Справа № 200/10329/25
Суддя: Куденков К.О.
Дата ухвалення: 2026-01-28 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 січня 2026 року Справа№200/10329/25

Донецький окружний адміністративний суд у складі судді Куденкова К.О., розглянувши в порядку письмового провадження адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області про визнання протиправною бездіяльності, скасування рішення і зобов`язання вчинити певні дії,

У С Т А Н О В И В:

У грудні 2025 року ОСОБА_1 (далі ОСОБА_1 , позивачка) звернулася до Донецького окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України Одеській області (далі ГУ ПФУ, відповідач), в якому просить: - визнати протиправною бездіяльність у відмові в призначенні пенсії за віком на пільгових умовах за Списком №2 і скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області №60 від 11.12.2025 про відмову в призначенні пенсії за віком на пільгових умовах за Списком №2 згідно п.2 ч.2 ст.114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування»; - зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 05.12.2025 про призначення останній пенсії за віком на пільгових умовах за Списком №2 у відповідності до пункту «б» частини першої статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» з урахуванням рішення Конституційного Суду України від 23 січня 2020 року №1-p/2020 у справі №1-5/2018(746/15).

На обґрунтування позову ОСОБА_1 посилається на безпідставну відмову в призначенні пенсії. При цьому, позивачка посилається на рішення Конституційного Суду України від 23.01.2020 № 1-р/2020.

Відповідач надав відзив на адміністративний позов яким просить відмовити у задоволенні позовних вимог в повному обсязі. Зазначає, що позивачка звернулась за пенсією у віці 50 років, що є недостатнім для призначення пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 114 Закону № 1058. Вважає, що позивачка має право на призначення пенсії після досягнення 55 років. Відмовляючи позивачці в призначенні пенсії Головне управління керувалось саме положенням Закону № 1058 зі змінами, внесеними Законом № 2148, який чинний і регулює спірні правовідносини, а не Законом № 1788.

Ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 31 грудня 2025 року суддею прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження в адміністративній справі. Розгляд справи вирішено проводити за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у письмовому провадженні), витребувано докази.

Суд, перевіривши матеріали справи та оцінивши повідомлені сторонами обставини, дійшов наступних висновків.

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є громадянкою України, що підтверджується копією паспорта громадянина України НОМЕР_1 , виданого 17.09.2001.

За наслідками розгляду заяви ОСОБА_1 від 05.12.2025 про призначення пенсії за віком на пільгових умовах ГУ ПФУ прийняло оскаржуване рішення від 11.12.2025 № 60 про відмову у призначенні пенсії.

Вказаним рішенням позивачці відмовлено в призначенні пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до пункту 2 частини 2 статті 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», зв`язку з недосягненням віку - 55 років. Роз`яснено, що дата з якої особа матиме право на пенсійну виплату - 04.03.2030.

У рішенні від 11.12.2025 № 60 зазначено, вік заявниці 50 років 9 місяців. Страховий стаж особи становить 27 років 10 місяців 3 дні. Пільговий стаж (за Списком № 2) особи становить 11 років 7 місяців 7 днів.

Спірні правовідносини виникли з приводу правомірності відмови в призначенні пенсії за віком на пільгових умовах.

Частиною 1 і ч. 3 ст. 44 Закону України від 9 липня 2003 року № 1058-IV «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (далі - Закон № 1058-IV) передбачено, що призначення (перерахунок) пенсії здійснюється за зверненням особи або автоматично (без звернення особи) у випадках, передбачених цим Законом.

