Справа № 340/1516/25
Суддя: Сафронова С.В.
Дата ухвалення: 2026-01-23 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

23 січня 2026 року м. Дніпросправа № 340/1516/25

Третій апеляційний адміністративний суд

у складі колегії суддів: головуючого - судді Сафронової С.В. (доповідач),

суддів: Чепурнова Д.В., Шальєвої В.А.,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Вільшанської селищної ради Голованівського району Кіровоградської області на рішення Кіровоградського окружного адміністративного суду від 05 травня 2025 року

у адміністративній справі № 340/1516/25 за позовом ОСОБА_1 до Вільшанської селищної ради Голованівського району Кіровоградської області про визнання протиправним та скасування рішення, -

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Кіровоградського окружного адміністративного суду від 05 травня 2025 року задоволено адміністративний позов ОСОБА_1 до Вільшанської селищної ради Голованівського району Кіровоградської області та визнано протиправним і скасовано Рішення позачергової шістдесят восьмої сесії VIII скликання Вільшанської селищної ради Голованівського району Кіровоградської області №1484 від 06 лютого 2025 року «Про скасування рішення селищної ради від 28.01.2022 року № 652 «Про затвердження старости Добрянського старостинського округу», а також визнано протиправним і скасовано Розпорядження Вільшанського селищного голови № 42-к від 17 лютого 2025 року «Про звільнення ОСОБА_2 » та поновлено ОСОБА_1 на посаді старости Добрянського старостинського округу з 18 лютого 2025 року, а також стягнуто з Вільшанської селищної ради Голованівського району Кіровоградської області на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу за період з 18.02.2025 по 05.05.2025 в розмірі 65055,10 грн.

Зазначене рішення суду першої інстанції оскаржено в апеляційному порядку відповідачем по справі з підстав його необґрунтованості, неврахування фактичних обставин спірних правовідносин та помилкового застосування судом норм матеріального права, у зв`язку з чим просить скасувати вказане рішення суду першої інстанції та ухвалити інше рішення про відмову у задоволенні позову ОСОБА_1 у повному обсязі.

На обґрунтування заявлених вимог апеляційної скарги відповідач акцентував увагу апеляційного суду на тому, що у спірному випадку суд першої інстанції залишив поза увагою той факт, що 28.01.2022 року рішення селищної ради № 652 «Про затвердження старости Добрянського старостинського округу» було прийняте з порушенням вимог ст. 54-1 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», оскільки цим рішенням позивача було затверджено на посаду старости Добрянського старостинського округу з 01 лютого 2022 року без проведення попередньо громадського обговорення спираючись лише на лист Міністерства розвитку громад та територій України від 13.09.2021 «Щодо перегляду старостинських округів», який має рекомендаційний характер, що у подальшому на виправлення допущеного порушення вимог ст.54-1 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», вивчивши це питання та промоніторивши заяви і звернення до керівництва Вільшанської селищної ради, селищною радою саме і було вирішено скасувати рішення вказане рішення селищної ради від 28 січня 2022 року № 652 «Про затвердження

старости Добрянського старостинського округу» як таке, що не відповідає вимогам

Закону України і звільнити ОСОБА_1 з посади старости Добрянського старостинського

округу.

При цьому, відповідач звертає увагу, що суд першої інстанції проаналізувавши відповідні положення Конституції України та актів законодавства, рішення Конституційного Суду України і дійшов правильного висновку, що органи місцевого самоврядування мають

визначене законом право скасовувати прийняті ними рішення з підстав їх невідповідності Конституції України чи іншим актам законодавства, рішенням відповідної ради, прийнятим в межах їх повноважень, але разом з тим, помилково виходячи з того, що рішення Вільшанської селищної ради від 28.01.2022 року № 652 «Про затвердження старости Добрянського старостинського округу» є ненормативним правовим актом органу місцевого самоврядування та актом одноразового застосування, який вичерпує свою дію фактом виконання, суд першої задовольнив вимоги позивача у цій справі посилаючись саме на те, що органи місцевого самоврядування не можуть скасовувати прийняті ними рішення, вносити до них зміни, якщо відповідно до цих рішень виникли правовідносини, пов`язані з реалізацією певних суб`єктивних прав та охоронюваних законом інтересів, і суб`єкти цих правовідносин заперечують проти їх зміни чи припинення, наголошуючи, що рішення Вільшанської селищної ради від 28.01.2022 року № 652 «Про затвердження старости Добрянського старостинського округу» вичерпало свою дію фактом його виконання затвердження позивача старостою Добрянського старостинського округу.

