Справа № 400/12952/25
Суддя: Коваль М.П.
Дата ухвалення: 2026-01-27 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 січня 2026 р.м. ОдесаСправа № 400/12952/25

П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого судді Коваля М.П.,

суддів Джабурія О.В.,

Вербицької Н.В.,

розглянувши в порядку письмового провадження в місті Одеса апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Миколаївського окружного адміністративного суду від 17 грудня 2025 року по справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Управління державного архітектурно-будівельного контролю Миколаївської міської ради про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії,-

В С Т А Н О В И В:

У грудні 2025 року до Миколаївського окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов ОСОБА_1 до Управління державного архітектурно-будівельного контролю Миколаївської міської ради, в якому позивач просила суд визнати протиправною бездіяльність Управління державного архітектурно-будівельного контролю Миколаївської міської ради при розгляді її звернень про прийняття в експлуатацію гаража №2 по вул. Героїв Рятувальників, 39 у м. Миколаєві та зобов`язати його прийняти в експлуатацію цей гараж

Ухвалою Миколаївського окружного адміністративного суду від 08 грудня 2025 року зазначений адміністративний позов було залишено без руху та зобов`язано позивача у десятиденний строк з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху подати до Миколаївського окружного адміністративного суду позовну заяву, оформлену відповідно до статей 160, 161 КАС України з урахуванням оцінки суду, наведеної у мотивувальній частині цієї ухвали.

Зокрема, за висновками суду, у позовній заяві позивач просить визнати протиправною бездіяльність відповідача при розгляді її звернень про прийняття в експлуатацію гаража № 2 по вул. Героїв Рятувальників, 39 у м. Миколаєві, проте у позовних вимогах вона не зазначає, в чому полягає протиправність бездіяльності відповідача при розгляді її відповідних звернень; дати таких її звернень та їх форма (заява, пропозиція та / або скарга тощо). З огляду на вказане, суд запропонував позивачу, уточнити позовні вимоги, із врахуванням вищевикладеного.

11 грудня 2025 року позивачка подала до суду уточнену позовну заяву.

Ухвалою Миколаївського окружного адміністративного суду від 17 грудня 2025 року позовну заяву ОСОБА_1 до Управління державного архітектурно-будівельного контролю Миколаївської міської ради, а також додані до неї матеріали повернуто.

Не погоджуючись із зазначеною ухвалою суду першої інстанції, ОСОБА_1 звернулась до П`ятого апеляційного адміністративного суду з апеляційною скаргою, в якій вважає, що висновки суду першої інстанції не відповідають обставинам справи, тому просить скасувати ухвалу суду першої інстанції та направити справу до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Доводи апеляційної скарги ґрунтуються на тому, що на виконання вимог ухвали суду позивач повністю виконала вимоги ухвали суду та внесла відповідні зміни як до описової частини повної заяви, так і до її прохальної частини.

Розглянувши матеріали справи, проаналізувавши доводи апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення в межах позовних вимог і доводів апеляційної скарги, судова колегія вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Приймаючи рішення про повернення позовної заяви позивачу, суд першої інстанції виходив з приписів п. 1 ч. 4 ст. 169 КАС України, відповідно до якого позовна заява повертається позивачеві, якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви, яку залишено без руху, у встановлений судом строк.

Колегія суддів не погоджується з таким висновком суду першої інстанції з огляду на наступне.

Відповідно до вимог ч.1, 2 ст. 5 КАС України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист шляхом зокрема визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії. Захист порушених прав, свобод чи інтересів особи, яка звернулася до суду, може здійснюватися судом також в інший спосіб, який не суперечить закону і забезпечує ефективний захист прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_1 , з урахуванням уточнення позовних вимог, звертаючи до суду, просить визнати протиправною бездіяльність управління державного архітектурно-будівельного контролю Миколаївської міської ради при розгляді її звернень про прийняття в експлуатацію гаража № 2 по вул. Героїв Рятувальників, 39 у м. Миколаєві та зобов`язати його прийняти в експлуатацію цей гараж у відповідності з п.9 Прикінцевих положень Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності».

Згідно положень п.4 ч.5 ст. 160 КАС України, в позовній заяві зазначаються зміст позовних вимог і виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги, а в разі подання позову до декількох відповідачів - зміст позовних вимог щодо кожного з відповідачів

Відповідно до ч. ч. 1,2 ст. 169 КАС України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, встановлених статтями 160, 161 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня подання позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху, в якій зазначає недоліки позовної заяви, спосіб і строк їх усунення, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху.

