Справа № 420/14078/24
Суддя: Осіпов Ю.В.
Дата ухвалення: 2026-01-27 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 січня 2026 р.м. ОдесаСправа № 420/14078/24

Головуючий І інстанції: Хлімоненкова М.В.

П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого судді - Осіпова Ю.В.,

суддів - Бойка А.В., Кравченка К.В.,

розглянувши в порядку письмового провадження в м.Одесі апеляційну скаргу Територіального управління Державної судової адміністрації України в Херсонській області на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 08 квітня 2025 року (м.Одеса, дата складання повного тексту рішення суду - 08.04.2025р.) у справі за позовом ОСОБА_1 до Територіального управління Державної судової адміністрації України в Херсонській області про визнання протиправним та скасування наказу, визнання протиправними дій, зобов`язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В:

08.05.2024р. ОСОБА_1 звернулася до Одеського окружного адміністративного суду з позовом до ТУ ДСА в Херсонській області, в якому просила суд:

- визнати протиправним та скасувати наказ начальника ТУ ДСА в Херсонській області за №04-05/52 від 29.04.2024р. в частині визначення строку виплати їй заробітної плати в травні 2024р. (п.2 наказу);

- визнати протиправними дії ТУ ДСА в Херсонській області щодо не виплати їй заробітної плати за квітень 2024р. в передбачені законом строки;

- зобов`язати ТУ ДСА в Херсонській області здійснити нарахування і виплату їй заробітної плати за квітень 2024р. з утриманням передбачених законом податків і обов`язкових платежів,

- звернути до негайного виконання рішення суду в частині зобов`язання ТУ ДСА в Херсонській області здійснити нарахування та виплату їй заробітної плати за квітень 2024р. із утриманням передбачених законом податків і обов`язкових платежів,

- встановити строк для подання ТУ ДСА в Херсонській області до суду звіту про виконання судового рішення.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що позивач обіймає посаду секретаря судового засідання Білозерського районного суду Херсонської області та в 2023р. перебувала у відпустці для догляду за дитиною 2021р.н. до досягнення нею трирічного віку. Втім, за ініціативою позивача і за наказом в.о. керівника апарату Білозерського районного суду Херсонської області від 01.01.2024р. №01-68/02 відпустку ОСОБА_1 по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку було перервано. Вказаним наказом також оголошено «простій» не з вини працівника з 01.01.2024р. до закінчення дії правового режиму «воєнного стану» з оплатою у розмірі посадового окладу і обов`язкових нарахувань у межах фонду заробітної плати, але не менше мінімальної заробітної плати встановленої Законом України «Про Державний бюджет України на 2024 рік». Відповідно до табелів обліку робочого часу за квітень 2024р. облік робочого часу ОСОБА_1 , як і більшості інших працівників апарату Білозерського районного суду Херсонської області, здійснювався як таких, що перебувають у простої. Разом з цим, позивачу не була виплачена заробітна плата за квітень 2024р., що, власне, й стало підставою звернення до суду із позовною заявою.

Представник відповідача надав до суду 1-ї інстанції письмовий відзив, у якому позовні вимоги не визнав та просив відмовити у їх задоволенні.

Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 08 квітня 2025 року (ухваленим в порядку спрощеного (письмового) провадження) позов ОСОБА_1 - задоволено частково. Визнано протиправним та скасовано п.2 наказу начальника ТУ ДСА в Херсонській області за від 29.04.2024р. №04-05/52 в частині визначення строку виплати заробітної плати ОСОБА_1 - в травні 2024р. Визнано протиправними дії ТУ ДСА України в Херсонській області щодо не виплати ОСОБА_1 заробітної плати за квітень 2024р. в передбачені законом строки. Стягнуто на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань ТУ ДСА України в Херсонській області судові витрати у розмірі 5500 грн. та 2000 грн., пов`язаних із переглядом в П`ятому апеляційному адміністративному суді ухвали Одеського окружного адміністративного суду від 05.08.2024р. у справі №420/14078/24.

Не погоджуючись із зазначеним рішенням суду першої інстанції, відповідач 05.05.2025р. подав апеляційну скаргу, в якій зазначив про те, що судом при винесенні оскаржуваного рішення було порушено норми матеріального і процесуального права, у зв`язку із чим просив скасувати рішення Одеського окружного адміністративного суду від 08.04.2025р. і прийняти нове, яким позовні вимоги ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

За результатами автоматизованого розподілу дану справу передано на розгляд колегії суддів у складі судді-доповідача - Шеметенко Л.П., суддів - Градовського Ю.М., Турецької І.О.

