Справа № 280/11440/25
Суддя: Максименко Лілія Яковлівна
Дата ухвалення: 2026-01-26 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЗАПОРІЗЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

ПРО ЗАКРИТТЯ ПРОВАДЖЕННЯ У СПРАВІ

26 січня 2026 року Справа № 280/11440/25 м. Запоріжжя
Запорізький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Максименко Л.Я., розглядаючи у порядку письмового провадження заяву позивача про відмову від позову у справі

за позовною заявою ОСОБА_1

до Пенсійного фонду України

про визнання бездіяльності протиправною, зобов`язання вчинити певні дії,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі позивач) звернувся до Запорізького окружного адміністративного суду із позовною заявою до Пенсійного фонду України (далі відповідач), в якій позивач просив суд:

визнати протиправною бездіяльність Пенсійного фонду України щодо не розгляду скарги ОСОБА_2 від 07 червня 2025 року по суті, стосовно прийняття рішення щодо зарахування до страхового стажу періодів роботи з 26.02.1987 по 11.11.1990; з 12.11.1990 по 13.03.1992 та здійснення перерахунку розміру пенсії скаржника за віком; не надання для ознайомлення матеріалів перевірки проведеної в ході розгляду скарги ОСОБА_1 від 07 червня 2025 року; не надання письмової відповіді ОСОБА_1 про результати розгляду його скарги від 07 червня 2025 року; не повідомлення скаржника ОСОБА_1 в установлений Законом термін до особистого кабінету пенсіонера на порталі електронних послуг ПФУ про результати розгляду його скарги від 07 червня 2025 року;

зобов`язати Пенсійний фонд України розглянути скаргу ОСОБА_2 від 07 червня 2025 року по суті, стосовно прийняття рішення щодо зарахування до страхового стажу періодів роботи з 26.02.1987 по 11.11.1990; з 12.11.1990 по 13.03.1992 та здійснення перерахунку розміру пенсії скаржника за віком; надати позивачу для ознайомлення матеріали перевірки проведеної в ході розгляду скарги ОСОБА_1 від 07 червня 2025 року; надати письмову відповідь ОСОБА_1 про результати розгляду його скарги від 07 червня 2025 року; повідомити скаржника ОСОБА_1 в установлений Законом термін до особистого кабінету пенсіонера на порталі електронних послуг ПФУ про результати розгляду його скарги від 07 червня 2025 року.

Ухвалою суду від 31.12.2025 відкрито спрощене позовне провадження в адміністративній справі №280/11440/25. Призначено розгляд справи без повідомлення (виклику) сторін та проведення судового засідання.

15.01.2026 до суду від позивача надійшла заява про відмову від позову, у зв`язку з тим, що Пенсійним фондом України було здійснено розгляд скарги позивача та повідомлено скаржника про результати її розгляду після подання ОСОБА_1 позовної заяви та відкриття Запорізьким окружним адміністративним судом спрощеного позовного провадження у вказаній адміністративній справі. Вказує, що відмовляється від позову, унаслідок задоволення його позовних вимог відповідачем після пред`явлення позову. Просить стягнути судові витрати з відповідача.

Від відповідача 15.01.2026 до суду надійшло клопотання про закриття провадження по справі, де представник вказує, що Пенсійний фонд України розглянув звернення позивача від 07.06.2025, від 18.12.2025 та від 22.12.2025, що надійшли на вебпортал Пенсійного фонду України за № ВЕБ-28000-Ф-С-25-106883, № ВЕБ-28000-Ф-С-25-336780, № ВЕБ-28000-Ф-С-25-341718 (вх. № 28721/К-2800-25 від 09.06.2025, № 84549/К-2800-25 від 23.12.2025, № 85500/К-2800-25 від 25.12.2025), та листом Пенсійного фонду України від 09.01.2026 № 2047-28721/К-03/8-2800/26 письмово повідомив позивача про порядок обчислення страхового стажу територіальними органами Пенсійного фонду України відповідно до вимог статті 24 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування. Крім того, на запит адвоката від 04.12.2025 (вх. № 10049/8 від 08.12.2025), поданий в інтересах ОСОБА_1 , листом Пенсійного фонду України від 10.01.2026 № 2800-030201-8/2677 повідомлено про розгляд скарги ОСОБА_1 від 07.06.2025. Просить закрити провадження у справі.

