Справа № 140/15508/25
Суддя: Валюх Віктор Миколайович
Дата ухвалення: 2026-01-26 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОЛИНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 січня 2026 року ЛуцькСправа № 140/15508/25

Волинський окружний адміністративний суд у складі судді Валюха В.М., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області (далі ГУ ПФУ у Волинській області) про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити дії.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що позивач перебуває на обліку в ГУ ПФУ у Волинській області та отримує пенсію відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» від 09.04.1992 №2262-XII (далі - Закон №2262-XII).

05.11.2025 позивач звернувся до відповідача із заявою щодо перерахунку та виплати пенсії у розмірі 74% відповідних сум грошового забезпечення, без застосування понижуючих коефіцієнтів та без обмеження максимальним розміром, у відповідь на яку відповідач листом від 03.12.2025 №19688-18185/Д-02/8-0300/25 повідомив, що розмір пенсійної виплати з 01.11.2025 з урахуванням рішення Волинського окружного адміністративного суду від 30.07.2025 у справі 140/6473/25 складає 23610,00 грн, що встановлено в межах 10 прожиткових мінімумів, установлених для осіб, які втратили працездатність.

Вважаючи вказані дії відповідача протиправними, позивач звернувся до суду з цим позовом.

Позивач просить визнати протиправними дії ГУ ПФУ у Волинській області щодо відмови у здійсненні перерахунку та виплати пенсії за вислугу років відповідно до вимог статей 43, 63 Закону № 2262-XII, постанови Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 №704 «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» (далі - Постанова №704), починаючи з 01.02.2023, у розмірі 74% відповідних сум грошового забезпечення, зазначеного у довідці від 26.04.2025 №ХА18792 про розмір грошового забезпечення станом на 01.01.2023 за посадою, відповідною (аналогічною) останній штатній посаді на день звільнення зі служби, виданій ІНФОРМАЦІЯ_1 (далі - ІНФОРМАЦІЯ_2 ), без застосування положень статті 46 Закону України «Про Державний бюджет України на 2025 рік» від 19.11.2024 №4059-IX (далі - Закон №4059-IX) та постанови Кабінету Міністрів України «Про визначення порядку виплати пенсій деяким категоріям осіб у 2025 році у період воєнного стану» від 03.01.2025 №1 (далі - Постанова №1), з урахуванням раніше виплачених сум, без обмеження пенсії максимальним розміром, та зобов`язати відповідача здійснити перерахунок та виплату пенсії за вислугу років відповідно до вимог статей 43, 63 Закону № 2262-XII, Постанови №704, починаючи з 01.02.2023, у розмірі 74% відповідних сум грошового забезпечення, зазначеного у довідці від 26.04.2025 №ХА18792 про розмір грошового забезпечення станом на 01.01.2023 за посадою, відповідною (аналогічною) останній штатній посаді на день звільнення зі служби, виданій ІНФОРМАЦІЯ_2 , без застосування положень статті 46 Закону №4059-IX та Постанови №1, з урахуванням раніше виплачених сум, без обмеження пенсії максимальним розміром.

Ухвалою Волинського окружного адміністративного суду від 12.12.2025 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі, судовий розгляд справи ухвалено проводити за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) (а. с. 19).

В поданому до суду відзиві на позовну заяву від 23.12.2025 №0300-0902-8/86852 (а. с. 22-25) відповідач позов не визнав та просить відмовити у його задоволенні з огляду на відсутність правових підстав для перерахунку пенсії без обмеження пенсії максимальним розміром.

Дослідивши письмові докази та письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, суд дійшов висновку, що позов необхідно задовольнити частково з таких мотивів та підстав.

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 перебуває на обліку в ГУ ПФУ у Волинській області та отримує пенсію відповідно до Закону №2262-ХІІ, що підтверджується посвідченням серії НОМЕР_1 (а. с. 14), витягом з пенсійної справи № ХА-Міноборони (а. с. 12).

Рішенням Волинського окружного адміністративного суду від 30.07.2025 у справі № 140/6473/25 за позовом ОСОБА_1 до ГУ ПФУ у Волинській області про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити дії позов задоволено частково, зокрема, зобов`язано ГУ ПФУ у Волинській області провести ОСОБА_1 з 01.02.2023 перерахунок та виплату (з урахуванням раніше виплачених сум) пенсії на підставі довідки ІНФОРМАЦІЯ_3 від 26.04.2025 №ХА18792 про розмір грошового забезпечення станом на 01.01.2023.