Ухвалами П`ятого апеляційного адміністративного суду від 08.05.2025р. відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою ТУ ДСА в Херсонській області та призначено її до розгляду в порядку письмового провадження.

22.05.2025р. до П`ятого апеляційного адміністративного суду надійшли матеріали справи.

22.05.2025р. до суду апеляційної інстанції надійшов письмовий відзив на апеляційну скаргу, в якому позивач заперечувала щодо її задоволення, посилаючись на безпідставність викладених у ній доводів та просила оскаржуване рішення суду першої інстанції залишити без змін, вважаючи його законним та обґрунтованим.

Далі, у зв`язку зі звільненням у відставку суддів П`ятого апеляційного адміністративного суду Шеметенко Л.П. та Турецької І.О. за рішенням ВРП, дану справу №420/14078/24 передано на повторний розподіл в порядку, встановленому ч.1 ст.31 КАС України.

Згідно з протоколом повторного автоматизованого розподілу справи від 04.06.2025р., для її розгляду визначено наступний склад колегії суддів: головуючий суддя - Осіпов Ю.В., судді - Бойко А.В. та Кравченко К.В.

Ухвалами П`ятого апеляційного адміністративного суду від 11.06.2025р. апеляційну скаргу ТУ ДСА в Херсонській області прийнято до провадження та призначено справу до розгляду в порядку письмового провадження.

Відповідно до п.3 ч.1 ст.311 КАС України, апеляційні скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін, можуть бути розглянуті судом апеляційної інстанції в порядку письмового провадження.

Суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги (ч.1 ст.308 КАС України).

Розглянувши матеріали даної справи, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість судового рішення у межах заявлених позовних вимог та доводів апеляційної скарги відповідача, колегія суддів дійшла наступних висновків.

Судом першої інстанції встановлені наступні обставини справи.

Позивач - ОСОБА_1 , згідно з довідкою в.о. керівника апарату Білозерського районного суду Херсонської області від 13.03.2024р. №01-89/3/2024, з 06.02.2019р. по дату надання спірної довідки займає посаду секретаря судового засідання Білозерського районного суду Херсонської області.

З 27.07.2021р. ОСОБА_1 була надана відпустка для догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку.

Відповідно до наказу в.о. керівника апарату Білозерського районного суду Херсонської області від 01.01.2024р. №01-68/02 «Про переривання відпустки для догляду за дитиною», відповідно до ст.ст.179, 181 КЗпП України, ст.ст.18, 20 Закону України «Про відпустки», ст.ст.46, 50, 52 Закону України «Про державну службу», постанови Кабінету Міністрів України від 24.05.2017р. за №358 «Деякі питання оплати праці державних службовців судів, органів та установ системи правосуддя», постанови Кабінету Міністрів України «Про затвердження Порядку обчислення стажу державної служби» від 25.03.2016р. №229, Указу Президента України від 24.02.2022р. №64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» (Законом України від 24.02.2022р. №2102-1Х зі змінами), постанови Кабінету Міністрів України «Деякі питання оплати праці працівників державних органів, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ та організацій, що фінансуються або дотуються з бюджету, в умовах воєнного стану» від 07.03.2022р. №221, та відсутністю організаційних і технічних умов для діяльності Білозерського районного суду Херсонської області, наказано:

- перервати позивачу, секретарю судового засідання Білозерського районного суду Херсонської області, відпустку для догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку, надану з 27.07.2021р. по 05.05.2024р. включно;

- секретаря судового засідання Білозерського районного суду Херсонської області, вважати такою, що приступила до виконання своїх посадових обов`язків з 01.01.2024р.;

- оголосити «простій» секретарю судового засідання Білозерського районного суду Херсонської області, не з вини працівника, з 01.01.2024р. до закінчення дії правового режиму воєнного стану з оплатою у розмірі посадового окладу та обов`язкових нарахувань у межах фонду заробітної плати, але не менше мінімальної заробітної плати встановленої Законом України «Про Державний бюджет України на 2024 рік» (під час простою працівник звільняється від обов`язку бути присутнім на віддаленому робочому місці і на робочому місці в приміщенні Білозерського районного суду Херсонської області);

- взяти до уваги, що позивачу присвоєно восьмий ранг державного службовця категорії «В» з 06.02.2019р.;

- взяти до уваги, що позивачу з 04.02.2023р. встановлена надбавка за вислугу років у розмірі 24% посадового окладу, як такій, що має стаж державної служби 8 років.

