Справа № 577/7468/25
Суддя: Буток Т. А.
Дата ухвалення: 2026-01-23 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 577/7468/25
Провадження № 2-а/577/13/26
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 січня 2026 року Конотопський міськрайонний суд Сумської області

головуючого судді Буток Т.А.

при секретарі Кузнецовій О.Л.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань в місті Конотоп справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до інспектора 2 взводу 4 роти 1 батальйону Управління патрульної поліції в Чернігівській області Ісакової Анни Віталіївни, Департаменту патрульної поліції про оскарження постанови у справі про адміністративне правопорушення у сфері дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі,

В С Т А Н О В И В :

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом, в якому просить постанову про накладення адміністративного стягнення серії ЕНА № 6288637 від 06.12.2025 року по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, винесену відносно нього інспектором 2 взводу 4 роти 1 батальйону Управління патрульної поліції в Чернігівській області Ісаковою А.В., визнати незаконною та скасувати. Свої вимоги обгрунтовує тим, що постановою інспектора 2 взводу 4 роти 1 батальйону Управління патрульної поліції в Чернігівській області Ісаковою А.В. про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не у автоматичному режимі від 06.12.2025 року його притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 4 ст. 126 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді 20 400 грн. штрафу. Так, 06.12.2025 року близько 08 год. 56 хв. час він не керував транспортним засобом марки «Nissan» з номерним знаком НОМЕР_1 , будучи позбавленим права керування транспортним засобом відповідно до постанови Ковпаківського районного суду м. Суми від 12.12.2022 року строком на 3 роки. Співробітник поліції інспектор 2 взводу 4 роти 1 батальйону Управління патрульної поліції в Чернігівській області Ісакова А.В. неправильно ідентифікувала транспортний засіб, коли його перевіряла та не вірно зазначила у постанові номерні знаки автомобіля. Крім того, ОСОБА_1 зазначає, що підстав для зупинки транспортного засобу, передбачених статтею 35 ЗУ «Про національну поліцію», у працівників поліції не було, він перебуває на військовій службі з початку повномасштабної агресії рф проти України, так як є прикордонником з 2019 року. Постанову Ковпаківського районного суду м. Суми від 12.12.2022 року не отримував, про її наявність дізнався від інспектора. Вважає, що дії поліцейської щодо винесення постанови є протиправними, тому постанова винесена відносно нього є незаконною та підлягає скасуванню.

Позивач ОСОБА_1 та його представник Страшок Є.В. в судове засідання не з`явилися, від представника позивача надійшла заява про розгляд справи без його участі та участі позивача, позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить задовольнити.

Відповідач інспектор 2 взводу 4 роти 1 батальйону Управління патрульної поліції в Чернігівській області Ісакова А.В. в судове засідання не з`явилася, про день, час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, надала до суду заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги не визнає, просить відмовити в задоволенні позову.

Представник відповідача Департаменту патрульної поліції Люблінський Р.М. в судове засідання не з`явився, надав заяву про розгляд справи без його участі, при ухваленні рішення просить врахувати відзив на адміністративний позов (а.с. 21-27) та відмовити позивачу у задоволенні адміністративного позову в повному обсязі.

Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що в задоволенні позовних вимог слід відмовити.

Відповідно до ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Порядок здійснення проваджень уповноваженими особами Національної поліції України у справах про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, регулюється положеннями Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі КУпАП), Закону України «Про Національну поліцію» від 02.07.2015року № 580-VIII, Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої наказом МВС України від 07.11.2015року № 1395 та іншими нормативно-правовими актами.

Згідно зі ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до п. 11 ч. 1 ст. 23 Закону України «Про Національну поліцію» від 02.07.2015року № 580-VIII поліція регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі.

Згідно п. 1 розділу IV Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої наказом МВС України від 07.11.2015року № 1395, розглянувши справу про адміністративне правопорушення, поліцейський виносить постанову по справі про адміністративне правопорушення.

