Справа № 641/10324/25
Суддя: Зелінська І. В.
Дата ухвалення: 2026-01-26 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Слобідський районний суд міста Харкова
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 січня 2026 року Суддя Слобідського районного суду міста Харкова Зелінська І.В., розглянувши матеріали позовної заяви ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 , третя особа ІНФОРМАЦІЯ_2 про визнання протиправною та скасування постанови про адміністративне правопорушення,

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 в особі представника адвоката Приблуди Є. В. звернувся до суду із вказаним позовом, у якому просив поновити строк для подачі позовної заяви про скасування постанови №R110844 у справі про адміністративне правопорушення, визнати незаконною та скасувати постанову №R110844 у справі про адміністративне правопорушення від 03.10.2025 року, закрити провадження у справі про адміністративне правопорушення за відсутністю складу правопорушення.

Ухвалою суду вказану позовну заяву залишено без руху та позивачу надано десятиденний строк з дня отримання ухвали для усунення недоліків, зокрема, було запропоновано надати заяву про поновлення пропущеного строку звернення до суду із зазначенням поважних причин пропуску такого строку та доказів на підтвердження існування таких поважних причин.

На виконання ухвали суду від представника позивача адвоката Приблуди Є. В. надійшла заява про усунення недоліків позовної заяви, у якій просить визнати підстави пропуску процесуального строку на оскарження поважними та поновити строк звернення до суду; прийняти до розгляду вказану позовну заяву та відкрити провадження у справі.

В обґрунтування поважності причин пропуску звернення до суду із позовом представник позивача посилався на: воєнний стан та обстріли, зокрема, зазначив, що позивач постійно проживає у смт. Пісочин Харківської області, яке знаходиться в зоні підвищеної небезпеки, регулярно зазнає ракетних та артилерійських обстрілів, супроводжується тривалими перебоями електропостачання та зв`язку. Всі вказані обставини унеможливлювали доступ до інтернету, в тому числі до застосунку «Резерв+» та своєчасність звернення за правничою допомогою у зв`язку з відсутністю стабільного електрозв`язку, небезпекою пересування, необхідністю забезпечення безпеки трьох неповнолітніх дітей.

Разом з цим, зазначив, що позивач не був належним чином повідомлений про винесення постанови №R110844 від 03.10.2025 року та фактично дізнався про її існування значно пізніше, а саме 22.12.2025 року, після отримання інформації із застосунку «Резерв+» про наявність штрафу та під час спроби з`ясування правових наслідків дій відповідача. До цього моменту постанова позивачу не вручалась особисто, поштове повідомлення фактично не отримувалось, доказів належного вручення відповідачем не надано.

У зв`язку з викладеним, позивач просить поновити строк звернення до суду з адміністративним позовом.

Суд, дослідивши матеріали позовної заяви та заяви про поновлення строку звернення до суду, поданої в порядку усунення недоліків позовної заяви, дійшов висновку про таке.

За приписами ч. 1 ст. 122 КАС України, позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

За правилами ч. 2 ст. 286 КАС України, позовну заяву щодо оскарження рішень суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності може бути подано протягом десяти днів з дня ухвалення відповідного рішення (постанови), а щодо рішень (постанов) по справі про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксовані в автоматичному режимі, - протягом десяти днів з дня вручення такого рішення (постанови).

Згідно зі ст. 289 КУпАП скаргу на постанову по справі про адміністративне правопорушення може бути подано протягом десяти днів з дня винесення постанови, а щодо постанов по справі про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксовані в автоматичному режимі, - протягом десяти днів з дня вручення такої постанови. В разі пропуску зазначеного строку з поважних причин цей строк за заявою особи, щодо якої винесено постанову, може бути поновлено органом (посадовою особою), правомочним розглядати скаргу.

Отже, чинне законодавство встановленими строками обмежує звернення особи до суду за захистом своїх прав, свобод та інтересів. Це, насамперед, обумовлено специфікою спорів, які розглядаються в порядку адміністративного судочинства, а запровадження таких строків має на меті досягнення юридичної визначеності у публічно-правових відносинах. Ці строки обмежують час, протягом якого такі правовідносини можуть вважатися спірними.

В обґрунтування поважності причин пропуску такого строку, посилається на те, що про наявність оскаржуваної постанови від 03.10.2025 позивачу стало відомо 22.12.2025 після отримання інформації із застосунку «Резерв+».

Крім того, представник позивача зазначає, що саме відповідач має надати докази вручення копії оскаржуваної постанови.

За змістом ч. 6 ст. 161 КАС України, у разі пропуску строку звернення до адміністративного суду позивач зобов`язаний додати до позовної заяви заяву про поновлення цього строку та докази поважності причин його пропуску.

Положеннями ч. 1 ст. 121 КАС України закріплено, що суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.

Суд зауважує, що причину пропуску строку можна вважати поважною, якщо вона одночасно відповідає таким умовам: 1) це обставина або кілька обставин, яка безпосередньо унеможливлює або ускладнює можливість вчинення процесуальних дій у визначений законом або судом строк; 2) це обставина, яка виникла об`єктивно, незалежно від волі особи, яка пропустила строк; 3) ця причина виникла протягом строку, який пропущено; 4) ця обставина підтверджується належними і допустимими засобами доказування.

Отже, поважними причинами визнаються лише такі обставини, які є об`єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи, пов`язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення відповідних дій та підтверджені належними, достатніми та допустимими доказами.