Вказаний вище наказ позивачем не підписаний.

31.01.2024р. ТУ ДСА в Херсонській області було видано наказ №04-05/13 «Про тимчасове призупинення нарахування та виплати зарплати ОСОБА_1 , ОСОБА_2 », яким:

- тимчасово призупинено нарахування і виплату заробітної плати секретарю судового засідання Білозерського районного суду Херсонської області ОСОБА_1 з 01.01.2024р.;

- у разі усунення протиріч в наказах і надання обґрунтованого роз`яснення відповідними органами відділу планово-фінансової діяльності, бухгалтерського обліку та звітності ТУ ДСА в Херсонській області провести розрахунок та виплату заробітної плати ОСОБА_1 і ОСОБА_2 .

За змістом цього наказу, в кінці січня 2024р. на адресу ТУ ДСА в Херсонській області надійшли оригінали наказів №01-68/02, №01-68/01 із Білозерського районного суду Херсонської області згідно з якими перервано секретарю судового засідання Галушці Т.С. та секретарю суду Хатункіній A.C. відпустки для догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку. Зазначені накази 29.01.2024р. за вих. № 04-214/24 були повернуті до Білозерського районного суду Херсонської області як такі, що не відповідають вимогам законодавства, оскільки в преамбулі наказів зазначається про відсутність організаційних і технічних умов для діяльності Білозерського районного суду Херсонської області, а в наказовій частині зазначено, що працівників вважати такими, що приступили до виконання своїх посадових обов`язків, що є протиріччям. На сьогоднішній день на адресу Управління, яких небудь даних про усунення зазначених недоліків в наказах не поступило. З урахуванням приписів ст.179 КЗпП та статті 18 Закону України «Про відпустки», відпустка для догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку надається за бажанням. Це в свою чергу означає, що жінка самостійно вирішує брати її чи ні, брати на максимальний строк або інший термін в межах максимального, а також переривати її в будь-який час та вийти на роботу, не чекаючи поки дитині виповниться три роки. Таким чином, ключовою ознакою переривання відпустки є вихід на роботу і виконання посадових обов`язків. В даному випадку, вихід на роботу відсутній, як і виконання обов`язків по суті. В той же час в.о. керівника апарату Білозерського районного суду Херсонської області вказаних недоліків у наказах не усунула, а в табелі обліку робочого часу Білозерського районного суду Херсонської області за січень 2024р. ОСОБА_1 та ОСОБА_2 проставила простій. На підставі наведеного необхідно тимчасово призупинити нарахування і виплату заробітної плати ОСОБА_1 і ОСОБА_2 за січень 2024р. та наступні місяці 2024р. до усунення в.о. керівника апарату Білозерського районного суду Херсонської області протиріч в наказах, і надання відповідними контролюючими органами обґрунтованого роз`яснення щодо зазначеного. Відповідно до п.2 наказу ДСА України №270 від 08.08.2022р. «Про посилення відповідальності розпорядників коштів нижчого рівня» начальники ТУ ДСА, як керівники установ, що є розпорядниками бюджетних коштів нижчого рівня, несуть персональну відповідальність за доцільність, ефективність, результативність і цільове використання бюджетних коштів.

29.04.2024р. ТУ ДСА в Херсонській області видало наказ №04-05/52, яким наказано:

- скасувати наказ від 31.01.2024р. №04-05/13 «Про тимчасове призупинення нарахування та виплати зарплати ОСОБА_1 , ОСОБА_2 »;

- відділу планово-фінансової діяльності, бухгалтерського обліку та звітності ТУ ДСА в Херсонській області провести розрахунок та виплату в травні 2024р. заробітної плати ОСОБА_1 і ОСОБА_2 за січень 2024р. і наступні місяці відповідно до табелю обліку робочого часу Білозерського районного суду Херсонської області;

- наказ довести до відома в.о. керівника апарату Білозерського райсуду Херсонської області, ОСОБА_3 та ОСОБА_4 та відділу планово-фінансової діяльності, бухгалтерського обліку та звітності ТУ ДСА в Херсонській області ( ОСОБА_5 ).

