Справа № 159/8393/25
Суддя: Малюта А. В.
Дата ухвалення: 2026-01-27 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 159/8393/25
Провадження № 2-а/168/2/26
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 січня 2026 року сел. Стара Вижівка

Старовижівський районний суд Волинської області в складі:

головуючого -судді Малюти А.В.,

секретаря судового засідання - Сулеви Н.С.,

за участю :

представника позивача ОСОБА_1 - адвоката Твердохліба Максима Миколайовича в режимі відеоконференції),

розглянувши у відкритому судовому засіданні в сел. Стара Вижівка справу за адміністративним позовом представника позивача ОСОБА_1 - адвоката Твердохліба Максима Миколайовича до Департаменту патрульної поліції Національної поліції України про визнання протиправних дій та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення,

В С Т А Н О В И В :

Стислий виклад позиції позивача та відповідача.

Представник позивача ОСОБА_1 - адвокат Твердохліб М.М. звернувся до суду з позовом до Департаменту патрульної поліції Національної поліції України.

Просив суд скасувати постанову інспектора Батальйону 1 Роти 1 Управління патрульної поліції м. Києва старшого лейтенанта Струка Віктора Миколайовича серії ЕНА № 6130636 про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за частиною 1 статті 126 КУпАП у вигляді штрафу у розмірі 425 грн. та закрити провадження у справі на підставі пункту 1 частини 1 статті 247 КУпАП у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Здійснити розподіл судових витрат відповідно до статей 132, 139 КАС України та стягнути з відповідача на користь позивача судовий збір.

Адміністративний позов мотивований тим, що 11 листопада 2025 року Струком В.М. , старшим лейтенантом Батальйону 1 Роти 1 Управління патрульної поліції м. Києва винесено постанову серії ЕНА № 6130636 про притягнення до адміністративної відповідальності позивача ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за частиною 1 статті 126 КУпАП у вигляді адміністративного стягнення - штрафу 425 грн.

Відповідно до змісту постанови ОСОБА_1 , 11 листопада 2025 року о 14 год. 07 хв. в м. Києві, шосе Бориспільське, КП 503, після зупинки працівниками поліції не увімкнув аварійну світлову сигналізацію та категорично відмовився пред`явити документи 36 від 14 листопада 2025 року. Чим скоїв адміністративне правопорушення, передбачене частиною 1 статті 126 КУпАП. Вважає, вказану постанову незаконною та яку підлягає скасуванню з огляду на наступне.

Відповідно до частини 1 статті 126 КУпАП керування транспортним засобом особою, яка не має при собі або не пред`явила у спосіб, який дає можливість поліцейському прочитати та зафіксувати дані, що містяться в посвідченні водія відповідної категорії, реєстраційному документі на транспортний засіб, а також полісі (договорі) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (страхового сертифіката "Зелена картка"), або не пред`явила електронне посвідчення водія та електронне свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу, чинний внутрішній електронний договір зазначеного виду обов`язкового страхування у візуальній формі страхового поліса, а також інших документів, передбачених законодавством, тягне за собою накладення штрафу в розмірі двадцяти п`яти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Згідно з пунктом1 розділу IV Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України №1395 від 07 листопада 2015 року, розглянувши справу про адміністративне правопорушення, поліцейський виносить постанову по справі про адміністративне правопорушення. Пунктами 4-5 Розділу І Інструкції №1395 передбачено, що у разі виявлення правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, розгляд якого віднесено до компетенції Національної поліції України, поліцейський виносить постанову у справі про адміністративне правопорушення без складання відповідного протоколу. Постанова виноситься у разі виявлення адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зокрема, передбачених частиною першою, другою, третьою, п`ятою та шостою статті 122, частиною першою, другою та четвертою статті 126 КУпАП.

Отже, притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе лише за наявності події адміністративного правопорушення та вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними доказами.

Пунктами 1-9 частини 1 статті 35 ЗУ "Про Національну поліцію", визначеного вичерпний перелік випадків, які надають право працівнику поліції зупинити транспортний засіб. Всі інші причини зупинки автомобіля - незаконні.

А відповідно до частини 2 статті 35 Закону України "Про Національну поліцію" поліцейський зобов`язаний поінформувати водія про конкретну причину зупинення ним транспортного засобу з детальним описом підстави зупинки, визначеної у цій статті.

Частиною 2 статті 35 Закону України "Про Національну поліцію" визначено, що поліцейський зобов`язаний поінформувати водія про конкретну причину зупинення ним транспортного засобу з детальним описом підстави зупинки, визначеної у цій статті.

Аналіз наведених вище положень нормативно-правових актів дає підстави для висновку, що поліцейський має право вимагати у водія пред`явлення документів, що посвідчують особу, та/або документів, що підтверджують відповідне право особи, якщо існує достатньо підстав вважати, що така особа вчинила або має намір вчинити правопорушення (одна із вичерпного переліку підстав) та безпосередньо при оформленні дорожньо-транспортної пригоди. У випадку, якщо поліцейський належним чином не зафіксував факту порушення особою Правил дорожнього руху, вимоги відповідної посадової особи про пред`явлення водієм документів є неправомірними.

Вказує, що наведена правова позиція висловлена Верховним Судом у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду у постановах від 15 березня 2019 року по справі №686/11314/17 та від 22 жовтня 2019 року по справі №161/7068/16-а.

Адвокат Твердохліб М.М. вказує, що 11 листопада 2025 року ОСОБА_1 , керував автомобілем VOLVO FH 13.500, реєстраційний номер НОМЕР_1 та був зупинений в м. Києві шосе Бориспільське КП 503 особою, одягненою в форму, схожу на форму поліцейського.

Вважає, як убачається з постанови серії ЕНА № 6130636 від 11 листопада 2025, її текст складено Струком В.М. лейтенантом Батальйону 1 Роти 1 Управління патрульної поліції м. Києва, при цьому не зазначено посаду особи, яка склала дану постанову.

Крім того, старший лейтенант Батальйону 1 Роти 1 Управління патрульної поліції м. Києва Струк В.М. проігнорував вимоги частини 2 статті 33 КУпАП. Бо розгляд справи на дорозі, на місці зупинки транспортного засобу, унеможливив виконання вимог статті 245 КУпАП щодо всебічного, повного і об`єктивного з`ясування обставин справи.

Разом з тим, після висловлювання звинувачень, старший лейтенант Батальйону 1 Роти 1 Управління патрульної поліції м. Києва Струк В.М. виніс постанову.

Крім того, останній зупинив транспортний засіб не маючи підстав. Постанова також не містить причину зупинки.

Також старший лейтенант Батальйону 1 Роти 1 Управління патрульної поліції м. Києва Струк В.М. не надав посвідчення робітника патрульної поліції, відмовивши неодноразово позивачу в запитанні.

Натомість позивач ОСОБА_1 заперечував вчинення порушення, а документи пообіцяв пред`явити після початку розгляду справи. У ході розмови з поліцейським позивач заявив клопотання ознайомитися з матеріалами справи.

