Справа № 480/118/26
Суддя: В.О. Павлічек
Дата ухвалення: 2026-01-27 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

СУМСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

про відмову у забезпеченні позову

27 січня 2026 року Справа № 480/118/26

Суддя Сумського окружного адміністративного суду Павлічек В.О., розглянувши заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову в адміністративній справі за позовом ОСОБА_1 до Андріяшівської сільської ради Роменського району Сумської області про заборону вчиняти дії,-

В С Т А Н О В И В:

До Сумського окружного адміністративного суду звернулася ОСОБА_1 з позовною заявою до Андріяшівської сільської ради Роменського району Сумської області, в якій просить:

1. Визнати рішення сесії Андріяшівської сільської ради від 21 серпня 2025 року про відмову ОСОБА_1 у наданні дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для сінокосіння і випасання худоби, орієнтовною площею 2 га, розташованої в с. Перекопівка на території Перекопівського старостинського округу Андріяшівської сільської ради Роменського району Сумської області (користування) протиправним та нечинним.

2. Зобов`язати Андріяшівську сільську раду надати ОСОБА_1 дозвіл на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для сінокосіння і випасання худоби, орієнтовною площею 2 га, розташованої в с. Перекопівка на території Перекопівського старостинського округу Андріяшівської сільської ради Роменського району Сумської області.

3. Заборонити Андріяшівській сільській раді надавати іншим особам дозвіл на розробку проекту землеустрою щодо відведення зазначеної Земельної ділянки, його затверджувати та передавати її у власність чи в оренду іншим особам.

Ухвалою Сумського окружного адміністративного суду від 09.01.2026 року позовну заяву було залишено без руху, оскільки вона була подана з порушенням вимог Кодексу адміністративного судочинства України, а саме: в позовній заяві позивач, зокрема, просить заборонити Андріяшівській сільській раді надавати іншим особам дозвіл на розробку проекту землеустрою щодо відведення зазначеної Земельної ділянки, його затверджувати та передавати її у власність чи в оренду іншим особам, що в розумінні п. 2 ч. 1 ст. 151 Кодексу адміністративного судочинства України може бути видом забезпечення позову. При цьому в позовній заяві відсутні будь-які обгрунтування даної вимоги. Також позивачем не було додано до позовної заяви докази сплати судового збору за дану вимогу.

В даній ухвалі судом було зазначено, що позивачу необхідно усунути недоліки позовної заяви шляхом уточнення, чи є вимога про заборону Андріяшівській сільській раді надавати іншим особам дозвіл на розробку проекту землеустрою щодо відведення зазначеної Земельної ділянки, його затверджувати та передавати її у власність чи в оренду іншим особам, позовною, чи є клопотанням про забезпечення позову, а також наданням доказів сплати судового збору за дану вимогу у визначеному законодавством розмірі.

На виконання вимог суду, позивачем подано клопотання про забезпечння позову, в якому просить:

1. Заборонити Андріяшівській сільській раді, окрім ОСОБА_1 , надавати іншим особам дозвіл на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки (орієнтовною площею 2 га, розташованої в с. Перекопівка на території Перекопівського старостинського округу Андріяшівської сільської ради Роменського району Сумської області), затверджувати проект землеустрою для інших осіб та передавати зазначену земельну ділянку у власність чи в оренду іншим особам.

2. Встановити для Андріяшівської сільської ради термін надання дозволу ОСОБА_1 на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для сінокосіння і випасання худоби, орієнтовною площею 2 га, розташованої в с. Перекопівка на території Перекопівського старостинського округу Андріяшівської сільської ради Роменського району Сумської області.

Також надано докази сплати судового збору за подання клопотання про забезпечення позову.

Клопотання обгрунтовується тим, що надання дозволу іншій особі суттєво обмежить права позивача і може її лишити законного права та інтересу отримати в оренду земельну ділянку. Позивач вважає, що оскільки розгляд справи в Сумському окружному адміністративному суді, потім одержання дозволу на розробку проекту землеустрою, розробка проекту землеустрою землевпорядної організацією, затвердження проекту землеустрою згідно чинного законодавства та розробка і підписання договору оренди Земельної ділянки займе невизначений зараз, але тривалий період часу, цілком ймовірно, що в цей період часу відповідач може надати дозвіл на розробку проекту землеустрою Земельної ділянки іншій особі і створювати їй штучні перешкоди для розробки і затвердження документів і укладення договору оренди Земельної ділянки. На думку позивача, це істотно ускладнить чи унеможливить виконання рішення Сумського окружного адміністративного суду за її позовом і в подальшому може перешкодити її законному праву у набутті земельної ділянки в оренду.

