Справа № 420/12695/22
Суддя: Вовченко О.А.
Дата ухвалення: 2026-01-26 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 січня 2026 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі судді Вовченко О.А., розглянувши у порядку письмового провадження в приміщенні суду в м. Одесі адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправною бездіяльність та зобов`язання вчинити дії,-

В С Т А Н О В И В:

До Одеського окружного адміністративного суду 12 вересня 2022 надійшла позовна заява ОСОБА_1 до військової частини НОМЕР_1 , в якій позивач просить суд:

1. Визнати бездіяльність військової частини НОМЕР_1 щодо невиплати щомісячної премії за особистий внесок у загальні результати служби в розмірі 212 % посадового окладу та додаткової винагороди в розмірі 30000 гривень за період: «липень» 2022 року протиправною;

2. Зобов`язати військову частину НОМЕР_1 здійснити виплату щомісячної премії за особистий внесок у загальні результати служби в розмірі 212 % посадового окладу та додаткової винагороди в розмірі 30000 гривень за період: «липень» 2022 року.

Як зазначено у позові, 01 березня 2022 року позивача було прийнято на військову службу до військової частини НОМЕР_2 . Згідно наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 01.03.2022 № 44 ОСОБА_1 призначено виплату щомісячної премії за особистий внесок загальні результати служби в розмірі 212% посадового окладу, та інші надбавки. Посадовий оклад згідно наказу від 01.03.2022 № 44 становить 3170,00 гривень на місяць. Однак, в день отримання виплат, відповідачем позивачу не було здійснено нарахування та виплату щомісячної премії за особистий внесок у загальні результати служби в розмірі 212% посадового окладу та додаткової винагороди в розмірі 30000 гривень за період: «липень» 2022 року.

Позивач вважає, що своїми неправомірними діями відповідач порушив його право на гарантовані виплати грошового забезпечення, в розмірах, шо встановлені під час його прийняття на військову службу до військової частини НОМЕР_1 та гарантовану державою додаткову винагороду в розмірі 30000 гривень. Отже, як стверджує позивач, станом на сьогоднішній день у відповідача переді ОСОБА_1 виникла заборгованість по виплаті грошового забезпечення, а саме щомісячної премії за особистий внесок у загальні результати служби в розмірі 212% посадового окладу та додаткової винагороди в розмірі 30000 гривень за період: «липень» 2022 року.

Ухвалою суду від 15.09.2022 року зупинено провадження по справі №420/12695/22 за позовом ОСОБА_1 до військової частини НОМЕР_1 , про визнання протиправною бездіяльність та зобов`язання вчинити дії до припинення або скасування воєнного стану в Україні.

Ухвалою суду від 14.11.2024 року поновлено провадження по справі.

Ухвалою суду від 17.04.2025 року витребувано у військової частини НОМЕР_1 :

- інформацію (з доказами на її підтвердження) про розмір нарахованого та виплаченого грошового забезпечення ОСОБА_1 за період липень 2022 року вересень 2022 року (із зазначенням його складових;

- інформацію (з доказами на її підтвердження) про розмір нарахованої та виплаченої премії ОСОБА_1 за липень 2022 року (із зазначенням правових та фактичних підстав для нарахування та виплати чи припинення нарахування та виплати);

- інформацію (з доказами на її підтвердження) про нарахування та виплату додаткової винагороди в розмірі 30000 гривень ОСОБА_1 за липень 2022 року (із зазначенням правових підстав для нарахування та виплати чи ненарахування та не виплати).

За вх. №42067/25 від представника військової частини НОМЕР_1 до суду надійшов лист на виконання вимог ухвали суду від 17.04.2025 року разом із довідкою №972/1580 від 30.04.2025 року.

Ухвалою суду від 11.11.2025 року витребувано у військової частини НОМЕР_1 :

- інформацію щодо тарифного розряду за посадою на якій проходив службу ОСОБА_1 станом на березень 2022 року та на липень 2022 року

- рішення Міністра оборони України, яким встановлені розміри щомісячної премії для відповідних категорій військовослужбовців, яке діяло у липні 2022 року.

За вх.№ ЕС130925/25 від представника відповідача до суду надійшло клопотання разом із витребуваними судом доказами.

Станом на дату вирішення даної адміністративної справи відзиву на позову до суду не надходило.

Розглянувши матеріали справи, всебічно та повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов та відзив, оцінивши надані учасниками судового процесу докази в їх сукупності, судом встановлено таке.

ОСОБА_1 проходив військову службу у військовій частині НОМЕР_1 .

