Справа № 160/21545/24
Суддя: Сластьон Анна Олегівна
Дата ухвалення: 2026-01-15 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Сластьон А.О., при секретарі Ткач Д.М., розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Дніпропетровській області, третя особа: Солонянський відділ державної виконавчої служби у Дніпровському районі Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) про скасування вимоги про сплату боргу (недоїмки), -
Суть спору: 09.08.2024 до Дніпропетровського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 (надалі - позивач) до Головного управління ДПС у Дніпропетровській області (надалі - ГУ ДПС у Дніпропетровській області, відповідач), третя особа: Солонянський відділ державної виконавчої служби у Дніпровському районі Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), в якій позивач просить суд:
В обґрунтування позовних вимог позивачем зазначено про протиправність дій відповідача з нарахування йому недоїмки з єдиного соціального внеску розмірі 35 588,74 грн. Позивач вважає оскаржувану вимогу необґрунтованою та такою, що підлягає скасуванню з огляду на порушення відповідачем визначених законом строків обчислення боргу зі сплати єдиного соціального внеску. Вказує також, що позивачем не здійснювалася підприємницька діяльність та не отримувався дохід в період з 01.01.2017 до 31.12.2020. Так, в спірний період позивач був найманим працівником, відтак, платником єдиного внеску за нього був роботодавець. Отже, позивач звільнений від виконання обов`язків, визначених Законом України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування", а також від відповідальності за невиконання вимог законодавства щодо вчасної сплати єдиного внеску за період з 01 січня 2017 року до 31 грудня 2020 року.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 09 серпня 2024 року відкрито провадження у справі. Розгляд справи вирішено здійснювати за правилами спрощеного провадження з викликом (повідомленням) сторін.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 24 жовтня 2024 року позовну заяву ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Дніпропетровській області, третя особа: Солонянський відділ державної виконавчої служби у Дніпровському районі Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) про скасування вимоги про сплату боргу (недоїмки) залишено без розгляду у зв`язку з пропуском строку звернення до адміністративного суду.
23 вересня 2024 року до Дніпропетровського окружного адміністративного суду від представника відповідача надійшов відзив на позовну заяву, в якому відповідач проти позовних вимог заперечує в повному обсязі. Зазначає, що за даними інтегрованої картки платника по коду бюджетної класифікації
Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши усі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, судом встановлено таке.
ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_1 ) був зареєстрований в якості фізичної особи - підприємця 21.03.2003.
Як вбачається з відомостей Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та гомадських формувань, 09.11.2020 до реєстру внесено відомості про припинення підприємницької діяльності фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1 .
У серпні 2024 року позивачу стало відомо про те, що відносно нього відкрито виконавче провадження №74250768 на підставі вимоги відповідача про сплату боргу (недоїмки) №Ф-5220-53У від 16.10.2023.
- за 2017 рік у сумі 8448,0 грн., граничний строк сплати до 09.02.2018;
- 1 квартал 2018 у сумі 2457,18 грн., граничний строк сплати до 19.04.2018;
- 2 квартал 2018 у сумі 2457,18 грн., граничний строк сплати до 19.07.2018;
- 3 квартал 2018 у сумі 2457,18 грн., граничний строк сплати до 19.10.2018;
- 4 квартал 2018 у сумі 2457,18 грн., граничний строк сплати до 19.01.2019;
- 1 квартал 2019 у сумі 2754,18 грн., граничний строк сплати до 19.04.2019;
- 2 квартал 2019 року у сумі 2754,18 грн., граничний строк сплати до 19.07.2019;
- 3 квартал 2019 року у сумі 2754,18 грн., граничний строк сплати до 19.10.2019;
- 4 квартал 2019 року у сумі 2754,18 грн., граничний строк сплати до 20.01.2020.
- 1 квартал 2020 року (січень - лютий) складає 2078,12 грн.;
- 2 квартал 2020 року (червень) у сумі 1039,06 грн., граничний строк сплати до 20.07.2020;
- 3 квартал 2020 року у сумі 3178,12 грн., граничний строк сплати до 19.10.2020.