Дослідивши клопотання про забезпечення позову, суд дійшов висновку, що заява не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1-2 ст. 150 КАС України суд за заявою учасника справи або з власної ініціативи має право вжити визначені цією статтею заходи забезпечення позову.

Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо:

1) невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду; або

2) очевидними є ознаки протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, та порушення прав, свобод або інтересів особи, яка звернулася до суду, таким рішенням, дією або бездіяльністю.

Згідно з положеннями частини першої статті 151 КАС України позов може бути забезпечено: 1) зупиненням дії індивідуального акта або нормативно-правового акта; 2) забороною відповідачу вчиняти певні дії; 4) забороною іншим особам вчиняти дії, що стосуються предмета спору; 5) зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа або іншого документа, за яким стягнення здійснюється в безспірному порядку.

Заходи забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами. Суд також повинен враховувати співвідношення прав (інтересу), про захист яких просить заявник, із наслідками вжиття заходів забезпечення позову для заінтересованих осіб (частина друга статті 151 КАС України).

В ухвалі про забезпечення позову суд зазначає вид забезпечення позову та підстави його обрання (частина шоста статті 154 КАС України).

Тобто, метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій із боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

Крім того, суд звертає увагу на те, що заходи забезпечення мають бути вжиті лише в межах позовних вимог, бути адекватними та співмірними з позовними вимогами.

Співмірність передбачає співвідношення негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії.

Адекватність заходу забезпечення позову, що застосовується судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється судом, зокрема, з урахуванням співвідношення права (інтересу), про захист яких просить заявник, з майновими (репутаційними, службовими, іншими) наслідками.

Аналогічний правовий висновок міститься у постановах Касаційного адміністративного суду від 21.09.2023 року у справі №580/244/23, від 11.12.2023 року по справі № 802/112/18-а, від 18 червня 2024 року по справі № ЗП/620/6/23, від 17.10.2024 року по справі № 300/1691/21.

Отже при вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням такого: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

При цьому, вирішуючи питання про вжиття заходів забезпечення позову, суд в ухвалі про забезпечення позову повинен навести мотиви, з яких він дійшов висновку, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача. Також суд має вказати, в чому будуть полягати дії, направлені на відновлення прав позивача, оцінити складність вчинення цих дій, встановити, що витрати, пов`язані з відновленням прав, будуть значними.

Так само суд повинен вказати підстави, з яких він дійшов висновку про існування очевидних ознак протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, та порушення прав, свобод або інтересів особи, яка звернулася до суду, цим рішенням, дією або бездіяльністю до ухвалення рішення у справі.

Як вбачається зі змісту клоптання про забезпечення позову, заявник вважає за необхідне вжити заходи забезпечення позову шляхом заборонити Андріяшівській сільській раді, окрім ОСОБА_1 , надавати іншим особам дозвіл на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки (орієнтовною площею 2 га, розташованої в с. Перекопівка на території Перекопівського старостинського округу Андріяшівської сільської ради Роменського району Сумської області), затверджувати проект землеустрою для інших осіб та передавати зазначену земельну ділянку у власність чи в оренду іншим особам, встановлення для Андріяшівської сільської ради термін надання дозволу ОСОБА_1 на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для сінокосіння і випасання худоби, орієнтовною площею 2 га, розташованої в с. Перекопівка на території Перекопівського старостинського округу Андріяшівської сільської ради Роменського району Сумської області.