Наказом командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 01.03.2022 року №44 позивача з 01 березня 2022 року зараховано до списків особового складу військової частини НОМЕР_1 , поставлено на всі види забезпечення з 01.03.2022 (з обіду) та призначено на посаду головного сержанта командира автомобільного відділення взводу матеріально-технічного забезпечення військової частини НОМЕР_1 ВОС 787147А.

Даним наказано визначено вважати позивач таким що з "01" березня 2022 року справи та посаду прийняв і приступив до виконання службових обов`язків за посадою з посадовим окладом 3170 (три тисячі сто сімдесят) гривень на місяць. Встановити 09 (дев`ятий) тарифний розряд за посадою, шпк "старший сержант".

Згідно наказу від 01.03.2022 року №44 вислуга років позивача у Збройних Силах України становить: календарна 1 рік, 06 місяців, 07 днів.

Крім того, даним наказом наказано виплачувати позивачу щомісячну премію за особистий внесок у загальні результати служби в розмірі 212% посадового окладу надбавку за особливості проходження військової служби в розмірі 65% посадового окладу з урахуванням окладу за військовим званням та надбавку за вислуги років.

Судом встановлено, що у липні 2022 року нарахування та виплата позивачу було проведено у розмірі 163%.

Також судом встановлено, що за липень 2022 року позивачу було здійснено нарахування та виплата додаткової винагороди в розмірі 30000 гривень на підтвердження чого відповідачем надано до суду копію довідки №972/1580 від 30.04.2025 року.

Вважаючи протиправною бездіяльність військової частини НОМЕР_1 щодо невиплати щомісячної премії за особистий внесок у загальні результати служби в розмірі 212 % посадового окладу та додаткової винагороди в розмірі 30000 гривень за період: «липень» 2022 року протиправною, позивач звернулась до суду з даним позовом.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

За приписами ч.1, 2 ст.17 Конституції України, захист суверенітету і територіальної цілісності України, забезпечення її економічної та інформаційної безпеки є найважливішими функціями держави, справою всього Українського народу.

Оборона України, захист її суверенітету, територіальної цілісності і недоторканності покладаються на Збройні Сили України.

В силу ст. 65 Конституції України захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, шанування її державних символів є обов`язком громадян України. Громадяни відбувають військову службу відповідно до закону.

Правове регулювання відносин між державою і громадянами України у зв`язку з виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни здійснює Закон України Про військовий обов`язок і військову службу від 25.03.1992 № 2232-ХІІ (далі - Закон №2232-ХІІ).

В ч. 1 ст. 1 Закону № 2232-ХІІ визначено, що захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України є конституційним обов`язком громадян України.

Згідно із ч. 1 ст. 2 Закону № 2232-ХІІ військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України (за винятком випадків, визначених законом), іноземців та осіб без громадянства, пов`язаній із обороною України, її незалежності та територіальної цілісності. Час проходження військової служби зараховується громадянам України до їх страхового стажу, стажу роботи, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби.

В силу статті 1-2 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», військовослужбовці користуються усіма правами і свободами людини та громадянина, гарантіями цих прав і свобод, закріпленими в Конституції України та законах України, з урахуванням особливостей, встановлених цим та іншими законами.

У зв`язку з особливим характером військової служби, яка пов`язана із захистом Вітчизни, військовослужбовцям надаються визначені законом пільги, гарантії та компенсації.

Статтею 9 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» від 20.12.1991 №2011-XII (далі - Закон №2011-XII) визначено, що держава гарантує військовослужбовцям достатнє матеріальне, грошове та інші види забезпечення в обсязі, що відповідає умовам військової служби, стимулює закріплення кваліфікованих військових кадрів.

До складу грошового забезпечення входять: посадовий оклад, оклад за військовим званням; щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія); одноразові додаткові види грошового забезпечення.

Грошове забезпечення визначається залежно від посади, військового звання, тривалості, інтенсивності та умов військової служби, кваліфікації, наукового ступеня і вченого звання військовослужбовця. Грошове забезпечення підлягає індексації відповідно до закону.

Грошове забезпечення виплачується у розмірах, що встановлюються Кабінетом Міністрів України, та повинно забезпечувати достатні матеріальні умови для комплектування Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань та правоохоронних органів кваліфікованим особовим складом, враховувати характер, умови служби, стимулювати досягнення високих результатів у службовій діяльності.

Порядок виплати грошового забезпечення визначається Міністром оборони України, керівниками центральних органів виконавчої влади, що мають у своєму підпорядкуванні утворені відповідно до законів України військові формування та правоохоронні органи, керівниками розвідувальних органів України.