Проте будь-якої підготовки до розгляду справи не було, як і не було оголошення посадової особи, яка розглядає справу, особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, не були вирішенні клопотання, не були дослідженні докази, не були заслухані особи, які беруть участь у розгляді справи. Вважає, що своїми діями, старший лейтенант Батальйону 1 Роти 1 Управління патрульної поліції м. Києва Струк В.М. грубо порушив вимоги статей 278, 279 КУпАП. Також позивача ОСОБА_1 не було ознайомлено з текстом постанови та не вручено її копію.

Адвокат Твердохліб М.М. зазначає, що сама постанова, складена без зазначення посади особи, що її склала, без обґрунтування її доказами не дає підстав для висновку про вчинення позивачем ОСОБА_1 адміністративного правопорушення. Висновки старшого лейтенанта Батальйону 1 Роти 1 Управління патрульної поліції м. Києва Струка В.М. ґрунтуються на припущеннях, що є недопустимим.

Зазначив, що порядок дорожнього руху на території України, відповідно до Закону України «Про дорожній рух» встановлюють Правила.

Пунктом 2.4 ПДР передбачено, що на вимогу поліцейського водій повинен зупинитися з отриманням вимог цих Правил, а також пред`явити для перевірки документи, зазначені в пункті 2.1. Згідно з підпунктом а) пункту 2.1 ПДР водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі посвідчення на право керування транспортним засобом відповідної категорії.

Встановлення факту вчинення адміністративного правопорушення, є встановлення порушення вимог пунктів правил ПДР України, наслідок чого є прийняття рішення винести постанову у справі про адміністративне правопорушення.

Представник позивача ОСОБА_1 - адвокат Твердохліб М.М. зазначив, що в постанові серії ЕНА № 6130636 від 11 листопада 2025 року не зазначено жодного пункту ПДР України, внаслідок порушень яких складено постанову щодо водія ОСОБА_1 та за що передбачена відповідальність за частиною 1 статті 126 КУпАП.

Із врахуванням того, що відповідачем не доведено, що зупинення транспортного засобу обумовлено недотриманням водієм (позивачем) вимог ПДР України, то у нього відсутні підстави для застосування до позивача санкції, передбаченої частиною 1 статті 126 КУпАП.

Представник позивача ОСОБА_1 - адвокат Твердохліб М.М. поклався на правовий висновок щодо застосування вимог процесуального права, викладений у постанові Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 545/3654/16-а.

Окрім того вказав, що докази того, що відповідачем складено відносно ОСОБА_1 за статтею 125 КУпАП (п.9.9.Б ПДР) відсутні, оскільки порушення даного пункту ПДР не є складом правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 126 КУпАП.

Адвокат Твердохліб М.М. зазначив, що оскільки тягар доказування в адміністративному процесі покладається на суб`єктів владних повноважень, слід відзначити, що відповідачем не надано суду будь-яких доказів, що спростували б доводи позивача про добросовісне дотримання законодавства.

У силу принципу презумпції невинуватості, що підлягає застосуванню у справах про адміністративні правопорушення, всі сумніви щодо події порушення та винуватості особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь. Недоведені подія та вина особи мають бути прирівняні до доведеної невинуватості цієї особи. Відповідний правовий висновок викладено у пункті 39 постанови Верховного Суду від 08 липні 2020 року у справі № 463/1352/16-а. Тому із зазначених всіх обставин просив суд скасувати оскаржувану постанову.

Представник відповідача - Департаменту патрульної поліції Національної поліції України- Кубрака О.І. подав відзив на позовну заяву. Просив суд у позові відмовити у повному обсязі. Розгляд справи проводити без представника Департаменту патрульної поліції Національної поліції України.

Свою позицію про заявлені вимоги обґрунтовував таким. Представник відповідача-Департаменту патрульної поліції Національної поліції України - Кубрака О.І. вважає, що викладені твердження позивача є хибними, а позовні вимоги безпідставними, необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню.

Щодо правомірності винесення постанови про притягнення до адміністративної відповідальності, то останній зазначив, що відповідно до статті 16 Закону України «Про дорожній рух» водій зобов`язаний: мати при собі посвідчення водія, реєстраційний документ на транспортний засіб (у разі найму (оренди)/лізингу транспортного засобу замість реєстраційного документа на транспортний засіб водій може мати при собі та пред`являти його копію, вірність якої засвідчено нотаріально, разом з оригіналом або копією договору про найм (оренду)/лізинг транспортного засобу, вірність якої засвідчено нотаріально), а у випадках, передбачених законодавством, - поліс обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (страховий сертифікат "Зелена картка"), пред`явити у спосіб, який дає можливість поліцейському прочитати та зафіксувати дані, що містяться в посвідченні водія, реєстраційному документі на транспортний засіб, або пред`явити електронне посвідчення водія та електронне свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу, чинний внутрішній електронний договір зазначеного виду обов`язкового страхування у візуальній формі страхового поліса (на електронному або паперовому носії, або відображення інформації про його наявність в електронному свідоцтві про реєстрацію транспортного засобу), а також інші документи, передбачені законодавством;

Згідно пункту 2.1 ПДР водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі: а) посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії; б) реєстраційний документ на транспортний засіб (для транспортних засобів Збройних Сил, Національної гвардії, Держприкордонслужби, Держспецтрансслужби, Держспецзв`язку, Оперативно-рятувальної служби цивільного захисту, Національної поліції, Служби безпеки, Управління державної охорони - технічний талон); ґ) чинний страховий поліс (договір) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (на електронному або паперовому носії), відомості про який підтверджуються інформацією, що міститься в Єдиній централізованій базі даних щодо обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, або страховий сертифікат "Зелена картка" (на електронному або паперовому носії), виданий іноземним страховиком відповідно до правил міжнародної системи автомобільного страхування "Зелена картка";

А у відповідності до пункту 2.4 ПДР на вимогу поліцейського водій повинен зупинитися з дотриманням вимог цих Правил, а також: а) пред`явити для перевірки документи, зазначені в пункті 2.1;

Представник відповідача-Департаменту патрульної поліції Національної поліції України - Кубрака О.І. робить висновок , що відсутність вищезазначених документів у водія виключає його право на керування транспортним засобом, а на вимогу працівника поліції водій зобов`язаний пред`явити вищезазначений документ.

При цьому представник відповідача-Департаменту патрульної поліції Національної поліції України - Кубрака О.І. перерахувавши вимоги чинного законодавства та нормативні акти не зазначає та не доводить ту обставину, що при винесенні оскаржуваної постанови серії ЕНА № 6130636 про притягнення до адміністративної відповідальності 11 листопада 2025 року позивача ОСОБА_1 за частиною 1 статті 126 КУпАП у вигляді штрафу у розмірі 425 грн. у останнього не було зазначених вище документів.

Щодо доводів позивача про порушення вимог статті 268 КУпАП представник відповідача зазначив, що інспектор в ході розгляду справи не перешкоджав реалізації права на отримання правової допомоги на місці розгляду справи чи в телефонному режимі, а оскаржувана постанова складена на місці вчинення правопорушення відповідно до положень частини 4 статті 258 КУпАП. Окрім того, зазначає,що порушення процедури розгляду справи про адміністративне правопорушення не впливає на суть вчиненого правопорушення та не є підставою задоволення позовних вимог. При цьому посилається на висновки суду апеляційної інстанції, а не верховного Суду чи ЄСПЛ.

