Справа № 420/1105/25
Суддя: Димерлій О.О.
Дата ухвалення: 2026-01-27 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 січня 2026 р.м. ОдесаСправа № 420/1105/25

Перша інстанція: суддя Василяка Д.К.,

повний текст судового рішення

складено 31.03.2025, м. Одеса

П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

судді-доповідача: Димерлія О.О.,

суддів: Шляхтицького О.І., Лук`янчук О.В.,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 31.03.2025 у справі №420/1105/25 за позовом Головного управління ДПС в Одеській області до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості

У С Т А Н О В И В:

14.01.2025 Головне управління ДПС в Одеській області звернулось до Одеського окружного адміністративного суду з позовною заявою, у якій просило суд стягнути з ОСОБА_1 заборгованість по орендній платі за землю в сумі 271499грн. 22коп.

В обґрунтування позовних вимог податковий орган вказував про наявність у ОСОБА_1 узгодженої суми податкової заборгованості у загальному розмірі 271499грн. 22коп.

Відповідач відзиву на позовну заяву до суду першої інстанції не подавав.

Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 31.03.2025 у справі №420/1105/25 позов Головного управління ДПС в Одеській області задоволено повністю.

Присуджено до стягнення з ФО-ПП ОСОБА_1 суму заборгованості по орендній платі за землю з фізичних осіб в розмірі 271 499 грн. 22 коп.

Приймаючи таке рішення суд першої інстанції вказав про наявність ОСОБА_1 узгодженої суми податкової заборгованості у загальному розмірі 271499грн. 22коп.

Не погодившись із рішенням суду першої інстанції відповідачем подано апеляційну скаргу в якій, з посиланням на порушення окружним адміністративним судом норм матеріального та процесуального права, викладено прохання скасувати оскаржуваний судовий акт із прийняттям нового судового рішення про відмову в задоволенні позову.

Мотивуючи вимоги апеляційну скаргу ОСОБА_1 зазначає, що податковим органом не наведено детального розрахунку сум з яких складається податковий борг.

Скориставшись наданим, приписами чинного процесуального законодавства, правом Головним управлінням ДПС в Одеській області до апеляційного суду подано відзив на апеляційну скаргу, у якому зазначено, що заборгованість по орендній платі за землю в сумі 271499грн. 22коп. є узгодженою та підлягає стягненню з ОСОБА_1 за рішенням суду.

В силу приписів пунктів 1, 3 частини 1 статті 311 Кодексу адміністративного судочинства України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, у системному зв`язку із положеннями чинного, на момент виникнення спірних правовідносин, законодавства, судом апеляційної інстанції установлено наступні обставини.

Зокрема, колегією суддів з`ясовано, що ОСОБА_1 знаходиться на обліку в податковому органі як платник податку по орендній платі з фізичних осіб.

29.04.2024 Головним управлінням ДПС в Одеській області прийнято податкове повідомлення-рішення №2-1504-UA0090298 щодо визначення ОСОБА_1 суми податкового зобов`язання по орендній платі з фізичних осіб за 2024 рік в сумі 271499грн. 22коп.

Як убачається з наявних у матеріалах справи доказів та не заперечується скаржником, вищеназваний індивідуальний акт податковим органом скеровано на адресу ОСОБА_1 та отримано адресатом.

З метою стягнення податкового боргу відповідачу направлялась податкова вимога від 17.04.2023 № 0-1532, яку було вручено адресату.

Оскільки за ОСОБА_1 рахується податковий борг по орендній платі з фізичних осіб у загальній сумі 271499грн. 22коп. Головне управління ДПС в Одеській області звернулось до окружного адміністративного суду з даним позовом.

Здійснюючи перегляд справи в апеляційному порядку в межах доводів апеляційної скарги колегія суддів зазначає таке.

Відповідно до ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 67 Конституції України передбачено, що кожен зобов`язаний сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлений законом.

Положеннями підпункту 16.1.4 пункту 16.1 статті 16 Податкового кодексу України передбачено, що платник податків зобов`язаний сплачувати податки та збори в строки та у розмірах, встановлених цим Кодексом та законами з питань митної справи.

Згідно із підпунктом 14.1.157 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України податкове повідомлення-рішення - письмове повідомлення контролюючого органу (рішення) про обов`язок платника податків сплатити суму грошового зобов`язання, визначену контролюючим органом у випадках, передбачених цим Кодексом та іншими законодавчими актами, контроль за виконанням яких покладено на контролюючі органи, або внести відповідні зміни до податкової звітності.

Відповідно до п.п.58.1, 58.3 ст.58 Податкового кодексу України контролюючий орган надсилає (вручає) платнику податків податкове повідомлення-рішення, якщо сума грошового зобов`язання платника податків, передбаченого податковим або іншим законодавством, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, розраховується контролюючим органом відповідно до статті 54 цього Кодексу (крім декларування товарів, передбаченого для громадян).

Податкове повідомлення-рішення надсилається (вручається) платнику податків у порядку, визначеному статтею 42 цього Кодексу.