З витягу з пенсійної справи №ХА-Міноборони видно, що позивачу на виконання рішення суду з 01.11.2025 здійснено перерахунок пенсії, її розмір після перерахунку становив 31640,68 грн, а пенсія виплачується з урахуванням максимального розміру в сумі 23610,00 грн (а. с. 12).

Листом від 03.12.2025 №19688-18185/Д-02/8-0300/25, у відповідь на звернення (вх. №18185/Д-0300-25 від 05.11.2025) з питання перерахунку пенсії, відповідач повідомив позивача, що розмір пенсійної виплати з 01.11.2025 з урахуванням рішення Волинського окружного адміністративного суду від 30.07.2025 у справі 140/6473/25 складає 23610,00 грн, що встановлено в межах 10 прожиткових мінімумів, установлених для осіб, які втратили працездатність. Норми статті 46 Закону № 4059-ІХ та Постанови № 1 до пенсійної виплати не застосовуються (а. с. 7-11).

При вирішенні спору суд застосовує такі нормативно-правові акти.

Відповідно до пункту «а» частини першої статті 13 Закону №2262-XII (у редакції, чинній на момент призначення пенсії позивачу) пенсії за вислугу років призначаються особам офіцерського складу, прапорщикам і мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам, які мають право на пенсію за цим Законом, які мають вислугу 20 років і більше (пункт "а" статті 12): за вислугу 20 років - 50 процентів, а звільненим у відставку за віком або за станом здоров`я - 55 процентів відповідних сум грошового забезпечення (стаття 43); за кожний рік вислуги понад 20 років - 3 проценти відповідних сум грошового забезпечення.

Відповідно до частини другої вказаної статті загальний розмір пенсії, обчислений відповідно до цієї статті, не повинен перевищувати 85 процентів відповідних сум грошового забезпечення, а особам, які брали участь у ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи під час проходження служби і віднесені до категорії 1, - 95 процентів, до категорій 2 і 3, - 90 процентів.

27.03.2014 прийнято Закон № 1166-VII «Про запобігання фінансової катастрофи та створення передумов для економічного зростання в Україні» (далі - Закон №1166-VII), який набрав чинності з 01.04.2014, крім деяких положень, пунктом 23 Розділу ІІ якого внесено зміни до Закону №2262-ХІІ: у частині другій статті 13 цифри «80» замінено цифрами «70». Ці зміни набрали чинності з 01.05.2014.

Рішенням Волинського окружного адміністративного суду від 27.09.2021 у справі № 140/7411/21 встановлено, що пенсія ОСОБА_1 за вислугу років (28 років) призначена у розмірі 74% грошового забезпечення (а. с. 31-34).

З матеріалів справи убачається, що на виконання рішення Волинського окружного адміністративного суду від 30.07.2025 у справі №140/6473/25 відповідач здійснив перерахунок пенсії позивача та здійснює виплату пенсії, виходячи із розміру 70 процентів відповідних сум грошового забезпечення, зазначеного у довідці ІНФОРМАЦІЯ_3 №ХА18792 від 26.04.2025 (а. с. 13), що підтверджується витягом з пенсійної справи №ХА-Міноборони (а. с. 12).

Суд не погоджується із такими діями відповідача та враховує висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Великої Палати Верховного Суду від 16.10.2019 у зразковій справі № 240/5401/18, від 16.02.2022 у справі № 200/7786/19-а, які полягають у такому.

Відсотковий розмір пенсії до відповідних сум грошового забезпечення при її призначенні установлюється статтею 13 Закону № 2262-ХІІ саме на час призначення пенсії. Натомість розміри складових грошового забезпечення, з яких обчислюється пенсія при її перерахунку на підставі статті 63 Закону № 2262-ХІІ, визначаються на умовах, у порядку та розмірах, передбачених Кабінетом Міністрів України. Водночас відсоткове співвідношення раніше призначеної відповідно до статті 13 Закону № 2262-ХІІ пенсії до відповідних сум грошового забезпечення є сталим, оскільки установлюється на день призначення пенсії. Проте застосування органом ПФУ при перерахунку пенсії положень статті 13 Закону №2262-ХІІ є протиправним, оскільки ця норма стосується призначення нових, а не перерахунку раніше призначених пенсій. До того ж статтею 58 Конституції України закріплено принцип незворотності нормативно-правових актів у часі. При перерахунку пенсії змінною величиною є лише розмір грошового забезпечення, з якого обчислюється розмір пенсії, натомість відсоткове значення розміру основної пенсії, яке було визначене при її призначенні, є незмінним.

