Справа № 240/9848/24
Суддя: Окис Тетяна Олександрівна
Дата ухвалення: 2026-01-27 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

про зміну способу і порядку виконання судового рішення

27 січня 2026 року м. Житомир справа № 240/9848/24

категорія 112010201

Житомирський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Окис Т.О., розглянувши у письмовому провадженні заяву про зміну способу і порядку виконання рішення у справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві про визнання протиправною бездіяльності, зобов`язання вчинити дії,

установив:

Рішенням Житомирського окружного адміністративного суду від 30 липня 2024 року позов задоволено.

До суду надійшла заява ОСОБА_1 про заміну порядку і способу виконання рішення у справі на стягнення з ГУ ПФУ в м. Києві неотриманої пенсії.

На обґрунтування поданої заяви позивач указує, що рішення суду, що ухвалено в цій справі та набрало законної сили, в частині виплати заборгованості з пенсії протягом тривалого часу відповідачем не виконується з посиланням на обставини, що істотно ускладнюють виконання рішення, чим порушуються пенсійні права позивача та право на виконання рішення суду.

У зв`язку із відрахуванням зі штату та призначенням на посаду судді Шостого апеляційного адміністративного суду суддю Попову О.Г. розпорядженням від 12 січня 2026 року №23 призначено повторний автоматизований розподіл даної адміністративної справи, за результатом якого суддю Окис Т.О. визначено головуючим суддею для розгляду даної адміністративної справи.

Ухвалою суду від 16 січня 2026 року прийнято заяву про зміну способу і порядку виконання судового рішення до провадження та призначити її до судового розгляду у відкритому судовому засіданні з викликом осіб, які беруть участь у справі на 27 січня 2026 року.

До суду надійшли заперечення на заяву, в яких відповідач просить відмовити у задоволенні заяви, оскільки залишок невиплачених коштів нарахованих на виконання судового рішення підлягає виплаті в порядку постанови Кабінету Міністрів України від 14 липня 2025 року №821.

У судове засідання учасники справи, належним чином повідомлені про дату, час та місце судового розгляду, не прибули. Позивач подав заяву про розгляд заяви за його відсутності.

Відповідно до частини 2 статті 378 Кодексу адміністративного судочинства України не прибуття у судове засідання учасників справи належним чином повідомлених про дату, час та місце судового розгляду, не перешкоджає такому судовому розгляду.

З урахуванням вище наведеного, суд дійшов висновку про можливість розгляду заяви за їх відсутності та без фіксування судового засідання технічними засобами, що передбачено частиною 4 статті 229 Кодексу адміністративного судочинства України.

Судом установлено, що рішенням Житомирського окружного адміністративного суду від 30 липня 2024 року зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві здійснити перерахунок та виплату пенсії ОСОБА_1 з 01 грудня 2019 року з урахуванням всіх складових на підставі оновленої довідки Державної установи "Територіальне медичне об`єднання Міністерства внутрішніх справ України по місту Києву та Київській області" №8454 від 30 січня 2024 року про розмір грошового забезпечення, з урахуванням проведених виплат.

Відповідно до листа від 17 жовтня 2025 року №2600-0202-8/184164 нараховано суму на виконання рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 30 липня 2024 року у справі №240/9848/24 у розмірі 352663,70 грн.

Розглядаючи заяву позивача, суд зауважує на таке.

Статтею 129-1 Конституції України визначено, що судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Частиною 2 статті 14 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України. Нормами частини третьої зазначеної статті передбачено, що невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом.

Статтею 370 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності, за її межами. Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом.

Порядок та підстави зміни чи встановлення способу і порядку виконання судового рішення в адміністративному судочинстві врегульовані статтею 378 Кодексу адміністративного судочинства України.

Разом з тим, Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо удосконалення положень про судовий контроль за виконанням судових рішень» від 21 листопада 2024 року №4094-IX, який набрав чинності 19 грудня 2024 року, були внесені суттєві зміни до положень статті 378 Кодексу адміністративного судочинства України, зокрема й у частині зміни чи встановлення способу і порядку виконання судового рішення.

Відповідно до частин 1 та 3 названої правової норми за заявою сторони суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, може відстрочити або розстрочити виконання рішення, а за заявою стягувача чи виконавця (у випадках, встановлених законом), встановити чи змінити спосіб або порядок його виконання. Питання про відстрочення або розстрочення виконання, зміну чи встановлення способу і порядку виконання судового рішення може бути розглянуто також за ініціативою суду.

Підставою, зокрема для встановлення або зміни способу або порядку виконання, є обставини, що істотно ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим.

Невиконання суб`єктом владних повноважень судового рішення, яке набрало законної сили, щодо обчислення, призначення, перерахунку, здійснення, надання, одержання пенсійних виплат, соціальних виплат непрацездатним громадянам, виплат за загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням, виплат та пільг дітям війни, інших соціальних виплат, доплат, соціальних послуг, допомоги, захисту та пільг протягом двох місяців з дня набрання законної сили судовим рішенням є самостійною підставою для зміни способу і порядку виконання такого судового рішення шляхом стягнення з такого суб`єкта владних повноважень відповідних виплат.