Наказом Міністерства оборони України від 07.06.2018 №260 затверджено Порядок виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам (далі - Порядок №260), яким згідно з пунктом 1 розділу I, визначено механізм та умови виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України, Державної спеціальної служби транспорту України та деяким іншим особам. Цей Порядок розроблено відповідно до Постанови № 704.

Відповідно до п.1 розділу XVI Порядку №260 командири (начальники) військових частин, військових навчальних закладів, установ та організацій Збройних Сил України мають право щомісяця здійснювати преміювання військовослужбовців (крім військовослужбовців строкової військової служби) відповідно до їх особистого внеску в загальні результати служби.

Пунктом 2 розділу XVI Порядку №260 визначено, що розмір щомісячної премії, але не менше 10 відсотків посадового окладу, встановлює Міністр оборони України для відповідних категорій військовослужбовців виходячи з наявного фонду грошового забезпечення, передбаченого в кошторисі Міністерства оборони України, та особливостей проходження військової служби.

Розмір щомісячної премії у військовій частині НОМЕР_3 та підпорядкованих їй військових частинах установлює командир цієї частини виходячи з наявного фонду грошового забезпечення, передбаченого в кошторисі військової частини НОМЕР_3 .

З наданої відповідачем до суду телеграми за підписом Міністра оборони України від 04 березня 2022 року судом встановлено, що з 01.03.2022 року встановлено щомісячну премію військовослужбовцям, які проходять військову службу за контрактом (призовом) на посадах рядового, сержантського, старшинського та офіцерського складу (крім військовослужбовців, які проходять військову службу за контрактом (призовом) у військових частинах, підпорядкованих Командуванню Сил спеціальних операцій, Командуванню Десантно-штурмових військ, Командуванню морської піхоти Військово-Морських Сил, в екіпажах надводних кораблів (суден, катерів), які перебувають у строю (в ремонті), в управліннях груп, ланок, загонів, дивізіонів, бригад та центрів, до складу яких входять кораблі, морські судна, самохідні охідні рейдові судна або катери, які постійно розміщені на кораблях (суднах, катерах) та у військових частинах 40952, А1420, А1420-А, А1420-Б, А1420-М, A1556, A1778, A1927, A4267, A3715, A3892, A3029), мають 9 тарифний розряд та вислугу років понад 1 рік 212%.

Як вже встановлено судом, позивача призначено на посаду із встановленням 9 тарифного розрядку.

Тобто, як згідно із наказом №44 від 01.03.2022 року, так і згідно вказаної телеграми, відсотковий розмір премії позивача мав складати 212%.

Відповідно до п.3, п.4 розділу XVI Порядку №260 виплата щомісячної премії військовослужбовцям здійснюється на підставі наказу командира військової частини, який видається до 05 числа місяця, наступного за місяцем преміювання, з урахуванням військової дисципліни, наявності дисциплінарних стягнень, показників виконання службових обов`язків.

При порушенні військової дисципліни, незадовільному виконанні службових обов`язків виплата щомісячної премії військовослужбовцям здійснюється в таких розмірах:

у разі накладення на військовослужбовця дисциплінарного стягнення «догана», оголошеного письмовим наказом (розпорядженням) командира військової частини (керівника органу військового управління),- 90 відсотків встановленого розміру щомісячної премії;

у разі накладення на військовослужбовця дисциплінарного стягнення «сувора догана», оголошеного письмовим наказом (розпорядженням) командира військової частини (керівника органу військового управління),- 80 відсотків встановленого розміру щомісячної премії;

у разі накладення на військовослужбовця двох дисциплінарних стягнень «догана» («сувора догана»), оголошених письмовим наказом (розпорядженням) командира військової частини (керівника органу військового управління),- 60 відсотків встановленого розміру щомісячної премії;

у разі накладення на військовослужбовця трьох дисциплінарних стягнень «догана» («сувора догана»), оголошених письмовим наказом (розпорядженням) командира військової частини (керівника органу військового управління),- 50 відсотків встановленого розміру щомісячної премії.

Командир військової частини здійснює преміювання у зазначених розмірах за календарний місяць, у якому накладено дисциплінарне стягнення, або за місяць, у якому до військової частини надійшло повідомлення про накладення дисциплінарного стягнення вищим командиром (за винятком випадків, коли таке стягнення знято встановленим порядком у цьому самому місяці).

