Справа № 420/15802/25
Суддя: Юхтенко Л.Р.
Дата ухвалення: 2026-01-27 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 січня 2026 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Юхтенко Л.Р.,

розглянувши в порядку письмового провадження в приміщенні Одеського окружного адміністративного суду адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1 (ІПН НОМЕР_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 ) до Павлівської сільської ради Болградського району Одеської області (, місце знаходження: 68450, Одеська область, Болградський район, с. Павлівка, пров. Театральний, 2) про визнання протиправним та скасуванні рішення, зобов`язання вчинити певні дії,-

ВСТАНОВИВ:

В провадженні Одеського окружного адміністративного суду перебуває адміністративна справа за позовною заявою ОСОБА_1 (ІПН НОМЕР_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 ) до Павлівської сільської ради Болградського району Одеської області (, місце знаходження: 68450, Одеська область, Болградський район, с. Павлівка, пров. Театральний, 2), в якій позивач просить:

Визнати протиправним та скасувати рішення Павлівської сільської ради Болградського району Одеської області № 719-УІІІ від 20.12.2024 року «Про перенесення розгляду заяви адвоката Кочурова А.О. від імені засновників ФГ «БРОЙКО».

Зобов`язати Павлівську сільську раду Болградського району Одеської області, , розглянути клопотання адвоката Кочурова Андрія Олександровича від імені засновників Фермерського господарства «БРОЙКО» від 20.11.2024 року по суті.

Стягнути з Павлівської сільської ради Болградського району Одеської області, за рахунок її бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 судові витрати у вигляді сплаченого судового збору у розмірі 968,96 грн. і витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 6000,00 грн.

Ухвалою від 26 травня 2025 року відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін у порядку ч. 5 ст. 262 КАС України.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 20 грудня 2024 року Павлівською сільською радою Болградського району Одеської області (далі - Відповідач) розглянуто клопотання членів (засновників) Фермерського господарства «БРОЙКО» ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_1 (далі - Позивач) від 18.11.2024 року, зареєстроване 20.11.2024 року про внесення змін до рішення Павлівської сільської ради Болградського району Одеської області від 10.05.2023 року № 431-VIII "Про надання дозволу на складання технічної документації із землеустрою щодо поділу та об`єднання земельних ділянок сільськогосподарського призначення комунальної власності на території Павлівської сільської ради Болградського району Одеської області (за межами населеного пункту Нові Кап лани)», а саме:

у пункті 1 резолютивної частини рішення слова « ОСОБА_2 » замінити словами « ОСОБА_1 » далі за текстом;

у пункті 2 резолютивної частини рішення слова « ОСОБА_2 » замінити словами « ОСОБА_1 » далі за текстом.

Представник позивача зазначив, що згідно з рішення Павлівської сільської ради Болградського району Одеської області № 719-УІІІ від 20.12.2024 року «Про перенесення розгляду заяви адвоката Кочурова А.О. від імені засновників ФГ «БРОЙКО» членам ФГ «Бройко» фактично відмовлено у задоволенні їх клопотання, оскільки у пункті 1 резолютивної частини зазначеного рішення йдеться про: «заяву адвоката Кочурова А.О. від імені засновників ФГ «БРОЙКО» (вхідний номер 2395/02- 01 від 20.11.2024 року) щодо внесення змін до рішення Павлівської сільської ради від 10.05.2023 № 431 розглянути після припинення (скасування) в Україні воєнного стану».

Позивач не погоджується із прийнятим рішенням, посилаючись на те, що готуючи проєкт рішення про перенесення розгляду заяви адвоката Кочурова А.О. від імені засновників ФГ «Бройко» відповідач повинен був вивчити умови та обставини для обґрунтування саме такого рішення, враховуючи власне ж рішення, до якого необхідно було внести зміни - рішення Павлівської сільської ради Болградського району Одеської області від 10.05.2023 року № 431 -VIII, однак жодних документів відповідач не прийняв, тому підстав для перенесення розгляду клопотання від 20.11.2024 року немає.

Водночас представник позивача звертає увагу, що в процесі розробки та погодження землевпорядної документації до складу засновників (членів) Фермерського господарства «Бройко» були внесені зміни, а саме за рішенням засновників від 09.10.2024 року було додано ще одного члена ОСОБА_1 .

У зв`язку з цим, внесені відповідні зміни до Статуту ФГ «Бройко» та виникла необхідність внесення змін до рішення Павлівської сільської ради Болградського району Одеської області від 10.05.2023 року № 431 -VIII, пов`язаного зі складом засновників ФГ «БРОЙКО».