П. 2 розділу ІІІ вищевказаної Інструкції встановлено, що постанова у справі про адміністративні правопорушення, передбачені, зокрема, ч. 4 ст. 126 КУпАП, виноситься на місці вчинення адміністративного правопорушення, а згідно п. 4-5 Розділу І вищевказаної Інструкції передбачено, що у разі виявлення правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, розгляд якого віднесено до компетенції Національної поліції України, поліцейський виносить постанову у справі про адміністративне правопорушення без складання відповідного протоколу.

Згідно ч. 1 ст. 35 Закону України «Про Національну поліцію» від 02.07.2015 року № 580-VIII поліцейський може зупиняти транспортні засоби у разі, якщо водій порушив Правила дорожнього руху.

Порядок дорожнього руху на всій території України встановлений Правилами дорожнього руху, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001року № 1306.

Пунктом 1.3 ПДР встановлено, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил.

Відповідно до п. 2.4-а ПДР на вимогу працівника міліції водій повинен зупинитися з дотриманням вимог цих Правил, а також пред`явити для перевірки документи, зазначені в пункті 2.1 ПДР України.

Пунктом 2.1 «а» ПДР передбачено, що водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії.

Пунктом 1.9 ПДР передбачено, що особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Згідно ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

Відповідно до ст. 126 КУпАП керування транспортним засобом особою, яка не має при собі або не пред`явила для перевірки посвідчення водія відповідної категорії, реєстраційного документа на транспортний засіб, а також поліса (договору) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (страхового сертифіката "Зелена картка"), тягне за собою накладення штрафу в розмірі двадцяти п`яти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Згідно із ч. 4 ст. 126 КУпАП керування транспортним засобом особою, позбавленою права керування транспортними засобами, - тягне за собою накладення штрафу в розмірі однієї тисячі двохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Ст. 251 КУпАП передбачено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Відповідно до ч. 2 ст. 258 КУпАП протокол не складається у разі вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції, та адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованих в автоматичному режимі. Ч. 4 ст. 258 КУпАП визначено, що у випадках, передбачених ч. 1, 2 цієї статті, уповноваженими органами (посадовими особами) на місці вчинення правопорушення виноситься постанова у справі про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 283 цього Кодексу.

Як вбачається зі змісту ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

За обставинами події, що стала підставою винесення оскаржуваної позивачем постанови, судом встановлено, що на момент перевірки поліцейським документів позивача, останній був позбавлений права керування транспортними засобами на підставі постанови Ковпаківського районного суду м. Суми, яка набрала законної сили.

Обґрунтовуючи позовні вимоги сторона позивача посилалась на ту обставину, що позивачу не було відомо про наявність постанови суду про позбавлення його права керування транспортними засобами.

Ст. 15 Закону України «Про Національну поліцію» від 02.07.2015 року № 580-VIII регламентовані основні положення щодо допуску до керування транспортними засобами.

Відповідно до ч. 9 ст. 15 Закону України «Про Національну поліцію» від 02.07.2015 року № 580-VIII право на керування транспортними засобами відповідної категорії підтверджується посвідченням водія транспортного засобу з установленим терміном дії.

Ч. 10 ст. 15 вищевказаного Закону передбачено, що забороняється керування транспортними засобами особам, до яких застосовано адміністративне стягнення чи кримінальне покарання у виді позбавлення права керування транспортними засобами, протягом строку позбавлення, а також особам, щодо яких державним виконавцем встановлено тимчасове обмеження у праві керування транспортними засобами.

Відповідно до преамбули Закону України «Про Національну поліцію» від 02.07.2015 року № 580-VIII цей закон визначає правові та соціальні основи дорожнього руху. У той же час порядок дорожнього руху регулюється положеннями Правил дорожнього руху.

Пунктом 2.1 «а» ПДР передбачено, що водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії.

Системне тлумачення положень ст. 15 Закону України «Про Національну поліцію» від 02.07.2015 року № 580-VIIIсвідчить, що така норма Закону регулює загальне правило порядку отримання права на керування транспортними засобами, визначаючи, що наявність відповідного права підтверджується посвідченням водія, а наявність у особи стягнення у виді позбавлення права керування транспортними засобами забороняє керування транспортними засобами та, відповідно, можливість отримання посвідчення водія. Тож, якщо до особи застосовано стягнення у виді позбавлення права керування транспортними засобами, то закон забороняє видачу такій особі посвідчення водія, а отже така особа не спроможна виконати вимоги п. 2.1 «а» ПДР.