Органи Пенсійного фонду мають право вимагати відповідні документи від підприємств, організацій і окремих осіб, видані ними для оформлення пенсії, а також в необхідних випадках перевіряти обґрунтованість їх видачі та достовірність поданих відомостей про осіб, які підлягають загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню, умови їх праці та інших відомостей, передбачених законодавством для визначення права на пенсію. На такі перевірки не поширюється дія положень законодавства про здійснення державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 64 Закону № 1058-IV передбачено, що Виконавча дирекція Пенсійного фонду та її територіальні органи мають право: отримувати безоплатно від органів державної влади, підприємств, установ і організацій незалежно від форм власності, виду діяльності та господарювання і від фізичних осіб - підприємців відомості, пов`язані з нарахуванням, обчисленням та сплатою страхових внесків, а також інші відомості, необхідні для виконання ними функцій, передбачених цим Законом та іншими законами України.

Приписами п. 2 ч. 2 ст. 114 Закону № 1058-IV передбачено, що працівникам, зайнятим повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, - після досягнення 55 років і за наявності страхового стажу не менше 30 років у чоловіків, з них не менше 12 років 6 місяців на зазначених роботах, і не менше 25 років у жінок, з них не менше 10 років на зазначених роботах..

3 жовтня 2017 року Верховною Радою України було ухвалено Закон № 2148-VIII, що доповнив Закон № 1058-ІV розділом XIV-1, який містить пункт 2 частини другої статті 114 такого змісту: «На пільгових умовах пенсія за віком призначається працівникам, зайнятим повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, - після досягнення 55 років і за наявності страхового стажу не менше 30 років у чоловіків, з них не менше 12 років 6 місяців на зазначених роботах, і не менше 25 років у жінок, з них не менше 10 років на зазначених роботах».

За приписами статті 12 Закону України від 5 листопада 1991 року № 1788-XII «Про пенсійне забезпечення» (далі - Закон № 1788-XII) право на пенсію за віком мають чоловіки - після досягнення 60 років і при стажі роботи не менше 25 років, жінки - після досягнення 55 років і при стажі роботи не менше 20 років.

Натомість згідно з пунктом «б» статті 13 Закону № 1788-XII у редакції, чинній до внесення змін Законом № 213-VІІІ, на пільгових умовах мають право на пенсію за віком, незалежно від місця останньої роботи: працівники, зайняті повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці, - за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, що затверджений Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць:

чоловіки - після досягнення 55 років і при стажі роботи не менше 25 років, з них не менше 12 років 6 місяців на зазначених роботах;

жінки - після досягнення 50 років і при стажі роботи не менше 20 років, з них не менше 10 років на зазначених роботах.

Законом № 213-VІІІ, який набрав чинності з 1 квітня 2015 року, збільшено раніше передбачений пунктом «б» статті 13 Закону № 1788-ХІІ вік набуття права на пенсію на пільгових умовах, зокрема, жінкам з 50 років до 55 років.

Відповідно до пункту 1 резолютивної частини Рішення Конституційного Суду України № 1-р/2020 від 23 січня 2020 року визнані такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними), стаття 13, частина друга статті 14, пункти «б» - «г» статті 54 Закону № 1788-XII зі змінами, внесеними Законом № 213-VIII (пункт 1 рішення).

Згідно з пунктом 3 резолютивної частини зазначеного Рішення застосуванню підлягають стаття 13, частина друга статті 14, пункти «б» - «г» статті 54 Закону № 1788-XII в редакції до внесення змін Законом № 213-VIII для осіб, які працювали до 1 квітня 2015 року на посадах, визначених у вказаних нормах, а саме: на пільгових умовах мають право на пенсію за віком, незалежно від місця останньої роботи, зокрема, працівники, зайняті повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці, - за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць, у тому числі жінки - після досягнення 50 років і при стажі роботи не менше 20 років, з них не менше 10 років на зазначених роботах.

Рішенням № 1-р/2020 КСУ визнав неконституційними окремі положення Закону № 1788-ХІІ, у зв`язку із чим вони втратили чинність з дня ухвалення Рішення (пункт 2 резолютивної частини Рішення). Одночасно КСУ встановив, що підлягають застосуванню відповідні норми в редакції до внесення змін Законом № 213-VIII.