Відповідно до довідки форми ОК-5, позивач у спірний період з 01.01.2017 до 31.12.2020 працював у ФОП ОСОБА_2 (РНОКПП: НОМЕР_2 ) та у Фермерському господарстві «ДМИТРИЙ ПДА» (ідентифікаційний код - 30487219). В спірний період заробітна плата нараховувалася позивачу Фермерським господарством «ДМИТРИЙ ПДА» та ФОП ОСОБА_2 та сплачувалися страхові внески.
Не погоджуючись з нарахованим єдиним внеском за період за 2017-2018 роки, позивач звернувся до суду з даним адміністративним позовом.
Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд виходить з такого.
Статтею 67 Конституції України передбачено, що кожен зобов`язаний сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом.
Правові та організаційні засади забезпечення збору та обліку єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, умови та порядок його нарахування і сплати та повноваження органу, що здійснює його збір та ведення обліку, визначені Законом України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» №2464-VІ (надалі - Закон №2264), згідно з пунктом 1 частини 2 статті 6 якого платник єдиного внеску зобов`язаний своєчасно та в повному обсязі нараховувати, обчислювати і сплачувати єдиний внесок.
Відповідно до пункту 2 частини 1 статті 1 Закону №2464 єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування (далі - єдиний внесок) - консолідований страховий внесок, збір якого здійснюється до системи загальнообов`язкового державного соціального страхування в обов`язковому порядку та на регулярній основі з метою забезпечення захисту у випадках, передбачених законодавством, прав застрахованих осіб на отримання страхових виплат (послуг) за діючими видами загальнообов`язкового державного соціального страхування.
Згідно з пунктом 4 частини 1 статті 4 Закону №2464 платниками єдиного внеску є фізичні особи-підприємці, в тому числі ті, які обрали спрощену систему оподаткування.
Відповідно до пунктів 2, 3 частини першої статті 7 Закону №2464 єдиний внесок нараховується для платників, зазначених у пунктах 4 (крім фізичних осіб - підприємців, які обрали спрощену систему оподаткування), 5 та 5-1 частини першої статті 4 цього Закону, - на суму доходу (прибутку), отриманого від їх діяльності, що підлягає обкладенню податком на доходи фізичних осіб. При цьому сума єдиного внеску не може бути меншою за розмір мінімального страхового внеску на місяць.
У разі якщо таким платником не отримано дохід (прибуток) у звітному кварталі або окремому місяці звітного кварталу, такий платник зобов`язаний визначити базу нарахування, але не більше максимальної величини бази нарахування єдиного внеску, встановленої цим Законом. При цьому сума єдиного внеску не може бути меншою за розмір мінімального страхового внеску.
Для платників, зазначених у пункті 4 частини першої статті 4 цього Закону, які обрали спрощену систему оподаткування, - на суми, що визначаються такими платниками самостійно для себе, але не більше максимальної величини бази нарахування єдиного внеску, встановленої цим Законом. При цьому сума єдиного внеску не може бути меншою за розмір мінімального страхового внеску.
Відтак, платниками єдиного внеску у розмірі не меншому за розмір мінімального страхового внеску є фізичні особи-підприємці, незалежно від отримання ними доходу (прибутку).
В той же час відносини щодо адміністрування єдиного внеску при одночасному перебуванні фізичної особи в трудових відносинах та наявності у неї статусу фізичної особи-підприємця Законом №2464 не врегульовано.
Втім, проаналізувавши положення Закону №2464, Верховний Суд у постанові від 04 грудня 2019 року у справі №440/2149/19 виклав правовий висновок, згідно з яким особа, яка зареєстрована як фізична особа-підприємець, проте підприємницьку діяльність не веде та доходи не отримує, зобов`язана сплачувати єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування не нижче розміру мінімального страхового внеску незалежно від фактичного отримання доходу лише за умови, що така особа не є найманим працівником. В іншому випадку (якщо особа є найманим працівником), така особа є застрахованою і платником єдиного внеску за неї є її роботодавець, а мета збору єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування досягається за рахунок його сплати роботодавцем.
Інше тлумачення норм Закону №2464 щодо необхідності сплати єдиного внеску особами, які перебувають на обліку в податкових органах і зареєстровані як фізичні особи-підприємці (однак господарську діяльність не здійснюють і доходи не отримують), та які одночасно перебувають у трудових відносинах, спричиняє подвійну його сплату (безпосередньо особою та роботодавцем), що суперечить меті запровадженого державою консолідованого страхового внеску.
