Справа № 404/281/26
Суддя: Іванова Н. Ю.
Дата ухвалення: 2026-01-27 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 404/281/26
Номер провадження 2-а/404/4/26
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 січня 2026 року Суддя Фортечного районного суду міста Кропивницького Іванова Н.Ю., розглянувши матеріали адміністративного позову ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Холоденко Р.В. до ІНФОРМАЦІЯ_1 про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення у справі про адміністративне правопорушення

ВСТАНОВИВ:

У січні 2025 року адвокат Холоденко Р.В. звернувся до суду з адміністративним позовом в інтересах позивача до ІНФОРМАЦІЯ_1 про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення у справі про адміністративне правопорушення, просив суд визнати поважними причини пропуску строку та поновити строк на звернення до суду щодо скасування постанови ІНФОРМАЦІЯ_2 № 1/713 від 17 січня 2025 року, з огляду на поважність його пропуску; визнати протиправною та скасувати постанову № 1/713 по справі про адміністративне правопорушення за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП від 17 січня 2025 року, винесену тимчасово виконуючим обов`язки начальника ІНФОРМАЦІЯ_2 підполковником ОСОБА_2 , про накладення на позивача адміністративного стягнення у вигляді штрафу у сумі 17 000 грн. та закрити провадження у справі на підставі п. 1 ч.1 ст. 247 КУпАП у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення; стягнути з відповідача на користь позивача витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 20 000 грн., а також інші судові витрати, понесені у зв`язку з розглядом справи.

Позивач просив суд визнати поважними причини пропуску строку та поновити строк на звернення до суду. Зазначав, що копія оскаржуваної постанови позивачу не вручалась, будь-яких повідомлень про винесення, дату, час та результати розгляду справи не отримував, а відтак про притягнення його до адміністративної відповідальності та зміст відповідних рішень належним чином повідомлений не був.

Постанова не була вручена позивачу, він об`єктивно не міг знати про факт її винесення, її зміст, а також про необхідність та строки оскарження, що унеможливлювало реалізацію ним права на своєчасне звернення до суду. Фактично про існування зазначеної постанови позивач дізнався лише після застосування заходів примусового виконання, а саме 11 грудня 2025 року адвокату позивача вперше було надано можливість ознайомитись з матеріалами виконавчого провадження в органах державної виконавчої служби, з яких стало відомо про винесення зазначеної постанови та її зміст.

Зазначав, що 21 грудня 2025 року засобами поштового зв`язку адвокатом було направлено адміністративний позов. Ухвалою Фортечного районного суду міста Кропивницького від 24 грудня 2025 року позов було повернуто з формальних процесуальних підстав. Усунувши недоліки звертається до суду повторно.

Просив визнати поважними причини пропуску строку звернення до суду та поновити строк на оскарження постанови про накладення адміністративного стягнення.

Вирішуючи питання щодо поновлення пропущеного строку, суддя приходить до такого висновку.

Частиною 1 ст. 122 КАС України передбачено, що позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Позовну заяву може бути подано до суду: 1) у десятиденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її прав, свобод чи інтересів; 2) у триденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її прав, свобод чи інтересів, у разі оскарження постанови про відкладення провадження виконавчих дій.

Статтею 235 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі - КпАП України) визначено, що територіальні центри комплектування та соціальної підтримки розглядають справи про такі адміністративні правопорушення: про порушення призовниками, військовозобов`язаними, резервістами правил військового обліку, про порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію, про зіпсуття військово-облікових документів чи втрату їх з необережності (статті 210, 210-1, 211 (крім правопорушень, вчинених військовозобов`язаними чи резервістами, які перебувають у запасі Служби безпеки України або Служби зовнішньої розвідки України).

Від імені територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право керівники територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки.

Відповідно до ч. 2 ст. 286 КАС України позовну заяву щодо оскарження рішень суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності може бути подано протягом десяти днів з дня ухвалення відповідного рішення (постанови), а щодо рішень (постанов) по справі про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксовані в автоматичному режимі, - протягом десяти днів з дня вручення такого рішення (постанови).