Також, від відповідача надійшли заперечення вх. № 3897 від 23.01.2025 на клопотання про стягнення витрат на правничу допомогу, в якому представник покликається на те, що позивачем не надано детального опису із зазначенням часу по кожній із виконаних робіт (наданих послуг) тому, на думку Фонду, у вимозі про стягнення витрат на правничу допомогу слід відмовити. Вказує, що договір про надання правничої допомоги від 03.12.2025 № б/н; додаткова угода від 03.12.2026 до договору про надання правничої допомоги із незрозумілих підстав позивачем не надавалася, що також викликає обґрунтовані сумніви в існуванні цих документів на дату їх створення. Також вказує, що є незрозумілим значно різне оцінювання аналогічних за змістом адвокатського запиту та позовної заяви. Оскільки адвокатський запит та позовна заява містять однакове обґрунтування позиції, зокрема, посилання на ті ж самі норми права, то складання позовної заяви не потребувало значного часу і вартість, визначена у 4000 грн., є значно завищеною. Також звертає увагу, що додаткова угода до договору про надання правової допомоги датована «03.12.2026», тобто датою, яка ще не настала. Просить відмовити в задоволенні клопотання позивача від 19.01.2026 про стягнення з Пенсійного фонду України на користь ОСОБА_1 судових витрат.

23.01.2026 представником позивача подано заяву вх. № 4005, в якій він просить наступне: надруковане у Додатковій угоді до Договору №б/н про надання правничої допомоги у строчці «до Договору № б/н «про надання правової допомоги» від «__03__»___12________2026» вважати помилково зазначеним, правильним вважати «до Договору № б/н «про надання правової допомоги» від «__03__»___12________2025»; надруковане в Акті приймання-передачі наданої правничої допомоги за Договором про надання правничої допомоги № б/н від 03.12.2025 вважати помилково зазначеною у назві документу дату «від 03.12.2026», правильним вважати « від 03.12.2025».

Відповідно до ч. 5 ст. 262 КАС України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше.

Згідно з п. 10 ч.1 ст. 4 КАС України письмове провадження - розгляд і вирішення адміністративної справи або окремого процесуального питання в суді першої, апеляційної чи касаційної інстанції без повідомлення та (або) виклику учасників справи та проведення судового засідання на підставі матеріалів справи у випадках, встановлених цим Кодексом.

Приписами ч. 4 ст. 243 КАС України визначено, що судове рішення, постановлене у письмовому провадженні, повинно бути складено у повному обсязі не пізніше закінчення встановлених цим Кодексом строків розгляду відповідної справи, заяви або клопотання.

Суд, дослідивши матеріали справи, дійшов висновку, що провадження у справі підлягає закриттю з наступних підстав.

Згідно з ч.1 ст.47 КАС України крім прав та обов`язків, визначених у статті 44 цього Кодексу, позивач має право на будь-якій стадії судового процесу відмовитися від позову. Позивач має право змінити предмет або підстави позову, збільшити або зменшити розмір позовних вимог шляхом подання письмової заяви до закінчення підготовчого засідання або не пізніше ніж за п`ять днів до першого судового засідання, якщо справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження. Відповідно до ч.6 ст.47 КАС України суд не приймає відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем і не визнає умов примирення сторін, якщо ці дії суперечать закону або порушують чиї-небудь права, свободи чи інтереси.

Відповідно до ч.1 ст.189 КАС України позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві.