Так, в ухвалі Миколаївського окружного адміністративного суду від 17 грудня 2025 року було зазначено, що уточнена позовна заява не відповідає вимогам частини першої статті 5 і пункту 4 частини п`ятої статті 160 КАС України, оскільки у новій редакції позовної заяви позивач також не зазначила, в чому полягає протиправність бездіяльності відповідача при розгляді її відповідних звернень; дати таких її звернень та їх форма (заява, пропозиція та / або скарга тощо).

Водночас, згідно вимог ч.3 ст. 9 КАС України, кожна особа, яка звернулася за судовим захистом, розпоряджається своїми вимогами на свій розсуд, крім випадків, встановлених цим Кодексом

У тексті позовної заяви позивачем було чітко зазначено, в чому, на її думку, полягає протиправна бездіяльність відповідача. Зокрема, за доводами позивача, внаслідок бездіяльності співробітників відповідача та Миколаївської міської ради тривалий час вона не може здійснити прийняття в експлуатацію гаража та внести відповідні зміни у Державний реєстр речових прав та договір оренди землі. Позивач також повідомила суд, що 15.04.2025 року вона звернулась до відповідача на прийомі з усною заявою про прийняття в експлуатацію гаража, а 09.05.2025 року звернулась із письмовою заявою, в якій просила повідомити про алгоритм дій, які на їх думку вона повинна вчинити для врегулювання усіх поставлених питань, однак фактично вважає, що надані їй рекомендації не відповідають вимогам закону та внаслідок бездіяльності відповідача не можуть бути реалізовані.

Таким чином, колегія суддів наголошує, що аналіз змісту позовної заяви дозволяє достовірно встановити, у чому саме позивач вбачає протиправною бездіяльність відповідача, при цьому позовні вимоги сформульовані з урахуванням вимог п. 4 ч.1 ст. 5 КАС України. При цьому, у випадку, якщо позовні вимоги сформульовані позивачем неповно або некоректно, відповідно до положень ч.2 ст. 9 КАС України, суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Надмірний формалізм у трактуванні національного процесуального законодавства, згідно усталеної практики Європейського суду з прав людини, визнається ним неправомірним обмеженням права на доступ до суду (як елементу права на справедливий суд згідно зі ст. 6 Конвенції).

Так у справі «Delcourt v. Belgium» (заява № N 2689/65) Європейський суд з прав людини зазначив, що у демократичному суспільстві у світі розуміння Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод (далі Конвенція), право на справедливий суд посідає настільки значне місце, що обмежувальне тлумачення статті 6 не відповідало меті та призначенню цього положення.

Згідно висновків, викладених в рішеннях Європейського суду з прав людини, суворе трактування національним законодавством процесуального правила (надмірний формалізм) можуть позбавити заявників права звертатись до суду («Perez de Raela Cavaniles v. Spain» (заява №28090/95), «Beles and others v. the Czech Republic» (заява № 47273/99), «RTBF v. Belgium» (заява №50084/06).

У рішенні по справі «Мірагаль Есколано та інші проти Іспанії» Європейський суд з прав людини вказав, надто суворе тлумачення внутрішніми судами процесуальної норми позбавляє заявників права доступу до суду і завадило розгляду їхніх позовних вимог. Це визнане порушенням п. 1 ст. 6 Конвенції.

Таким чином, колегія суддів вважає, що судом першої інстанції було допущено надмірний формалізм у тлумаченні національного процесуального законодавства, чим невиправдано обмежено доступ позивача до правосуддя.

Згідно вимог ст. 320 КАС України, підставами для скасування ухвали суду, яка перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є неправильне застосування норм матеріального права чи порушення норм процесуального права, які призвели до неправильного вирішення питання.

Відповідно до ч. 3 ст. 312 КАС України, у випадках скасування судом апеляційної інстанції ухвал про відмову у відкритті провадження у справі, про повернення позовної заяви, зупинення провадження у справі, закриття провадження у справі, про залишення позову без розгляду справа (заява) передається на розгляд суду першої інстанції.

Враховуючи вищевказане, колегія суддів дійшла висновку, що наявні підстави для задоволення апеляційної скарги, скасування ухвали суду першої інстанції та направлення справи до суду першої інстанції для продовження розгляду до суду першої інстанції.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 292, 311, 312, 315, 316, 320, 322, 325, 328, 329 КАС України, суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Миколаївського окружного адміністративного суду від 17 грудня 2025 року задовольнити.

Ухвалу Миколаївського окружного адміністративного суду від 17 грудня 2025 року по справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Управління державного архітектурно-будівельного контролю Миколаївської міської ради про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії скасувати.

Справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Управління державного архітектурно-будівельного контролю Миколаївської міської ради про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії направити до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя: М.П. Коваль

Суддя: О.В. Джабурія

Суддя: Н.В. Вербицька