Щодо правомірності розгляду справи на місці вчинення правопорушення представник відповідача зазначив, що відповідно до пункту 4 розділу I Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої Наказом Міністерства внутрішніх справ України 07листопада 2015 року № 1395, у разі виявлення правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, розгляд якого віднесено до компетенції Національної поліції України, поліцейський виносить постанову у справі про адміністративне правопорушення без складання відповідного протоколу.

Постанова виноситься в разі виявлення адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, передбачених статтями 80 і 81 (в частині перевищення нормативів вмісту забруднюючих речовин у відпрацьованих газах транспортних засобів), частинами першою, другою, третьою, п`ятою, шостою, восьмою, десятою і одинадцятою статті 121, статтями 121-1, 121-2, часинами першою і другою статті 121-3, частинами першою, другою, третьою, четвертою, шостою і сьомою статті 122, частиною першою статті 123, статтями 124-1, 125, частинами першою, другою і четвертою статті 126, частинами першою, другою і третьою статті 127, статтями 128 - 129, частиною першою статті 132-1, частинами третьою, шостою, восьмою, дев`ятою, десятою і одинадцятою статті 133-1, частинами першою, другою і третьою статті 140, частинами шостою, сьомою і восьмою статті 152-1 КУпАП поліцейськими підрозділів Департаменту патрульної поліції, територіальних (відокремлених) підрозділів територіальних органів поліції, поліцейські яких забезпечують безпеку дорожнього руху в окремих регіонах та населених пунктах.

А відповідно до пункту 2 розділу III Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі постанова по справі про адміністративні правопорушення, передбачені статтями 80 і 81 (в частині перевищення нормативів вмісту забруднюючих речовин у відпрацьованих газах транспортних засобів), частинами першою, другою, третьою, п`ятою, шостою, восьмою, десятою і одинадцятою статті 121, статтями 121-1, 121-2, частинами першою і другою статті 121-3, частинами першою, другою, третьою, четвертою, шостою і сьомою статті 122, частиною першою статті 123, статтями 124-1, 125, частинами першою, другою і четвертою статті 126, частинами першою, другою і третьою статті 127, статтями 128 - 129, частиною першою статті 132-1, частинами третьою, шостою, восьмою, дев`ятою, десятою і одинадцятою статті 133-1, частинами першою, другою і третьою статті 140, частинами шостою, сьомою і восьмою статті 152-1 КУпАП, виноситься поліцейськими підрозділів Департаменту патрульної поліції, територіальних (відокремлених) підрозділів територіальних органів поліції, поліцейські яких забезпечують безпеку дорожнього руху в окремих регіонах та населених пунктах на місці вчинення адміністративного правопорушення.

Тому вважає, що твердження позивача щодо неможливості розгляду справи про адміністративне правопорушення на місці вчинення є хибним та необґрунтованим.

Щодо правомірності зупинки транспортного засобу на території блок посту представник відповідача зазначив, що згідно статі 31 України «Про національну поліцію» поліція може застосовувати превентивні поліцейські заходи: 1) перевірка документів особи; 2) опитування особи; 3) поверхнева перевірка і огляд; 4) зупинення транспортного засобу; 5) вимога залишити місце і обмеження доступу до визначеної території; 6) обмеження пересування особи, транспортного засобу або фактичного володіння річчю; 7) проникнення до житла чи іншого володіння особи; 8) перевірка дотримання вимог дозвільної системи органів внутрішніх справ; 9) застосування технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису, засобів фото - і кінозйомки, відеозапису; 10) перевірка дотримання обмежень, установлених законом стосовно осіб, які перебувають під адміністративним наглядом, та інших категорій осіб; 11) поліцейське піклування.

Тому зазначає, що оскільки зупинка транспортного засобу позивача мала місце в умовах воєнного стану для здійснення поліцейського контролю були достатні правові підстави для зупинки транспортного засобу. При цьому наданими відеозаписами підтверджується, що правопорушення вчинено позивачем на території блокпосту, тобто на території та в межах дії території із спеціальним режимом або в місті здійснення спеціального контролю, відповідно до пункту 3 статті 32 Закону № 580- VIII. При цьому представник відповідача підтверджуючих документів чи чинне законодавство щодо законності створення блок посту у зазначеному місті суду не надав та не зазначив.

Тому представник відповідача - Департаменту патрульної поліції Національної поліції України - Кубрака О.І. вважає, що працівник поліції діяв виключно на підставі та в межах повноважень, у спосіб, що визначений чинним законодавством. Вважає, що постанова винесена з дотриманням всіх вимог, встановлених чинним законодавством. А отже, позов не підлягає задоволенню.

Адвокат Твердохліб М.М. подав відповідь на відзив, просив суд позовні вимоги задовольнити у повному обсязі.

Останній зазначив, що притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе лише за наявності події адміністративного правопорушення та вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними доказами. Надані відповідачем відеозаписи не містять належних та допустимих доказів на підтвердження факту порушення позивачем ОСОБА_1 вимог закону.

Статтею 35 Закону України «Про національну поліцію» визначено вичерпний перелік підстав для зупинки транспортного засобу. Поліцейський зобов`язаний поінформувати водія про конкретну причину зупинення ним транспортного засобу з детальним описом підстави зупинки, визначеної у цій статті.

А з відеозапису, наданого відповідачем, особа, яка веде зйомку, на запитання позивача про підставу зупинки його транспортного засобу, не представляється та не надає будь-яких документів у підтвердження особи. При цьому посилається на постанову 55 56, якої не існує. Припускає, що відповідач мав на увазі постанову КМУ № 556 від 11 квітня 2025 року «Про внесення змін до Порядку реалізації експериментального проекту з автоматичної верифікації та перевірки відомостей про призовників, військовозобов`язаних та резервістів». Зазначена постанова так і сам порядок не містять будь-яких підстав правомірності зупинки та перевірки документів невстановленою особою.

А твердження відповідача про ненадання позивачем ОСОБА_1 документів, зазначених в пункті 2.1 ПДР України спростовуються наданим відповідачем відеозаписом.

Адвокат Твердохліб М.М. зазначає, що будь-яких належних та допустимих доказів щодо не зазначення в постанові від 11 листопада 2025 року серії ЕНА № 6130636 про притягнення до адміністративної відповідальності позивача ОСОБА_1 за частиною 1 статті 126 КУпАП у вигляді адміністративного стягнення - штрафу 425 грн., жодного пункту ПДР України. Внаслідок порушення яких складено постанову та за що передбачена відповідальність за частиною 1 статті 126 КУпАП відповідачем не надано суду та не спростовано даний факт.

Таким чином висновує, що відповідачем не доведено, що зупинення транспортного засобу обумовлено недотримання водієм (позивачем) вимог ПДР України. Тобто у відповідача відсутні підстави для застосування до позивача санкцій за частиною статті 126 КУпАП.

В той же час в порушення частини 3 статті 35 Закону України «Про Національну поліцію» поліцейський не поінформував водія про конкретну причину зупинення ним транспортного засобу з детальним описом підстави зупинки. Чим порушив свій обов`язок.

