Справа № 160/14401/25
Суддя: Семененко Я.В.
Дата ухвалення: 2026-01-27 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

27 січня 2026 року м. Дніпросправа № 160/14401/25

Третій апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого - судді Семененка Я.В. (доповідач),

суддів: Добродняк І.Ю., Суховарова А.В.,

розглянувши в порядку письмового провадження в місті Дніпрі апеляційну скаргу Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області

на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 31 жовтня 2025 року (суддя С.О. Конєва) у справі № 160/14401/25 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом до Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області, у якому просив:

- визнати протиправною бездіяльність відповідача відносно зарахований до стажу служби в Національній поліції України період проходження служби в Державній кримінально-виконавчій службі України у період з 04.06.2007р. по 31.05.2014р. та у період з 19.03.2015р. по 30.11.2023р., що в календарному обчисленні становить 15 років 08 місяців 08 днів, у пільговому обчисленні 20 років 11 місяців 00 днів;

- зобов`язати відповідача зарахувати позивачеві зарахувати позивачеві до стажу служби в Національній поліції України наявну вислугу років за період служби в Державній кримінально-виконавчій службі України у період з 04.06.2007р. по 31.05.2014р. та у період з 19.03.2015р. по 30.11.2023р., що в календарному обчисленні становить 15 років 08 місяців 08 днів, у пільговому обчисленні 20 років 11 місяців 00 днів;

- зобов`язати відповідача перерахувати грошове забезпечення позивачеві, починаючи з 05.12.2023 з врахуванням до стажу служби в Національній поліції України наявну вислугу років за період служби в Державній кримінально-виконавчій службі України у період з 04.06.2007р. по 31.05.2014р. та у період з 19.03.2015р. по 30.11.2023р., що в календарному обчисленні становить 15 років 08 місяців 08 днів, у пільговому обчисленні 20 років 11 місяців 00 днів.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що є протиправною бездіяльність відповідача стосовно зарахування до стажу служби в поліції час проходження позивачем служби у період з 04.06.2007 по 31.05.2014 та з 19.03.2015 по 30.11.2023 у Південно-Східному міжрегіональному управлінні з питань виконання кримінальних покарань Міністерства юстиції України.

Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 31 жовтня 2025 року адміністративний позов задоволено частково:

- визнано протиправною бездіяльність Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області щодо не зарахування позивачу до стажу служби в Національній поліції України періодів проходження ним служби в Державній кримінально-виконавчій

службі України з 04.06.2007р. по 31.05.2014р. та з 19.03.2015р. по 30.11.2023р.;

- зобов`язано Головне управління Національної поліції в Дніпропетровській області зарахувати позивачу до стажу служби в Національній поліції України наявну вислугу років за періоди проходження ним служби в Державній кримінально-виконавчій службі України з 04.06.2007р. по 31.05.2014р. та з 19.03.2015р. по 30.11.2023р., починаючи з 05.12.2023р.

У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено.

Судом першої інстанції зазначено, що на позивача, як і на інших працівників кримінально-виконавчої служби (окрім тих, на яких розповсюджується дія Закону України «Про державну службу»), під час проходження ними служби в період, що досліджується, розповсюджується дія нормативно-правових актів органів внутрішніх справ України, а в подальшому - поліції, в тому числі й дія статей 22, 23 Закону України «Про міліцію» та відповідні норми Закону України «Про Національну поліцію», Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ, затвердженого постановою Кабінету Міністрів УРСР від 29 липня 1991 року №114, Дисциплінарний статут органів внутрішніх справ України.

Тобто, всі обов`язки, обмеження служби в органах внутрішніх справ та поліції, її специфічні умови, порядок та підстави дисциплінарної відповідальності визнані законодавцем тотожними умовам проходження служби персоналом органів і установ виконання покарань.

Отже, норми чинного законодавства встановлюють, що служба в органах внутрішніх справ (в подальшому - в поліції) є аналогічною службі персоналу органів і установ виконання покарань.

За викладеного, суд дійшов до висновку, що бездіяльність відповідача щодо не зарахування позивачеві до стажу служби в Національній поліції України періодів проходження ним служби в Державній кримінально-виконавчій службі України з 04.06.2007р. по 31.05.2014р. та з 19.03.2015р. по 30.11.2023р., є протиправною.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, Головне управління Національної поліції в Дніпропетровській області подало апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позовних вимог.