На думку суду, при здійсненні перерахунку з 01.11.2025 пенсії позивача на виконання рішення Волинського окружного адміністративного суду від 30.07.2025 у справі №140/6473/25, відповідач не мав правових підстав для зменшення з 74 до 70 процентів відповідних сум грошового забезпечення розміру пенсії, оскільки Законом № 2262-XII не передбачено права територіального органу Пенсійного фонду при здійсненні перерахунку раніше (тобто, до набрання чинності змін до частини другої статті 13 Закону № 2262-XII, внесених Законом № 1166-VII) призначених пенсій застосовувати максимальний розмір пенсії у відсотковому значенні (70 процентів) за чинною редакцією Закону № 2262-ХІІ. При перерахунку пенсії змінною величиною є лише розмір грошового забезпечення, з якого обчислюється розмір пенсії, натомість відсоткове значення розміру основної пенсії, яке було визначене при її призначенні, є незмінним.

Крім того, суд звертає увагу, що відповідач уже зменшував розмір пенсії позивача до 70 процентів відповідних сум грошового забезпечення при здійсненні її перерахунку з 01.04.2019. Проте, рішенням Волинського окружного адміністративного суду від 27.09.2021 у справі № 140/7411/21 такі дії відповідача визнані протиправними та було зобов`язано ГУ ПФУ у Волинській області здійснити перерахунок та виплату пенсії за вислугу років ОСОБА_1 починаючи з 01.04.2019 у розмірі 74% відповідних сум грошового забезпечення на підставі довідки ІНФОРМАЦІЯ_4 від 30.11.2020 №ХА-18792/5, з врахуванням виплачених сум (а. с. 31-34).

Відповідно до статті 43 Закону №2262-XII (в редакції Закону України «Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи» від 08.07.2011 №3668-VI, який набрав чинності з 01.10.2011) максимальний розмір пенсії (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною) не може перевищувати десяти прожиткових мінімумів, установлених для осіб, які втратили працездатність.

Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України» від 24.12.2015 №911-VIII частину сьому статті 43 Закону №2262-XII доповнено реченням такого змісту «Тимчасово, у період з 1 січня 2016 року по 31 грудня 2016 року, максимальний розмір пенсії (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною) не може перевищувати 10740 гривень».

Рішенням Конституційного Суду України від 20.12.2016 №7-рп/2016 визнано такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними), положення Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» зі змінами, а саме: частини сьомої статті 43, згідно з якими максимальний розмір пенсії (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною) не може перевищувати десяти прожиткових мінімумів, установлених для осіб, які втратили працездатність; тимчасово, у період з 1 січня 2016 року по 31 грудня 2016 року, максимальний розмір пенсії (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною) не може перевищувати 10740,00 грн.

Відповідно до пункту 2 резолютивної частини рішення Конституційного Суду України від 20.12.2016 №7-рп/2016 положення частини сьомої статті 43 Закону №2262-XII, які визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України цього рішення.

Згідно з частиною другою статті 152 Конституції України, закони, інші акти або їх окремі положення, що визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України рішення про їх неконституційність, якщо інше не встановлено самим рішенням, але не раніше дня його ухвалення.

Правовим наслідком прийняття Конституційним Судом України рішення від 20.12.2016 у справі №7-рп/2016, є втрата чинності із 20.12.2016 частиною сьомою статті 43 Закону №2262-XII.

Приписами частини сьомої статті 43 Закону №2262-ХІІ(у редакції Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України» від 06.12.2016 №1774-VIII, який набрав чинності з 01.01.2017) знову ж таки передбачено, що максимальний розмір пенсії (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною) не може перевищувати десяти прожиткових мінімумів, установлених для осіб, які втратили працездатність. Тимчасово, по 31 грудня 2017 року, максимальний розмір пенсії (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною) не може перевищувати 10740 гривень.

Проте, частина сьома статті 43 Закону №2262-ХІІ, якою було передбачено обмеження пенсій максимальним розміром, втратила чинність з часу проголошення рішення Конституційного Суду України від 20.12.2016 №7-рп/2016.