Керуючись ч. 6 ст. 161 КАС України у разі пропуску строку звернення до адміністративного суду позивач зобов`язаний додати до позову заяву про поновлення цього строку та докази поважності причин його пропуску.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач оскаржує постанову відповідача від 17 січня 2025 року. Позов поданий позивачем 07 січня 2026 року.

У клопотанні про поновлення строку звернення до суду, позивач зазначає, що вказану постанову не отримував про її існування не знав.

Так, чинне законодавство обмежує звернення до суду за захистом прав, свобод та інтересів. Це, насамперед, обумовлено специфікою спорів, які розглядаються в порядку адміністративного судочинства, а запровадження таких строків обумовлене досягненням юридичної визначеності у публічно-правових відносинах. Ці строки обмежують час, протягом якого такі правовідносини можуть вважатися спірними.

Строк звернення до адміністративного суду - це проміжок часу після виникнення спору у публічно-правових відносинах, протягом якого особа має право звернутися до адміністративного суду із заявою за вирішенням цього спору і захистом своїх прав, свобод чи інтересів. При цьому перебіг такого строку починається з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Дотримання строків звернення до адміністративного суду є однією з умов дисциплінування учасників публічно-правових відносин у випадку, якщо вони стали спірними. У випадку пропуску строку звернення до суду, підставами для визнання поважними причин такого пропуску є лише наявність обставин, які є об`єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи, та пов`язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення відповідних дій та підтверджені належними доказами.

Інститут строків у адміністративному процесі сприяє досягненню юридичної визначеності у публічно-правових відносинах та стимулює суд і учасників адміністративного процесу добросовісно ставитися до виконання своїх обов`язків. Строки звернення до адміністративного суду з позовом обмежують час, протягом якого такі правовідносини вважаються спірними. Після їх завершення, якщо ніхто не звернувся до суду за вирішенням спору, відносини стають стабільними.

Питання ж поважності причин пропуску строку звернення до суду є оціночним та залежить від доказів, якими підтверджуються обставини та підстави такого пропуску.

Оцінюючи поважність підстав несвоєчасного звернення до суду, слід виходити з того, що причина пропуску строку є поважною, якщо вона відповідає одночасно усім таким умовам: 1) це обставина (або кілька обставин), яка безпосередньо унеможливлює або ускладнює можливість вчинення процесуальних дій у визначений законом або судом строк; 2) це обставина, яка виникла об`єктивно, незалежно від волі особи, яка пропустила строк; 3) ця причина виникла протягом строку, який пропущено; 4) ця обставина підтверджується належними і допустимими засобами доказування.

За загальним правилом перебіг строку на звернення до адміністративного суду починається від дня виникнення права на адміністративний позов, тобто, коли особа дізналася або могла дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів. Незнання про порушення через байдужість до своїх прав або небажання дізнатися не є поважною причиною пропуску строку звернення до суду.

Поняття «особа повинна» слід тлумачити як неможливість незнання, припущення про високу вірогідність дізнатися, а не обов`язок особи дізнатися про порушення своїх прав. Зокрема, особа повинна була дізнатися про порушення своїх прав, якщо особа знала про обставини прийняття рішення чи вчинення дій, і не було перешкод для того, щоб дізнатися про те, яке рішення прийняте або які дії вчинені.

Частина 1 ст. 210-1 КпАП України встановлює відповідальність за порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію.

Частиною 3 ст. 210-1 КпАП України визначено, що вчинення дій, передбачених частиною першою цієї статті, в особливий період - тягне за собою накладення штрафу на громадян від однієї тисячі до однієї тисячі п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

За приписами ст. 285 КпАП України постанова оголошується негайно після закінчення розгляду справи. Копія постанови протягом трьох днів вручається або висилається особі, щодо якої її винесено.

Копія постанови в той же строк вручається або висилається на прохання. Копія постанови вручається під розписку. У разі якщо копія постанови висилається, про це робиться відповідна відмітка у справі.

Інструкцією зі складання територіальними центрами комплектування та соціальної підтримки протоколів та оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення, затвердженої наказом Міністерства оборони України від 01.01.2024 № 3 (далі - Інструкція № 3) визначено процедуру складання територіальними центрами комплектування та соціальної підтримки протоколів та оформлення матеріалів про такі адміністративні правопорушення: порушення призовниками, військовозобов`язаними, резервістами правил військового обліку, порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію, зіпсуття військово-облікових документів чи втрата їх з необережності (крім правопорушень, вчинених військовозобов`язаними чи резервістами, які перебувають у запасі Служби безпеки України або Служби зовнішньої розвідки України).

