Справа № 160/19566/25
Суддя: Рищенко Андрій Юрійович
Дата ухвалення: 2026-01-28 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Рищенка А.Ю., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи у місті Дніпрі адміністративну справу за позовом керівника Нікопольської окружної прокуратури Дніпропетровської області Пашаєва Руслана Шахіновича в інтересах держави до Мозолевської сільської ради Нікопольського району про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії, -
04.07.2025 до Дніпропетровського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява керівника Нікопольської окружної прокуратури Дніпропетровської області Пашаєва Руслана Шахіновича в інтересах держави (далі позивач) Мозолевської сільської ради Нікопольського району (далі відповідач), в якій позивач просить:
24.07.2025 на адресу суду від позивача надійшла письмова відповідь на відзив, в якій підтримано аналогічну правову позицію, що і в позовній заяві.
Згідно положень ст. 262 КАС України, суд розглянув справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) за наявними у ній матеріалами.
Дослідивши матеріали справи, з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до наступних висновків.
Згідно з паспортом водного об`єкта ставка площею 11,5013 га, розташованого за межами с. Високопіль на території Мозолевської сільської ради, погодженим 24.08.2023 Державним агентством водних ресурсів України, гідротехнічна споруда вказаного ставка складається з греблі, довжиною 152 м, шириною від 2,7м до 10 м, висотою - 4,3 м.
Крім того, згідно з паспортом водного об`єкта, станом на 24.08.2023 відсутні дані щодо балансоутримувача гідротехнічної споруди.
За інформацією Мозолевської сільської ради від 26.05.2025 №873/0/2-25, встановлено, що інформація про рік будівництва, наявної дозвільної документації та власника/ балансоутримувача гідротехнічної споруди, яка знаходиться на водному об`єкті ставку площею 11,5013 га, розташованому за межами с. Вископілля Мозолевської сільської ради відсутня.
Відповідно до інформації Регіонального офісу водних ресурсів у Дніпропетровській області від 07.11.2024 за № 2410/03-24 встановлено, що протягом 2021 2023 років проведено інвентаризацію водних об`єктів Дніпропетровської області та встановлено наявність гідротехнічних споруд на ставках і водосховищах. В
ідповідно до вказаної інформації встановлено, що гідротехнічна споруда, яка знаходиться на водному об`єкті ставку площею 11,5013 га, розташованому за межами с. Вископілля Мозолевської сільської ради має задовільний стан, форма власності не визначена; балансоутримувач/орендар/власник гідротехнічної споруди не визначений.
При цьому, Мозолевською сільською радою не вжито заходів щодо взяття на облік безхазяйного нерухомого майна гідроспоруди.
Не погоджуючись з вищевказаною бездіяльністю, позивач звернувся до суду з даним позовом.
Систему та гарантії місцевого самоврядування в Україні, засади організації та діяльності, правового статусу і відповідальності органів та посадових осіб місцевого самоврядування визначає Закон України «Про місцеве самоврядування в Україні», частиною другою статті 2 якого визначено, що місцеве самоврядування здійснюється територіальними громадами сіл, селищ, міст як безпосередньо, так і через сільські, селищні, міські ради та їх виконавчі органи, а також через районні та обласні ради, які представляють спільні інтереси територіальних громад сіл, селищ, міст.
Стаття 25 цього Закону визначає загальну компетенцію сільських, селищних, міських рад, відповідно до якої сільські, селищні, міські ради правомочні розглядати і вирішувати питання, віднесені Конституцією України, цим та іншими законами до їх відання.
Згідно з частиною першою статті 60 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» територіальним громадам сіл, селищ, міст, районів у містах належить право комунальної власності на рухоме і нерухоме майно, доходи місцевих бюджетів, інші кошти, землю, природні ресурси, підприємства, установи та організації, в тому числі банки, страхові товариства, а також пенсійні фонди, частку в майні підприємств, житловий фонд, нежитлові приміщення, заклади культури, освіти, спорту, охорони здоров`я, науки, соціального обслуговування та інше майно і майнові права, рухомі та нерухомі об`єкти, визначені відповідно до закону як об`єкти права комунальної власності, а також кошти, отримані від їх відчуження. Спадщина, визнана судом відумерлою, переходить у власність територіальної громади за місцем відкриття спадщини.