Розглянувши заяву, суд дійшов висновку, що відмова ОСОБА_1 від позову не суперечить закону, не порушує прав, свобод чи інтересів осіб та наявні підстави для її прийняття.

Відповідно до п.2 ч.1 ст.238 КАС України, суд закриває провадження у справі, якщо позивач відмовився від позову і відмову прийнято судом.

Згідно ч. 2 ст. 238 КАС України, про закриття провадження у справі суд постановляє ухвалу, а також вирішує питання про розподіл між сторонами судових витрат, повернення судового збору з бюджету. Ухвала суду про закриття провадження у справі може бути оскаржена.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що провадження у справі підлягає закриттю.

Щодо судових витрат, суд зазначає наступне.

За приписами ст. 140 КАС України, у разі відмови позивача від позову понесені ним витрати відповідачем не відшкодовуються, а витрати відповідача за його заявою стягуються із позивача, крім випадків, коли позивач звільнений від сплати судових витрат. Однак якщо позивач відмовився від позову внаслідок задоволення його відповідачем після подання позовної заяви, то суд за заявою позивача присуджує всі понесені ним у справі витрати із відповідача.

Відповідно до ст. 143 КАС України, суд вирішує питання щодо судових витрат у рішенні, постанові або ухвалі. Учасники справи, свідки, експерти, спеціалісти, перекладачі можуть оскаржити судове рішення щодо судових витрат, якщо це стосується їхніх інтересів. Якщо сторона з поважних причин не може до закінчення судових дебатів у справі подати докази, що підтверджують розмір понесених нею судових витрат, суд за заявою такої сторони, поданою до закінчення судових дебатів у справі, може вирішити питання про судові витрати після ухвалення рішення по суті позовних вимог. Для вирішення питання про судові витрати суд призначає судове засідання, яке проводиться не пізніше п`ятнадцяти днів з дня ухвалення рішення по суті позовних вимог. У випадку, передбаченому частиною третьою цієї статті, суд виносить додаткове рішення в порядку, визначеному статтею 252 цього Кодексу.

Частинами 1 та 2 ст.16 КАС України встановлено, що учасники справи мають право користуватися правничою допомогою.

Представництво в суді, як вид правничої допомоги, здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом.

Відповідно до вимог ст.134 КАС України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.

Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:

1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);

2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);

3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;

4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини п`ятої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Статтею 19 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» визначено такі види адвокатської діяльності, як надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правовий супровід діяльності юридичних і фізичних осіб, органів державної влади, органів місцевого самоврядування, держави; складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру; представництво інтересів фізичних і юридичних осіб у судах під час здійснення цивільного, господарського, адміністративного та конституційного судочинства, а також в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами. Адвокат може здійснювати інші види адвокатської діяльності, не заборонені законом.

Відповідно до статті 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту.

Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги.

При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація та досвід адвоката, фінансовий стан клієнта й інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним і враховувати витрачений адвокатом час.

Отже, до правової допомоги належать, зокрема, консультації та роз`яснення з правових питань; складання заяв, скарг та інших документів правового характеру; представництво в судах тощо, а також інші види адвокатської діяльності не заборонені законом.

Згідно з частиною дев`ятою статті 139 КАС під час вирішення питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, у тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.

Судом встановлено, що з метою надання правничої допомоги позивачем було укладено договір про надання правничої допомоги від 03.12.2025 з адвокатом Кушнір О.М., предметом якого є надання правничої допомоги та підписано додаткову угоду.

Згідно акту приймання-передачі наданої правничої допомоги від 16.01.2026 адвокатом надано послуги: складання та направлення адвокатського запиту до Пенсійного Фонду України щодо результату розгляду скарги ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , від 07.06.2025 та прийняте рішення - 800 грн.; консультації Клієнта з питань порядку та терміну розгляду скарг ПФУ - 200 грн.; підготовка та направлення позовної заяви до Запорізького окружного адміністративного суду в порядку ч.1 ст.5 КАС України про визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень (ПФУ) протиправною та зобов`язання вчинити певні дії - 4000 грн.