У змісті цього наказу зазначено, що наказом начальника Управління від 31.01.2024р. №04-05/13 було тимчасово призупинено нарахування і виплату заробітної плати секретарям судового засідання Білозерського районного суду Херсонської області ОСОБА_1 та ОСОБА_2 з 01.01.2024р. Пунктом 3 цього наказу визначено, що у разі усунення протиріч в наказах і надання обґрунтованого роз`яснення відповідними органами відділу планово-фінансової діяльності, бухгалтерського обліку та звітності ТУ ДСА в Херсонській області провести розрахунок та виплату заробітної плати ОСОБА_1 і ОСОБА_2 31.01.2024р. ТУ ДСА в Херсонській області звернулося за відповідними роз`ясненнями до Південного міжрегіонального управління Державної служби з питань праці та ДСА України. 22.02.2024р. отримана відповідь Південного міжрегіонального управління Державної служби з питань праці, з якого вбачається, що всі питання викладені в запиті покладаються на рішення керівника (роботодавця) з обов`язковим дотриманням вимог чинного законодавства та зважаючи на режим та умови роботи підприємства, установи та організації в умовах воєнного стану. Обґрунтована відповідь від ДСА України до теперішнього часу Управлінням не отримана. Статтею 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» визначено те, що підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи. 16.04.2024р. Управлінням направлено запит до Білозерського районного суду Херсонської області щодо надання первинних документів, а саме копій заяв ОСОБА_3 та ОСОБА_4 про переривання відпусток для догляду за дитиною, які отримані 26.04.2024р.

Згідно з платіжною відомістю зарплати №26, відповідачем 08.05.2024р. виплачено ОСОБА_1 заробітну плату за січень-квітень 2024р. у розмірі 23 586,50 грн.

Відповідно до платіжної відомості зарплати №29, відповідачем 18.06.2024р. проведено виплату ОСОБА_1 компенсації за затримку виплати заробітної плати за січень-квітень 2024р. у розмірі 87,42 грн.

Згідно з довідкою про доходи позивача від 10.05.2024р. №02-749/24, загальна сума виплаченого доходу за період січень 2024р. - квітень 2024р. становить загалом 23 586,50 грн., з яких: за січень -5715,50 грн., за лютий - 5715,50 грн, за березень - 5715,50 грн., за квітень - 6440 грн.

ТУ ДСА в Херсонській області було ініційовано звернення з листом від 31.01.2024р. за №04-219/24 до ДСА України, в якому просили надати правову оцінку ситуації, що склалась, та надати роз`яснення щодо дій ТУ ДСА в Херсонській області відносно виплати з посиланням на нормативно-правові акти.

21.02.2024р. ДСА України надало відповідь на лист №10-5477/24, в якій зазначало, що згідно з ч.2 ст.13 Закону України «Про організацію трудових відносин в умовах воєнного стану» визначено, що наказ (розпорядження) про призупинення дії трудового договору, укладеного з посадовими особами державних органів та органів місцевого самоврядування, роботодавець подає погодження до військової адміністрації, яка здійснює свої повноваження на відповідній території. ДСА України зазначало, що відповідно до положень п.12 «Положення про затвердження типового положення про апарат суду» (затв. наказом ДСА України від 08.02.2019р. №131) визначено, що керівник апарату суду призначає на посаду та звільняє з посади працівника апарату суду, застосовує до них заохочення та накладає дисциплінарне стягнення.

У зв`язку із відсутністю належної відповіді на поставлені питання, відповідач звернувся до ДСА України з повторним листом від 13.03.2024р. №04-475/24, в якому, зокрема, просив надати відповідь на питання як поступити в даній ситуації та чи нараховувати і виплачувати заробітну плату ОСОБА_1 і ОСОБА_6 чи ні.

28.03.2024р. ДСА України надало відповідь №10-8189/24, в якій зазначила, що відповідь вже була надана листом від 21.02.2024р. №10-5477/24.

Також, 31.01.2024р. Територіальне управління листом за №04-230/24 звернулося до начальника Південного міжрегіонального управління Державної служби з питань праці з проханням надати роз`яснення на ряд питань, одне з яких: чи необхідно приймати наказ до виконання та проводити оплату простою позивачу, як про це зазначено в наказі Білозерського районного суду Херсонської області.