На підтвердження своєї позиції, проаналізувавши законодавче розуміння понять «актів нормативно-правового характеру» та «ненормативних актів», з урахуванням положення частини другої статті 144 Конституції України, частини десятої статті 59 і пункту 61 частини 1 статті 26 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», змісту рішень Конституційного Суду України № 4-зп від 03.10.1997 та № 7-рп/2009 від 16.04.2009, і частини 1 стаття 21 КЗпП України, відповідач наполягає, що рішення селищної ради від 28.01.2022 року № 652 «Про затвердження старости Добрянського старостинського округу» не відноситься до ненормативного правового акту так, як при прийняті даного рішення виникають трудові правовідносини між Вільшанською селищною радою та

ОСОБА_1 , відповідно, дане рішення не виконано, а напроти, розпочало свою дію та

буде діяти до прийняття рішення про припинення трудових правовідносин (звільнення), що судом першої інстанції на переконання відповідача не було враховано.

У відзиві на апеляційну скаргу позивач вказує на необґрунтованість доводів відповідача, які зводяться лише до суб`єктивного трактування та некоректного тлумачення правової природи рішення Вільшанської селищної ради № 652 від 28.01.2022 року «Про затвердження старости Добрянського старостинського округу», і при цьому підтверджується той факт, що громадське обговорення відносно ОСОБА_1 не проводилось, оскільки при прийнятті рішення відповідач керувався листом Міністерства розвитку громад та територій України «Щодо перегляду старостинських округів» № 1/34.2/3291-2l від 13.09.2021 року, а тому відповідальність за прийняття рішення про затвердження ОСОБА_1 на посаду

старости Добрянського старостинського округу без громадського обговорення повністю покладається саме на відповідача відповідно до абз.3 ч.1 ст.54-1 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», і вини позивача в тому, що селищний голова не провів громадські обговорення немає, тому після спливу 3 років служби в органі місцевого самоврядування позивач не повинен був зазнавати негативних наслідків у вигляді звільнення внаслідок дій відповідача, які мали місце раніше, оскільки на переконання позивача підставами для прийняття рішення про дострокове припинення його повноважень старости за ініціативою селищної ради може бути лише неналежне виконання ним, як старостою, своїх службових обов`язків.

Вважаючи, що суд першої інстанції правильно встановивши обставини справи дійшов

обґрунтованого висновку, що оскаржувані у цій справі рішення не містять законодавчо визначеної підстави для звільнення позивача з посади старости та щодо ознак ненормативного (індивідуального) правового акту органу місцевого самоврядування, на підставі якого виникли правовідносини між позивачем та відповідачем, і відповідно, суд ухвалив рішення у цій справі з додержанням норм матеріального та процесуального права. Наголошуючи на тому, що дострокове припинення відповідачем повноважень старости у спосіб скасування раніше прийнятого індивідуального правового акту суперечить трудовому законодавству та нормам спеціального законодавства, що регулює спірні відносини, а також на тому, що відповідач під час розгляду справи не надав до суду доказів на підтвердження того, що питання про звільнення позивача потребувало невідкладного рішення, такі посилання в рішенні позачергової шістдесят восьмої сесії VIII скликання Вільшанської селищної ради №1484 від 06 лютого 2025 року не викладені, також як і не наведені у відзиві на позов, вважає рішення ради № 1484 від 06.02.2025 року таким, що не відповідає ч.2 ст.19 Конституції України, Кодексу законів про працю України, Законам України «Про місцеве самоврядування в Україні» і «Про службу в органах місцевого самоврядування» та затвердженому рішенням Вільшанської селищної ради № 1366 від 17.10.2024 року Положенню про старост.

За вказаних обставин та з огляду на те, що суд першої інстанції провівши правовий аналіз обставин адміністративної справи крізь призму законодавчих актів, що регулюють спірні відносини дійшов правильного висновку про протиправність рішення позачергової шістдесят восьмої сесії VIII скликання Вільшанської селищної ради Голованівського району Кіровоградської області №1484 від 06 лютого 2025 року «Про скасування рішення селищної ради від 28.01.2022 року № 652 «Про затвердження старости Добрянського старостинського

округу» та розпорядження Вільшанського селищного голови № 42-к від 17 лютого 2025 року «Про звільнення ОСОБА_3 », позивач просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду залишити без змін.

