейдової перевірки (перевірки на дорозі) посадові особи центрального органу виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики з питань безпеки на наземному транспорті, мають право зокрема: супроводжувати транспортний засіб, що має ознаки порушення нормативів вагових або габаритних параметрів, до найближчого місця зважування (на відстань не більше 50 кілометрів) для здійснення габаритно-вагового контролю, а також забороняти подальший рух такого транспортного засобу у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України; здійснювати габаритно-ваговий контроль транспортних засобів; використовувати стаціонарні або пересувні пункти габаритно-вагового контролю; використовувати засоби фото- і відеофіксації процесу перевірки, у тому числі в автоматичному режимі.

Згідно частини 3 статті 132-1 КУпАП ухилення або відмова від проходження габаритно-вагового контролю, а так само перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів, порушення вимог дорожніх знаків та розмітки проїзної частини доріг, розташування транспортних засобів на проїзній частині, вчинення правопорушень, передбачених частиною шостою статті 121 цього Кодексу, в зоні габаритно-вагового контролю тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі трьох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

За визначенням, наведеним у статті 1 Закону №2344-III, відмова від габаритно-вагового контролю - будь-які дії або бездіяльність, у тому числі зафіксовані в автоматичному режимі, що призвели до ухилення від проходження габаритно-вагового контролю в зоні габаритно-вагового контролю; габаритно-ваговий контроль - контроль за проїздом великовагових та/або великогабаритних транспортних засобів, що включає перевірку на відповідність встановленим законодавством нормативам вагових або габаритних параметрів таких транспортних засобів, наявності дозволу на рух за визначеними маршрутами, а також дотримання визначених у дозволі умов та режиму руху транспортних засобів; зона габаритно-вагового контролю - облаштована відповідними дорожніми знаками ділянка автомобільної дороги, на якій розташовані автоматичні, стаціонарні або пересувні пункти габаритно-вагового контролю.

Аналізуючи вище наведені положення статті 1 Закону України «Про автомобільний транспорт» та частини 3 статті 132-1 КУпАП, колегія суддів доходить висновку, що санкція статті 132-1 КУпАП настає у випадку ухилення або відмови від проходження габаритно-вагового контролю в зоні габаритно-вагового контролю.

При цьому, положення статті 1 Закону №2344-III та частини 3 статті 132-1 КУпАП не містять застережень щодо того, що факт ухилення від проходження габаритно-вагового контролю має бути зафіксований виключно у зоні габаритно-вагового контролю транспортних засобів.

Зазначене у вказаних нормах словосполучення «в зоні габаритно-вагового контролю» означає, що габаритно-ваговий контроль має проводитися виключно на облаштованій відповідними дорожніми знаками ділянці автомобільної дороги, на якій розташовані автоматичні, стаціонарні або пересувні пункти габаритно-вагового контролю, а не у будь-якому місці. Проте, це не означає, що пропозиція уповноваженої особи Укртрансбезпеки щодо проходження габаритно-вагового контролю має бути здійснена тільки у відповідній зоні.

Враховуючи наведене, колегія суддів не приймає до уваги посилання апелянта на те, що відповідальність за правопорушення, передбачене ч.3 ст.132-1 КУпАП, настає у випадку відмови у проходженні від габаритно-вагового контролю, яка мала місце виключно у зоні габаритно-вагового контролю.

Колегія суддів наголошує на тому, що на законодавчому рівні «відмова від габаритно-вагового контролю» визначена у виді будь-яких дій або бездіяльності, що призвели до ухилення від проходження габаритно-вагового контролю в зоні габаритно-вагового контролю.

Як наслідок, цілком логічним та послідовним є те, що відмова водія транспортного засобу на вимогу посадових осіб Укртрансбезпеки прослідувати до стаціонарного пункту габаритно-вагового контролю є за своєю суттю діями (бездіяльністю), які так чи інакше призведуть (та фактично призвели) до подальшого ухилення від проходження габаритно-вагового контролю в зоні габаритно-вагового контролю. Тим більше, що посадовою особою Укртрансбезпеки, у даному випадку, було чітко та однозначно запропоновано водію проїхати до пункту габаритно-вагового контролю для зважування транспортного засобу.

Водночас, виходячи з наведеного розуміння, слід дійти висновку, що орган Укртрансбезпеки при встановленні факту відмови від проходження габаритно-вагового контролю має зафіксувати дії або ж бездіяльність, що призвели до ухилення від проходження габаритно-вагового контролю.

В підтвердження факту відмови водія ОСОБА_2 від проходження габаритно-вагового контролю відповідачем надано: копію акту №007133 про відмову від проходження огляду габаритно-вагового контролю транспортного засобу, а також копію складеного щодо водія протоколу про адміністративне правопорушення №0002855, в якому водій ОСОБА_2 відмовився зазначити будь-які пояснення щодо вчиненого правопорушення.

Щодо суб`єкта відповідальності, то колегія суддів зазначає наступне.

