Справа № 160/13600/24
Суддя: Лозицька Ірина Олександрівна
Дата ухвалення: 2026-01-28 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

28 січня 2026 року Справа №160/13600/24

Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Лозицької І.О., розглянувши в порядку письмового провадження заяву ОСОБА_1 про відвід судді Дніпропетровського окружного адміністративного суду Царікової О.В., у справі за позовом ОСОБА_1 до Міністерства юстиції України, третя особа-1: ОСОБА_2 , третя особа-2: Асоціація Власників житлових будинків Золоті ключі, третя особа-3: Громада смт. Слобожанське Дніпровського району Дніпропетровської області (орієнтовно 15000 осіб), третя особа-4: Товариство з обмеженою відповідальністю Титан-18, третя особа-5: Товариство з обмеженою відповідальністю Міжнародна будівельна компанія Україна-Канада, третя особа-6: фізична особа-підприємець ОСОБА_3 , третя особа-7: Державна служба статистики України, третя особа-8: Головне управління Державної податкової служби Дніпропетровської області про визнання протиправною бездіяльності, зобов`язання вчинити певні дії, -

УСТАНОВИВ:

У провадженні Дніпропетровського окружного адміністративного суду перебуває справа №160/13600/24 за позовом ОСОБА_1 до Міністерства юстиції України, третя особа-1: ОСОБА_2 , третя особа-2: Асоціація Власників житлових будинків Золоті ключі, третя особа-3: Громада смт. Слобожанське Дніпровського району Дніпропетровської області (орієнтовно 15000 осіб), третя особа-4: Товариство з обмеженою відповідальністю Титан-18, третя особа-5: Товариство з обмеженою відповідальністю Міжнародна будівельна компанія Україна-Канада, третя особа-6: фізична особа-підприємець ОСОБА_3 , третя особа-7: Державна служба статистики України, третя особа-8: Головне управління Державної податкової служби Дніпропетровської області, в якому просить:

- визнати протиправною бездіяльність відповідача - Міністерства юстиції України у період з 08.09.2017 по цей день на дату подання даного позову по не анулюванню реєстраційних дій стосовно Третьої особи 2 - Асоціації «Власників житлових будинків «Золоті ключі», проведених державними реєстраторами юридичних осіб стосовно Третьої особи 2 за період з 08.09.2017 року по 26.03.2024 року в порушення Закону: пунктів 7,8 ч.І ст.4, пунктів 4,5,7,8 ч.І ст.28 ЗУ №755, та ознаками, передбаченими ст.55-1 ГКУ, ст.28, ст.209, ст. 366 ККУ;

- зобов`язати відповідача - Міністерство юстиції України вчинити певні дії, передбачені Законом: підпунктами а), б) пункту 1) частини 7 статті 34, ст.34-1 ЗУ №755, ст.19 ЗУ N9 393/96-ВР, ч.4 ст.63 ЗУ № 889, ч.2 ст.З, ч.2 ст.19 Конституції України, в т.ч.: невідкладно анулювати реєстраційні дії стосовно Третьої особи 2, проведених у період з 08.09.2017 року по 26.03.2024 року державними реєстраторами юридичних осіб в порушення Закону: пунктів 7,8 ч.І ст.4, пунктів 4,5,7,8 ч.І ст.28 ЗУ №755, та з ознаками, передбаченими ст.55-1 ГКУ, ст.28, ст.209, ст. 366 ККУ.

26.01.2026 до Дніпропетровського окружного адміністративного суду через систему «Електронний суд» від позивача надійшла заява про відвід судді Царікової О.В. (вх. №327/26).

Мотивуючи подану заяву про відвід судді Царікової О.В., позивач фактично не погоджується з підставами відмови у задоволенні клопотань позивача, які викладені в ухвалах Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 15.01.2026 у справі №160/13600/24. Позивач також стверджує, що суддя Царікова О.В. не дотримуючись норм чинного процесуального законодавства повторно не направила справу №160/13600/24 на розгляд до Третього апеляційного адміністративного суду, оскільки означені ухвали Третього апеляційного адміністративного суду у цій справі від 17.12.2025 набули чинності, а тому має місце необ`єктивна, упереджена поведінка судді, що унеможливлює справедливий і неупереджений розгляд справи.