Обговоривши доводи апеляційної скарги та відзиву на неї, перевіривши повноту встановлення судом першої інстанції фактичних обставин та правильність їх юридичної оцінки і застосування до них норм матеріального права, колегія суддів визнає за необхідне задовольнити вимоги апеляційної скарги відповідача та скасувати рішення суду першої інстанції виходячи з нижченаведеного.

Вирішуючи заявлені позивачем у цій справі вимоги про визнання протиправними і скасування рішення позачергової шістдесят восьмої сесії VIII скликання Вільшанської селищної ради Голованівського району Кіровоградської області №1484 від 06 лютого 2025 року «Про скасування рішення селищної ради від 28.01.2022 року № 652 «Про затвердження старости Добрянського старостинського округу» та розпорядження Вільшанського селищного голови № 42-к від 17 лютого 2025 року «Про звільнення ОСОБА_3 », а також про поновлення ОСОБА_1 на посаді старости Добрянського старостинського округу та стягнення на його користь з Вільшанської селищної ради Голованівського району Кіровоградської області середнього заробітку за час вимушеного прогулу - судом першої інстанції встановлено, що оскаржувані у цій справі позивачем рішення позачергової шістдесят восьмої сесії VIII скликання Вільшанської селищної ради Голованівського району Кіровоградської області №1484 від 06 лютого 2025 року та розпорядження Вільшанського селищного голови № 42-к від 17 лютого 2025 року були прийняті у зв`язку з прийняттям Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо розвитку інституту старост» від 14.07.2021 №1638-IX, який набрав чинності 01.08.2021 та яким доповнено Закон України «Про місцеве самоврядування в Україні» статтею 54-1 «Староста», а п.2 Розділу ІІ передбачено сільським, селищним, міським радам у тримісячний строк з дня набрання чинності цим Законом забезпечити відповідно до статті 54-1 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» утворення старостинських округів.

Обговорюючи питання неправомірності оскаржуваних позивачем у цій справі рішення Вільшанської селищної ради Голованівського району Кіровоградської області та розпорядження Вільшанського селищного голови, суд першої інстанції виходив з того, що:

- на посаду старости села Добрянка позивача було затверджено рішенням першої сесії восьмого скликання Вільшанської селищної ради від 27.11.2020 №17 (а.с.15), на підставі якого пунктом 4 розпорядження Вільшанського селищного голови від 01.12.2020 №4-ос позивача було призначено на посаду старости села Добрянка Вільшанської селищної громади (а.с.16-18), і про призначення на посаду старости села Добрянка Вільшанської селищної ради в трудовій книжці позивача НОМЕР_1 зроблено запис №07 (а.с.11).

- рішенням позачергової двадцять п`ятої сесії восьмого скликання Вільшанської селищної ради від 28.01.2022 №652 позивача було затверджено старостою Добрянського старостинського округу (а.с.20), на підставі якого розпорядженням Вільшанського селищного голови від 01.02.2022 №30-к, позивача призначено на посаду старости села Добрянського старостинського округу (а.с.23), про що в трудовій книжці позивача було зроблено записи №08 та №09 «про звільнення з посади за згодою сторін» та «про призначення на посаду старости Добрянського старостинського округу» (а.с.11оборот).

- а підставою для звільнення ОСОБА_1 з посади старости Добрянського старостинського округу з 17 лютого 2025 розпорядженням секретаря селищної ради від 17.02.2025 №42-к (а.с.14) відповідно до ч.1 п.6-1 ст.26, ст.42, 50, 54-1 Закону України «Про місцеве самоврядування в України», Закону України «Про службу в органах місцевого самоврядування та п.9 ст.36 КЗпП України стало рішення позачергової шістдесят восьмої сесії восьмого скликання Вільшанської селищної ради від 06.02.2025 №1484 «Про скасування рішення Вільшанської селищної ради від 28.01.2022 року № 652 «Про затвердження старости Добрянського старостинського округу» як такого, що не відповідає вимогам статті 54-1 Закону Україна «Про місцеве самоврядування в Україні» (а.с.13). Запис про звільнення позивача з посади старости Добрянського старостинського округу було внесено під №13 в трудовій книжці позивача НОМЕР_1 (а.с.11 оборот).