У цьому випадку матеріали позовної заяви не містять жодного доказу, який би підтверджував наведені позивачем обставини в частині ознайомлення з оскаржуваною постановою.

Реалізація позивачем права на звернення до суду з позовною заявою в межах строку звернення до суду залежить виключно від нього самого, а не від дій чи бездіяльності відповідача, формування судової практики і таке інше. Не реалізація цього права зумовлена власною пасивною поведінкою позивача.

Відповідно до правової позиції, наведеної Верховним Судом в ухвалі від 13.09.2022 у справі № 990/102/22, яка залишена без змін постановою Великої Палати Верховного Суду від 08.12.2022, у пункті 59 якої зауважується, що обставина повномасштабного вторгнення Російської Федерації на територію України могла унеможливити дотримання встановленого законом процесуального строку, однак поважними такі причини можна визнати лише за умови надання до суду належних доказів того, як саме введення воєнного стану обумовило пропуск строку.

Водночас, позивачем не доведено обставин, що перешкоджали йому через запровадження в Україні воєнного стану своєчасно звернутись до суду в межах строку встановленого законом. Відтак, сам факт запровадження воєнного стану в Україні, без обґрунтування неможливості звернення до суду саме позивачем у встановлені строки, у зв`язку із запровадження такого, не може вважатись поважною причиною для безумовного поновлення цих строків.

Аналогічну позицію викладено в постановах Верховного Суду у складі Касаційного адміністративного суду від 29 серпня 2023 року у справі № 420/9157/22 від 29 вересня 2022 року у справі №500/1912/22.

При визначенні поважності причин пропуску строку звернення до суду слід виходити з правової позиції, висловленої Верховним Судом в постанові від 31.05.2023 року у справі № 160/9356/22, згідно якої поновлення встановленого процесуальним законом строку для подання позовної заяви здійснюється судом у виняткових, особливих випадках й лише за наявності обставин об`єктивного і непереборного характеру (підтверджених доказами), які істотно ускладнили або унеможливили своєчасну реалізацію права на звернення до суду із позовом.

Правовий інститут строків звернення до адміністративного суду за захистом свого порушеного права не містить вичерпного, детально описаного переліку причин чи критеріїв їх визначення. Натомість закон запроваджує оцінні, якісні параметри визначення причин їх недотримання - вони повинні бути поважними, реальними або, непереборними і об`єктивно нездоланними на час перебігу строків звернення до суду.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 08.10.2020 у справі № 9901/32/20 дійшла висновку, що інакшого способу визначити, які причини належить віднести до поважних, ніж через зовнішню оцінку (кваліфікацію) змісту конкретних обставин, хронологію та послідовність дій суб`єкта правовідносин перед зверненням до суду за захистом свого права, немає. Під таку оцінку мають потрапляти певні явища, фактори та їх юридична природа; тривалість строку, який пропущений; те, чи могли і яким чином певні фактори завадити вчасно звернутися до суду, чи перебувають вони у причинному зв`язку із пропуском строку звернення до суду; яка була поведінка суб`єкта звернення протягом цього строку; які дії він вчиняв, і чи пов`язані вони з готуванням до звернення до суду тощо.

Тобто, поважними причинами можуть визнаватися лише такі обставини, які є об`єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи, що звернулася з позовною заявою, пов`язані з дійсно істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення процесуальних дій та підтверджені належним чином.

Отже, поновленню підлягають лише порушені з поважних причин процесуальні строки, встановлені законом.

Суд, розглянувши заяву про поновлення пропущеного строку, враховуючи відсутність доказів неможливості звернення позивача із позовною заявою в межах визначених законом строків, вважає заяву необґрунтованою, а доводи, викладені в ній безпідставними та не підтвердженими будь-якими доказами, а тому дійшов висновку про необхідність відмовити у поновленні строку на оскарження постанови про накладення адміністративного стягнення.

Отже враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що позивачем порушено строк звернення до суду.

Наслідки пропущення строків звернення до адміністративного суду унормовано вимогами ст. 123 КАС України.

Згідно із п. 9 ч. 4 ст. 123 КАС України, позовна заява повертається позивачеві у випадках, передбачених ч. 2 ст. 123 цього Кодексу.

Приписами ч. 2 ст.123КАС України визначено, що якщо заяву не буде подано особою в зазначений строк або вказані нею підстави для поновлення строку звернення до адміністративного суду будуть визнані неповажними, суд повертає позовну заяву.

Повернення позовної заяви не позбавляє права повторного звернення до адміністративного суду в порядку, встановленому законом.

З огляду на викладене вище, суд дійшов висновку, що позовну заяву слід повернути позивачу.

Керуючись ст. 122, 123,169, 241-243, 248, 256, 295 КАС України,

ПОСТАНОВИВ:

Визнати неповажними причини пропуску строку звернення ОСОБА_1 до суду.

Відмовити у задоволенні клопотання ОСОБА_1 про поновлення строку для звернення до суду з позовною заявою.

Позовну заяву ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 , третя особа ІНФОРМАЦІЯ_2 про визнання протиправною та скасування постанови про адміністративне правопорушення повернути позивачу.

Ухвала може бути оскаржена шляхом подання апеляційної скарги до Другого апеляційного адміністративного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня складання судового рішення.

Суддя -І. В. Зелінська