Відповідно до п. 14 Інструкції № 3, постанова відповідно до статті 285 КпАП України оголошується негайно після закінчення розгляду адміністративної справи.

Копія постанови протягом трьох днів вручається або надсилається особі, щодо якої цю постанову винесено. Копія постанови вручається особі, притягнутій до адміністративної відповідальності, особисто під підпис. У постанові зазначається дата її вручення і ставиться підпис правопорушника. У разі якщо копія постанови надсилається поштою, про це робиться відповідна відмітка у справі, до якої долучається повідомлення про вручення поштового відправлення.

Як вбачається з матеріалів справи, протокол про адміністративне правопорушення від 08 січня 2025р. складений у присутності позивача. Також, позивача повідомлено, що розгляд адміністративної справи.

Постановою у справі про адміністративне правопорушення від 17 січня 2025 року позивач притягнутий до адміністративної відповідальності за ч.3 ст.210-1 КУпАП і накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу.

Розгляд справи проведено без участі позивача.

Таким чином, суд приходить до висновку, що позивачу було відомо про винесення відносно нього вказаної постанови.

Суд виходить із того, що триваюча пасивна поведінка позивача не свідчить про дотримання строку звернення до суду з урахуванням наявної можливості знати про стан своїх прав, свобод та інтересів.

Дослідивши матеріали справи, суд вказує, що відсутні достатні підстави вважати, що пропущення строку звернення до суду, відбулося саме з поважних причин.

Суд також враховує, що згідно з ч. 1 ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Відповідно до ч. 2 ст. 44 КАС України учасники справи зобов`язані добросовісно користуватися належними їм процесуальними правами і неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

Згідно з ч. 1 ст. 45 КАС України учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами. Зловживання процесуальними правами не допускається.

Як зазначає Європейський суд з прав людини в рішенні від 07.07.1989 у справі «Юніон Аліментаріа проти Іспанії», заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.

Як наголошує в своїх рішеннях Європейський суд, позивач як сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитися провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки (рішення Європейського суду прав людини у справі «Каракуця проти України»).

Європейський суд з прав людини неодноразово наголошував, що право на доступ до суду, закріплене у статті 6 вказаної Конвенції, не є абсолютним: воно може підлягати дозволеним за змістом обмеженням, зокрема, щодо умов прийнятності скарг. Такі обмеження не можуть шкодити самій суті права доступу до суду, мають переслідувати легітимну мету, а також має бути обґрунтована пропорційність між застосованими засобами та поставленою метою (див. mutatis mutandis рішення у справі «Peretyaka And Ukraine» від 21.12.2010, заяви № 17160/06 та № 35548/06, §33).

Відтак, зважаючи на те, що позивачем при зверненні до суду не було дотримано процесуального строку звернення із позовною заявою, суд приходить до висновку про наявність підстав для повернення адміністративного позову.

Посилання позивача на поважну причину пропуску строку звернення до суду, жодним чином не свідчать про дотримання процесуального строку звернення із згаданою заявою, або його порушення з поважних причин.

Згідно з п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень, обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення.

Згідно з практикою Європейського суду з прав людини, очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах.

Щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд, що і вчинено судом у даній справі.

На підставі викладеного, керуючись ст. 123, 160, 161, 169, 241, 243, 248, 256, 293, 294, 295, 297 КАС України, суддя

У Х В А Л И В :

Відмовити ОСОБА_1 у поновленні строку на оскарження постанови про адміністративне правопорушення.

Адміністративний позов ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Холоденко Р.В. до ІНФОРМАЦІЯ_1 про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення у справі про адміністративне правопорушення - повернути позивачу.

Ухвала може бути оскаржена до Третього апеляційного адміністративного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручені у день її складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження ухвали суду, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Повний текст ухвали суду складено 27.01.2026 року.

Суддя Фортечного районного суду

міста Кропивницького Н. Ю. Іванова