За встановлених та описаних вище обставин, проаналізувавши положення ч.1 ст.54-1 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», якою прописано порядок, процедуру та умови затвердження у відповідному старостинському окрузі сільською, селищною, міською радою повноважень відповідного сільського, селищного, міського голови, та якою врегульовано статус та повноваження старости як представника інтересів старостинського округу - суд першої інстанції правильно встановив, що оскаржуване позивачем рішення №1484 від 06 лютого 2025 року мотивовано саме відсутністю громадських обговорень щодо кандидатури старости станом на дату прийняття рішення про затвердження старости Добрянського старостинського округу № 652 від 28.01.2022 року, і зазначене не спростовується позивачем у цій справі.

При цьому, спираючись на положення статті 4 Європейської хартії місцевого самоврядування, частину другу статті 19 і частину першу статті 140 Конституції України, пункту 15 частини 1 статті 26 та частини 9, 10 статті 59 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» і на зміст рішення Конституційного Суду України від 16.04.2009 р. № 7-рп/2009 у справі №1-9/2009, суд першої інстанції цілком обґрунтовано звернув увагу, що рішення органів місцевого самоврядування та їх посадових осіб з мотивів невідповідності Конституції або законам України визнаються незаконними з ініціативи заінтересованих осіб судом загальної юрисдикції, тобто в судовому порядку, але це не позбавляє орган місцевого самоврядування права за власною ініціативою або ініціативою інших заінтересованих осіб змінити чи скасувати прийнятий ними правовий акт (у т.ч. з мотивів невідповідності Конституції чи законам України).

Отже, правильно наголосивши на тому, що право органу місцевого самоврядування з власної ініціативи чи з ініціативи інших заінтересованих осіб змінити чи скасувати прийнятий ним правовий акт, але у той же час не можуть скасовувати свої попередні рішення, вносити до них зміни, якщо відповідно до приписів цих рішень виникли правовідносини, пов`язані з реалізацією певних суб`єктивних прав та охоронюваних законом інтересів, і суб`єкти цих правовідносин заперечують проти їх зміни чи припинення, виходячи з принципу «гарантії стабільності суспільних відносин», правову природу якого констатовано Конституційним Судом України у згаданому вище рішенні і підтриманому позицією Верховного Суду в постанові №910/15058/18 від 14.01.2020 р. при дослідженні питання щодо правової можливості скасування органами місцевого самоврядування своїх рішень та у постанові від 24.07.2019 р. №182/2428/16-а щодо визнання незаконним скасування сільською радою власного акту щодо погодження проекту внесення змін до генерального плану, а також Великою Палатою Верховного Суду у постанови від 20.09.2018 р. по справі №521/17710/15-а, від 22.01.2019 р. по справі №371/957/16-а, від 13.03.2019 р. по справі №542/1197/15-а - суд першої інстанції обґрунтовано на переконання колегії суддів детально проаналізував правову природу ненормативних (індивідуальних) правових актів місцевого самоврядування і їх визначальну особливість та спрямованість.

Разом з тим, суд першої інстанції за результатом вирішення ініційованого позивачем у цій справі спору визнав протиправним рішення позачергової шістдесят восьмої сесії VIII скликання Вільшанської селищної ради Голованівського району Кіровоградської області №1484 від 06 лютого 2025 року «Про скасування рішення селищної ради від 28.01.2022 року № 652 «Про затвердження старости Добрянського старостинського округу» і як наслідок скасувавши вказане рішення Вільшанської селищної ради Голованівського району Кіровоградської області №1484 від 06 лютого 2025 року скасував також і Розпорядження Вільшанського селищного голови № 42-к від 17 лютого 2025 року «Про звільнення ОСОБА_2 », яке має похідний характер від цього рішення №1484 та поновив ОСОБА_1 на посаді старости Добрянського старостинського округу з 18 лютого 2025 року і стягнув з Вільшанської селищної ради Голованівського району Кіровоградської області на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу за період з 18.02.2025 року по 05.05.2025 року в розмірі 65055,10 грн.