Таким чином слід зробити висновок, що у випадку керування транспортним засобом особою, до якої застосовано стягнення у вигляді позбавлення права керування транспортними засобами, то така особа допускає порушення п. 2.1 «а» ПДР, оскільки вона позбавлена можливості мати водійське посвідчення в силу дії застосованого до неї стягнення.

У ст. 126 КУпАП передбачені випадки настання адміністративної відповідальності водія за керування транспортним засобом без водійського посвідчення. Такими випадками є керування транспортним засобом особою, яка:

-не має при собі посвідченні водія відповідної категорії (ч. 1);

-не має права керування таким транспортним засобом (ч. 2);

-стосовно якої встановлено тимчасове обмеження у праві керування транспортними засобами (ч. 3);

-позбавлена права керування транспортними засобами (ч. 4).

Отже по суті всі такі випадки свідчать про порушення особою, яка керує транспортним засобом, вимог п. 2.1 «а» ПДР. Натомість диспозиція ч. 4 ст. 126 КУпАП передбачає відповідальність саме для тих випадків, коли особа позбавлена права керування транспортними засобами.

В мотивувальній частині постанови серії ЕНА № 6288637 від 06.12.2025 року чітко і коректно зазначено суть об`єктивної сторони вчиненого позивачем правопорушення, а саме: ОСОБА_1 06.12.2025 року о 08 год. 56 хв. в с. Кіпті, дорога М-01 97 км. керував транспортним засобом марки «Nissan», номерний знак НОМЕР_1 , будучи позбавленим права керування транспортними засобами, чим порушив п. 2.1 «а» ПДР». Зазначені дії стали підставою для притягнення позивача до адміністративної відповідальності за ч. 4 ст. 126 КУпАП з накладенням санкції, передбаченої положеннями такої норми Закону. Отже інспектором правильно визначено зміст вчиненого правопорушення та надано належну правову кваліфікацію діянням позивача.

Стосовно доводів представника позивача щодо того, що позивач заперечує факт наявності в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 126 КУпАП, посилаючись на відсутність умислу на вчинення такого правопорушення, що обумовлюється необізнаністю позивача про наявність судового рішення про позбавлення його права керування транспортними засобами, то суд звертає увагу на наступне.

За змістом ст. 9 КУпАП винним діянням (дія або бездіяльність), яке є підставою для притягнення до адміністративної відповідальності, є вчинення особою діяння умисно або з необережності. Диспозиція ч. 4 ст. 126 КУпАП не визначає наявності обов`язкової форми вини у вигляді умислу, а відтак такою нормою передбачена відповідальність і за вчинення відповідних діянь з необережності.

Необережність як форма вини у теорії права розглядається як самовпевненість та недбалість. Діючи самовпевнено особа передбачає можливість настання негативних наслідків свого діяння, але легковажно розраховує на те, що такі наслідки не настануть. При недбалості особа не передбачає можливості настання негативних наслідків свого діяння, хоча повинна була та могла їх передбачити, якби діяла добросовісно. Об`єктивний критерій недбалості передбачає наявність у особи обов`язку передбачити протиправний характер своїх дій та негативні наслідки свого діяння, а суб`єктивний наявність у особи фактичної можливості передбачити протиправний характер своїх дій та відповідні наслідки.

За обставинами справи судом встановлено, що позивач знав про те, що 26.11.2022 року відносно нього складений протокол про адміністративне правопорушення, за яке передбачена відповідальність за ч. 2 ст. 130 КУпАП, шляхом накладення стягнення у виді позбавлення права керування транспортними засобами. Також позивач був обізнаний про час і місце судового розгляду справи про адміністративне правопорушення за ч. 2 ст. 130 КУпАП відносно нього.