Заперечення відповідача у відзиві про те, що зупинка транспортного засобу позивача відбулася на підставі пункту 3 статті 32 України «Про Національну поліцію» (3 якщо особа перебуває на території чи об`єкті із спеціальним режимом або в місці здійснення спеціального поліцейського контролю;) не заслуговують на увагу, оскільки позивачу названа інша підстава зупинки, ще й без детального опису підстави зупинки.

А посилання на те, що зупинка транспортного засобу мала місце в умовах воєнного стану для здійснення поліцейського контролю є помилковим та не підтверджена належними та допустимими доказами, що місце зупинки є територією блок посту, відповідно до пункту 3 частини 1 статті 32 України «Про Національну поліцію».

Окрім того зазначена норма передбачає підстави перевірки документів у особи, а не підстави для зупинки транспортних засобів.

Адвокат Твердохліб М.М. виснував, що позивач був зупинений поліцейськими у порушення вимог статті 35 Закону України «Про Національну поліцію». Що у свою чергу вказує, що ОСОБА_1 у даному випадку не є суб`єктом адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 126 КУпАП.

Заяви (клопотання) учасників справи.

Представник відповідача - Департаменту патрульної поліції Національної поліції України- Кубрака О.І. подав заяву у відзиві на позов про розгляд справи у його відсутності. Просив суд відмовити у позові з підстав зазначених у відзиві на позов.

Інші процесуальні дії у справі.

Ухвалою від 20 листопада 2025 року Ковельського міськрайонного суду Волинської області адміністративну справу №159/8393/25 за позовом ОСОБА_1 , в інтересах якого діє представник - адвокат Твердохліб М.М., до Департаменту патрульної поліції про скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення, закриття провадження по справі, передали на розгляд Старовижівського районного суду Волинської області за підсудністю.

Ухвалою від 17 грудня 2025 року Старовижівського районного суду Волинської області прийняли до розгляду адміністративний позов. Відкрили провадження в адміністративній справі. Призначили судове засідання на 10 год. 30 хв 22 грудня 2025 року.

Ухвалою від 22 грудня 2025 року Старовижівського районного суду Волинської області відклали судове засідання у справі на 09.00 год. 27 січня 2026 року. Також суд викликав в судове засідання сторони.

Таким чином, судом вжиті належні заходи для повідомлення сторін про розгляд справи та реалізації ними права судового захисту своїх прав та інтересів. Тому суд вважає, що сторонамм відомо про розгляд даної справи у суді.

Явка сторін по справі та їх позиції у судовому засіданні.

Адвокат Твердохліб М.М. у судовому засіданні позов підтримав та просив суд його задовольнити з підстав, зазначених у позові та відповіді на відзив.

За таких обставин, суд вважає за можливе розглянути справу за наявними у ній матеріалами, оскільки при підготовці справи до розгляду дотримано вимоги КАС України щодо належного повідомлення сторін про розгляд справи.

Перешкод для вирішення справи і ухвалення судового рішення за наявними матеріалами, судом не встановлено.

Фактичні обставини встановлені Судом.

11 листопада 2025 року Струк В.М. , старший лейтенант Батальйону 1 Роти 1 Управління патрульної поліції м. Києва виніс постанову серії ЕНА № 6130636 про притягнення до адміністративної відповідальності позивача ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за частиною 1 статті 126 КУпАП у виді адміністративного стягнення - штрафу 425 грн.

Відповідно до змісту постанови ОСОБА_1 11 листопада 2025 року о 14 год. 07 хв. в м. Києві, шосе Бориспільське, КП 503, після зупинки працівниками поліції не увімкнув аварійну світлову сигналізацію та категорично відмовився пред`явити документи 36 від 14.11.2025. Чим скоїв адміністративне правопорушення, передбачене частиною 1 статті 126 КУпАП.

Судом встановлено, що 11 листопада 2025 року ОСОБА_1 , керував автомобілем VOLVO FH 13.500, реєстраційний номер НОМЕР_1 та був зупинений в м. Києві шосе Бориспільське КП 503 поліцейським - Струком Віктором Миколайовичем старшим лейтенантом Батальйону 1 Роти 1 Управління патрульної поліції м. Києва. Останнім,11 листопада 2025 року була винесена постанова серії ЕНА № 6130636 про притягнення до адміністративної відповідальності позивача ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за частиною 1 статті 126 КУпАП у виді адміністративного стягнення - штрафу 425 грн.

Суд відхиляє за безпідставністю твердження представника позивача що в даній постанові не було зазначенопосаду особи, яка склала у постанову. Судом встановлено , що у пункті 3 зазначеної постанови вказано посадову особу, яка її склала - Струк В.М., старший лейтенант Батальйону 1 Роти 1 Управління патрульної поліції м. Києва.

Крім того, суд відхиляє за безпідставністю твердження представника позивача ОСОБА_1 - адвоката Твердохліба М.М. про те, що старший лейтенант Батальйону 1 Роти 1 Управління патрульної поліції м. Києва Струк В.М. проігнорував вимоги частини 2 статті 33 КУпАП. Бо розгляд справи на дорозі, на місці зупинки транспортного засобу, унеможливив виконання вимог статті 245 КУпАП щодо всебічного, повного і об`єктивного з`ясування обставин справи.

Зазначена обставина спростовується вимогами пункту 4 розділу I Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої Наказом Міністерства внутрішніх справ України 07листопада 2015 року № 1395, у разі виявлення правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, розгляд якого віднесено до компетенції Національної поліції України, поліцейський виносить постанову у справі про адміністративне правопорушення без складання відповідного протоколу.

Постанова виноситься в разі виявлення адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, передбачених статтями 80 і 81 (в частині перевищення нормативів вмісту забруднюючих речовин у відпрацьованих газах транспортних засобів), частинами першою, другою, третьою, п`ятою, шостою, восьмою, десятою і одинадцятою статті 121, статтями 121-1, 121-2, часинами першою і другою статті 121-3, частинами першою, другою, третьою, четвертою, шостою і сьомою статті 122, частиною першою статті 123, статтями 124-1, 125, частинами першою, другою і четвертою статті 126, частинами першою, другою і третьою статті 127, статтями 128 - 129, частиною першою статті 132-1, частинами третьою, шостою, восьмою, дев`ятою, десятою і одинадцятою статті 133-1, частинами першою, другою і третьою статті 140, частинами шостою, сьомою і восьмою статті 152-1 КУпАП поліцейськими підрозділів Департаменту патрульної поліції, територіальних (відокремлених) підрозділів територіальних органів поліції, поліцейські яких забезпечують безпеку дорожнього руху в окремих регіонах та населених пунктах.

А відповідно до пункту 2 розділу III Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі постанова по справі про адміністративні правопорушення, передбачені статтями 80 і 81 (в частині перевищення нормативів вмісту забруднюючих речовин у відпрацьованих газах транспортних засобів), частинами першою, другою, третьою, п`ятою, шостою, восьмою, десятою і одинадцятою статті 121, статтями 121-1, 121-2, частинами першою і другою статті 121-3, частинами першою, другою, третьою, четвертою, шостою і сьомою статті 122, частиною першою статті 123, статтями 124-1, 125, частинами першою, другою і четвертою статті 126, частинами першою, другою і третьою статті 127, статтями 128 - 129, частиною першою статті 132-1, частинами третьою, шостою, восьмою, дев`ятою, десятою і одинадцятою статті 133-1, частинами першою, другою і третьою статті 140, частинами шостою, сьомою і восьмою статті 152-1 КУпАП, виноситься поліцейськими підрозділів Департаменту патрульної поліції, територіальних (відокремлених) підрозділів територіальних органів поліції, поліцейські яких забезпечують безпеку дорожнього руху в окремих регіонах та населених пунктах на місці вчинення адміністративного правопорушення.

