Справа № 240/11481/25
Суддя: Майстренко Наталія Миколаївна
Дата ухвалення: 2026-01-27 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

27 січня 2026 року м. Житомир справа № 240/11481/25

категорія 106020200

Житомирський окружний адміністративний суд у складі судді Майстренко Н.М., розглянувши у письмовому провадженні заяву ОСОБА_1 про визнання протиправними дій в адміністративній справі за позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправними дій, зобов`язання вчинити дії,

встановив:

Рішенням Житомирського окружного адміністративного суду від 15.09.2025 року у справі № 240/11481/25 адміністративний позов ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України задоволено частково та:

- визнано протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_2 Національної гвардії України, яка полягає у незастосуванні пункту 4 постанови Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 року №704 "Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб" в редакції, чинній з 29.01.2020 року при обчисленні ОСОБА_1 в період з 18.05.2021 по 19.05.2023 включно розмірів посадового окладу та окладу за військовим званням, а саме невизначення розміру посадового окладу та окладу за військовим званням шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня відповідного календарного року, на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з додатками 1,14 вказаної постанови;

- зобов`язано Військову частину НОМЕР_2 Національної гвардії України здійснити ОСОБА_1 перерахунок з 18.05.2021 по 19.05.2023 сум грошового забезпечення, в тому числі грошової допомоги для оздоровлення за 2022-2023 роки, для вирішення соціально побутових питань за 2022-2023 роки, обчисливши їх із розмірів посадового окладу та окладу за військовим званням, визначених з урахуванням пункту 4 постанови Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 року № 704 "Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб" (в редакції чинній з 29.01.2020) шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, а саме встановленого Законом України "Про Державний бюджет України на 2021 рік" станом на 01.01.2021, Законом України "Про Державний бюджет України на 2022 рік" станом на 01.01.2022 та Законом України "Про Державний бюджет України на 2023 рік" станом на 01.01.2023 на відповідний тарифний коефіцієнт, провести їх виплату з урахуванням раніше виплачених сум.

У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

На виконання вказаного рішення судом виготовлено виконавчий лист, який 16.01.2026 року надіслано на адресу позивача.

14.01.2026 року від ОСОБА_1 до суду надійшла заява в порядку статті 383 Кодексу адміністративного судочинства України (далі по тексту - КАС України) про визнання протиправними рішень, дій та бездіяльності, вчинених Військовою частиною НОМЕР_1 на виконання рішення суду у справі №240/11481/25, в якій заявник просить суд:

- зобов`язати Військову частину НОМЕР_2 Національної гвардії України подати до суду звіт про виконання судового рішення від 15.09.2025 року у справі № 240/11481/25;

- визнати протиправними дії Військової частини НОМЕР_2 Національної гвардії України щодо зменшення позивачу відсоткового розміру премії під час перерахунку грошового забезпечення за період з 18.05.2021 по 19.05.2023 року, а також, як наслідок, зменшення грошової допомоги на оздоровлення та матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань;

- в разі нездійснення Військовою частиною НОМЕР_2 Національної гвардії України перерахунку грошового забезпечення позивача, грошової допомоги на оздоровлення, матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань за період з 18.05.2021 по 19.05.2023 року з урахуванням премій у належних відсоткових розмірах (встановлених наказами командира частини), та непроведення їх виплати з урахуванням раніше виплачених сум - не приймати звіт про виконання рішення суду у справі № 240/11481/25.

Від відповідача заперечень на подану заяву або письмових пояснень стосовно викладених у ній доводів до суду не надійшло.

Дослідивши подану заяву, суд зазначає таке.

Згідно зі статею 129 Конституції України однією з основних засад здійснення судочинства є обов`язковість судового рішення.

Відповідно до статті 129-1 Конституції України судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Статтею 370 КАС України визначено, що судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності, - за її межами.

Крім того, обов`язковість судових рішень, що набрали законної сили, для їх виконання на всій території України також передбачена також нормами Закону України "Про судоустрій і статус суддів".

Суд зазначає, що з аналізу наведених вище норм вбачається, що судове рішення, яке набрало законної сили, підлягає обов`язковому та безумовному виконанню особою, на яку покладено такий обов`язок, тобто особа, якій належить виконати судове рішення, повинна здійснити достатні дії для організації процесу його виконання незалежно від будь-яких умов, оскільки інше суперечило б запровадженому статтею 8 Конституції України принципу верховенства права.

Зі змісту прохальної частини поданої заяви слідує, що позивач поєднав у ній вимоги щодо застосування заходів, передбачених статтями 382, 383 КАС України.