Згідно з частиною другою статті 60 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» підставою для набуття права комунальної власності є передача майна територіальним громадам безоплатно державою, іншими суб`єктами права власності, а також майнових прав, створення, придбання майна органами місцевого самоврядування в порядку, встановленому законом.
Відповідно до частини п`ятої статті 60 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» органи місцевого самоврядування від імені та в інтересах територіальних громад відповідно до закону здійснюють правомочності щодо володіння, користування та розпорядження об`єктами права комунальної власності, в тому числі виконують усі майнові операції, можуть передавати об`єкти права комунальної власності у постійне або тимчасове користування юридичним та фізичним особам, укладати договори в рамках державно-приватного партнерства, у тому числі концесійні договори, здавати їх в оренду, продавати і купувати, використовувати як заставу, вирішувати питання їхнього відчуження, визначати в угодах та договорах умови використання та фінансування об`єктів, що приватизуються та передаються у користування і оренду.
Відповідно до частини восьмої статті 60 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» право комунальної власності територіальної громади захищається законом на рівних умовах з правами власності інших суб`єктів. Об`єкти права комунальної власності не можуть бути вилучені у територіальних громад і передані іншим суб`єктам права власності без згоди безпосередньо територіальної громади або відповідного рішення ради чи уповноваженого нею органу, за винятком випадків, передбачених законом.
Поняття безхазяйного майна визначене статтею 335 Цивільного кодексу України, відповідно до якої безхазяйною є річ, яка не має власника або власник якої невідомий.
Безхазяйні нерухомі речі беруться на облік органом, що здійснює державну реєстрацію прав на нерухоме майно, за заявою органу місцевого самоврядування, на території якого вони розміщені. Про взяття безхазяйної нерухомої речі на облік робиться оголошення у друкованих засобах масової інформації.
Після спливу одного року з дня взяття на облік безхазяйної нерухомої речі вона за заявою органу, уповноваженого управляти майном відповідної територіальної громади, може бути передана за рішенням суду у комунальну власність.
Так, Закон України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» регулює відносини, що виникають у сфері державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, і спрямований на забезпечення визнання та захисту державою таких прав.
Статтею 2 зазначеного Закону встановлено, що державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень (далі - державна реєстрація прав) - офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно; Державний реєстр речових прав на нерухоме майно (далі - Державний реєстр прав) - єдина державна інформаційна система, що забезпечує обробку, збереження та надання відомостей про зареєстровані речові права на нерухоме майно та їх обтяження.
В розумінні пункту 3 частини першої статті 2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» орган місцевого самоврядування є заявником реєстрації речових прав у разі взяття на облік безхазяйного нерухомого майна.
Частиною чотирнадцятою статті 18 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» передбачено, що взяття на облік безхазяйного нерухомого майна проводиться в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.
Згідно з пунктами 82, 84, 85 Порядку державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25.12.2015 №1127, взяття на облік безхазяйного нерухомого майна здійснюється за заявою заявника шляхом звернення до суб`єкта державної реєстрації прав або нотаріуса в установленому для державної реєстрації прав порядку з урахуванням особливостей, визначених пунктами 83-88 цього Порядку. За результатом розгляду заяви державний реєстратор приймає рішення щодо взяття на облік безхазяйного нерухомого майна або рішення щодо відмови у взятті на такий облік. Державний реєстратор за результатом прийнятого рішення щодо взяття на облік безхазяйного нерухомого майна вносить до спеціального розділу Державного реєстру прав відповідні відомості.
З аналізу зазначених норм чинного законодавства слідує, що до відання сільських, селищних, міських рад віднесено у тому числі, реєстрація та взяття на облік безхазяйного майна, розташованого на території відповідної громади.
Так, законодавством визначена поетапна процедура передання у комунальну власність безхазяйного нерухомого майна, яка включає звернення до органу, що здійснює державну реєстрацію прав на нерухоме майно, з заявою про взяття на облік безхазяйної нерухомої речі, а після спливу одного року з дня взяття на облік безхазяйної нерухомої речі, звернення органу, уповноваженого управляти майном відповідної територіальної громади, до суду за переданням нерухомого майна за рішенням суду у комунальну власність.