Актом передбачено, що за надані послуги з правничої допомоги клієнт сплатив адвокату винагороду у розмірі 5000 грн. (п`ять тисяч) гривень.

Таким чином, представником позивача подано копії договору про надання правничої допомоги, додаткової угоди акту приймання-передачі наданої правничої допомоги від 16.01.2026 на підтвердження витрат на правничу допомогу. При цьому, і додаткова угода і акт містять перелік послуг (робіт) наданих адвокатом та їх вартість.

Суд також відхиляє покликання на невірну дату додаткової угоди та вважає такі доводи відповідача "надмірним формалізмом". Крім того, представником позивача подано заяву, в якій зазначено, що в додатковій угоді до Договору №б/н надання правничої допомоги помилково було зазначено «від 03.12.2026», що є посиланням на дату укладення Договору про надання правничої допомоги від 03.12.2025 №б/н, тому правильною є дата укладення договору, а саме «03.12.2025».

Суд враховує, що Верховний Суд, зокрема, Велика Палата Верховного Суду у постанові від 16 листопада 2022 року у справі №922/1964/21, а також, КАС ВС у постанові від 17.12.2025 по справі № 560/2196/24 розглядаючи питання відшкодування витрат на професійну правничу допомогу, зазначали, що суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої ухвалене судове рішення, всі понесені нею витрати на професійну правничу допомогу, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенства права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, враховуючи такі критерії, як складність справи, витрачений адвокатом час, значення спору для сторони тощо.

Такі критерії також застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року. Так, у справі «Схід/Захід Альянс Лімітед» проти України» (заява №19336/04) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (пункт 268).

У рішенні Європейського суду з прав людини від 28 листопада 2002 року у справі «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

У застосуванні критерію співмірності витрат на оплату послуг адвоката суд користується досить широким розсудом, який, тим не менш, повинен ґрунтуватися на критеріях, визначених у частині п`ятій статті 134 КАС України. Ці критерії суд застосовує за наявності наданих стороною, яка вказує на не співмірність витрат, доказів та обґрунтування невідповідності заявлених витрат цим критеріям.

Тобто, саме зацікавлена сторона має вчинити певні дії, спрямовані на відшкодування з іншої сторони витрат на професійну правничу допомогу, а інша сторона має право на відповідні заперечення проти таких вимог.

Такий висновок неодноразово підтримано Верховним Судом, зокрема, у постановах від 17 вересня 2019 року у справі №810/3806/18, від 23 квітня 2021 року у справі №521/15516/19, від 21 червня 2022 року у справі №826/11302/18, а також у додатковій постанові від 10 березня 2023 року у справі №520/2325/21.

Тож, перевіривши зміст наведених документів, оцінивши предмет позову та його складність, обсяг виконаної адвокатом роботи суд зазначає, що стягненню на користь позивача підлягають витрати на правничу допомогу у розмірі 3500 грн.

Керуючись ст.ст.47, 142, 189, 238, 241, 256 КАС України, суд, -

УХВАЛИВ:

Прийняти відмову ОСОБА_1 від позову.

Провадження у справі №280/11440/25 за позовною заявою ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Пенсійного фонду України (вул. Бастіонна, 9, м. Київ-14, 01601, ) про визнання бездіяльності протиправною, зобов`язання вчинити певні дії, - закрити.

Стягнути на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) витрати на правничу допомогу у розмірі 3500 (три тисячі п`ятсот) грн. за рахунок бюджетних асигнувань Пенсійного фонду України (вул. Бастіонна, 9, м. Київ-14, 01601, ).

Роз`яснити позивачу, що повторне звернення до суду зі спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав не допускається.

Ухвала набирає законної сили з моменту підписання.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Третього апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги в 15-денний строк з дня її постановлення, а якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини ухвали суду, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя Л.Я. Максименко