Як встановлено колегією суддів, підставою для задоволення вимог позивача у цій справі стало те, що рішення Вільшанської селищної ради від 28.01.2022 року № 652 «Про затвердження старости Добрянського старостинського округу» є актом одноразового застосування, який вичерпав свою дію фактом його виконання внаслідок затвердження позивача старостою Добрянського старостинського округу, призначено його на посаду старости села Добрянського старостинського округу розпорядженням Вільшанського селищного голови від 01.02.2022 №30-к позивача було (а.с.23), із записом №09 в трудовій книжці позивача про його призначенні на вказану посаду, що за висновками суду першої інстанції свідчить про виникнення між Вільшанською селищною радою та позивачем трудових правовідносин, як це передбачено ч.2 ст.54-1 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні».

Отже, фактично визначальною підставою для задоволення вимог позивача у цій справі стала протиправність рішення Вільшанської селищної ради від 28.01.2022 року № 652 «Про затвердження старости Добрянського старостинського округу», яке відповідач не мав правових підстав для скасування у т.ч. і з підстав невідповідності вказаного рішення (від 28.01.2022 року № 652) Конституції України і іншим актам законодавства, та рішенням відповідної ради, прийнятим в межах її повноважень.

Свої висновки суд першої інстанції мотивував аналізуючи рішення Конституційного Суду України від 16.04.2009 р. № 7-рп/2009 у справі №1-9/2009 в частині, що стосується підстав не можливості органів місцевого самоврядування скасовувати свої попередні рішення, якщо відповідно до приписів цих рішень виникли правовідносини, пов`язані з реалізацією певних суб`єктивних прав та охоронюваних законом інтересів, і суб`єкти цих правовідносин заперечують проти їх зміни чи припинення, чим суд першої інстанції вважає констатував "гарантію стабільності суспільних відносин" між органами місцевого самоврядування і громадянами, яка породжує у громадян впевненість у тому, що їхнє становище не буде погіршене прийняттям більш пізнього іншого рішення, а правову позицію Верховного Суду щодо правової можливості скасування органами місцевого самоврядування своїх рішень, висловлену у постановах від 14.01.2020 р. по справі №910/15058/18, від 20.09.2018 р. по справі №521/17710/15-а, від 22.01.2019 р. по справі №371/957/16-а, від 13.03.2019 р. по справі №542/1197/15-а, які у сукупності на переконання суду першої інстанції свідчать про те, що органи місцевого самоврядування повинні враховувати, що вони не можуть скасовувати прийняті ними раніше рішення, вносити до них зміни, якщо відповідно до цих рішень виникли правовідносини, пов`язані з реалізацією певних суб`єктивних прав та охоронюваних законом інтересів, і суб`єкти цих правовідносин заперечують проти їх зміни чи припинення, тобто, якщо такі рішення є ненормативними правовими актами одноразового застосування, які вичерпують свою дію фактом їхнього виконання, а отже і не можуть бути скасовані чи змінені органом місцевого самоврядування після їх виконання.

Отже, виходячи з наведених вище обставин, колегія суддів з огляду на встановлений у цій справі неспростовний факт порушення встановленої законодавством процедури ухвалення рішення Вільшанської селищної ради від 28.01.2022 року № 652 «Про затвердження старости Добрянського старостинського округу», вважає за необхідне обговорити два ключових питання, вирішення яких на переконання колегії суддів суттєво впливає на вирішення по суті спору у цій справі, а саме:

-першим питанням, є співставлення визначеної на законодавчому рівні різниці між актами нормативно-правового та ненормативними (індивідуальними) правовими актами місцевого самоврядування, що у даному випадку не було здійснено судом першої інстанції, оскільки фактично суд визначально виходив із беззаперечності того, що рішення Вільшанської селищної ради від 28.01.2022 року № 652 є правовим актом ненормативного характеру одноразового застосування, а відповідач по справі оскаржуючи рішення суду наполягає на тому, що рішення Вільшанської селищної ради від 28.01.2022 року № 652 не відноситься до ненормативного правового акту, яке не слід приймати як виконано, оскільки це рішення і трудові правовідносини між Вільшанською селищною радою та ОСОБА_1 розпочали свою дію та будуть діяти до прийняття рішення про припинення трудових правовідносин (звільнення) позивача;

-другим, є необхідність обговорення питання чи вплинуло порушення встановленої законодавством процедури ухвалення рішення Вільшанської селищної ради від 28.01.2022 року № 652 «Про затвердження старости Добрянського старостинського округу» на правильність цього рішення, оскільки порушення такої процедури може бути підставою до скасування рішення суб`єкта владних повноважень тільки за тієї умови, що воно вплинуло або могло вплинути на правильність цього рішення.