Представник позивача наголошує на тому, що відповідач прийняв рішення від 10.05.2023 року № 431-VIII, яким надав дозвіл засновникам Фермерського господарства «БРОЙКО» ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на складання документації із землеустрою щодо поділу земельних ділянок сільськогосподарського призначення комунальної власності в розмірі земельної частки (паю), площею 5,0257 га кадастровий номер :01:001:0348 на території Павлівської сільської ради Болградського району Одеської області (за межами населеного пункту Нові Каплани) також під час дії пункту 5 підпункту 27 Перехідних положень Земельного кодексу України, однак це не стало перешкодою для його ухвалення.

Позивач в своєму клопотанні від 20.11.2024 року наголошував, та звертає увагу суду, що розгляду та задоволенню поданого клопотання на пленарному засіданні сільської ради не перешкоджали обмеження визначені підпунктом 5 пункту 27 Розділу X Перехідні положення Земельного кодексу України, оскільки Положення цього підпункту не поширюються на безоплатну передачу у приватну власність громадянам України земельних ділянок, переданих у користування до набрання чинності цим Кодексом, а громадянину надана зазначена земельна ділянка для створення та ведення фермерського господарства згідно державного акту від 24.11.1992 року, тобто до 01.01.2002 року (дати набрання чинності Земельного кодексу України.

З наведених підстав представник позивача просив задовольнити позовні вимоги.

Копія ухвали про відкриття провадження у справі доставлена до електронного кабінету відповідача 26.05.2025 року, що підтверджено довідкою про доставку електронного листа від 27.05.2025 року.

Відзив на позовну заяву не надходив.

Вивчивши матеріали справи, а також обставини, якими обґрунтовуються вимоги, докази, якими вони підтверджуються, судом встановлено таке.

Згідно з рішення Павлівської сільської ради Болградського району Одеської області від 10.05.2023 року № 431-УІІІ «Про надання дозволу на складання технічної документації із землеустрою щодо поділу та об`єднання земельних ділянок сільськогосподарського призначення комунальної власності на території Павлівської сільської ради Болградського району Одеської області (за межами населеного пункту Нові Каплани)» Павлівська сільська рада вирішила:

Надати засновникам фермерського господарства «Бройко» ОСОБА_2 та ОСОБА_3 дозвіл на складання документації із землеустрою щодо поділу земельних ділянок сільськогосподарського призначення комунальної власності в розмірі земельної частки (паю), площею - 5,0257 га кадастровий номер :01:001:0348 на території Павлівської сільської ради Болградського району. Одеської області (за межами населеного пункту Нові Каплани).

Зобов`язати засновників фермерського господарства «Бройко» ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , розробити документацію із землеустрою щодо поділу та об`єднання земельних ділянок сільськогосподарського призначення комунальної власності на території Павлівської сільської ради Болградського району. Одеської області (за межами населеного пункту Нові Каплани).

У позовній заяві представник позивача зазначив, що в процесі розробки та погодження такої землевпорядної документації до складу засновників (членів) Фермерського господарства «Бройко» були внесені зміни, а саме за рішенням засновників від 09.10.2024 року було додано ще одного члена Фермерського господарства «Бройко» - ОСОБА_1 .

У зв`язку з цим, внесені відповідні зміни до Статуту ФГ «Бройко».

Суд встановив, що адвокат Кочуров А.О. подав голові Павліської сільської ради Болградського району Одеської області клопотання вих. № 18/11 від 18.11.2024 року (зареєстроване від 20.11.2024 року № 2395/02-01) з проханням внести зміни до рішення Павлівської сільської ради Болградського району Одеської області від 10.05.2023 року № 431-УІІІ «Про надання дозволу на складання технічної документації із землеустрою щодо поділу та об`єднання земельних ділянок сільськогосподарського призначення комунальної власності на території Павлівської сільської ради Болградського району Одеської області (за межами населеного пункту Нові Каплани)», а саме:

у пункті 1 резолютивної частини рішення слова « ОСОБА_2 » замінити словами « ОСОБА_1 » далі за текстом;

у пункті 2 резолютивної частини рішення слова « ОСОБА_2 » замінити словами « ОСОБА_1 » далі за текстом.

У клопотанні зазначено, що право безоплатної передачі у власність земельної ділянки за вказаним цільовим призначенням заявник ОСОБА_1 не використав.

До клопотання було додано: копія паспорту ОСОБА_1 , картки платника податків, копія протоколу загальних зборів від 09.10.2024, копія Статуту ФГ «Бройко», копія виписки з ЄДР щодо ФГ «Бройко», інформація з державного реєстру на підтвердження відсутності у ОСОБА_1 земель такого призначення в межах норм безоплатної приватизації, примірник ордеру адвоката представника заявників.

