Справа № 380/21364/25
Суддя: Лунь Зоряна Іванівна
Дата ухвалення: 2026-01-26 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 січня 2026 рокусправа № 380/21364/25

Львівський окружний адміністративний суд у складі головуючої судді Лунь З.І. розглянув у письмовому провадженні за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Сумській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії.

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 (місце реєстрації: АДРЕСА_1 ; місце фактичного проживання (ВПО): АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_1 ) звернулася до суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України у Сумській області (місцезнаходження: 40009, м.Суми, вул.С.Бандери, 43, ), в якому із урахуванням заяви про уточнення позовних вимог від 10.11.02025 просить суд:

-визнати рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Сумській області №25 від 20.05.2025 щодо відмови у призначенні пенсії за віком ОСОБА_1 пенсії по віку протиправним;

-зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Сумській області зарахувати до страхового (трудового) стажу роботи ОСОБА_1 такі періоди: з 01.02.1980 по 11.06.1983 р.р., з 11.06.1983 по 25.10.1983 р.р., з 25.10.1983 по 20.03.1984р.р. з 27.07.1984 по 07.02.1989 р.р., з 04.01.1990 по 12.09.1990 р.р., з 09.06.1993 по 20.10.1993 р.р., з 20.10.1993 по 01.03.1994 р.р., з 01.03.1994 по 21.09.1994 р.р., з 21.12.1994 по 27.03.1997 р.р., з 27.03.1997 по 13.09.2001 р.р. та з 19.10.2001 по 03.12.2001 р.р. згідно трудової книжки НОМЕР_2 ;

-зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Сумській області призначити ОСОБА_1 пенсію за віком відповідно до статті 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» з 13.05.2025 р.

Позовна заява мотивована тим, що 13.05.2025 позивачка звернулася в органи Пенсійного фонду України з відповідною заявою про призначення їй пенсії по віку згідно Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», однак рішенням від 20.05.2025 №25 Головного управління Пенсійного фонду України у Сумській області їй було відмовлено у в призначенні пенсії у зв`язку з відсутністю необхідного страхового стажу, передбаченого ч.2 ст. 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». Згідно оскаржуваного рішення до страхового стажу не зараховано період роботи 01.02.1980 по 11.06.1983, з 11.06.1983 по 25.10.1983, з 25.10.1983 по 20.03.1984, з 27.07.1984 по 07.02.1989, з 04.01.1990 по 12.09.1990, з 09.06.1993 по 20.10.1993, з 20.10.1993 по 01.03.1994 , з 01.03.1994 по 21.09.1994, з 21.12.1994 по 27.03.1997, з 27.03.1997 по 13.09.2001 та з 19.10.2001 по 03.12.2001 у зв`язку з наявністю виправлення дати заповнення трудової книжки, чим порушено п.2.2. «Інструкції про порядок ведення трудових книжок на підприємствах, в установах та організаціях». Представник позивачки вважає, що не зарахування даного періоду роботи до загального стажу роботи при призначенні пенсії є протиправним та таким, що прямо суперечить нормам законодавства. Також наголошує, що ГУ ПФУ у Сумській області, приймаючи спірне рішення про відмову в призначенні пенсії, не врахувало, що виправлення дати заповнення трудової книжки , не є тим недоліком трудової книжки чи записів у них, за наявності якого трудовий стаж позивача не може вважатися підтвердженим. Тому дії відповідача позивач вважає такими, що порушують право позивача на гідне пенсійне забезпечення, у зв`язку з чим звертається до суду за відновленням порушеного права позивача.

Ухвалою від 11.11.2026 відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомленням сторін та запропоновано відповідачам у п`ятнадцятиденний строк з дня отримання зазначеної ухвали, надати (надіслати) суду відзив на позов, а також всі письмові та електронні докази.

Відповідач заяви про визнання позову чи відзив на позовну заяву в строки, передбачені ст.261 Кодексу адміністративного судочинства України до суду не надав.

Згідно з ч.2 ст.175 КАС України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд має право вирішити спір за наявними матеріалами справи.

Інших заяв по суті справи до суду не надходило.

Суд встановив таке.

ОСОБА_1 13.05.2025 звернулась до територіального органу пенсійного фонду із заявою про призначення пенсії за віком згідно Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Автоматичним розподілом справ в електронній підсистемі було визначено, що розгляд заяви позивача здійснюється відділом пенсійного забезпечення Головного управління Пенсійного фонду України від Сумській області.