Як вже зазначалося колегією суддів, підставою для притягнення позивача до адміністративної відповідальності за частиною 3 статті 132-1 КУпАП слугувала відмова водія транспортного засобу DAF XF 105.460, реєстраційний номер НОМЕР_1 , який належить ОСОБА_1 , від проходження габаритно-вагового контролю на вимогу посадової особи Укртрансбезпеки у зоні габаритно-вагового контролю.

Колегія суддів зазначає, що згідно ч.1 ст.14-1 КУпАП до адміністративної відповідальності за правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху у разі їх фіксації працюючими в автоматичному режимі спеціальними технічними засобами, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, чи засобами фото- і кінозйомки, відеозапису притягаються власники (співвласники) транспортних засобів.

Відповідно до ст.14-3 КУпАП адміністративну відповідальність за правопорушення у сфері безпеки на автомобільному транспорті, передбачені частиною другою статті 122-2, частинами другою і третьою статті 132-1 цього Кодексу, зафіксовані за допомогою засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі в автоматичному режимі (за допомогою комплексу технічних засобів автоматичного визначення вагових, габаритних та інших параметрів транспортного засобу з функціями фотозйомки та/або відеозапису, що функціонують згідно із законодавством про захист інформації в інформаційно-телекомунікаційних системах), несе відповідальна особа - фізична особа або керівник юридичної особи, за якою зареєстровано транспортний засіб, а в разі якщо до Єдиного державного реєстру транспортних засобів внесено відомості про належного користувача відповідного транспортного засобу - належний користувач транспортного засобу, а якщо в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань на момент запиту відсутні відомості про керівника юридичної особи, за якою зареєстрований транспортний засіб, - особа, яка виконує повноваження керівника такої юридичної особи.

Так, згідно пункту 3 Розділу II Порядку ведення Єдиного державного реєстру транспортних засобів, затвердженого наказом Міністерства внутрішніх справ України 06.11.2020р. №779, до ЄДРТЗ уноситься інформація про транспортні засоби, що використовуються на вулично-дорожній мережі загального користування і підлягають державній або відомчій реєстрації, відомості про їх власників (співвласників), належних користувачів, закріплені номерні знаки та реєстраційні документи на такі транспортні засоби (далі - об`єкти обліку).

У відповідності до пункту 4 Розділу II Порядку №779 внесення до ЄДРТЗ інформації про об`єкти обліку здійснюється в разі, зокрема, державної реєстрації транспортного засобу; перереєстрації транспортного засобу; зняття з обліку транспортного засобу; внесення відомостей про належного користувача транспортного засобу; передачі права користування та/або розпорядження транспортним засобом іншій особі з видачею тимчасового реєстраційного талона.

Як вже зазначалося колегією суддів, власником транспортного засобу DAF XF 105.460, реєстраційний номер НОМЕР_1 , є ОСОБА_1 , що підтверджується свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_2 та не заперечується сторонами у справі.

Відповідно до листа Головного сервісного центру МВС України №66005/33/24-23 від 29.08.2023р. автомобіль DAF XF 105.460, реєстраційний номер НОМЕР_1 , сідловий тягач, 2013 року випуску, з 12.06.2020р. по теперішній час зареєстрований на праві власності на ОСОБА_1 . До Єдиного державного реєстру транспортних засобів не вносилася інформація про належного користувача вказаного автомобіля в Порядку внесення відомостей про належного користувача транспортного засобу до Єдиного державного реєстру транспортних засобів, затвердженому постановою Кабінету Міністрів України від 08 жовтня 2022 №1145; в Єдиному державному реєстрі транспортних засобів відсутня інформація про видачу на ім`я інших осіб на зазначений автомобіль свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу для поїздки за кордон чи тимчасового реєстраційного талону на право користування транспортним засобом.

Правопорушення у сфері безпеки на автомобільному транспорті, передбачене частиною третьою статті 132-1 КУпАП зафіксовано 29.08.2023р. за допомогою засобів фотозйомки.

Таким чином, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що в даному випадку саме позивач, як власник транспортного засобу, відповідно до ст.14-3 КУпАП несе відповідальність за порушення вимог законодавства у сфері автомобільного транспорту.

Також, колегія суддів вважає за необхідне зазначити, що за умови наявності користувача транспортного засобу DAF XF 105.460, реєстраційний номер НОМЕР_1 , у відповідності до положень ч.1 ст.279-7 КУпАП, позивач не був позбавлений можливості звільнитись від адміністративної відповідальності за правопорушення, передбачене ч.3 ст.132-1 КУпАП, якщо протягом 20 календарних днів з дня вчинення відповідного правопорушення або з дня набрання постановою про накладення адміністративного стягнення законної сили особа, яка користувалася транспортним засобом на момент вчинення зазначеного правопорушення, звернулася особисто до органу (посадової особи), уповноваженого розглядати справи про адміністративні правопорушення, із заявою про визнання зазначеного факту адміністративного правопорушення та надання згоди на притягнення до адміністративної відповідальності, а також надала документ (квитанцію) про сплату відповідного штрафу.