Обґрунтовуючи вимоги апеляційної скарги, скаржник вказує, що за змістом ч.2 ст.78 Закону №580 служба в Державній кримінально-виконавчій службі України не зараховується до стажу служби в поліції, що дає право для виплати поліцейському надбавки за стаж служби. Зауважує, що жодним нормативно-правовим актом не відносено Державну кримінально-виконавчу службу України до органів внутрішніх справ та інших органів, визначених ч.2 ст.78 Закону №580. Вважає, що Закон №580 у спірних правовідносинах є спеціальним, а отже саме його положення підлягають застосуванню в спірному випадку.

Дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, перевіривши правильність застосування судом норм матеріального та процесуального права, правову оцінку досліджених судом доказів по справі, суд апеляційної інстанції вважає за необхідне зазначити наступне.

Встановлені обставини справи свідчать про те, що зі змісту копій трудової книжки та послужного списку позивача вбачається, що у періоди з 04.06.2007 року по 31.05.2014 року (звільнений згідно Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ у запас Збройних Сил України за п.63 «ж»), з 19.03.2015 року по 30.11.2023 року (звільнений відповідно до ч.5 ст.23 Закону України «Про Державну кримінально-виконавчу службу», п.7 ч.1 ст.77 Закону України «Про Національну поліцію») позивач проходив службу в органах Державної кримінально-виконавчої служби України.

При цьому, в 2021 році позивачеві було присвоєно спеціальне звання «капітан внутрішньої служби», що підтверджується копією послужного списку позивача.

Наказом ГУ НП в Дніпропетровській області від 05.12.2023 № 869 о/с позивача з 05 грудня 2023 року було прийнято на службу до поліції та призначено на посаду оперуповноваженого сектору протидій шахрайству відділу кримінальної поліції Синельниківського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області та відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 11 листопада 2015 року №988, встановлено посадовий оклад у розмірі 2400 гривень, надбавку за специфічні умови проходження служби 40 %, відповідно до ст. 78 розділу VІІ Закону України «Про Національну поліцію» стаж служби в поліції, який дає право на встановлення надбавки за вислугу років, надання додатковї оплачуваної відпустки, станом на 5 грудня 2023 року 00 років 00 місяців 01 день, що підтверджується змістом копії відповідного наказу, наявною у справі.

На адвокатський запит представника позивача від 29.01.2025р., листом №4175-2025 від 31.01.2025р. Головне управління Національної поліції в Дніпропетровській області повідомило представника позивача про те, що наказом Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області від 05.12.2023 №869 о/с відповідно до статті 78 Закону України «Про Національну поліцію» та постанови Кабінету Міністрів України від 11.11.2015р. №988 позивачу встановлений стаж служби в поліції, який дає право на встановлення надбавки за вислугу років, надання додаткової оплачуваної відпустки поліцейським, станом на 05.12.2023 року 00 років 00 місяців 01 день, до якого було враховано виключно службу в Національній поліції України; на сьогодні відсутні правові підстави для зарахування до стажу служби в поліції час проходження позивачу служби у період з 04.06.2007 по 31.05.2014 та з 19.03.2015 по 30.11.2023 у Південно-Східному міжрегіональному управлінні з питань виконання кримінальних покарань Міністерства юстиції України, що підтверджується наявною у справі копією відповідного листа відповідача.

Вважаючи бездіяльність відповідача протиправною, позивач звернувся до суду за захистом своїх прав.

Переглядаючи рішення суду в межах доводів апеляційної скарги колегія суддів виходить із такого.

Закон України від 2 липня 2015 року №580-VIII «Про Національну поліцію» визначає правові засади організації та діяльності Національної поліції України, статус поліцейських, а також порядок проходження служби в Національній поліції України.

Відповідно до частин першої, другої статті 59 Закону №580-VIII, служба в поліції є державною службою особливого характеру, яка є професійною діяльністю поліцейських з виконання покладених на поліцію повноважень. Час проходження служби в поліції зараховується до страхового стажу, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби.

Приписами статті 78 Закону №580-VIII передбачено, що стаж служби в поліції дає право на встановлення поліцейському надбавки за вислугу років, надання додаткової оплачуваної відпустки.

Також цією статтею визначено, що до стажу служби в поліції зараховуються:

1) служба в поліції на посадах, що заміщуються поліцейськими, з дня призначення на відповідну посаду;

2) військова служба в Збройних Силах України, Державній прикордонній службі України, Національній гвардії України, Управлінні державної охорони, Цивільній обороні України, внутрішніх військах Міністерства внутрішніх справ України та інших військових формуваннях, утворених відповідно до закону, Службі безпеки України, Службі зовнішньої розвідки, Державній спеціальній службі транспорту;

3) служба в органах внутрішніх справ України на посадах начальницького і рядового складу з дня призначення на відповідну посаду;

4) час роботи у Верховній Раді України, місцевих радах, центральних і місцевих органах виконавчої влади із залишенням на військовій службі, на службі в органах внутрішніх справ України або на службі в поліції;

5) час роботи в органах прокуратури і суді осіб, які працювали на посадах суддів, прокурорів, слідчих, а також служба у Службі судової охорони ;

6) дійсна військова служба в Радянській Армії та Військово-Морському Флоті, прикордонних, внутрішніх, залізничних військах, в органах державної безпеки та інших військових формуваннях колишнього СРСР, а також служба в органах внутрішніх справ колишнього СРСР.