20.05.2025 за результатами розгляду заяви позивачки Головним управлінням Пенсійного фонду України у Сумській області прийнято рішення про відмову в призначенні пенсії №25.

Так, рішенням Головного управління Пенсійного фонду України у Сумській області від 20.05.2025 №25 відмовлено позивачці у призначенні пенсії за віком з тих підстав, що за доданими документами до страхового стажу не зараховано періоди трудової діяльності з 01.02.1980 по 11.06.1983, з 11.06.1983 по 25.10.1983, з 25.10.1983 по 20.03.1984, з 27.07.1984 по 07.02.1989, з 04.01.1990 по 12.09.1990, з 09.06.1993 по 20.10.1993, з 20.10.1993 по 01.03.1994 , з 01.03.1994 по 21.09.1994, з 21.12.1994 по 27.03.1997, з 27.03.1997 по 13.09.2001 та з 19.10.2001 по 03.12.2001 у зв`язку з наявністю виправлення дати заповнення трудової книжки, чим порушено п.2.2. «Інструкції про порядок ведення трудових книжок на підприємствах, в установах та організаціях». Отже, у зв`язку з відсутністю необхідного страхового стажу позивачці відмовлено у призначенні пенсії за віком відповідно до ч. 1 ст.26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Позивачка не погоджується з таким рішенням суб`єкта владних повноважень, вважає його протиправним та таким, що порушує її право на соціальний захист, а тому звернулась до суду з цим позовом.

При вирішенні спору суд керувався таким.

Частиною 2 статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Нормами статті 46 Конституції України встановлено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення. Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Питання виникнення та реалізації права громадян на пенсійне забезпечення врегульоване положеннями Закону України «Про пенсійне забезпечення» від 05.11.1991 р. № 1788-XII та Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 р. № 1058-IV (в редакціях, чинних на момент прийняття рішення про відмову у призначенні пенсії).

Статтею 1 Закону України № 1058-IV встановлено, що пенсія - щомісячна пенсійна виплата в солідарній системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, яку отримує застрахована особа в разі досягнення нею передбаченого цим Законом пенсійного віку чи визнання її інвалідом, або отримують члени її сім`ї у випадках, визначених цим Законом.

Виключно цим Законом визначаються: види пенсійних виплат; умови набуття права та порядок визначення розмірів пенсійних виплат.

Згідно із частиною 1 статті 9 Закону № 1058 відповідно до цього Закону в солідарній системі призначаються такі пенсійні виплати: 1) пенсія за віком; 2) пенсія по інвалідності; 3) пенсія у зв`язку з втратою годувальника.

Згідно з частинами 1, 2 статті 24 Закону №1058-IV страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок. Страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом.

Періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом (ч. 4 ст. 24 Закону № 1058-IV).

Відповідно до п. 1 ст. 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років за наявності страхового стажу не менше 15 років по 31 грудня 2017 року. Починаючи з 1 січня 2018 року право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років мають особи за наявності страхового стажу з 1 січня 2024 року по 31 грудня 2024 року - не менше 31 року.

Відповідно до частини 2 статті 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2023 р. № 1058-IV право на призначення пенсії за віком мають особи після досягнення віку 63 роки та при наявності страхового стажу з 01 січня 2024 року по 31.12.2024 року від 21 до 31 року.

Відповідно до ст. 45 Закону №1058-ІV, пенсія за віком призначається з дня, що настає за днем досягнення пенсійного віку, якщо звернення за пенсією відбулося не пізніше трьох місяців з дня досягнення особою пенсійного віку.

Статтею 113 Закону № 1058-ІV передбачено, що держава створює умови для функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування і гарантує дотримання законодавства з метою захисту майнових та інших прав і законних інтересів осіб стосовно здійснення пенсійних виплат.

Згідно з ст. 48 Кодексу законів про працю України трудова книжка є основним документом про трудову діяльність працівника.

Пунктом 4 постанови Кабінету Міністрів України від 27.04.1993 № 301 «Про трудові книжки працівників» визначено, що заповнення трудової книжки вперше провадиться адміністрацією підприємства, установи, організації в присутності працівника, а відповідальність за організацію ведення обліку, зберігання і видачу трудових книжок покладається на керівника підприємства, установи, організації.