Буквальне розуміння змін, внесених Законом №1774-VIII, з урахуванням рішення Конституційного Суду України від 20.12.2016 №7-рп/2016, дозволяє стверджувати, що у Законі №2262-ХІІє відсутньою частина сьома статті 43, а внесені до неї зміни, що полягають у зміні слів і цифр, є нереалізованими.

Отже, починаючи із 2017 року, стаття 43 Закону №2262-ХІІ не містила норм про обмеження пенсії десятьма прожитковими мінімумами, установленими для осіб, які втратили працездатність. Внесені Законом №1774-VIII до частини сьомої зазначеної статті, яка визнана неконституційною і втратила чинність, зміни (щодо періоду, протягом якого діють обмеження пенсії) є нереалізованими та самі по собі не створюють підстав для такого обмеження.

Вказані висновки узгоджуються з правовою позицією, викладеною, зокрема, в постановах Верховного Суду від 30.10.2020 у справі №522/16881/17, від 09.11.2020 у справі №813/678/18, від 31.03.2021 у справі № 815/3000/17.

Законом України «Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи» від 08.07.2011 №3668-VI (далі - Закон №3668-VI) частину п`яту статті 43 Закону №2262-ХІІ викладено у такій редакції: «Максимальний розмір пенсії (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною) не може перевищувати десяти прожиткових мінімумів, установлених для осіб, які втратили працездатність». Крім того, за змістом статті 2 Закону №3668-VI максимальний розмір пенсії (крім пенсійних виплат, що здійснюються з Накопичувального пенсійного фонду) або щомісячного довічного грошового утримання (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною), призначених (перерахованих) відповідно до, зокрема, Закону «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», не може перевищувати десяти прожиткових мінімумів, установлених для осіб, які втратили працездатність.

Конституційний Суд України у рішенні від 20.12.2016 №7-рп/2016, яким визнав таким, якими, що не відповідають статті 17 Конституції України, положення частини сьомої статті 43 Закону №2262-ХІІ, виходив із того, що норми-принципи частинип`ятої статті 17 Конституції України щодо забезпечення державою соціального захисту громадян України, які перебувають на службі у Збройних Силах України та в інших військових формуваннях, а також членів їхніх сімей є пріоритетними та мають безумовний характер. Тобто заходи, спрямовані на забезпечення державою соціального захисту вказаної категорії осіб, зокрема у зв`язку з економічною доцільністю, соціально-економічними обставинами не можуть бути скасовані чи звужені. При цьому Конституційний Суд України стверджує, що обмеження максимального розміру пенсії, призначеної особам, яким право на пенсійне забезпечення встановлене Законом №2262-ХІІ, порушує суть конституційних гарантій щодо безумовного забезпечення соціального захисту осіб, передбачених частиною п`ятою статті 17 Конституції України, які зобов`язані захищати суверенітет, територіальну цілісність і недоторканність України.

Обмеження граничного розміру пенсії, призначеної на підставі Закону №2262-ХІІ, десятьма прожитковими мінімумами, установленими для осіб, які втратили працездатність, введено в дію Законом №3668-VI, яким внесено зміни у статтю 43 Закону №2262-ХІІ, шляхом викладення її в редакції Закону №3668-VI.

Тобто, положення частини сьомої статті 43 Закону № 2262-ХІІ та положення частини першої статті 2 Закону №3668-VI (у частині поширення її дії на Закон №2262-ХІІ), прийняті одночасно для регулювання одних і тих самих правовідносин (обмеження максимальним розміром пенсій, призначених відповідно до Закону № 2262-ХІІ) та є однаковими за змістом.

Конституційним Судом України у рішенні від 20.12.2016 № 7-рп/2016 надано оцінку правовому регулюванню спірних правовідносин (обмеження максимальним розміром пенсії військовослужбовців) та визнано таким, що не відповідає статті 17 Конституції України положення частини сьомої статті 43 Закону №2262-ХІІ.