Ухвалою суду заяву ОСОБА_1 про відвід судді Царікової О.В. в адміністративній справі № 160/13600/24 визнано необґрунтованою та передано матеріали адміністративної справи №160/13600/24 для визначення складу суду в порядку, встановленому частиною першою статті 31 цього Кодексу, для вирішення питання про відвід судді.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 27.01.2026 адміністративну справу №160/13600/24 для вирішення питання про відвід судді Царікової О.В. передано судді Лозицькій І.О.

Дослідивши підстави для відводу, викладені в заяві про відвід судді, суд зазначає наступне.

Приписами частини 8 статті 40 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що суддя, якому передано на вирішення заяву про відвід, вирішує питання про відвід в порядку письмового провадження. За ініціативою суду питання про відвід може вирішуватися у судовому засіданні з повідомленням учасників справи. Неявка учасників справи у судове засідання, в якому вирішується питання про відвід, не перешкоджає розгляду судом питання про відвід.

Згідно з частиною 11 статті 40 Кодексу адміністративного судочинства України, питання про відвід вирішується невідкладно. Вирішення питання про відвід суддею, який не входить до складу суду, здійснюється протягом двох робочих днів, але не пізніше призначеного засідання по справі.

Відповідно до частини 1 статті 7 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 02.06.2016 року №1402-VIII кожному гарантується захист його прав, свобод та інтересів у розумні строки незалежним, безстороннім і справедливим судом, утвореним законом.

Відповідно до частини 1 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Частиною 1 статті 129 Конституції України встановлено, що суддя, здійснюючи правосуддя, є незалежним та керується верховенством права.

Відповідно до статті 36 Кодексу адміністративного судочинства України суддя не може брати участі в розгляді адміністративної справи і підлягає відводу (самовідводу):

1) якщо він брав участь у справі як свідок, експерт, спеціаліст, перекладач, представник, адвокат, секретар судового засідання або надавав правничу допомогу стороні чи іншим учасникам справи в цій чи іншій справі;

2) якщо він прямо чи опосередковано заінтересований в результаті розгляду справи;

3) якщо він є членом сім`ї або близьким родичем (чоловік, дружина, батько, мати, вітчим, мачуха, син, дочка, пасинок, падчерка, брат, сестра, дід, баба, внук, внучка, усиновлювач чи усиновлений, опікун чи піклувальник, член сім`ї або близький родич цих осіб) сторони або інших учасників судового процесу, або осіб, які надавали стороні або іншим учасникам справи правничу допомогу у цій справі, або іншого судді, який входить до складу суду, що розглядає чи розглядав справу;

4) за наявності інших обставин, які викликають сумнів у неупередженості або об`єктивності судді;

5) у разі порушення порядку визначення судді для розгляду справи, встановленого статтею 31 цього Кодексу.

Відповідно до частини 3 статті 36 Кодексу адміністративного судочинства України, до складу суду не можуть входити особи, які є членами сім`ї, родичами між собою чи родичами подружжя.

Згідно з частинами 1, 2 статті 39 Кодексу адміністративного судочинства України за наявності підстав, зазначених у статтях 36-38 цього Кодексу, суддя, секретар судового засідання, експерт, спеціаліст, перекладач зобов`язані заявити самовідвід.

За цими самими підставами їм може бути заявлено відвід учасниками справи.

Відповідно до частини 3 статті 39 Кодексу адміністративного судочинства України, відвід (самовідвід) повинен бути вмотивованим і заявленим протягом десяти днів з дня отримання учасником справи ухвали про відкриття провадження у справі, але не пізніше початку підготовчого засідання або першого судового засідання, якщо справа розглядається за правилами спрощеного позовного провадження. Заявляти відвід (самовідвід) після цього дозволяється лише у виняткових випадках, коли про підставу відводу (самовідводу) заявнику не могло бути відомо до спливу вказаного строку, але не пізніше двох днів з дня, коли заявник дізнався про таку підставу.