Матеріалами справи підтверджено, що згідно з відомостями трудової книжки від 17.10.1962 серії НОМЕР_2 , в ній відображені спірні періоди роботи, які не зараховані відповідачем до страхового стажу позивача, а саме:

- з 01.02.1980 по 11.06.1983 на посаді кухара ІІІ розряду в столову №17;

- з 11.06.1983 по 25.10.1983 переведено кухарем-майстром в столову при школі №3;

- з 25.10.1983 по 20.03.1984 переведено кухарем ІІІ розряду в столову №17;

- з 27.07.1984 по 07.02.1989 на посаді кухаря ІV розряду в столову №3 на час декретної відпустки;

- з 04.01.1990 по 12.09.1990 на посаді агента по забезпеченню у Щолкінській лікарні;

- з 09.06.1993 по 20.10.1993 прийнята кухарем ІV розряду;

- з 20.10.1993 по 01.03.1994 переведено кухарем VI розряду;

- з 01.03.1994 по 21.09.1994 переведено кухарем IV розряду;

- з 21.12.1994 по 27.03.1997 на посаді техніка по документації у виробничому конструкторсько технологічному підприємстві «Ремтехнологія»;

- з 27.03.1997 по 13.09.2001 на посаді техніка по документації у дочірньому підприємстві «Укрвінкомюг»;

- з 19.10.2001 по 03.12.2001 на посаді кухаря у ресторані «Єліфант».

Зазначені записи вчинені відповідно до норм ведення трудових книжок, містять необхідні записи, які засвідчені роботодавцем та дають можливість встановити дату прийняття та звільнення з роботи, місце роботи та рішення на підставі яких позивач був прийнятий на таку роботу.

Доказів визнання недостовірними записів у трудовій книжці щодо даних періодів роботи відповідачем суду не надано.

При цьому суд зазначає, що обов`язок щодо повноти та правильності внесення до трудової книжки даних покладено на роботодавця, тобто на підприємство, де працював позивач.

Також, суд зазначає, що законодавцем покладено обов`язок ведення трудових книжок працівників на уповноваженого працівника підприємства, вина позивача у неналежному заповненні його трудової книжки відсутня, судом не встановлено недостовірності або інших ознак юридичної дефектності цієї трудової книжки, а тому її належить розглядати як належний та допустимий доказ у справі і зазначена обставина не може позбавити позивача конституційного права на соціальний захист та вирішення питання призначення пенсії. Зі змісту наданої позивачкою трудової книжки можливо встановити назву підприємства та періоди роботи з аналізу усіх граф трудової книжки. Під час розгляду справи не надано доказів того, що вказані записи в трудовій книжці позивача є сфальсифікованими або мають підробний характер.

Всі відомості, що зазначені в даних записах читабельні та зрозумілі. Зроблені на думку представника відповідача виправлення у трудовій книжці не впливають на суть інформації, яка є чіткою та дає можливість встановити необхідні відомості.

За таких обставин, пенсійний орган фактично переклав відповідальність за належне та правильне оформлення трудової книжки та інших документів щодо відомостей про періоди роботи на позивача, що є непропорційним заявленій легітимній меті (підтвердження періодів роботи позивача), тому зазначені дії не можна вважати такими, які вчинені обґрунтовано, добросовісно та розсудливо.

Суд наголошує, що підставою для призначення пенсії є відповідний стаж роботи, а не дотримання усіх формальних вимог при заповненні трудової книжки. При цьому, відповідач не врахував, що не усі недоліки записів у трудовій книжці можуть бути підставою для неврахування відповідного стажу, оскільки визначальним є підтвердження факту зайнятості особи на відповідних роботах, а не правильність записів у трудовій книжці.

Аналогічну позицію викладено в постанові Верховного Суду від 06.03.2018 у справі №754/14898/15-а.

Так, Верховний суд у постановах від 24.05.2018 у справі №490/12392/16-а та від 04.09.2018 у справі №423/1881/17 сформував правовий висновок, що певні недоліки щодо заповнення трудової книжки не можуть бути підставою для неврахування відповідного періоду роботи для обрахунку стажу при призначенні пенсії.

Водночас, суд зазначає, що наявність сумнівів у відповідача, може бути підставою для перевірки, в ході якої має бути встановлено обставини, які перешкоджають зарахуванню періоду роботи до стажу, однак не можуть нівелювати відомості трудової книжки та позбавляти особу права на належне пенсійне забезпечення з урахуванням набутого стажу. Вищевказане узгоджується з позицією, викладеною у постанові Верховного Суду від 06.03.2018, справа №127/9055/17.