Під час обчислення стажу служби в поліції враховуються тільки повні роки вислуги років без округлення фактичного розміру вислуги років у бік збільшення.

Порядок обчислення вислуги років у поліції встановлює Кабінет Міністрів України.

Колегія суддів враховує, що у постанові від 20 жовтня 2022 року у справі № 160/11127/20 Верховний Суд сформував правовий висновок стосовно того, що служба в органах Державної кримінально-виконавчої служби України прирівнюється до служби в органах внутрішніх справ України, оскільки здійснювалась вона в порядку, установленому законодавством для осіб начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ, а відтак, має такий же правовий статус і повинна в силу пункту 3 частини другої статті 78 ЗУ «Про Національну поліцію» зараховуватися до стажу служби в поліції.

У цій постанові Верховний Суд зазначив, що системний аналіз правових норм свідчить про те, що фактично законодавець поширив дію усіх норм, які врегульовують порядок і умови проходження служби працівниками органів внутрішніх справ, а в подальшому - поліцейськими, на працівників кримінально-виконавчої служби.

Сутність службової дисципліни, обов`язки осіб рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ України, види заохочень та дисциплінарних стягнень, порядок і права начальників щодо їх застосування, а також порядок оскарження дисциплінарних стягнень визначені Дисциплінарним статутом органів внутрішніх справ України, затвердженим Законом України «Про Дисциплінарний статут органів внутрішніх справ України».

Згідно з преамбулою зазначеного Статуту його дія поширюється на осіб начальницького складу Національного антикорупційного бюро України, осіб рядового і начальницького складу Державної кримінально-виконавчої служби України та податкової міліції, які повинні неухильно додержуватися його вимог.

Крім того, частиною першою статті 6 Закону України «Про Державну кримінально-виконавчу службу України» закріплено, що Державна кримінально-виконавча служба України відповідно до закону здійснює правозастосовні та правоохоронні функції і складається з центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері виконання кримінальних покарань, його територіальних органів управління, кримінально-виконавчої інспекції, установ виконання покарань, слідчих ізоляторів, воєнізованих формувань, навчальних закладів, закладів охорони здоров`я, підприємств установ виконання покарань, інших підприємств, установ і організацій, створених для забезпечення виконання завдань Державної кримінально-виконавчої служби України.

Аналізуючи повноваження, завдання та функції відповідних органів, Верховний Суд у вищевказаній постанові дійшов висновку, що всі обов`язки, обмеження служби в органах внутрішніх справ та поліції, її специфічні умови, порядок та підстави дисциплінарної відповідальності визнані законодавцем тотожними умовам проходження служби персоналом органів і установ виконання покарань.

У підсумку Верховний Суд констатував, що служба в органах Державної кримінально-виконавчої служби України (Державної пенітенціарної служби) має такий же правовий статус, як і служба в органах внутрішніх справ України на посадах начальницького і рядового складу.

Таким чином, суд першої інстанції правильно дійшов висновку, що стаж служби позивача в Державній кримінально-виконавчій службі України підлягає зарахуванню до стажу служби в поліції.

Враховуючи позицію Верховного Суду у справі №160/11127/20, яка є застосованою до правовідносин у цій справі, колегія суддів уважає правильними висновок суду першої інстанції щодо задоволення позовних вимог про визнання бездіяльність відповідача протиправною та зобов`язання відповідача зарахувати позивачу до стажу служби в Національній поліції України наявну вислугу років за періоди проходження ним служби в Державній кримінально-виконавчій службі України з 04.06.2007р. по 31.05.2014р. та з 19.03.2015р. по 30.11.2023р.

Відтак, суд апеляційної інстанції не вбачає підстав для задоволення апеляційної скарги та скасування рішення суду першої інстанції.

Керуючись ст. ст. 241-245, 250, 315, 316, 321, 322, 327, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області залишити без задоволення, а рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 31 жовтня 2025 року у справі № 160/14401/25 без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати ухвалення, може бути оскаржена в касаційному порядку у випадках та строки, передбачені ст.ст.328, 329 КАС України.

Повний текст постанови складено 27.01.2026

Головуючий - суддя Я.В. Семененко

суддя І.Ю. Добродняк

суддя А.В. Суховаров