Таким чином, колегія суддів приходить до висновку про наявність у діях позивача складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст.132-1 КУпАП, а тому складання постанови уповноваженим органом про притягнення його до адміністративної відповідальності є правомірним

Що ж до посилань апелянта на те, що його не було належним чином повідомлено Відділом про розгляд справи про притягнення його до адміністративної відповідальності колегія суддів зазначає наступне.

Наказом Міністерства інфраструктури України від 27 вересня 2021 року №512 затверджено Інструкцію з оформлення уповноваженими посадовими особами Державної служби України з безпеки на транспорті матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері безпеки на автомобільному транспорті, зафіксовані не в автоматичному режимі.

Питання розгляду справ про адміністративні правопорушення врегульовано розділом ІІІ Інструкції №512.

Так, відповідно до п.1, п.2 розділу ІІІ Інструкції №512 при розгляді справи про адміністративне правопорушення особа, уповноважена розглядати справи про адміністративне правопорушення, зобов`язана дотримуватися вимог статті 38 КупАП, відповідно до якої адміністративне стягнення може бути накладено не пізніш як через два місяці з дня вчинення правопорушення, а у разі триваючого правопорушення - не пізніше ніж через два місяці з дня його виявлення.

Справа розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Розгляд справи за відсутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, можливий лише у випадках, коли є підтвердження про належне повідомлення цієї особи про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

Як вбачається з матеріалів справи, 14.09.2023р. відділом державного нагляду (контролю) у Одеській області сформовано та надіслано 15.09.2023р. на адресу ОСОБА_1 повідомлення про розгляд справи, яким позивача запрошено 25.09.2023р. з 10.00 год. по 12.00 год. за адресою: пл. Бориса Дерев`янко, 1, каб.203, м.Одеса, для участі у розгляді справи про правопорушення скоєне 29.08.2023р. о 00.05 год. на ділянці автомобільної дороги Т1620 с.Новоградівка, на транспортному засобі DAF XF 105.460, реєстраційний номер НОМЕР_1 .

Поштове відправлення було повернуто до Відділу 24.10.2023р. без вручення його адресату у зв`язку із закінченням встановленого терміну зберігання.

Таким чином, відповідачем виконано вимоги Порядку №512 щодо надіслання на адресу ОСОБА_1 повідомлення про розгляд справи про порушення законодавства у сфері безпеки на автомобільному транспорті.

Дійсно, станом на 25.09.2025р. у Відділу були відсутні відомості про вручення / невручення позивачу відповідного повідомлення.

Колегія суддів вважає, що можливе формальне недотримання відповідачем приписів Інструкції №512, що виразилося в даному випадку у не отриманні зворотного поштового повідомлення про вручення позивачу запрошення, не є підставою для скасування спірної постанови, оскільки ОСОБА_1 реалізував своє право довести відсутність підстав для притягнення його до відповідальності за ч.3 ст.132-1 КУпАП шляхом звернення з позовом до суду про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення від 25 вересня 2023 року №000692.

Доводи позивача про незаконність спірної постанови не знайшли свого підтвердження під час розгляду справи ні в суді першої, а ні в суді апеляційної інстанцій.

За таких обставин, сам лише факт відсутності доказів вручення позивачу запрошення на розгляд справи про порушення законодавства про автомобільний транспорт, на думку колегії суддів, не може бути достатньою підставою для задоволення позову з огляду на підтвердження матеріалами справи порушення ОСОБА_1 законодавства у сфері безпеки на автомобільному транспорті.

Підсумовуючи викладене у сукупності колегія суддів доходить висновку, що доводи апеляційної скарги позивача не спростовують правильність висновків суду першої інстанції про відмову в задоволенні позову, а тому підстав для задоволення скарги та скасування рішення Херсонського міського суду Херсонської області від 11 грудня 2025 року колегія суддів не вбачає.

Оскільки судом першої інстанції правильно встановлено обставини справи та постановлено судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, тому, відповідно до ст.316 КАС України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду - без змін.

З огляду на залишення рішення суду першої інстанції без змін, відповідно до приписів статті 139 КАС України, підстави для розподілу судових витрат відсутні.

Стаття 272 КАС України встановлює особливості оскарження даної категорії справ та встановлює, що судові рішення суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду справ, визначених статтями 273-277, 282-286 цього Кодексу, набирають законної сили з моменту проголошення і не можуть бути оскаржені.

Керуючись ст.ст. 272, 286, 308, 311, п.1 ч.1 ст.315, ст.ст. 316, 321, 322, 325, 328 КАС України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, рішення Херсонського міського суду Херсонської області від 11 грудня 2025 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Повний текст судового рішення виготовлений 27 січня 2026 року.

Головуючий: І.Г. Ступакова

Судді: А.І. Бітов

О.В. Лук`янчук