У зв`язку із цим на час виникнення спірних правовідносин Закон № 1788-ХІІ з урахуванням Рішення № 1-р/2020 встановлював право на пенсію за віком на пільгових умовах за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, для жінок після досягнення 50 років (за наявності стажу роботи та інших умов, визначених у рішенні КСУ).

Отже, на час виникнення спірних правовідносин була наявна колізія між нормами Закону № 1788-ХІІ з урахуванням Рішення № 1-р/2020 з одного боку, та Законом № 1058-ІV - з іншого в частині віку набуття права на пенсію на пільгових умовах.

Велика Палата в постанові від 3 листопада 2021 року у справі № 360/3611/20 зазначила, що застосуванню підлягають саме норми Закону № 1788-ХІІ з урахуванням Рішення № 1-р/2020, а не Закону № 1058-ІV.

На момент звернення позивачки із заявою про призначення пенсії вона досягла 50 років, її пільговий стаж за Списком № 2 становив більше 10 років, а її страховий стаж становив більше 20 років, тому вона набула право на пенсію згідно з пунктом «б» статті 13 Закону № 1788-XII.

Наведене відповідає правовим висновкам Верховного Суду, які викладені в постанові від 30 березня 2023 року у справі № 300/1951/20.

Отже, для прийняття органом Пенсійного фонду України рішення про призначення пенсії згідно з пунктом «б» статті 13 Закону № 1788-XII виконано всі умови, визначені законом, і прийняття такого рішення не передбачає права суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд, а тому позовні вимоги в частині зобов`язання призначити пенсію мають бути задоволенні.

Відтак оскаржуване рішення є протиправним, а тому підлягає скасуванню.

Разом з цим, позивачка також просить визнати протиправною бездіяльність у відмові в призначенні пенсії за віком на пільгових умовах за Списком №2.

Проте суд зазначає, що в межах спірних правовідносин негативні наслідки для прав і законних інтересів позивача створює саме оскаржуване рішення №60 від 11.12.2025, яким позивачці відмовлено в призначенні пенсії, а не дії (бездіяльність), оскільки саме оскаржуване рішення є належною формою реалізації владних повноважень відповідача в спірних правовідносинах.

Ураховуючи висновки суду щодо протиправності і наявності підстав для скасування оскаржуваного рішення, окреме визнання протиправними дій (бездіяльності) відповідача не призведе до поновлення порушених прав позивачки, а тому позовні вимоги в цій частині не підлягають задоволенню.

Відтак, позов підлягає задоволенню частково.

Відповідно до платіжної інструкції № 1.466994895.1 від 27.12.2025 позивачкою сплачено судовий збір за подання позову в розмірі 968,96 грн.

Частинами 1, 3 ст. 139 КАС України встановлено, що при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

При частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

Отже, стягненню на користь позивачки підлягає 484,48 грн понесених судових витрат за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.

Керуючись статтями 2, 5-10, 19, 72-77, 90, 132, 139, 143, 241-246, 250, 255, 263, 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_2 ; АДРЕСА_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області (ідентифікаційний код: 20987385; 65012, м. Одеса, вул. Канатна, 83) про визнання протиправною бездіяльності, скасування рішення і зобов`язання вчинити певні дії - задовольнити частково.

Визнати протиправним і скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області №60 від 11.12.2025 про відмову в призначенні пенсії.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 05.12.2025 про призначення пенсії за віком на пільгових умовах за Списком №2 у відповідності до пункту «б» частини першої статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» з урахуванням рішення Конституційного Суду України від 23 січня 2020 року №1-p/2020 у справі №1-5/2018(746/15).

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Стягнути на користь ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області суму судових витрат у розмірі 484 (чотириста вісімдесят чотири) гривень 48 (сорок вісім) копійок.

Повне рішення суду складене 28 січня 2026 року.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку до Першого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Суддя К.О. Куденков