Пунктом 42.2 статті 42 Податкового кодексу України документи вважаються належним чином врученими, якщо вони надіслані у порядку, визначеному пунктом 42.4 цієї статті, надіслані за адресою (місцезнаходженням, податковою адресою) платника податків рекомендованим листом з повідомленням про вручення або особисто вручені платнику податків (його представнику).

За правилами пункту 57.3 статті 57 Податкового кодексу України, у разі визначення грошового зобов`язання контролюючим органом за підставами, зазначеними у підпунктах 54.3.1 - 54.3.6 пункту 54.3 статті 54 цього Кодексу, платник податків зобов`язаний сплатити нараховану суму грошового зобов`язання протягом 10 календарних днів, що настають за днем отримання податкового повідомлення-рішення, крім випадків, коли протягом такого строку такий платник податків розпочинає процедуру оскарження рішення контролюючого органу.

Згідно із підпунктом 14.1.175 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України податковий борг це сума узгодженого грошового зобов`язання, не сплаченого платником податків у встановлений цим Кодексом строк, та непогашеної пені, нарахованої у порядку, визначеному цим Кодексом.

Відповідно до пункту 59.1 статті 59 Податкового кодексу України у разі коли у платника податків виник податковий борг, контролюючий орган надсилає (вручає) йому податкову вимогу в порядку, визначеному для надсилання (вручення) податкового повідомлення-рішення. Податкова вимога може надсилатися (вручатися) контролюючим органом за місцем обліку платника податків, в якому обліковується податковий борг платника податків.

З урахуванням вищевикладеного, колегія суддів зазначає, що податкове повідомлення-рішення/податкова вимога повинні бути надіслані за адресою (місцезнаходженням, податковою адресою) платника податків рекомендованим листом з повідомленням.

Додаткових вимог стосовно надіслання податкового повідомлення-рішення/податкової вимоги податкове законодавство не містить.

Як установлено, судом апеляційної інстанції, як податкове повідомлення-рішення від 29.04.2024 №2-1504-UA0090298, так і податкова вимога від 17.04.2023 № 0-1532 Головним управлінням ДПС в Одеській області надіслано на адресу ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) рекомендованим листом з повідомленням та отримано адресатом.

У межах даного спору ОСОБА_1 не заперечує отримання вищеназваних індивідуальних актів.

Усталеною є практика Верховного Суду (зокрема, але не виключно постанови від 13.02.2018 у справі № 826/18379/14, від 19.02.2019 у справі № 807/495/17, від 03.02.2022 року у справі № 560/4343/19, від 14.02.2022 у справі № 826/9711/17 при їх системному аналізі) про те, що предметом доказування у справах про стягнення податкового боргу є обставини, які свідчать про наявність підстав, з якими закон пов`язує можливість стягнення податкової заборгованості в судовому порядку, а саме: наявність узгодженого грошового зобов`язання; складові основної суми боргу, штрафних (фінансових) санкцій, пені; підстави виникнення боргу; момент його виникнення; встановлення факту сплати податкового боргу в добровільному порядку або встановлення відсутності такого факту; перевірка вжиття контролюючим органом заходів щодо стягнення податкового боргу на підставі та в черговості, встановлених Податковим кодексом України, тощо.

За наслідком дослідження наявних у матеріалах справи доказів у системному зв`язку із положеннями податкового законодавства колегія суддів зазначає, що в досліджуваній ситуації наявні усі умови з якими законодавець пов`язує можливість стягнення з платника податку податкового боргу.

При цьому, суд апеляційної інстанції відхиляє твердження скаржника про те, що контролюючим органом не наведено детального розрахунку сум з яких складається податковий борг, адже з наявних у матеріалах справи доказів чітко убачається, що сумою податкового боргу є сума узгодженого грошового зобов`язання по орендній платі за землю з фізичних осіб за 2024 рік.

За наслідком дослідження наявних у матеріалах справи довідки про податкову заборгованість станом на 12.12.2024 (а.с.5), розрахунку податкового боргу (а.с.6), інтегрованої картки платника податку колегією суддів установлено, що до складу податкового боргу суми штрафних санкцій не включались.

Вищевикладене у повному обсязі спростовує, викладені ОСОБА_1 припущення стосовно правильності визначення суми податкового боргу та правомірності звернення контролюючого органу до суду з даним позовом.

Відповідно до п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень, обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення.

Згідно із практикою Європейського суду з прав людини, очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах.

Щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд, що і вчинено судом у даній справі.

Відповідно до частини 1 статті 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

За таких обставин, рішення суду першої інстанції є законним та обґрунтованим, а викладені відповідачем в апеляційній скарзі доводи не свідчать про порушення окружним адміністративним судом норм матеріального чи процесуального права, які могли б призвести до неправильного вирішення справи.

Отже, при ухваленні оскаржуваного рішення судом першої інстанції було дотримано всіх вимог законодавства, а тому підстав для його скасування немає.

З підстав визначених статтею 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст.308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, апеляційний адміністративний суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Одеського окружного адміністративного суду від 31.03.2025 у справі №420/1105/25 за позовом Головного управління ДПС в Одеській області до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати її підписання суддями та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня отримання сторонами копії судового рішення.

Суддя-доповідач О.О. Димерлій
Судді О.І. Шляхтицький О.В. Лук`янчук