Зокрема, згідно з частинами 1, 2 ст. 382 КАС України суд, який ухвалив судове рішення в адміністративній справі, може зобов`язати суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення. За наслідками розгляду звіту суб`єкта владних повноважень про виконання рішення суду або в разі неподання такого звіту суддя своєю ухвалою може встановити новий строк подання звіту, накласти на керівника суб`єкта владних повноважень, відповідального за виконання рішення, штраф у сумі від двадцяти до сорока розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Відповідно до частин 1, 2 статті 383 КАС України особа - позивач, на користь якої ухвалено рішення суду, має право подати до суду першої інстанції заяву про визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності, вчинених суб`єктом владних повноважень - відповідачем на виконання такого рішення суду, або порушення прав позивача, підтверджених таким рішенням суду. У такій заяві зазначаються: 1)найменування адміністративного суду, до якого подається заява; 2) ім`я (найменування) позивача, поштова адреса, а також номер засобу зв`язку, адреса електронної пошти (за наявності), відомості про наявність або відсутність електронного кабінету; 3) ім`я (найменування) відповідача, посада і місце служби посадової чи службової особи, поштова адреса, а також номер засобу зв`язку, адреса електронної пошти, якщо вони відомі; 4) ім`я (найменування) третіх осіб, які брали участь у розгляді справи, поштова адреса, номер засобу зв`язку, адреса електронної пошти, якщо вони відомі; 5) номер адміністративної справи; 6) відомості про набрання рішенням законної сили та про наявність відкритого касаційного провадження; 7)інформація про день пред`явлення виконавчого листа до виконання; 8) інформація про хід виконавчого провадження; 9) документ про сплату судового збору, крім випадків, коли його не належить сплачувати за подання відповідної заяви; 10) перелік документів та інших матеріалів, що додаються.

Заяву, зазначену в частині першій цієї статті, може бути подано протягом десяти днів з дня, коли позивач дізнався або повинен був дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів, але не пізніше дня завершення строку пред`явлення до виконання виконавчого листа, виданого за відповідним рішенням суду (ч. 4 ст. 383 КАС України).

У разі відповідності заяви вимогам, зазначеним у цій статті, вона підлягає розгляду та вирішенню в порядку письмового провадження або в судовому засіданні на розсуд суду протягом десяти днів з дня її отримання. Неприбуття в судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені, не перешкоджає розгляду такої заяви. У разі невідповідності заяви вказаним вище вимогам вона ухвалою суду, прийнятою в порядку письмового провадження, повертається заявнику. Така ухвала суду може бути оскаржена (частина 5 статті 383 КАС України).

Суд зазначає, що аналіз наведених вище норм дає підстави для висновку про виокремлення у окремі статті таких видів судового контролю за виконанням судового рішення, як зобов`язання суб`єкта владних повноважень подати звіт про виконання судового рішення (статті 382 КАС України) та визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності, вчинених суб`єктом владних повноважень - відповідачем на виконання рішення суду (статті 383 КАС України).

Законодавець, розмежовуючи види судового контролю за виконанням судового рішення, тим самим розділив і види заяв, з якими звертається позивач до суду та, відповідно, - наявність чи відсутність вимог до оформлення кожної з них.

Наведений вище висновок узгоджується з правовою позицією Верховного Суду, яка викладена в постанові від 16.10.2018 року у справі №556/2081/17.

Відповідно до частини 5 статті 242 КАС України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Окрім того, приписами статті 382 та статті 383 КАС України передбачено і різні порядки розгляду заяв, поданих відповідно до цих норм.

Отже, оскільки заявником порушені вимоги, передбачені до оформлення заяви в порядку статті 383 КАС України, а саме поєднання в одній заяві з вимогами, які належить розглядати в порядку статті 382 КАС України, що ускладнює правильне застосування судом процесуальних механізмів, суд вважає, що в даному випадку наявні підстави для застосування аналогії закону та повернення цієї заяви заявнику на підставі положень ч.5 ст. 383 КАС України, ч. 2 ст. 167 КАС України, п. 6 ч. 4 ст. 169 КАС України.

Окремо суд звертає увагу на те, що резолютивна частина рішення від 15.09.2025 року у цій справі не містить зобов`язання Військової частини НОМЕР_2 Національної гвардії України щодо встановлення конкретного відсоткового розміру премій або порядку їх включення до перерахунку грошового забезпечення та відповідних допомог, тож позивачем порушено питання, яке не розглядалося та не вирішувалося судом у рішенні.

Ухвала винесена з урахуванням перебування судді на лікаряному з 21.01.2026 по 26.01.25026 року.

Керуючись статтями 167, 169, 248, 250, 256, 382, 383 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ухвалив:

Заяву ОСОБА_1 від 14.01.2026 року у справі №240/11481/25 повернути заявнику без розгляду.

Ухвала суду набирає законної сили негайно після її підписання.

Ухвала суду може бути оскаржена до Сьомого апеляційного адміністративного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її підписання.

Суддя Н.М. Майстренко