Судом встановлено, що наказом командира військової частини НОМЕР_1 №95 від 26.07.2022 року старшого сержанта ОСОБА_1 , головного сержанта взводу матеріально-технічного забезпечення військової частини НОМЕР_1 , в порядку статей 45, 55 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, притягнуто до дисциплінарної відповідальності, передбаченої пунктом «в» статті 48 Дисциплінарного статуту, а саме оголосити «зауваження».

Таким чином, у відповідача були відсутні підстави відповідно до п.4 розділу XVI Порядку №260 проводити виплату премії позивача у меншому розмірі.

Згідно з п.5 та п.6 розділу XVI Порядку №260 військовослужбовцям щомісячні премії не виплачуються в таких випадках:

за невихід на службу (навчання) без поважних причин - за місяць, у якому здійснено таке порушення;

за вживання алкогольних напоїв (наркотичних речовин) на території військової частини як у службовий, так і в позаслужбовий час, прибуття на службу в нетверезому стані (у стані наркотичного сп`яніння) - за місяць, у якому здійснено таке порушення;

у разі накладення дисциплінарного стягнення у вигляді попередження про неповну службову відповідність, пониження в посаді, пониження у військовому званні на один ступінь, позбавлення військового звання - за місяць, у якому накладено дисциплінарне стягнення, або за місяць, у якому до військової частини надійшло повідомлення про накладення дисциплінарного стягнення вищим командиром;

у разі винесення судом постанови про накладення адміністративного стягнення за вчинення військового адміністративного правопорушення або адміністративного правопорушення, пов`язаного з корупцією, - за місяць, у якому така постанова надійшла до військової частини;

у разі накладення на військовослужбовця в календарному місяці більше трьох дисциплінарних стягнень, крім дисциплінарного стягнення "зауваження", - за місяць, у якому накладено дисциплінарні стягнення, або за місяць, у якому до військової частини надійшло повідомлення про накладення дисциплінарного стягнення вищим командиром;

у разі відрахування з ад`юнктури або докторантури вищого військового навчального закладу, військового навчального підрозділу закладу вищої освіти або науково-дослідної установи через невиконання індивідуального навчального плану (індивідуального плану наукової роботи) або недисциплінованість - за місяць, у якому було здійснено відрахування;

у разі неуспішного закінчення ад`юнктури або докторантури вищого військового навчального закладу, військового навчального підрозділу закладу вищої освіти або науково-дослідної установи - за місяць, у якому закінчилося навчання;

у разі звільнення з військової служби за службовою невідповідністю, у зв`язку з позбавленням військового звання в дисциплінарному порядку, у зв`язку з обвинувальним вироком суду, що набрав законної сили, у зв`язку із систематичним невиконанням умов контракту військовослужбовцем - з місяця, у якому надійшов витяг з наказу про звільнення;

у разі порушення вимог законів та інших нормативно-правових актів, які призвели до матеріальних збитків, - за місяць, у якому видано наказ про притягнення до матеріальної відповідальності;

у разі скоєння у військовій частині аварій, подій, пов`язаних із загибеллю людей з вини військовослужбовців під час виконання ними службових обов`язків, чи злочинів - за місяць, у якому сталася аварія, подія, пов`язана із загибеллю людей.

Забороняється не виплачувати премію військовослужбовцям або зменшувати її розмір протягом кількох місяців за одне й те саме допущене порушення.

Судом не встановлено наявності підстав для невиплати позивачу премії за липень 2022 року.

Так, як вже встановлено судом у липні 2022 року нарахування та виплата позивачу було проведено у розмірі 163%.

Протягом усього строку розгляду даної адміністративної справи відповідачем не надано доказів та не наведено жодного доводу ні підтвердження правомірності зменшення відсоткового розміру премії позивачу.

З урахуванням встановлених судом обставин у даній справи, суд дійшов висновку, що бездіяльність військової частини НОМЕР_1 щодо невиплати щомісячної премії за особистий внесок у загальні результати служби в розмірі 212 % за період: «липень» 2022 року є протиправною, а вимоги позивача в цій частині такими, що підлягають задоволенню.

Щодо виплати позивачу додаткової винагороди в розмірі 30000 гривень, суд зазначає

Указом Президента України від 24.02.2022 №64/2022 «Про введення воєнного стану» у зв`язку з військовою агресією російської федерації в Україні введений воєнний стан з 24.02.2022, який неодноразово продовжувався та триває до теперішнього часу.