22.02.2024р. Південне міжрегіональне управління Державної служби з питань праці листом №ПД/3.2/1829-24 надало відповідь з посиланням на норми КЗпП України, Закону України «Про відпустки», без врахування поставлених питань, а особливо, чи проводити позивачу оплату простою.

Управлінням 16.04.2024р. був направлений запит до Білозерського районного суду Херсонської області щодо надання первинних документів, а саме: копій заяв ОСОБА_1 і ОСОБА_6 про переривання відпусток для догляду за дитиною.

29.04.2024р. ТУ ДСА в Херсонській області видано наказ №04-05/52 «Про скасування наказу №04-05/13 від 31.01.2024р.».

Вважаючи протиправним наказ ТУ ДСА в Херсонській області №04-05/52 від 29.04.2024р. (п.2, який стосується позивачки) та дії відповідача щодо невиплати їй заробітної плати за квітень 2024р. у передбачені законом строки, позивач звернулась до суду із цим позовом.

Вирішуючи справу по суті та частково задовольняючи позовні вимоги, суд 1-ї інстанції виходив з часткової обґрунтованості і доведеності заявлених позовних вимог та, відповідно, наявності підстав для їх часткового задоволення.

Колегія суддів апеляційного суду, уважно дослідивши матеріали даної справи та наявні в них докази, погоджується з такими висновками суду першої інстанції та вважає їх обґрунтованими, з огляду на наступне.

Частиною 2 ст.19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно зі ст.43 Основного Закону України, кожен має право на належні, безпечні і здорові умови праці, на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом.

Так, спірні правовідносини в даній справі регламентуються приписами Закону України «Про судоустрій та статус суддів» від 02.06.2016р. №1402-VIII, в преамбулі якого чітко визначено, що цей Закон визначає організацію судової влади та здійснення правосуддя Україні, що функціонує на засадах верховенства права у відповідності до європейських стандартів забезпечує право кожного на справедливий суд.

Статтями 151, 154 Закону №1402-VIII передбачено, що Державна судова адміністрація України державним органом у системі правосуддя, який здійснює організаційне та фінансове забезпечення діяльності органів судової влади у межах повноважень, установлених законом. Державна судова адміністрація України має територіальні управління. Територіальними органами Державної судової адміністрації України є територіальні управління Державної судової адміністрації України.

Відповідно до ч.ч.1,6 ст.155 цього Закону, організаційне забезпечення роботи суду здійснює його апарат який очолює керівник апарату.

Правовий же статус працівників апарату суду визначається Законом України «Про державну службу» від 10.12.2015р. №889-VIII з урахуванням особливостей, визначених цим Законом.

У силу ч.1 ст.50 Закону №889-VIII, держава забезпечує достатній рівень оплати праці державних службовців для професійного виконання посадових обов`язків, заохочує їх до результативної, ефективної, доброчесної та ініціативної роботи.

На момент виникнення спірних правовідносин ТУ ДСА в Херсонській області здійснювалось організаційне та фінансове забезпечення діяльності Білозерського районного суду Херсонської області, в якому позивач з 06.02.2019р. обіймає посаду секретаря судового засідання.

Як передбачено у ч.4 ст.5 Закону №889-VIII, дія норм законодавства про працю поширюється на державних службовців у частині відносин, не врегульованих цим Законом.

Згідно з вимогами ст.115 КЗпП України, заробітна плата виплачується працівникам регулярно в робочі дні у строки встановлені колективним договором або нормативним актом роботодавця, погодженим з виборним органом первинної профспілкової організації чи іншим уповноваженим на представництво трудовим колективом органом (а в разі відсутності таких органів - представниками, обраними і уповноваженими трудовим колективом), але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищу шістнадцяти календарних днів, та не пізніше семи днів після закінчення періоду, за який здійснюється виплата.

У відповідності до ст.179 КЗпП України, за бажанням матері або батька дитини одному з них надається відпустка для догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку з виплатою за ці періоди допомоги відповідно до законодавства.

Статтею 18 Закону України «Про відпустки» також передбачено, що після закінчення відпустки у зв`язку з вагітністю та пологами за бажанням матері або батька дитини одному з них надається відпустка для догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку.

Відповідно до ч.3 ст.20 Закону України «Про відпустки», відпустка для догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку надається за заявою матері, батька або осіб, зазначених у ч.3 ст.18 цього Закону, повністю або частково в межах установленого періоду та оформлюється наказом (розпорядженням) власника або уповноваженого ним органу.