Матеріалами справи підтверджено, що п. 1 рішення Павлівської сільської ради Болградського району Одеської області № 719-УІІІ від 20.12.2024 року «Про перенесення розгляду заяви адвоката Кочурова А.О. від імені засновників ФГ «БРОЙКО» членам ФГ «Бройко» вирішено заяву адвоката Кочурова А.О. від імені засновників ФГ «БРОЙКО» (вхідний номер 2395/02- 01 від 20.11.2024 року) щодо внесення змін до рішення Павлівської сільської ради від 10.05.2023 № 431 розглянути після припинення (скасування) в Україні воєнного стану.

Позивач, не погодившись з ухваленим рішенням ради, звернувся до суду з цим позовом.

Проаналізувавши положення чинного законодавства, обставини справи, суд дійшов висновку, що позовні вимоги належать задоволенню, з огляду на таке.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Спірні правовідносини регулюються Земельним кодексом України.

Частиною 2 статті 2 КАС України встановлено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії).

Перевіряючи правомірність прийняття відповідачем оскаржуваного рішення, відповідно до приписів ст. 2 КАС України, суд виходить із такого.

Відповідно до статті 14 Конституції України земля є основним національним багатством, що перебуває під особливою охороною держави. Право власності на землю гарантується. Це право набувається і реалізується громадянами, юридичними особами та державою виключно відповідно до закону.

Стаття 25 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» від 27.05.1997 №280/97-ВР встановлює повноваження для міських рад розглядати і вирішувати питання віднесені Конституцією України, цим та іншими законами до їх відання.

Згідно з п.п. «а», «б» ч.1 ст.12 ЗК України, до повноважень міських рад у галузі земельних відносин на території міст належить: розпорядження землями територіальних громад; передача земельних ділянок комунальної власності у власність громадян та юридичних осіб відповідно до цього Кодексу.

Згідно з ч.1 ст.122 ЗК України, сільські, селищні, міські ради передають земельні ділянки у власність або користування із земель комунальної власності відповідних територіальних громад для всіх потреб.

Відповідно до ч. 1 ст. 79-1 ЗК України формування земельної ділянки полягає у визначенні земельної ділянки як об`єкта цивільних прав. Формування земельної ділянки передбачає визначення її площі, меж та внесення інформації про неї до Державного земельного кадастру.

Формування земельних ділянок здійснюється, зокрема: шляхом поділу чи об`єднання раніше сформованих земельних ділянок (ч. 2 ст. 79-1 ЗК України).

Формування земельних ділянок шляхом поділу та об`єднання раніше сформованих земельних ділянок, які перебувають у власності або користуванні, без зміни їх цільового призначення здійснюються за технічною документацією із землеустрою щодо поділу та об`єднання земельних ділянок (ч. 6 ст. 79-1 ЗК України).

Так, суд встановив, що згідно з рішення Павлівської сільської ради Болградського району Одеської області від 10.05.2023 року № 431-УІІІ «Про надання дозволу на складання технічної документації із землеустрою щодо поділу та об`єднання земельних ділянок сільськогосподарського призначення комунальної власності на території Павлівської сільської ради Болградського району Одеської області (за межами населеного пункту Нові Каплани)» Павлівська сільська рада вирішила:

Надати засновникам фермерського господарства «Бройко» ОСОБА_2 та ОСОБА_3 дозвіл на складання документації із землеустрою щодо поділу земельних ділянок сільськогосподарського призначення комунальної власності в розмірі земельної частки (паю), площею - 5,0257 га кадастровий номер :01:001:0348 на території Павлівської сільської ради Болградського району. Одеської області (за межами населеного пункту Нові Каплани).

Зобов`язати засновників фермерського господарства «Бройко» ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , розробити документацію із землеустрою щодо поділу та об`єднання земельних ділянок сільськогосподарського призначення комунальної власності на території Павлівської сільської ради Болградського району. Одеської області (за межами населеного пункту Нові Каплани).

Змістом спірних правовідносин є правомірність нерозгляду клопотання представника позивача щодо внесення змін у рішення Павлівської сільської ради Болградського району Одеської області від 10.05.2023 року № 431-УІІІ в частині засновників ФГ «Бройко» до припинення (скасування) воєнного стану з посиланням на пп. 5 п. 27 Перехідних положень Земельного кодексу України.