З матеріалів справи встановлено, що позивачу нараховано єдиний внесок за період з першого квартала 2017 року по третій квартал 2020 року.
При цьому, матеріалами справи підтверджено, що протягом 2017 - 2020 років позивач був найманим працівником.
Відповідно до довідки форми ОК-5, позивач у спірний період з 01.01.2017 до 31.12.2020 працював у ФОП ОСОБА_2 (РНОКПП: НОМЕР_2 ) та у Фермерському господарстві «ДМИТРИЙ ПДА» (ідентифікаційний код - 30487219).
Відтак, в спірний період ОСОБА_1 був застрахованою особою та, відповідно, обов`язок зі сплати єдиного внеску покладався на його роботодавця.
Довідкою форми ОК-5 підтверджується, що в спірний період заробітна плата нараховувалася позивачу Фермерським господарством «ДМИТРИЙ ПДА» та ФОП ОСОБА_2 , та сплачувалися страхові внески.
Відповідно до ч.5 ст. 242 КАС України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
Оскільки у період з 01.01.2017 до 31.12.2020, за який нараховано єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, позивач був працевлаштована в ФГ «ДМИТРИЙ ПДА» та у ФОП ОСОБА_2 , та обов`язок сплати в цей період єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування покладався на роботодавця, контролюючим органом протиправно нараховано позивачу зобов`язання зі сплати єдиного внеску за період з 01.01.2017 до 31.12.2020, а саме:
- за 2017 рік у сумі 8448,0 грн., граничний строк сплати до 09.02.2018;
- 1 квартал 2018 у сумі 2457,18 грн., граничний строк сплати до 19.04.2018;
- 2 квартал 2018 у сумі 2457,18 грн., граничний строк сплати до 19.07.2018;
- 3 квартал 2018 у сумі 2457,18 грн., граничний строк сплати до 19.10.2018;
- 4 квартал 2018 у сумі 2457,18 грн., граничний строк сплати до 19.01.2019;
- 1 квартал 2019 у сумі 2754,18 грн., граничний строк сплати до 19.04.2019;
- 2 квартал 2019 року у сумі 2754,18 грн., граничний строк сплати до 19.07.2019;
- 3 квартал 2019 року у сумі 2754,18 грн., граничний строк сплати до 19.10.2019;
- 4 квартал 2019 року у сумі 2754,18 грн., граничний строк сплати до 20.01.2020;
- 1 квартал 2020 року (січень - лютий) складає 2078,12 грн.;
- 2 квартал 2020 року (червень) у сумі 1039,06 грн., граничний строк сплати до 20.07.2020;
- 3 квартал 2020 року у сумі 3178,12 грн., граничний строк сплати до 19.10.2020.
Аналогічний висновок міститься також в потанові Верховного Суду від 07 березня 2023 року у справі №320/2325/19.
Статтею 2 КАС України визначено, що завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
У справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.
Згідно частини першої статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.
Відповідно положень статті 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. Суб`єкт владних повноважень повинен подати суду всі наявні у нього документи та матеріали, які можуть бути використані як докази у справі.
Приписами статті 90 КАС України встановлено, що суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.
З огляду на встановлені обставини, перевіривши юридичну та фактичну обґрунтованість доводів сторін, оцінивши докази суб`єкта владних повноважень на підтвердження правомірності своїх дій та докази, надані позивачем, суд дійшов висновку, що вимога про сплату боргу (недоїмки) від 16 жовтня 2023 року №Ф-5220-53У не відповідає наведеним у частині 2 статті 2 КАС України критеріям, відтак, позовні вимоги є обґрунтованими та такими, що підлягають до задоволення.
Відповідно до частини першої статті 139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
Позивачем за подання даного адміністративного позову сплачено судовий збір у розмірі 2119,60 грн., що підлягає стягненню за рахунок з бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень - Головного управління ДПС у Дніпропетровській області.
Керуючись статтями 241-246, 255, 257-262, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
Рішення суду набирає законної сили відповідно до ст. 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в строки, встановлені статтями 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Повний текст рішення суду складений 27.01.2026.

Суддя А.О. Сластьон