Тому поліцейський у такому випадку має право складати постанову про адміністративне правопорушення на місці його скоєння.

Разом з тим, судом встановлено, що старший лейтенант Батальйону 1 Роти 1 Управління патрульної поліції м. Києва Струк В.М. зупинив транспортний засіб не маючи підстав. Також сама постанова не містить причини зупинки.

Окрім того судом встановлено, що старший лейтенант Батальйону 1 Роти 1 Управління патрульної поліції м. Києва Струк В.М. не надав посвідчення робітника патрульної поліції, відмовивши неодноразово позивачу в запитанні.

Бо поліцейський зобов`язаний поінформувати водія про конкретну причину зупинення ним транспортного засобу з детальним описом підстави зупинки, визначеної у цій статті. Чого поліцейським зроблено не було.

А з відеозапису, наданого відповідачем,особа, яка веде зйомку, на запитання позивача про підставу зупинки його транспортного засобу, не представляється та не надає будь-яких документів у підтвердження особи. При цьому посилається на постанову 55 56, якої не існує взагалі. Натомість є постанова КМУ № 556 від 11 квітня 2025 року «Про внесення змін до Порядку реалізації експериментального проекту з автоматичної верифікації та перевірки відомостей про призовників, військовозобов`язаних та резервістів». Зазначена постанова так і сам порядок не містять будь-яких підстав правомірності зупинки та перевірки документів невстановленою особою.

Судом у судовому засіданні встановлено, що твердження відповідача про ненадання позивачем ОСОБА_1 документів, зазначених в пункті 2.1 ПДР України спростовуються наданим відповідачем відеозаписом:

-так хвилина 3.30-3-56 відеозапису - позивач надає на огляд

документи, про що зазначається й особою, що веде відео зйомку;

-натомість на 5.45 хв. запису повідомляє про початок розгляду справи,

тобто після того, як позивач надав останньому на огляд документи, що свідчить про упереджене ставлення та порушення норм КУпАП особою, яка складала оскаржувану постанову;

-10.35 хв. відеозапису фіксує, що позивач вкотре просить надати

посвідчення та представитись;

-13.18 хв. підтверджує, що особа, що веде зйомку не надала

посвідчення та не представилась;

-14.29 хв. - особа, що вела зйомку зазначила, що надасть

посвідчення у майбутньому, тобто вже після оформлення оскаржуваної постанови, що свідчить про злісне порушення порядку оформлення постанови.

Також судом встановлено у судовому засідання відсутність факту ненадання позивачем ОСОБА_1 документів, зазначених в пункті 2.1 ПДР України поліцейському. Бо у такому б випадку поліцейський - Струк В.М. старший лейтенант Батальйону 1 Роти 1 Управління патрульної поліції м. Києва просто не зміг би правильно заповнити усі реквізити та скласти 11 листопада 2025 року постанову серії ЕНА № 6130636 про притягнення до адміністративної відповідальності позивача ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за частиною 1 статті 126 КУпАП у вигляді адміністративного стягнення - штрафу 425 грн.

Натомість позивач ОСОБА_1 заперечував вчинення порушення, а документи пообіцяв пред`явити після початку розгляду справи. У ході розмови з поліцейським позивач заявив клопотання ознайомитися з матеріалами справи.

Проте будь-якої підготовки до розгляду справи не було, як і не було оголошення посадової особи, яка розглядає справу, особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, не були вирішенні клопотання, не були дослідженні докази, не були заслухані особи, які беруть участь у розгляді справи.

Таким чином судом встановлено, що своїми діями, старший лейтенант Батальйону 1 Роти 1 Управління патрульної поліції м. Києва Струк В.М. грубо порушив вимоги статей 278, 279 КУпАП. Також позивача ОСОБА_1 не було ознайомлено з текстом постанови та не вручено її копію.

Судом у судовому засіданні встановлено, що в постанові серії ЕНА № 6130636 від 11 листопада 2025 року не зазначено жодного пункту ПДР України, внаслідок порушень яких складено постанову щодо водія ОСОБА_1 та за що передбачена відповідальність за частиною 1 статті 126 КУпАП.

Також відповідачем не доведено, що зупинення транспортного засобу обумовлено недотриманням водієм (позивачем) вимог ПДР України. Тому судом встановлено, що у відповідача відсутні підстави для застосування до позивача санкції, передбаченої частиною 1 статті 126 КУпАП. Що узгоджується із правовим висновком щодо застосування вимог процесуального права, викладений у постанові Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 545/3654/16-а.

Окрім того, судом у судовому засіданні встановлено, що у оскаржуваній постанові зазначено, що після зупинки автомобіля працівниками поліції позивач ОСОБА_1 не увімкнув аварійну світлову сигналізацію.

Також судом встановлено, що доказів того,що відповідачем складено відносно ОСОБА_1 за статтею 125 КУпАП (п.9.9.Б ПДР) відсутні. А порушення даного пункту ПДР не є складом правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 126 КУпАП.

Отже, відповідачем не доведено, що зупинення транспортного засобу обумовлено недотримання водієм (позивачем) вимог ПДР України. Тобто у відповідача відсутні підстави для застосування до позивача санкцій за частиною статті 126 КУпАП.

Окрім того суд зауважує, що позивач, здійснивши зупинку на вимогу поліцейського, не увімкнув аварійну світлову сигналізацію, що є порушенням вимог підпункту «б» пункту 9.9 Правил дорожнього руху. Проте, згідно Правилами дорожнього руху, пункт 9.9 «б», який передбачає випадки, коли повинна бути ввімкнена аварійна світлова сигналізація міститься у розділі 9 Правил дорожнього руху «Попереджувальні сигнали». Тобто, вимога про увімкнення аварійної світлової сигналізації стосується вимог Правил дорожнього руху, щодо попереджувальних сигналів, а тому не може бути кваліфіковане за частиною 1 статті 126 КУпАП, оскільки в даному випадку відсутній факт порушення правил користування попереджувальними сигналами, саме при початку руху чи зміні його напрямку.

Судом встановлено у судовому засіданні, що зупинка транспортного засобу позивача мала місце в умовах воєнного стану для здійснення поліцейського контролю. Однак достатніх правових підстав для зупинки транспортного засобу у інспектора Батальйону 1 Роти 1 Управління патрульної поліції м. Києва старшого лейтенанта Струка В.М. не було. Бо

відповідачем не доведено, що зупинення транспортного засобу обумовлено недотримання водієм (позивачем) вимог ПДР України. Тобто у відповідача відсутні підстави для застосування до позивача санкцій за частиною статті 126 КУпАП.

В той же час в порушення частини 3 статті 35 Закону України «Про Національну поліцію» поліцейський не поінформував водія про конкретну причину зупинення ним транспортного засобу з детальним описом підстави зупинки. Чим порушив свій обов`язок.