Аналізуючи правову природу актів органами місцевого самоврядування у суспільних правовідносинах, колегія судді акцентує увагу на тому, що: індивідуально-правові акти стосуються виключно конкретних суб`єктів правовідносин (фізичних осіб чи юридичних осіб приватного права), на підставі яких у фізичних осіб та юридичних осіб приватного права виникають, змінюються або припиняються конкретні права та обов`язки, і відповідно, такі акти розраховані на одноразове застосування; а акти нормативно-правового характеру виникають, припиняються або змінюються (зазвичай під впливом норм права) в разі настання передбачених правовою нормою фактів, і в свою чергу розраховані на багаторазове застосування та не стосуються якогось одного суб`єкта правовідносин.

Отже, оскільки Вільшанською селищною радою рішення від 28.01.2022 року № 652 «Про затвердження старости Добрянського старостинського округу» було прийнято в межах повноважень ради для реалізації завдань місцевого самоврядування на підставі ст.25 та ст.54-1 Закону України «Про місцеве самоврядування» та відповідно до вимог Закону України «Про місцеве самоврядування», колегія суддів вважає, що вказаним рішенням хоче і утверджується особа на конкретну посаду, яка відіграє ключову роль у представництві інтересів жителів старостинського округу та взаємодії з виконавчими органами ради, і відповідно не створюється загальнообов`язкові правила для невизначеного кола осіб, але разом з тим колегія суддів вважає, що рішення селищної ради від 28.01.2022 року № 652 беззаперечно є нормативно-правовим актом органу місцевого самоврядування, оскільки є актом владної волі ради, що прийнято на підставі конкретно визначеної норми закону і має юридичні наслідки та стосується організації влади на підвідомчій території.

За наведених у попередньому абзаці обставин, колегія суддів наголошує, що у адміністративного суду при вирішенні спору у цій справі відсутні правові підстави вважати рішення Вільшанської селищної ради від 28.01.2022 року № 652 «Про затвердження старости Добрянського старостинського округу» ненормативним актом індивідуальної дії, який у розумінні наданих Конституційним Судом України роз`яснень не може бути скасоване органом місцевого самоврядування навіть з мотивів невідповідності Конституції чи законів України.

Відповідно, колегії суддів вважає помилковими висновки суду першої інстанції про те, що рішення Вільшанської селищної ради від 28.01.2022 року № 652 «Про затвердження старости Добрянського старостинського округу» є ненормативним правовим актом органу місцевого самоврядування одноразового застосування, яке вичерпало свою дію фактом його виконання саме внаслідок затвердження позивача старостою Добрянського старостинського округу та призначення його на посаду старости села Добрянського старостинського округу розпорядженням Вільшанського селищного голови від 01.02.2022 №30-к, у звязку з чим між Вільшанською селищною радою та позивачем виникли трудові правовідносини, як це передбачено ч.2 ст.54-1 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні».

У даному спірному випадку посилаючись на положення ч.2 ст.54-1 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», зміст якої прямо не вказує на виникнення трудових правовідносин, а лише визначає, що «Староста працює на постійній основі в апараті відповідної ради та її виконавчого комітету, а в разі обрання членом цього виконавчого комітету - у виконавчому комітеті ради», суд першої інстанції на переконання колегії суддів безпідставно не узяв до уваги, що застосування вказаної норми (ч.2 ст.54-1) може бути тільки у випадку попереднього дотримання визначених ч.1 ст.54-1 цього Закону умов затвердження старости у відповідному старостинському окрузі сільською, селищною, міською радою на строк її повноважень за пропозицією відповідного сільського, селищного, міського голови, що вноситься за результатами громадського обговорення (громадських слухань, зборів громадян, інших форм консультацій з громадськістю), проведеного у межах відповідного старостинського округу. При цьому, частиною першої вказаної статті Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» чітко прописано як порядок внесення кандидатури старости на громадське обговорення (громадські слухання, збори громадян, інші форми консультацій з громадськістю) так і процедура підготовки, проведення громадського обговорення кандидатури старости та затвердження сільською, селищною, міською радою кандидатури старости за результатами громадського обговорення.