Крім того, суд також враховує відсутність вини позивачки у наявних зауваженнях щодо заповнення записів у її трудовій книжці відносно спірних періодів роботи, з огляду на те, що обов`язок належного оформлення таких документів покладається не на працівника, а на роботодавця чи інших уповноважених осіб, тому це не може позбавити громадян конституційного права на соціальний захист щодо вирішення питання надання пенсії за віком.

Таким чином, оскаржуване рішення відповідача про відмову у зарахуванні періоду роботи позивачці з 01.02.1980 по 11.06.1983, з 11.06.1983 по 25.10.1983, з 25.10.1983 по 20.03.1984, з 27.07.1984 по 07.02.1989, з 04.01.1990 по 12.09.1990, з 09.06.1993 по 20.10.1993, з 20.10.1993 по 01.03.1994 , з 01.03.1994 по 21.09.1994, з 21.12.1994 по 27.03.1997, з 27.03.1997 по 13.09.2001 та з 19.10.2001 по 03.12.2001 до її загального трудового стажу через виправлення дати заповнення трудової книжки є безпідставним та протиправним і підлягає скасуванню, в той час, як за встановленими судом обставинами трудова книжка позивача містить всі необхідні записи для врахування вищевказаного періоду роботи до загального трудового стажу позивача, які виконані та завірені належним чином.

При цьому, вимога щодо зобов`язання призначити пенсію є передчасною, оскільки функцію по обрахунку страхового стажу із урахуванням спірних періодів пенсійний орган не виконав. Враховуючи, що пенсійним органом не була надана оцінка усьому періоду трудової діяльності позивача, суд не може підміняти цей орган і обрахувати страховий стаж на предмет достатності для призначення пенсії за віком.

Суд, перевіряючи рішення, дію чи бездіяльність суб`єкта владних повноважень на відповідність закріпленим частиною другою статті 2 КАС України критеріям, не може втручатися у дискрецію суб`єкта владних повноважень поза межами перевірки за названими критеріями. Завдання адміністративного судочинства полягає не у забезпеченні ефективності державного управління, а в гарантуванні дотримання прав та вимог законодавства, інакше було б порушено принцип розподілу влади.

З урахуванням викладеного, враховуючи підтвердження обґрунтованості позовних вимог відповідними доказами та встановлені судом обставини справи, суд вважає, що позов належить задовольнити частково.

Відповідно до ч. 1 ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

З урахуванням зазначеного, судовий збір у розмірі 2906,88грн, підлягає стягненню за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України у Сумській області на користь позивачки.

Керуючись ст.ст. 242-246, 250, 257-262 КАС України, суд

В И Р І Ш И В:

адміністративний позов ОСОБА_1 (місце реєстрації: АДРЕСА_1 ; місце фактичного проживання (ВПО): АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України у Сумській області (місцезнаходження: 40009, м.Суми, вул.С.Бандери, 43, ) про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Сумській області №25 від 20.05.2025 про відмову у призначенні пенсії за віком ОСОБА_1 пенсії.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Сумській області зарахувати до страхового (трудового) стажу роботи ОСОБА_1 такі періоди: з 01.02.1980 по 11.06.1983, з 11.06.1983 по 25.10.1983, з 25.10.1983 по 20.03.1984, з 27.07.1984 по 07.02.1989, з 04.01.1990 по 12.09.1990, з 09.06.1993 по 20.10.1993, з 20.10.1993 по 01.03.1994 , з 01.03.1994 по 21.09.1994, з 21.12.1994 по 27.03.1997, з 27.03.1997 по 13.09.2001 та з 19.10.2001 по 03.12.2001, згідно із записами у трудовій книжці серії НОМЕР_2 .

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Сумській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 13.05.2025 про призначення пенсії з урахуванням правової оцінки, наданої судом у рішенні.

У задоволенні позову в іншій частині позовних вимог відмовити.

Стягнути з Головного управління Пенсійного фонду України у Сумській області (місцезнаходження: 40009, м.Суми, вул.С.Бандери, 43, ) за рахунок бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 (місце реєстрації: АДРЕСА_1 ; місце фактичного проживання (ВПО): АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_1 ) судовий збір в сумі 2906 (дві тисячі дев`ятсот шість) грн. 88 коп.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга подається до Восьмого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення складене 26.01.2026.

Суддя Лунь З.І.