Заперечення відповідача у відзиві про те, що зупинка транспортного засобу позивача відбулася на підставі пункту 3 статті 32 України «Про Національну поліцію» (3 якщо особа перебуває на території чи об`єкті із спеціальним режимом або в місці здійснення спеціального поліцейського контролю;) не заслуговують на увагу, оскільки позивачу названа інша підстава зупинки, ще й без детального опису підстави зупинки.

А посилання на те, що зупинка транспортного засобу мала місце в умовах воєнного стану для здійснення поліцейського контролю є помилковим та не підтверджена належними та допустимими доказами, що місце зупинки є територією блок посту, відповідно до пункту 3 частини 1 статті 32 України «Про Національну поліцію».

При цьому наданими відеозаписами підтверджується, що правопорушення вчинено позивачем на території блокпосту, а не на території та в межах дії території із спеціальним режимом або в місті здійснення спеціального контролю, відповідно до пункту 3 статті 32 Закону № 580- VIII. Бо при цьому представник відповідача підтверджуючих документів чи чинне законодавство щодо законності створення блок посту у зазначеному місті суду не надав та не зазначив.

Окрім того зазначена норма передбачає підстави перевірки документів у особи, а не підстави для зупинки транспортних засобів

Оцінка Суду.

Дослідивши матеріали справи у їх сукупності, з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають істотне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до наступного.

Відповідно до вимог статті 2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Відповідно до статті 5 КАС України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист шляхом, зокрема, визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень.

Відповідно до частини 3 статті 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень, адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Предметом судового дослідження за даними правовідносинами є правомірність дій суб`єкта владних повноважень щодо встановлення факту вчинення адміністративного правопорушення, законність та обґрунтованість прийнятої постанови про притягнення до адміністративної відповідальності.

Таким чином, досліджуючи питання правомірності застосування адміністративної відповідальності до позивача у вказаних спірних правовідносинах, суд перевіряє, чи були у відповідача по справі підстави для притягнення позивача до адміністративної відповідальності з прийняттям постанови про адміністративне правопорушення щодо визнання його вини у вчиненні адміністративного правопорушення та накладення стягнення.

Підставами для визнання протиправними дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень є невідповідність їх вимогам чинного законодавства. Обов`язковою умовою для визнання таких дій/бездіяльності протиправними є також наявність факту порушення прав чи охоронюваних законом інтересів позивача у справі.

Неправомірні рішення, дії чи бездіяльність суб`єкта владних повноважень, прийняті з порушенням прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, можуть бути оскаржені в порядку адміністративного судочинства. Це право передбачено частиною 2 статті 55 Конституції України та статтею 6 КАС України.

Статтею 245 КУпАП встановлено, що завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Відповідно до частини 1 статті 126 КУпАП керування транспортним засобом особою, яка не має при собі або не пред`явила у спосіб, який дає можливість поліцейському прочитати та зафіксувати дані, що містяться в посвідченні водія відповідної категорії, реєстраційному документі на транспортний засіб, а також полісі (договорі) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (страхового сертифіката "Зелена картка"), або не пред`явила електронне посвідчення водія та електронне свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу, чинний внутрішній електронний договір зазначеного виду обов`язкового страхування у візуальній формі страхового поліса, а також інших документів, передбачених законодавством, тягне за собою накладення штрафу в розмірі двадцяти п`яти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Згідно з пунктом1 розділу IV Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України №1395 від 07 листопада 2015 року, розглянувши справу про адміністративне правопорушення, поліцейський виносить постанову по справі про адміністративне правопорушення. Пунктами 4-5 Розділу І Інструкції №1395 передбачено, що у разі виявлення правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, розгляд якого віднесено до компетенції Національної поліції України, поліцейський виносить постанову у справі про адміністративне правопорушення без складання відповідного протоколу. Постанова виноситься у разі виявлення адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зокрема, передбачених частиною першою, другою, третьою, п`ятою та шостою статті 122, частиною першою, другою та четвертою статті 126 КУпАП.

Отже, притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе лише за наявності події адміністративного правопорушення та вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними доказами.

Пунктами 1-9 частини 1 статті 35 ЗУ "Про Національну поліцію", визначеного вичерпний перелік випадків, які надають право працівнику поліції зупинити транспортний засіб, а саме:якщо водій порушив Правила дорожнього руху; якщо є очевидні ознаки, що свідчать про технічну несправність транспортного засобу;якщо є інформація, що свідчить про причетність водія або пасажирів транспортного засобу до вчинення дорожньо-транспортної пригоди, кримінального чи адміністративного правопорушення, або якщо є інформація, що свідчить про те, що транспортний засіб чи вантаж можуть бути об`єктом чи знаряддям учинення дорожньо-транспортної пригоди, кримінального чи адміністративного правопорушення;якщо транспортний засіб перебуває в розшуку;якщо необхідно здійснити опитування водія чи пасажирів про обставини вчинення дорожньо-транспортної пригоди, кримінального чи адміністративного правопорушення, свідками якого вони є або могли бути;якщо необхідно залучити водія транспортного засобу до надання допомоги іншим учасникам дорожнього руху або поліцейським, або як свідка під час оформлення протоколів про адміністративні правопорушення чи матеріалів дорожньо - транспортних пригод;якщо уповноважений орган державної влади прийняв рішення про обмеження чи заборону руху;якщо спосіб закріплення вантажу на транспортному засобі створює небезпеку для інших учасників дорожнього руху;порушення порядку визначення і використання на транспортному засобі спеціальних світлових або звукових сигнальних пристроїв. Всі інші причини зупинки автомобіля - незаконні.

А відповідно до частини 2 статті 35 Закону України "Про Національну поліцію" поліцейський зобов`язаний поінформувати водія про конкретну причину зупинення ним транспортного засобу з детальним описом підстави зупинки, визначеної у цій статті.

Частиною 2 статті 35 Закону України "Про Національну поліцію" визначено, що поліцейський зобов`язаний поінформувати водія про конкретну причину зупинення ним транспортного засобу з детальним описом підстави зупинки, визначеної у цій статті.

Аналіз наведених вище положень нормативно-правових актів дає підстави для висновку, що поліцейський має право вимагати у водія пред`явлення документів, що посвідчують особу, та/або документів, що підтверджують відповідне право особи, якщо існує достатньо підстав вважати, що така особа вчинила або має намір вчинити правопорушення (одна із вичерпного переліку підстав) та безпосередньо при оформленні дорожньо-транспортної пригоди. У випадку, якщо поліцейський належним чином не зафіксував факту порушення особою Правил дорожнього руху, вимоги відповідної посадової особи про пред`явлення водієм документів є неправомірними.

Вказує, що наведена правова позиція висловлена Верховним Судом у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду у постановах від 15 березня 2019 року по справі №686/11314/17 та від 22 жовтня 2019 року по справі №161/7068/16-а.

А судом було встановлено, що старший лейтенант Батальйону 1 Роти 1 Управління патрульної поліції м. Києва Струк В.М. зупинив транспортний засіб не маючи підстав. Також сама постанова не містить причини зупинки.

Окрім того судом встановлено, що старший лейтенант Батальйону 1 Роти 1 Управління патрульної поліції м. Києва Струк В.М. не надав посвідчення робітника патрульної поліції, відмовивши неодноразово позивачу в запитанні.