Оскільки місцеве самоврядування в Україні є конституційним правом територіальної громади - жителів села чи добровільного об`єднання у сільську громаду жителів кількох сіл, селища та міста, якими саме і вирішуються питання місцевого значення в межах Конституції і законів України, а старости представляють інтереси жителів села у раді та здійснюють комунікацію між владою і громадою села, сприяють залученню громади до процесу ухвалення рішень, розв`язують проблеми громади й організовують заходи в селі, колегія суддів наголошу, що затвердження старости без громадського обговорення є неприпустимим, оскільки є грубим порушенням представницької демократії і по суті створює значні ризики для стабільності та ефективності місцевого самоврядування, а відповідно і може мати негативні наслідки для легітимності старости незважаючи на те відповідним розпорядженням селищного голови (яке саме і є ненормативним актом індивідуального характеру) особу вже призначено на посаду старости.

Як правильно зазначив суд першої інстанції розпорядження Вільшанського селищного голови № 42-к від 17 лютого 2025 року «Про звільнення ОСОБА_2 » є похідним від рішення Вільшанської селищної ради Голованівського району Кіровоградської області від 28.01.2022 року № 652 «Про затвердження старости Добрянського старостинського округу», ключовим питанням є саме правомірність/протиправність вказаного рішення від 28.01.2022 року № 652, яке колегія суддів вважає за необхідне оцінювати виходячи з характеру допущених відповідачем порушень, які стосуються саме процедури його ухвалення, оскільки порушення процедури прийняття органом місцевого самоврядування нормативно-правового акту за загальним правилом не породжує правових наслідків для його дійсності тільки у прямо передбачених законом випадках.

Так, оскільки рішення Вільшанської селищної ради від 28 січня 2022 року № 652 «Про затвердження старости Добрянського старостинського округу» було прийнято всупереч вимог ч.1 ст.54-1 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», тобто, без проведення громадського обговорення як це передбачено Законом «Про місцеве самоврядування в Україні», що є по суті фундаментальним порушенням, колегія суддів вважає, що таке рішення дійсно підлягає скасуванню з підстав його не відповідності ст.140 Конституції та ст.54-1 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» та порушення прав і законних інтересів громадян Добрянського старостинського округу принципів законності, а жодним нормативним актом України прямо не передбачено підстав для залишення чинним незаконно прийнятого рішення селищної ради про затвердження старости без дотримання процедури громадського обговорення, і сам по собі факт призначення позивача на посаду старости села Добрянського старостинського округу розпорядженням Вільшанського селищного голови від 01.02.2022 №30-к та внесення відповідного запису до його трудової книжки, самі по собі не спростовують незаконності рішення Вільшанської селищної ради від 28 січня 2022 року № 652 та не можуть слугувати підставою для узаконення ухваленого відповідачем з порушенням вимог ст.140 Конституції і ст.54-1 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» рішення від 28 січня 2022 року № 652, оскільки як вказане розпорядження і записи до трудової книжки позивача, так і складання позивачем Присяги є лише завершальним етапом для можливості позивача приступити до своїх повноважень, але не підміняє дотримання вимог ч.1 ст.54-1 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні».

Підсумовуючи вищевикладене у сукупності, колегія суддів погоджується з доводами апеляційної скарги Вільшанської селищної ради Голованівського району Кіровоградської області стосовно правомірності прийнятого на позачерговій шістдесят восьмій сесії VIII скликання Вільшанської селищної ради Голованівського району Кіровоградської області рішення №1484 від 06 лютого 2025 року «Про скасування рішення селищної ради від 28.01.2022 року № 652 «Про затвердження старости Добрянського старостинського округу», що в свою чергу є підставою для скасування рішення суду першої інстанції у цій справі, з прийняттям іншого рішення про відмову у задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до Вільшанської селищної ради Голованівського району Кіровоградської області у повному обсязі

Керуючись ст.ст. 242, 315, 317, 319, 321, 322, 325 КАС України КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Вільшанської селищної ради Голованівського району Кіровоградської області задовольнити.

Рішення Кіровоградського окружного адміністративного суду від 05 травня 2025 року скасувати.

У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до Вільшанської селищної ради Голованівського району Кіровоградської області про визнання протиправним та скасування рішення відмовити у повному обсязі.

Постанова Третього апеляційного адміністративного суду набирає законної сили з дати її ухвалення та може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту судового рішення.

Головуючий - суддя С.В. Сафронова

суддя Д.В. Чепурнов

суддя В.А. Шальєва