З аналізу даних законодавчих приписів чітко слідує, що відпустка для догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку є значущим елементом системи соціальних гарантій та трудових прав, який забезпечує баланс між професійною діяльністю та виконанням батьківських обов`язків.

Дана відпустка надається на засадах диспозитивності, що означає її добровільний характер, та визначає ключову роль автономії волі одного з батьків у прийнятті рішення про її оформлення, вибору між повним терміном або будь-яким іншим, коротшим періодом, залежно від індивідуальних потреб та обставин, а також можливість перервати відпустку в будь-який момент на власний розсуд.

При цьому, право особи на визначення тривалості перебування у відпустці для догляду за дитиною та її дострокове переривання не може бути обмежене такими обставинами, як відсутність організаційних або технічних умов, необхідних для виконання трудових функцій на підприємстві.

З матеріалів даної адміністративної справи вбачається, що позивач з 27.07.2021р. перебувала у відпустці для догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку та за власною ініціативою перервала останню, що відображено в наказі в.о. керівника апарату Білозерського районного суду Херсонської області від 01.01.2024р. №01-68/02 «Про переривання відпустки для догляду за дитиною ОСОБА_1 ».

У свою чергу, за визначенням, наведеним у ст.34 КЗпП України, простій - це зупинення роботи, викликане відсутністю організаційних або ж технічних умов, необхідних для виконання роботи, невідворотною силою або іншими обставинами.

При цьому, у ст.113 КЗпП України передбачено, що час простою не з вини працівника, в тому числі на період оголошення карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України, оплачується з розрахунку не нижче від двох третин тарифної ставки встановленого працівникові розряду (окладу). За час простою, коли виникла виробнича ситуація небезпечна для життя чи здоров`я працівника або для людей, які його оточують, і навколишнього природного середовища не з його вини, за ним зберігається середній заробіток. Час простою з вини працівника не оплачується.

Згідно з постановою Кабінету Міністрів України від 07.03.2022р. №221 «Деякі питання оплати праці працівників державних органів, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ та організацій, що фінансуються або дотуються з бюджету, в умовах воєнного стану», керівник органу, підприємства, установи або ж організації, до припинення чи скасування воєнного стану в Україні в межах фонду заробітної плати, передбаченого у кошторисі, може самостійно визначати розмір оплати часу простою працівників, але не нижче від двох третин тарифної ставки встановленого працівникові тарифного розряду (посадового окладу)

Тобто, оплата праці за час простою, що виник не з вини працівника, є ключовою державною гарантією у сфері оплати праці, що відображає принцип соціальної відповідальності та захисту економічних інтересів найманих працівників, а також забезпечує збереження доходу працівника навіть за умови вимушеної бездіяльності, перекладаючи тягар економічних ризиків простою на роботодавця або державу, і слугує важливим механізмом забезпечення соціальної справедливості та стабільності трудових відносин.

Як уже зазначалося, наказом в.о. керівника апарату Білозерського районного суду Херсонської області від 01.01.2024р. №01-68/02 «Про переривання відпустки для догляду за дитиною ОСОБА_1 » оголошено простій з 01.01.2024р. не з її вини. З огляду на вказане, позивач мала право на оплату невідпрацьованого часу простою, при реалізації свого права на переривання відпустки для догляду за дитиною.

При цьому, колегія суддів, які суд 1-ї інстанції, відхиляє доводи відповідача щодо наявності у наказі Білозерського районного суду Херсонської області від 01.01.2024р. №01-68/02 «протиріч» як підстави для його невиконання відповідачем, оскільки, насамперед, вказаний наказ є чинним та у судовому порядку ТУ ДСА не оскаржувався.

Жодного спростування відповідачем як під час розгляду даної справи у суд першої інстанції, так і під час її апеляційного перегляду, не надано.

Також, безпідставними є доводи апелянта і щодо відсутності механізму оплати держслужбовцю часу «простою» у разі переривання відпустки, оскільки право на вказану державну гарантію не може залежати від механізму його реалізації.