Натомість твердження позивача, що він не знав про результати розгляду судом справи відносно нього та зміст відповідної постанови суду від 12.12.2022 року є непереконливими, оскільки судові рішення всіх судів є у вільному доступі на сайті Єдиного державного реєстру судових рішень, і позивач мав змогу з ними ознайомитися.

В цьому контексті варто звернути увагу, що Європейський Суд з прав людини у рішенні «Пономарьов проти України» від 03.04.2008 року наголосив, що «сторони в розумні інтервалу часу мають вживати заходів, щоб дізнатися про стан відомого їм судового провадження».

Відповідно до ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст. 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. Суб`єкт владних повноважень повинен подати суду всі наявні у нього документи та матеріали, які можуть бути використані як докази у справі. Докази суду надають учасники справи.

Щодо невірно зазначеного в постанові номерного знаку транспортного засобу, яким керував позивач, то дійсно, під час заповнення відповідних граф в постанові серії ЕНА № 6288637 поліцейською було допущено описку щодо даних про номерний знак, а саме: замість номерного знаку FY07CWJ був зазначений номерний знак НОМЕР_1 , марка автомобіля зазначена вірно. Дана описка ніяк не впливає на правомірність винесення оскаржуваної постанови, адже з тексту постанови вбачається суть правопорушення, а саме: керування позивачем транспортним засобом, будучи позбавленим права керування.

За обставинами даної справи суду не надано доказів, які б свідчили про істотне порушення законних прав і свобод позивача, а також про необґрунтованість чи протиправність притягнення його до адміністративної відповідальності оскаржуваною постановою.

Таким чином, суд доходить висновку про відсутність ознак протиправної діяльності в діях інспектора 2 взводу 4 роти 1 батальйону Управління патрульної поліції в Чернігівській області Ісакової А.В., а доводи позивача про протиправність та необґрунтованість оспорюваної постанови та відсутність підстав для притягнення позивача до адміністративної відповідальності є необґрунтованими.

Тож з урахуванням всіх обставин справи, суд приходить до висновку, що оскаржувана постанова є законною і обґрунтованою, а відтак позовні вимоги не підлягають задоволенню.

Згідно усталеної практики Європейського суду з прав людини, який неодноразово відзначав, що рішення національного суду повинно містити мотиви, які достатні для того, щоб відповісти на істотні аспекти доводів сторін (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Руїз Торія проти Іспанії» (Ruiz Torija v. Spain, серія A, № 303-A, §§ 29-30)). Це право не вимагає детальної відповіді на кожен аргумент, використаний стороною.

Таким чином, аналізуючи докази в їх сукупності та даючи їм оцінку, враховуючи встановлені обставини, суд приходить до висновку, що в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 слід відмовити.

Оскільки позов не підлягає задоволенню, то понесені позивачем судові витрати відшкодуванню також не підлягають.

Керуючись ст. 59, 63 Конституції України, ст. 7, 9, 10, 11, 77, 241-246, 250, 255, 286 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

У Х В А Л И В:

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до інспектора 2 взводу 4 роти 1 батальйону Управління патрульної поліції в Чернігівській області Ісакової Анни Віталіївни, Департаменту патрульної поліції про визнання постанови у справі про адміністративне правопорушення у сфері дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, незаконною та її скасування, відмовити.

Рішення суду, відповідно до ст. 286 КАС України, може бути оскаржено безпосередньо до Другого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом 10 днів з дня його проголошення. В разі проголошення вступної та резолютивної частини або розгляду справи в порядку письмового провадження - в той же строк з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повне найменування сторін:

Позивач: ОСОБА_1 , мешканець АДРЕСА_1 , код РНОКПП: НОМЕР_2 .

Відповідач: інспектор 2 взводу 4 роти 1 батальйону Управління патрульної поліції в Чернігівській області Ісакова Анна Віталіївна, юридична адреса: 14037, Чернігівська область м. Чернігів, вул. Громадська, буд. 66.

Відповідач: Департамент патрульної поліції, юридична адреса: 03048, м. Київ, вул. Федора Ернста, буд. 3, .

Суддя Буток Т. А.