При цьому, положення статті 2 Закону №3668-VI (у частині поширення її дії на Закон №2262-ХІІ), які дублюють зміст частини сьомої статті 43 Закону №2262-ХІІ, тобто є однопредметними правовими нормами, які прийняті одночасно для регулювання спірних правовідносин - змін не зазнали та передбачали обмеження максимальним розміром пенсії військовослужбовців. Тобто, наявна колізія між Законом №2262-ХІІ з урахуванням рішення Конституційного Суду України від 20.12.2016 №7-рп/2016 та Законом №3668-VI - у частині обмеження максимальним розміром пенсії військовослужбовців.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 06.11.2018 у справі №812/292/18 зазначила, що норми законодавства, які допускають неоднозначне або множинне тлумачення, завжди трактуються на користь особи. У постанові від 13.02.2019, що винесена Великою Палатою Верховного Суду у зразковій справі №822/524/18, із посиланням на положення статей 1, 8, 92 Конституції України, а також на статтю 9 Міжнародного пакту про економічні, соціальні і культурні права зроблено висновок, що у випадку існування неоднозначного або множинного тлумачення прав та обов`язків особи в національному законодавстві, наявність у національному законодавстві правових «прогалин» щодо захисту прав людини та основних свобод, зокрема, у сфері пенсійного забезпечення, органи державної влади зобов`язані застосувати підхід, який був би найбільш сприятливим для особи.

Зважаючи на викладене, застосуванню підлягають норми Закону №2262-ХІІ з урахуванням рішення Конституційного Суду України від 20.12.2016 №7-рп/2016, а не норми Закону №3668-VI.

Вказані висновки щодо застосування норм права викладені, зокрема, у постановах Верховного Суду від 16.12.2021 у справі №400/2085/19, від 27.01.2022 у справі №240/7087/20, від 17.02.2022 у справі №640/11168/20, від 18.05.2022 у справі №380/12337/20, від 29.06.2022 у справі №640/19118/18, від 11.07.2022 у справі №620/613/21, та в силу приписів частини п`ятої статті 242 КАС України враховуються судом при вирішенні справи.

На думку суду, законодавча норма, яка б визначала максимальний розмір пенсії, призначеної відповідно до Закону №2262-ХІІ, фактично відсутня, позаяк, як зазначалося вище, застосуванню підлягають норми Закону №2262-ХІІ з урахуванням рішення Конституційного Суду України від 20.12.2016 №7-рп/2016, а не норми Закону №3668-VI. Отже, застосування при перерахунку пенсії позивача з 01.03.2025 обмеження розміру десятьма прожитковими мінімумами, установленими для осіб, які втратили працездатність є протиправним.

З урахуванням наведеного, позовні вимоги належить задовольнити частково у спосіб прийняття судом рішення про визнання протиправними дій ГУ ПФУ у Волинській області щодо відмови у здійсненні перерахунку та виплати пенсії ОСОБА_1 у розмірі 74 проценти відповідних сум грошового забезпечення, без обмеження пенсії максимальним розміром, та зобов`язання відповідача здійснити з 01.02.2023 перерахунок та виплату (з урахуванням виплачених сум) пенсії позивачу у розмірі 74 проценти відповідних сум грошового забезпечення, зазначеного у довідці ІНФОРМАЦІЯ_3 від 26.04.2025 №ХА18792, без обмеження максимальним розміром у десять прожиткових мінімумів, установлених для осіб, які втратили працездатність, та про відмову у задоволенні решти позовних вимог (а саме вимог щодо здійснення перерахунку та виплату пенсії з 01.02.2023 без застосування положень статті 46 Закону №4059-IX та Постанови №1, оскільки при здійсненні перерахунку пенсії позивача з 01.02.2023 відповідач не застосував приписи зазначених нормативно-правових актів стосовно понижуючих коефіцієнтів, та спір у цій справі виник щодо обмеження розміру пенсії позивача максимальним розміром у десять прожиткових мінімумів, установлених для осіб, які втратили працездатність).

Керуючись статтями 243 - 246, 263 КАС України, суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області щодо відмови у здійсненні перерахунку та виплати пенсії ОСОБА_1 у розмірі 74 проценти відповідних сум грошового забезпечення, без обмеження пенсії максимальним розміром.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Волинській області (Київський м-н, 6, м. Луцьк, Волинська обл., 43603, ) здійснити з 01.02.2023 перерахунок та виплату (з урахуванням виплачених сум) пенсії ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 ) у розмірі 74 проценти відповідних сум грошового забезпечення, зазначеного у довідці ІНФОРМАЦІЯ_5 від 26.04.2025 №ХА18792, без обмеження максимальним розміром у десять прожиткових мінімумів, установлених для осіб, які втратили працездатність.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи, особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право подати апеляційну скаргу на рішення суду. Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до Восьмого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Суддя В.М. Валюх