На виконання Указів Президента України від 24 лютого 2022 року № 64 "Про введення воєнного стану в Україні" та № 69 "Про загальну мобілізацію", 28 лютого 2022 року Кабінетом Міністрів України прийнята Постанова № 168, пунктом 1 якої установлено, що на період дії воєнного стану військовослужбовцям Збройних Сил, Служби безпеки, Служби зовнішньої розвідки, Головного управління розвідки Міністерства оборони, Національної гвардії, Державної прикордонної служби, Управління державної охорони, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації, Державної спеціальної служби транспорту, військовим прокурорам Офісу Генерального прокурора, особам рядового і начальницького складу Державної служби з надзвичайних ситуацій, співробітникам Служби судової охорони, особам начальницького складу управління спеціальних операцій Національного антикорупційного бюро та поліцейським, а також особам рядового і начальницького складу Державної кримінально-виконавчої служби, які несуть службу в органах і установах зазначеної Служби в межах територіальних громад, які розташовані в районі проведення воєнних (бойових) дій або перебувають в тимчасовій окупації, оточенні (блокуванні), виплачується додаткова винагорода в розмірі до 30000 гривень пропорційно в розрахунку на місяць (крім осіб рядового і начальницького складу Державної кримінально-виконавчої служби, яким така винагорода виплачується пропорційно часу проходження служби в розрахунку на місяць), а тим з них, які беруть безпосередню участь у бойових діях або забезпечують здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах у період здійснення зазначених заходів (у тому числі військовослужбовцям строкової служби), - розмір цієї додаткової винагороди збільшується до 100 000 гривень в розрахунку на місяць пропорційно часу участі у таких діях та заходах.

Судом встановлено, що за липень 2022 року позивачу було здійснено нарахування та виплата додаткової винагороди в розмірі 30000 гривень на підтвердження чого відповідачем надано до суду копію довідки №972/1580 від 30.04.2025 року.

Суд зазначає, що чудовому захисту підлягає порушене право і таке порушення має бути обґрунтованим, а порушене право - реальним. Це означає, що праву позивача на звернення до суду за захистом порушеного права чи інтересу кореспондує обов`язок (у разі звернення до суду) обґрунтувати, у чому полягає порушене право і яким чином таке право має бути захищене (відновлене).

Зважаючи на предмет та підстави позову, наведені позивачем обґрунтування, надані позивачем та зібрані судом докази, суд дійшов висновку, що право позивача на виплату додаткової винагороди в розмірі 30000 гривень відповідно до постанови Кабінету Міністрів України №168 не було порушено відповідачем.

Зважаючи на вищевикладене, суд дійшов висновку, що у задоволенні позовної заяви ОСОБА_1 в частині бездіяльності військової частини НОМЕР_1 щодо невиплати додаткової винагороди в розмірі 30000 гривень за період: «липень» 2022 року необхідно відмовити.

Решта доводів та заперечень учасників справи висновків суду по суті позовних вимог не спростовують. Необхідно зазначити, що згідно практики Європейського суду з прав людини та зокрема, рішення у справі Серявін та інші проти України від 10 лютого 2010 року, заява 4909/04, відповідно до п.58 якого суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі Руїс Торіха проти Іспанії від 9 грудня 1994 року, серія A, № 303-A, п.29).

В пункті 42 рішення Європейського суду з прав людини у справі Бендерський проти України від 15 листопада 2007 року, заява № 22750/02, зазначено, що відповідно до практики, яка відображає принцип належного здійснення правосуддя, судові рішення мають у достатній мірі висвітлювати мотиви, на яких вони базуються. Межі такого обов`язку можуть різнитися залежно від природи рішення та мають оцінюватися в світлі обставин кожної справи.

Підсумовуючи наведене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги є такими, що підлягають частковому задоволенню.

Керуючись вимогами ст.ст. 7, 9, 241-246, 250, 255, 262, 295, КАС України, суд, -

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправною бездіяльність та зобов`язання вчинити дії задовольнити частково.

Визнати бездіяльність військової частини НОМЕР_1 щодо невиплати ОСОБА_1 щомісячної премії за особистий внесок у загальні результати служби в розмірі 212 % за період: «липень» 2022 року протиправною.

Зобов`язати військову частину НОМЕР_1 здійснити нарахування та виплату ОСОБА_1 щомісячної премії за особистий внесок у загальні результати служби в розмірі 212 % посадового окладу за період: «липень» 2022 року.

У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги до П`ятого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Позивач: ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_4 ).

Відповідач: Військова частина НОМЕР_1 ( АДРЕСА_2 , код ЄДРПОУ НОМЕР_5 ).

Суддя О.А. Вовченко