Обґрунтовуючи необхідність вжиття заходів забезпечення позову, позивач вказує на те, що оскільки розгляд справи в Сумському окружному адміністративному суді, потім одержання дозволу на розробку проекту землеустрою, розробка проекту землеустрою землевпорядної організацією, затвердження проекту землеустрою згідно чинного законодавства та розробка і підписання договору оренди Земельної ділянки займе невизначений зараз, але тривалий період часу, цілком ймовірно, що в цей період часу відповідач може надати дозвіл на розробку проекту землеустрою Земельної ділянки іншій особі і створювати їй штучні перешкоди для розробки і затвердження документів і укладення договору оренди Земельної ділянки.

Зазначені заявником обставини, на переконання суду, не свідчать про те, що вони можуть істотно ускладнити чи унеможливити поновлення порушених прав позивача та інтересів, за захистом яких позивач звернулася до суду.

Крім того суд звертає увагу на те, що частиною 1 ст. 151 КАС України не передбачено такого способу забезпечення позову, як встановлення терміну надання дозволу.

Отже, станом на день постановлення цієї ухвали відсутні підстави для висновку, що існуватиме неможливість захисту прав, свобод та інтересів позивача після набрання законної сили рішенням в адміністративній справі без вжиття заходів забезпечення позову, а також що існуватиме необхідність докладання значних зусиль та витрат для відновлення її прав у майбутньому, оскільки заявником не обґрунтовано невідворотність настання стверджуваних наслідків без застосування заходів забезпечення позову.

Крім того, суд зазначає, що можливе настання негативних наслідків не є беззаперечним доказом для вжиття заходів забезпечення адміністративного позову. Суд здійснює захист реально порушених прав, а не тих, які ймовірно може бути порушено у майбутньому.

Аналогічна правова позиція викладена Верховним Судом у постанові від 06.09.2019 у справі №826/13306/18.

Відповідно до правової позиції Європейського суду з прав людини, викладеної в рішенні від 15.11.2007 по справі "Бендерський проти України", в якому Суд зазначив, що судові рішення мають в достатній мірі висвітлювати мотиви, на яких вони базуються.

У справі "Беєлер проти Італії" Європейський суд з прав людини зазначив, що будь-яке втручання органу влади у захищене право не суперечитиме загальній нормі, викладеній у першому реченні частини 1 статті 1 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, лише якщо забезпечено "справедливий баланс" між загальним інтересом суспільства та вимогам захисту основоположних прав конкретної особи. Питання щодо того, чи було забезпечено такий справедливий баланс, стає актуальним лише після того, як встановлено, що відповідне втручання задовольнило вимогу законності і не було свавільним.

Крім того, у рішенні від 09.01.2007 у справі "Інтерсплав" проти України" Суд наголосив, що втручання має бути пропорційним та не становити надмірного тягаря, іншими словами воно має забезпечувати "справедливий баланс" між інтересами особи і суспільства.

При вирішенні питання про вжиття заходів забезпечення позову перш за все необхідно перевірити наявність очевидної небезпеки заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам позивача до ухвалення рішення в адміністративній справі, або захист цих прав, свобод та інтересів стане неможливим без вжиття таких заходів, або для їх відновлення необхідно буде докласти значних зусиль та витрат.

Отже, із наведеного слідує, що, вирішуючи питання про вжиття заходів забезпечення позову, суд має пересвідчитись, що надані докази та доводи позивача переконливо свідчать про наявність підстав для забезпечення позову.

Проте, позивачем не наведено жодних істотних обставин та належних доказів, які б вказували на наявність очевидної небезпеки заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам позивача до ухвалення рішення у даній адміністративній справі, а також того, що без вжиття заходів забезпечення позову стане неможливим захист цих прав свобод та інтересів або для їх відновлення необхідно буде докласти значних зусиль та витрат.

З огляду на вищевикладене, виходячи з принципу співмірного вжиття заходів забезпечення позову, та з огляду на приписи статті 150 КАС України, за відсутності обґрунтованих підстав та доказів на підтвердження доводів, викладених у клопотанні про забезпечення позову, суд дійшов висновку, що клопотання про забезпечення позову є необґрунтованою та не підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст. 150, 151, 154, 248, 256 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

У Х В А Л И В:

У задоволенні клопотання ОСОБА_1 про забезпечення позову - відмовити.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Другого апеляційного адміністративного суду в п`ятнадцятиденний строк з дня складання ухвали.

Суддя В.О. Павлічек