Отже, з 19 грудня 2024 року стаття 378 Кодексу адміністративного судочинства України доповнена самостійною підставою для зміни способу і порядку виконання судового рішення, а саме: невиконання суб`єктом владних повноважень судового рішення, яке набрало законної сили, щодо, серед іншого, обчислення, призначення, перерахунку, здійснення, надання, одержання пенсійних виплат, протягом двох місяців з дня набрання таким рішенням законної сили; при чому зміна способу і порядку виконання такого судового рішення відбувається шляхом стягнення з такого суб`єкта владних повноважень відповідних виплат.

Як установлено судом, ГУ ПФУ в Житомирській області на виконання вище вказаного рішення суду здійснено відповідний перерахунок пенсії позивача.

Згідно розрахунку на доплату пенсії загальна сума доплати на виконання судового рішення у зазначений період становить 352663,70 грн.

Отже, орган Пенсійного фонду України має перед стягувачем (позивачем) заборгованість, яка нарахована на виконання рішення суду, що ухвалено в цій справі.

Проте, сума такої заборгованості не виплачена через не виділення органу Пенсійного фонду України коштів на її виплату.

Указане свідчить про наявність обставини, що істотно ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим, що є підставою для зміни способу або порядку виконання судового рішення.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Сьомого апеляційного адміністративного суду від 15 вересня 2025 року у справі №240/29110/23.

При вирішенні питання наявності підстав для зміни способу і порядку виконання судового рішення, суд враховує правову позицію Верховного Суду викладену у постанові 28 жовтня 2025 року справа № 380/7706/22, у якій зазначено, що застосування процесуального механізму, передбаченого абзацом другим частини третьої статті 378 КАС України, про зміну способу і порядку виконання судового рішення із зобов`язання вчинити дії на стягнення з Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області нарахованої суми є єдиним дієвим та ефективним заходом, спрямованим на реальне поновлення порушених соціальних прав громадянина, а не на формальне завершення виконавчого провадження.

Суд уважає неправомірним будь-який формалістичний підхід до тлумачення статті 378 Кодексу адміністративного судочинства України, який дозволяє суб`єкту владних повноважень зловживати процесуальними правами шляхом затягування виконання рішення, особливо у випадках, коли такий підхід нівелює реальне поновлення прав заявника.

Водночас позиція Верховного Суду, відображена, зокрема, в ухвалі від 03 березня 2025 року у справі №160/5259/20, послідовно підкреслює, що формальне виконання зобов`язань без реального відновлення прав особи є неприпустимим, особливо у справах щодо пенсійних виплат. Судовий контроль має гарантувати ефективний захист соціальних прав.

Вищенаведений правовий підхід Верховного Суду полягає в тому, що метою судового контролю за виконанням рішення суду є не лише перевірка звіту боржника, а й забезпечення фактичного поновлення прав. Якщо виконання рішення про зобов`язання вчинити дії блокується неправомірною бездіяльністю суб`єкта владних повноважень, суд зобов`язаний обрати інший спосіб виконання, який забезпечить безумовне і реальне поновлення прав, а саме - стягнення коштів.

Ураховуючи викладене, суд зазначає, що зміна способу виконання судового рішення в частині нарахованої та невиплаченої доплати до пенсії не є створенням нового грошового зобов`язання, оскільки сума заборгованості є чітко визначеною та нарахованою самим відповідачем.

Таким чином, ураховуючи вимоги частини третьої статті 378 Кодексу адміністративного судочинства України (у редакції Закону №4094-IX, що діє з 19 грудня 2024 року), правову позицію Верховного Суду та зважаючи на те, що відповідач не виконав судове рішення в частині виплати нарахованої доплати пенсії, суд дійшов висновку, що наявні підстави для зміни способу і порядку виконання рішення суду у цій справі, шляхом стягнення з Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві на користь позивача нараховану та не виплачену заборгованість з доплати до пенсії в сумі 352663,70 грн.

При цьому, суд звертає увагу, що зміна способу і порядку виконання рішення стосується лише нарахованої та невиплаченої на виконання судового рішення заборгованості в сумі 352663,70 грн та не скасовує необхідність подальшого виконання судового рішення.

Керуючись статтями 243, 248, 378 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ухвалив:

Заяву ОСОБА_1 про зміну способу виконання рішення суду задовольнити частково.

Змінити спосіб виконання рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 30 липня 2024 року у справі №240/9848/24 шляхом стягнення з Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві на користь ОСОБА_1 нараховану та не виплачену заборгованість з доплати до пенсії в сумі 352663,70 грн.

Ухвала суду набирає законної сили з моменту її підписання та може бути оскаржена до Сьомого апеляційного адміністративного суду протягом п`ятнадцяти днів з дати її постановлення.

Суддя Т.О. Окис