Разом з цим, суд зауважує, що відвід це процесуальний інститут, що містить умови, за яких особа не може брати участі у конкретній справі. Головна мета відводу - гарантування безсторонності суду, зокрема, щоб запобігти упередженості судді (суддів) під час розгляду справи.

Стандарт безсторонності ґрунтується, насамперед, на тому, що судді мають розглядати справи на основі фактів та згідно з законом, без жодних обмежень, неналежного впливу, спонукання, тиску, погроз чи втручань, прямих чи непрямих, з будь-чийого боку або з будь-якої причини. Також неупередженість стосується способу мислення або ставлення суду до питань і сторін у конкретній справі. Тож слово "неупереджений" передбачає виключення (усунення) розумних та обґрунтованих сумнівів щодо упередженості судді, як реальної, так і суб`єктивної.

Варто зауважити, що жодна норма національного права не визначає зміст нормативної конструкції "неупередженість" (безсторонність) судді", а тому під час з`ясування основних критеріїв неупередженості за потрібне керуватися джерелами міжнародного права, зокрема принципами, сформульованими у практиці Європейського суду з прав людини.

Згідно з усталеною практикою Європейського суду з прав людини обґрунтованість підстав для надання висновку щодо безсторонності суду для мети пункту 1 статті 6 Конвенції має встановлюватися згідно з:

- "об`єктивним критерієм", який передбачає, що встановлення наявності упередженості суду (суддів) має бути визначено окремо від поведінки судді, тобто має бути з`ясовано, чи є очевидні факти, що можуть поставити під сумнів його безсторонність. Своєю чергою вирішальне значення має саме наявність відповідних обставин, підтверджених належними та допустимими доказами, які свідчать про обґрунтованість сумніву в неупередженості суду, а позиція зацікавленої сторони є важливою, але не вирішальною;

- "суб`єктивним критерієм", який вимагає оцінки реальних дій окремого судді під час розгляду конкретної справи і тільки після встановлення фактів у поведінці судді, які можна кваліфікувати як прояв упередженості, можливо поставити під сумнів його безсторонність. Тому особиста безсторонність суду презюмується, поки не надано доказів іншого.

При визначенні наявності у відповідній справі законних підстав сумніватися в безсторонності певного судді позиція особи, про яку йдеться, має важливе, але не вирішальне значення.

Вирішальне значення при цьому матиме можливість вважати такі сумніви об`єктивно обґрунтованими, іншими словами, "має не лише здійснюватися правосуддя - ще має бути видно, що воно здійснюється". Адже йдеться про необхідність забезпечення довіри, яку суди в демократичному суспільстві повинні вселяти у громадськість (Рішення ЄСПЛ у справі "Мироненко і Мартенко проти України", "Олександр Волков проти України").

У висновку №3 (2002) КРЄС для Комітету Міністрів Ради Європи підкреслюється, що мета, для досягнення якої повноваження надані суддям, - дати їм можливість здійснювати правосуддя шляхом застосування закону, забезпечуючи право кожної людини реалізовувати належні йому права та/або законні інтереси, яких вона була або може бути несправедливо позбавлена.

Отже, прийняття процесуальних актів, а також дії суду під час розгляду справи належать до сфери правосуддя і можуть бути оскаржені лише в судовому порядку відповідно до процесуального законодавства України.

Позасудовий порядок оскарження дій чи актів, що стосуються здійснення правосуддя, неможливий.

Правову оцінку дій суду під час розгляду справи, перевірку законності та обґрунтованості прийнятих судових рішень має виключно відповідний суд, згідно з процесуальним законодавством в межах провадження відповідної справи.

Право на подання заяви про відвід судді є однією з гарантій законності здійснення правосуддя і об`єктивності та неупередженості розгляду справи, оскільки статтею 6 Конвенції про захист прав і основних свобод людини закріплено основні процесуальні гарантії, якими може скористатися особа при розгляді її позову в національному суді і до яких належить розгляд справи незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Разом із тим, необхідно зауважити, що для відведення судді необхідно обґрунтувати наявність обставин, які об`єктивно можуть вказувати на можливу упередженість.