Відповідно до абзаців 6, 7 ст. 1 Закону України «Про аквакультуру»: гідротехнічні споруди для цілей аквакультури - об`єкти нерухомого майна державної або комунальної власності або власник яких невідомий чи його неможливо встановити на підставі даних, документів та/або інформації з відповідних державних реєстрів (земляні греблі та дамби, водозабірні споруди, повеневі водоскиди, донні водовипуски, водопостачальні, скидні та рибозбірно-осушувальні канали, рибовловлювачі, камери облову, причали, водоскиди, бистротоки, перепади, перегороджувальні рибозахисні та інші споруди), що є інженерними спорудами, які призначені для управління водними ресурсами (підготовка, постачання, збереження, транспортування води та водовідведення), а також для запобігання шкідливій дії вод та розташовані на водних об`єктах, наданих у користування на умовах оренди для цілей аквакультури;- гідротехнічні споруди рибогосподарської технологічної водойми - об`єкти нерухомого майна державної власності (земляні греблі та дамби, водозабірні споруди, повеневі водоскиди, донні водовипуски, водопостачальні, скидні та рибозбірно осушувальні канали, рибовловлювачі, камери облову, причали, водоскиди, бистротоки, перепади, перегороджувальні рибозахисні та інші споруди), що є інженерними спорудами, які призначені для управління водними ресурсами (підготовка, постачання, збереження, транспортування води та водовідведення), а також для запобігання шкідливій дії вод.
Суд звертає увагу, що відсутність власника протягом тривалого часу унеможливлює керування водним режимом, використання водних ресурсів та проведення робіт для збереження земель водного фонду, з огляду на що порушується інтерес держави.
За наведених обставин суд дійшов висновку, що відповідач діяв не на підставі, не в межах повноважень та не у спосіб, визначені чинним законодавством, чим допустив протиправну бездіяльність.
Щодо доводів відповідача про те, що наразі інформація щодо кількості гідротехнічних споруд, місця розташування, площ, назв, водовипуску огороджувальних дамб, технічних характеристик та технічного стану у виконавчому комітеті Мозолевської сільської ради наразі відсутня не відповідає дійсності з огляду на наступне.
Так, за замовленням виконавчого комітету Першотравневської (Мозолевської) сільської ради, ТОВ «ТЕХНОМАП» розроблено паспорт водного об`єкта, а саме ставку площею 11,5013 га, розташованому за межами с. Високопіль на території Мозолевської сільської ради Нікопольського району.
Вказаний паспорт водного об`єкту 24.08.2023 погоджено Державним агентством водних ресурсів України. Розділом 4 паспорта водного об`єкта зазначено про наявність на даному водному об`єкті греблі та її характеристики. Пунктом 1.11 Розділу 1 паспорта водного об`єкта зазначено про те, що відсутні дані про власника, балансоутримувача, користувача гідротехнічної споруди.
З урахуванням зазначеного, доводи відповідача спростовуються, оскільки він володів інформацією щодо наявності на його території безхазяйної гідротехнічної споруди, греблі, розташованої на водному об`єкті, а саме ставку площею 11,5013 га, розташованому за межами с. Високопіль на території Мозолевської сільської ради Нікопольського району та протягом тривалого час не вжив заходів спрямованих на визнання вказаного майна безхазяйним.
Також відповідач у своєму відзиві підтвердив факт своєї бездіяльності зазначивши про те, що рішення на сесії Мозолевської сільської ради про взяття на облік безхазяйної нерухомої речі, а саме греблі, що розташована 2 км східніше від с. Високопіль та здійснення публікації оголошення у друкованому засобі масової інформації про взяття на облік такої нерухомої речі не приймалось.
Також у відзиві представником відповідача зазначено, що ст. 14-1 Закону України «Про аквакультуру» передбачено порядок взяття на облік безхазяйної гідротехнічної споруди.
Водночас, положення ст. 14-1 Закону України «Про аквакультуру» визначено порядок взяття на облік безхазяйних гідротехнічних споруд для цілей аквакультури під час їх передачі у користування. У даному випадку щодо гідротехнічної споруди не здійснюється процедура передачі її у користування, тому на облік як безхазяйна вона має братися у порядку, визначеному ст. 335 ЦК України.
Щодо доводів відповідача про те, що суд не може втручатись в повноваження органу місцевого самоврядування щодо вирішення питань які відповідно до вимог чинного законодавства України віднесені до виключних повноважень органів місцевого самоврядування є безпідставними з огляду на наступне.
Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду у постанові від 14.05.2024 по справі №914/2949/22 зробив висновок про те, що 5.33 Дискреційні повноваження - це сукупність прав та обов`язків органів державної влади та місцевого самоврядування, осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, що надають їм можливість на власний розсуд визначити повністю або частково вид і зміст управлінського рішення, яке приймається, або можливість вибору на власний розсуд одного з декількох альтернативних варіантів управлінських рішень, кожен з яких є законним.
При цьому повноваження державних органів не можуть визнаватися дискреційними за наявності лише одного правомірного та законно обґрунтованого варіанта поведінки суб`єкта владних повноважень.
Подібний висновок викладений у постановах Великої Палати Верховного Суду від 31.08.2023 у справі № 990/75/23, від 31.08.2023 у справі № 9901/364/21.
5.34. Згідно з Рекомендаціями Комітету Міністрів Ради Європи № К(80)2 стосовно здійснення адміністративними органами влади дискреційних повноважень від 11.03.1980, під дискреційними повноваженнями слід розуміти повноваження, які адміністративний орган, приймаючи рішення, може здійснювати з певною свободою розсуду, тобто, коли такий орган може обирати з кількох юридично допустимих рішень те, яке він вважає найкращим за відповідних обставин.
5.35. У законодавстві України визначення поняття «дискреційні повноваження» наведено в Методології проведення антикорупційної експертизи, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 24.04.2017 № 1395/5.
Так, дискреційні повноваження - це сукупність прав та обов`язків органів державної влади та місцевого самоврядування, осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, що надають можливість на власний розсуд визначити повністю або частково вид і зміст управлінського рішення, яке приймається, або можливість вибору на власний розсуд одного з декількох варіантів управлінських рішень, передбачених нормативно-правовим актом, проектом нормативно-правового акта.
5.36. Конституційний Суд України визнає за органом публічної влади право на певні дискреційні повноваження у прийнятті рішень та застерігає, що «цей механізм повинен забезпечувати, з одного боку, захист особи від свавільного втручання органів державної влади у її права і свободи, а з другого, - наявність можливості в особи передбачати дії цих органів» (абзац 3 підпункту 2.4 пункту 2 мотивувальної частини рішення Конституційного Суду України від 08.06.2016 № 3-рп/2016).
5.37. З урахуванням викладеного Верховний Суд зазначає, що повноваження державних органів не є дискреційними, коли існує лише один правомірний та законно обґрунтований варіант поведінки суб`єкта владних повноважень, тобто, коли у разі настання визначених законодавством умов відповідач зобов`язаний вчинити конкретні дії і, якщо він їх не вчиняє, його можна зобов`язати до цього в судовому порядку.
5.38. Отже, дискреційне повноваження може полягати у виборі діяти чи не діяти, а якщо діяти, то у виборі варіанта рішення чи дії серед варіантів, що прямо або опосередковано закріплені в законі.
Важливою ознакою такого вибору є те, що він здійснюється без необхідності узгодження варіанта вибору будь-ким.
Оскільки ч. 2 ст. 355 ЦК України сформульовано імперативно, звернення з відповідною заявою є обов`язком, а не правом органу місцевого самоврядування.
Отже орган місцевого самоврядування не має права ухилятись від обов`язку звернутись із заявою про взяття на облік безхазяйного нерухомого майна, це не дискреційне повноваження, а обов`язкова дія, яка забезпечує інтереси територіальної громади.
Відповідно до ст. 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.
Відповідно до ч. 1 ст. 77 КАС України, кожна сторона повинна, довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
Частиною 2 ст. 77 КАС України визначено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.
Таким чином, із заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України та матеріалів справи, суд дійшов висновку, що адміністративний позов підлягає задоволенню.
Враховуючи положення статті 139 КАС України, за відсутності витрат позивача суб`єкта владних повноважень, пов`язаних із залученням свідків та проведенням судових експертиз, у суду відсутні підстави для стягнення судових витрат.
Керуючись ст. ст. 139, 241-246, 250 КАС України, суд, -
Позовну заяву керівника Нікопольської окружної прокуратури Дніпропетровської області Пашаєва Руслана Шахіновича в інтересах держави до Мозолевської сільської ради Нікопольського району про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії задовольнити повністю.
Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог ст. 255 КАС України та може бути оскаржене в строки, передбачені ст. 295 КАС України.

Рішення суду може бути оскаржене в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги до Третього апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Суддя А. Ю. Рищенко