Хоча поліцейський зобов`язаний поінформувати водія про конкретну причину зупинення ним транспортного засобу з детальним описом підстави зупинки, визначеної у цій статті. Чого поліцейським зроблено не було.

А з відеозапису, наданого відповідачем,особа, яка веде зйомку, на запитання позивача про підставу зупинки його транспортного засобу, не представляється та не надає будь-яких документів у підтвердження особи. При цьому посилається на постанову 55 56, якої не існує взагалі. Натомість є постанова КМУ № 556 від 11 квітня 2025 року «Про внесення змін до Порядку реалізації експериментального проекту з автоматичної верифікації та перевірки відомостей про призовників, військовозобов`язаних та резервістів». Зазначена постанова так і сам порядок не містять будь-яких підстав правомірності зупинки та перевірки документів невстановленою особою.

Судом у судовому засіданні встановлено, що твердження відповідача про ненадання позивачем ОСОБА_1 документів, зазначених в пункті 2.1 ПДР України спростовуються наданим відповідачем відеозаписом.

Також судом встановлено у судовому засідання відсутність факту ненадання позивачем ОСОБА_1 документів, зазначених в пункті 2.1 ПДР України поліцейському. Бо у такому б випадку поліцейський - Струк Віктор Миколайович старший лейтенант Батальйону 1 Роти 1 Управління патрульної поліції м. Києва просто не зміг би правильно заповнити усі реквізити та скласти 11 листопада 2025 року постанову серії ЕНА № 6130636 про притягнення до адміністративної відповідальності позивача ОСОБА_1 за частиною 1 статті 126 КУпАП у вигляді адміністративного стягнення - штрафу 425 грн.

Натомість позивач ОСОБА_1 заперечував вчинення порушення, а документи пообіцяв пред`явити після початку розгляду справи. У ході розмови з поліцейським позивач заявив клопотання ознайомитися з матеріалами справи.

Проте будь-якої підготовки до розгляду справи не було, як і не було оголошення посадової особи, яка розглядає справу, особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, не були вирішенні клопотання, не були дослідженні докази, не були заслухані особи, які беруть участь у розгляді справи.

Таким чином судом встановлено, що своїми діями, старший лейтенант Батальйону 1 Роти 1 Управління патрульної поліції м. Києва Струк В.М. грубо порушив вимоги статей 278, 279 КУпАП. Також позивача ОСОБА_1 не було ознайомлено з текстом постанови та не вручено її копію.

Також суд зазначає, що порядок дорожнього руху на території України, відповідно до Закону України «Про дорожній рух» встановлюють Правила.

Пунктом 2.4 ПДР передбачено, що на вимогу поліцейського водій повинен зупинитися з отриманням вимог цих Правил, а також пред`явити для перевірки документи, зазначені в пункті 2.1.Згідно з підпункту а) пункту 2.1 ПДР водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі посвідчення на право керування транспортним засобом відповідної категорії.

Встановлення факту вчинення адміністративного правопорушення, є встановлення порушення вимог пунктів правил ПДР України, наслідок чого є прийняття рішення винести постанову у справі про адміністративне правопорушення.

Судом встановлено, що в постанові серії ЕНА № 6130636 від 11 листопада 2025 року не зазначено жодного пункту ПДР України, внаслідок порушень яких складено постанову щодо водія ОСОБА_1 та за що передбачена відповідальність за частиною 1 статті 126 КУпАП.

Із врахуванням того, що відповідачем не доведено, що зупинення транспортного засобу обумовлено недотриманням водієм (позивачем) вимог ПДР України, то у нього відсутні були підстави для застосування до позивача санкції, передбаченої частиною 1 статті 126 КУпАП. Що узгоджується ізправовим висновком щодо застосування вимог процесуального права, викладеного у постанові Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 545/3654/16-а.

Окрім того доказів, що відповідачем складено відносно ОСОБА_1 постанови за статтею 125 КУпАП (п.9.9.Б ПДР) відсутні. А порушення даного пункту ПДР не є складом правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 126 КУпАП.

Тому суд висновує, щопозивач, здійснивши зупинку на вимогу поліцейського, не увімкнув аварійну світлову сигналізацію не порушив ПДР у даному випадку вимоги підпункту «б» пункту 9.9 Правил дорожнього руху. Бо, згідно Правил дорожнього руху, пункт 9.9 «б», який передбачає випадки, коли повинна бути ввімкнена аварійна світлова сигналізація міститься у розділі 9 Правил дорожнього руху «Попереджувальні сигнали».

Тобто, вимога про увімкнення аварійної світлової сигналізації стосується вимог Правил дорожнього руху, щодо попереджувальних сигналів, а тому не може бути кваліфіковане за частиною 1 статті 126 КУпАП, оскільки в даному випадку відсутній факт порушення правил користування попереджувальними сигналами, саме при початку руху чи зміні його напрямку.

Згідно статті 31 України «Про національну поліцію» поліція може застосовувати превентивні поліцейські заходи: 1) перевірка документів особи; 2) опитування особи; 3) поверхнева перевірка і огляд; 4) зупинення транспортного засобу; 5) вимога залишити місце і обмеження доступу до визначеної території; 6) обмеження пересування особи, транспортного засобу або фактичного володіння річчю; 7) проникнення до житла чи іншого володіння особи; 8) перевірка дотримання вимог дозвільної системи органів внутрішніх справ; 9) застосування технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису, засобів фото - і кінозйомки, відеозапису; 10) перевірка дотримання обмежень, установлених законом стосовно осіб, які перебувають під адміністративним наглядом, та інших категорій осіб; 11) поліцейське піклування.

Заперечення відповідача у відзиві про те, що зупинка транспортного засобу позивача відбулася на підставі пункту 3 статті 32 України «Про Національну поліцію» (3 якщо особа перебуває на території чи об`єкті із спеціальним режимом або в місці здійснення спеціального поліцейського контролю;) не заслуговують на увагу, оскільки позивачу названа інша підстава зупинки, ще й без детального опису підстави зупинки.

А посилання на те, що зупинка транспортного засобу мала місце в умовах воєнного стану для здійснення поліцейського контролю є помилковим та не підтверджена належними та допустимими доказами, що місце зупинки є територією блок посту, відповідно до пункту 3 частини 1 статті 32 України «Про Національну поліцію».

Бо наданими відеозаписами підтверджується, що правопорушення вчинено позивачем на території блокпосту, а не на території та в межах дії території із спеціальним режимом або в місті здійснення спеціального контролю, відповідно до пункту 3 статті 32 Закону № 580- VIII. І при цьому представник відповідача підтверджуючих документів чи чинне законодавство щодо законності створення блок посту у зазначеному місті суду не надав та не зазначив.

Окрім того зазначена норма передбачає підстави перевірки документів у особи, а не підстави для зупинки транспортних засобів

Стаття 280 КУпАП закріплює обов`язок посадової особи при розгляді справи про адміністративне правопорушення з`ясувати, чи було вчинено адміністративне правопорушення та чи винна дана особа в його вчиненні.