Обставини, які були покладені в основу заяви про відвід, повинні бути доведеними.

Враховуючи викладене, заявлений відвід має бути вмотивований, тобто містити відповідні аргументи та докази, які підтверджують наявність підстав для відводу.

Однак, подана позивачем заява про відвід судді Дніпропетровського окружного адміністративного суду Царікової О.В. таких аргументів та доказів не містить.

Крім того, подана позивачем заява про відвід судді фактично містить незгоду з підставами незадоволення клопотань позивача, викладених в ухвалах Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 15.01.2026 у справі № 160/13600/24. Зміст заяви про відвід зводиться виключно до змісту ухвал Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 15.01.2026, винесених за результатами розгляду клопотань позивача, а також змісту інших судових рішень в цій справі.

Суд зазначає, що для підтвердження порушення (або можливого порушення) суддею принципу неупередженості, заявнику потрібно довести наявність відповідних зазначених вище суб`єктивних та/або об`єктивних елементів стандарту неупередженості (зокрема, але не винятково, йдеться про такі ознаки як особисте переконання та поведінка конкретного судді, що вказують на його безпосередню зацікавленість у результатах розв`язання справи, неналежне забезпечення конкретним судом та його складом, визначеним для розгляду справи, дотримання процесуальних прав і свобод сторін та осіб, які беруть участь у справі тощо).

Зазначене відповідає правовій позиції Верховного Суду, висловленій в ухвалі від 17.07.2020 у справі №826/11409/17.

Відповідно до частини 5 статті 242 Кодексу адміністративного судочинства України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Відповідно до частини 3 статті 36 Кодексу адміністративного судочинства України незгода сторони з процесуальними рішеннями судді, рішення або окрема думка судді в інших справах, висловлена публічно думка судді щодо того чи іншого юридичного питання не може бути підставою для відводу.

Наведене вище свідчить про необґрунтованість підстав для відводу судді Царікової О.В., що викладені в заяві позивача про відвід судді.

З урахуванням зазначеного, суд дійшов висновку про необґрунтованість заявлених підстав для відводу судді, а тому, у задоволенні заяви позивача про відвід судді Дніпропетровського окружного адміністративного суду Царікової О.В. в адміністративній справі №160/13600/24 слід відмовити.

Відповідно до частини 12 статті 40 Кодексу адміністративного судочинства України, за результатами вирішення заяви про відвід суд постановляє ухвалу.

Відповідно до статті 294 Кодексу адміністративного судочинства України, ухвала про відмову в задоволенні заяви про відвід окремо від рішення суду оскарженню не підлягає.

На підставі вищевикладеного та керуючись ст. ст. 36-37, 39-41, 294 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні заяви ОСОБА_1 про відвід судді Дніпропетровського окружного адміністративного суду Царікової О.В., у справі за позовом ОСОБА_1 до Міністерства юстиції України, третя особа-1: ОСОБА_2 , третя особа-2: Асоціація Власників житлових будинків Золоті ключі, третя особа-3: Громада смт. Слобожанське Дніпровського району Дніпропетровської області (орієнтовно 15000 осіб), третя особа-4: Товариство з обмеженою відповідальністю Титан-18, третя особа-5: Товариство з обмеженою відповідальністю Міжнародна будівельна компанія Україна-Канада, третя особа-6: фізична особа-підприємець ОСОБА_3 , третя особа-7: Державна служба статистики України, третя особа-8: Головне управління Державної податкової служби Дніпропетровської області про визнання протиправною бездіяльності, зобов`язання вчинити певні дії відмовити.

Адміністративну справу №160/13600/24 передати судді Царіковій О.В. для продовження розгляду.

Ухвала суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 256 Кодексу адміністративного судочинства України та окремо не оскаржується.

Суддя І.О. Лозицька