Колегія суддів також приймає до уваги факт, що наказом відповідача від 29.04.2024р. №04-05/52 було скасовано оскаржуваний наказ, здійснено нарахування та виплату позивачу заробітної плати за період з січня по квітень 2024р. у розмірі - 23586,50 грн., а також компенсації у зв`язку із порушенням строків їх виплати у розмірі 87,42 грн., втім, наведене жодним чином не змінює протиправності вказаного наказу та відповідних дій відповідача.

В обґрунтування правомірності своїх дій щодо невиплати позивачу заробітної плати ТУ ДСА в Херсонській області посилається на те, що з метою недопущення нецільового використання державних коштів, апелянт неодноразово звертався до ДСА України та Південного міжрегіонального управління Державної служби з питань праці за відповідними роз`ясненнями.

Дійсно, як вбачається з матеріалів справи, листом від 31.01.2024р. №04-219/24 відповідач звернувся до ДСА України, в якому просив надати правову оцінку ситуації, що склалась, та надати роз`яснення стосовно дій ТУ ДСА в Херсонській області відносно виплати заробітної плати ОСОБА_1 .

Також, 31.01.2024р. Територіальне управління листом №04-230/24 звернулося до Південного міжрегіонального управління Державної служби з питань праці з проханням надати роз`яснення на ряд питань, одне з яких: чи необхідно було приймати наказ в.о. керівника апарату Білозерського районного суду Херсонської області №01-68/02 від 01.01.2024р. до виконання та проводити оплату простою ОСОБА_1 , як про це зазначено в цьому наказі.

Відповідь на вказані звернення ТУ ДСА в Херсонській області отримало 21.02.2024р. від ДСА України та 22.02.2024р. від Південного міжрегіонального управління Державної служби з питань праці.

Отже, з вказаного слідує, що підстави для невиплати ОСОБА_1 заробітної плати фактично відпали ще в лютому 2024р.

Як наслідок, колегія суддів не знаходить підстав для скасування судового рішення з мотивів, наведених в апеляційній скарзі відповідача.

Більш того, колегія суддів зважає на те, що аналогічна правова позиція вже була викладена П`ятим апеляційним адміністративним судом у постанові від 04.11.2025р. у справі №420/12613/24 за участю тих самих сторін та фактично ідентичного предмету позову (відмінність полягає лише в періоді не виплати ОСОБА_1 заробітної плати).

Слід також зазначити й про те, що за правилами ст.ст.9,77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, а суд, згідно зі ст.90 цього ж Кодексу, оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

За правилами ч.2 ст.77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти позову.

З огляду на викладене, судова колегія доходить висновку, що суд 1-ї інстанції порушень норм матеріального і процесуального права при вирішенні даної справи не допустив, вірно встановив фактичні обставини справи та надав їм належної правової оцінки. Наведені ж в апеляційній скарзі доводи, правильність висновків суду не спростовують, оскільки ґрунтуються на припущеннях та невірному трактуванні норм матеріального права.

Ухвалюючи дане судове рішення, колегія суддів керується ст.322 КАС України, ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, практикою Європейського суду з прав людини та Висновком №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів (п.41) щодо якості судових рішень.

Згідно з усталеною практикою Європейського суду з прав людини, яка відображає принцип, пов`язаний із належним здійсненням правосуддя, у рішенні судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча п.1 ст.6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (п.58 рішення у справі «Серявін та інші проти України»).

Пунктом 41 Висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів зазначено, що обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

Враховуючи вищезазначені положення, дослідивши фактичні обставини та питання права, що лежать в основі спору у даній справі, колегія суддів дійшла висновку про відсутність необхідності надання відповіді на інші зазначені в апеляційній скарзі аргументи відповідача, оскільки судом були досліджені усі основні питання, які є важливими для прийняття даного судового рішення.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.315 КАС України, суд апеляційної інстанції за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.

Отже, за таких обставин, колегія суддів апеляційного суду, діючи виключно в межах доводів апеляційної скарги, згідно зі ст.316 КАС України, залишає апеляційну скаргу без задоволення, а оскаржуване рішення суду 1-ї інстанції - без змін.

Керуючись ст.ст.308,311,315,316,321,322,325,329 КАС України, апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Територіального управління Державної судової адміністрації України в Херсонській області - залишити без задоволення, а рішення Одеського окружного адміністративного суду від 08 квітня 2025 року - без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови виготовлено: 27.01.2026р.

Головуючий у справі

суддя-доповідач: Ю.В. Осіпов

Судді: А.В. Бойко

К.В. Кравченко