Суд зауважує, що постанова про притягнення до адміністративної відповідальності є рішенням суб`єкта владних повноважень, актом індивідуальної дії, який встановлює відповідні права та обов`язки для особи, щодо якої він винесений. Таке рішення суб`єкта владних повноважень має бути обґрунтованим на момент його прийняття, оскільки воно має значимі наслідки для позивача, що знаходиться в нерівному положенні по відношенню до суб`єкта владних повноважень.

Відповідно до статті 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Отже, притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе лише за наявності події адміністративного правопорушення та вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними доказами.

Згідно з пунктом 1 статті 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів.

Відповідно до статті 246 КУпАП, порядок провадження в справах про адміністративні правопорушення в органах (посадовими особами), уповноважених розглядати справи про адміністративні правопорушення, визначається цим кодексом та іншими законами України.

Відповідно до частини 1 статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Згідно із частиною 2 статті 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідно до частини 2 статті 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно пункту 1 частини 1 статті 247 КУпАП, провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у випадку відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

Враховуючи положення пункту 3 частини 3 статті 286 КАС України, відповідно до якої, за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення, суд, ґрунтуючись на підставі повно і всебічно з`ясованих обставинах в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які надані позивачем при зверненні до суду, оцінивши належність, допустимість та достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, приходить до висновку про задоволення позову та скасування постанови суб`єкта владних повноважень про накладення адміністративного стягнення і закриття справи про адміністративне правопорушення, що відповідає вимогам частини 2 статті 9 КАС України.

Ботягар доказування в адміністративному процесі покладається на суб`єктів владних повноважень. Слід відзначити, що відповідачем не надано суду будь-яких доказів, що спростували б доводи позивача про добросовісне дотримання законодавства.

У силу принципу презумпції невинуватості, що підлягає застосуванню у справах про адміністративні правопорушення, всі сумніви щодо події порушення та винуватості особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь. Недоведені подія та вина особи мають бути прирівняні до доведеної невинуватості цієї особи. Відповідний правовий висновок викладено у пункті 39 постанови Верховного Суду від 08 липні 2020 року у справі № 463/1352/16-а.

Суд спростовує заперечення Департаменту патрульної поліції Національної поліції України щодо позову у відзиві на позовну заяву за таких обставин.

Твердження відповідача, що після зупинки працівниками поліції позивач не увімкнув аварійну світлову сигналізацію та категорично відмовився пред`явити документи 36 від 14.11.2025 спростовуються наданим відповідачем відеозаписом.

Також судом встановлено у судовому засідання відсутність факту ненадання позивачем ОСОБА_1 документів, зазначених в пункті 2.1 ПДР України поліцейському. Бо у такому б випадку поліцейський - Струк В.М. старший лейтенант Батальйону 1 Роти 1 Управління патрульної поліції м. Києва просто не зміг би правильно заповнити усі реквізити та скласти 11 листопада 2025 року постанову серії ЕНА № 6130636 про притягнення до адміністративної відповідальності позивача ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за частиною 1 статті 126 КУпАП у вигляді адміністративного стягнення - штрафу 425 грн.

Твердження відповідача, що зупинка транспортного засобу позивача мала місце в умовах воєнного стану і для здійснення поліцейського контролю були достатні правові підстави для зупинки транспортного засобу. Дане твердження спростовується наданими відеозаписами. Бо зупинка транспортного засобу відбулася на території блокпосту, а не на території та в межах дії території із спеціальним режимом або в місті здійснення спеціального контролю, відповідно до пункту 3 статті 32 Закону № 580- VIII.

Адже представник відповідача підтверджуючих документів чи чинне законодавство щодо законності створення блок посту у зазначеному місті суду не надав та не зазначив. Так само і не надав визначення що таке блок пост, де виносив оскаржувану постанову.

Решта заперечень відповідача спростовуються як матеріалами справи так і поясненнями сторін.

Таким чином суд висновує, що позовні вимоги повністю знайшли своє підтвердження в судовому засіданні і підлягають задоволенню, оскільки відповідач не довів правомірності прийнятого ним рішення про притягнення позивача до адміністративної відповідальності.

Враховуючи, що відповідач належними та допустимими доказами не підтвердив порушення позивачем ОСОБА_1 частини 1 статті 126 КУпАП, відповідно, правомірності притягнення ОСОБА_1 до відповідальності за частиною 1 статті 126 КУпАП, не довів наявність події та складу правопорушення вказаного правопорушення в діях (або бездіяльності) позивача, то оскаржувана постанова від 11 листопада 2025 року інспектора Батальйону 1 Роти 1 Управління патрульної поліції м. Києва старшого лейтенанта Струка Віктора Миколайовича серії ЕНА № 6130636 про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за частиною 1 статті 126 КУпАП у вигляді штрафу у розмірі 425 грн., підлягає скасуванню із закриттям провадження у справі про адміністративне правопорушення у зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Розподіл судових витрат.

Відповідно до частини першої статті 139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

На підставі викладеного, суд вважає, що судові витрати у виді судового збору в сумі 605,60 грн., слід стягнути за рахунок бюджетних асигнувань відповідача - Департаменту патрульної поліції Національної поліції України.

З цих підстав,

керуючись статтями 5- 9, 19, 25, 77, 194, 211, 229, 241, 242, 245, 246, 286 КАС України,

статтями 9,126, 245,246, 251,252,254,268, 280, 286 КУпАП,

суд

У Х В А Л И В :

Позов представника позивача ОСОБА_1 - адвоката Твердохліба Максима Миколайовича до Департаменту патрульної поліції Національної поліції України про визнання протиправних дій та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення,- задовольнити повністю.

Постанову від 11 листопада 2025 року серії ЕНА № 6130636 інспектора Батальйону 1 Роти 1 Управління патрульної поліції м. Києва старшого лейтенанта Струка Віктора Миколайовича про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за частиною 1 статті 126 КУпАП у вигляді штрафу у розмірі 425 гривень, - визнати протиправною.

Постанову від 11 листопада 2025 року серії ЕНА № 6130636 інспектора Батальйону 1 Роти 1 Управління патрульної поліції м. Києва старшого лейтенанта Струка Віктора Миколайовича про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за частиною 1 статті 126 КУпАП у вигляді штрафу у розмірі 425 гривень,- скасувати.

Провадження в справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за частиною 1 статті 1256 КУпАП, - закрити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Департаменту патрульної поліції Національної поліції України на користь ОСОБА_1 сплачений ним судовий збір всього в сумі 605,60 (шістсот п`ять гривень шістдесят копійок) гривень.

Рішення суду може бути оскаржено шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Восьмого апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня його складення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повне рішення ухвалене і надруковане 27 січня 2026 року, перебуваючи в нарадчій кімнаті, в єдиному екземплярі.

Ім`я (найменування) сторін:

Позивач: ОСОБА_1 , тел. НОМЕР_2 , адреса АДРЕСА_1 ,РНОКПП НОМЕР_3 ;

Представник позивача: Твердохліб Максим Миколайович, ел. пошта: ІНФОРМАЦІЯ_2 ,тел. НОМЕР_4 ,адреса м. Київ, 03162 абонентська скринька 7, РНОКПП НОМЕР_5 ;

Відповідач: Департамент патрульної поліції Національної поліції України, ел. пошта , тел. 75, адреса вул. Федора Ернста, 3, м. Київ, 03048,.

Суддя А.В.Малюта