Так, відповідно до пп. 5 п. 27 Перехідних положень Земельного кодексу України безоплатна передача земель державної, комунальної власності у приватну власність, надання дозволів на розроблення документації із землеустрою з метою такої безоплатної передачі, розроблення такої документації забороняється. Положення цього підпункту не поширюються на безоплатну передачу земельних ділянок у приватну власність власникам розташованих на таких земельних ділянках об`єктів нерухомого майна (будівель, споруд), безоплатну передачу земельних ділянок у приватну власність колишнім власникам знищеного внаслідок обставин, спричинених збройною агресією Російської Федерації проти України, нерухомого майна (будівель, споруд), право власності на яке відповідно до відомостей Державного реєстру речових прав на нерухоме майно припинено у зв`язку із знищенням майна, а також на безоплатну передачу у приватну власність громадянам України земельних ділянок, переданих у користування до набрання чинності цим Кодексом.

Разом з цим суд зазначає, що предметом клопотання представника позивача було внесення змін до складу засновників ФГ «Бройко» відповідно до рішенням засновників від 09.10.2024, яке не стосувалось питань, перелічених у пп. 5 п. 27 Перехідних положень Земельного кодексу України.

Тому, враховуючи вищевикладені та встановлені судом обставини, суд доходить висновку, що відповідачем помилково застосовано пп. 5 п. 27 Перехідних положень Земельного кодексу України до спірних правовідносин.

Відповідно до ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Згідно з ч.1 ст.6 КАС України суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого зокрема людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.

Відповідно до ч.1,3 ст.90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Таким чином, оцінюючи встановлені факти, суд дійшов висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими, своєю чергою відповідач не довів правомірність своїх дій, а тому позовні вимоги є правомірними та належать задоволенню.

У зв`язку із задоволенням позову, сплачений судовий збір належить стягненню з відповідача на користь позивача.

Розглянувши заяву представника позивача про стягнення витрат на правничу допомогу, суд доходить таких висновків.

Порядок розподілу судових витрат регулюється ст. 139 КАС України.

Згідно з ч.1,2 ст.132 КАС України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

Пунктом 1 ч.3 ст.132 КАС України визначено, що до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу.

Статтею 134 КАС України встановлено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката. Для цілей розподілу судових витрат: розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини п`ятої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Частиною 7 ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. За відсутності відповідної заяви або неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

Так, судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що між адвокатом Кочуровим А.О. та ОСОБА_1 укладено договір про надання правничої допомоги від 24 лютого 2025 року, відповідно до якого адвокат зобов`язується надати клієнту правничу допомогу оскарження рішення Павлівської сільської ради Болградського району Одеської області № 719-УІІІ від 20.12.2024, а клієнт зобов`язується сплатити гонорар за надану правничу допомогу в обсязі та умовах, визначених договором (п. 1.1 Договору).

Відповідно до п. 2.1. договору за надання правничої допомоги клієнт сплачує адвокату гонорар у погодженому розмірі 6000 грн (фіксований розмір).

Згідно з п. 2.2. договору клієнт сплачує гонорар в повному обсязі в день підписання договору. Сплата гонорару не залежить від суті та змісту рішення суду.

До позовної заяви додана квитанція до прибуткового касового ордеру № 24/02 ВІД 24.02.2025 року на суму 6000 грн.

Згідно з ч.9 ст. 139 КАС України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору (у випадках, коли відповідно до закону досудове вирішення спору є обов`язковим) та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.

Аналіз вищенаведених положень процесуального закону дає підстави для висновку про те, що документально підтверджені судові витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають компенсації стороні, яка не є суб`єктом владних повноважень та на користь якої ухвалене рішення, за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень.

При цьому суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої ухвалене судове рішення, всі понесені нею витрати на професійну правничу допомогу, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенства права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, враховуючи такі критерії, як складність справи, витрачений адвокатом час, значення спору для сторони тощо.

Суд зазначає, що вирішуючи питання про визначення розміру витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами, суд враховує складність справи, час витрачений адвокатом на виконання робіт, обсяг наданих послуг та ціну позову.

Також, суд звертає увагу, що відповідно до практики Європейського суду з прав людини, заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір обґрунтованим (п. 49 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Наталія Михайленко проти України», від 30 травня 2013 року, заява 49069/11).

Відповідно до висновку, викладеного у постанові Верховного Суду від 07.11.2019 р. по справі №905/1795/18, суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості, пропорційності та верховенством права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи на складність справи, витрачений адвокатом час, та неспіврозмірним у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг.

Суд наголошує на тому, що при визначенні суми відшкодування суд повинен виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи.

Разом з цим у рішенні (щодо справедливої сатисфакції) від 19 жовтня 2000 року у справі «Іатрідіс проти Греції» (Iatridis v. Greece, заява № 31107/96) ЄСПЛ вирішував питання обов`язковості для цього суду угоди, укладеної заявником зі своїм адвокатом стосовно плати за надані послуги.

ЄСПЛ указав, що йдеться про договір, відповідно до якого клієнт погоджується сплатити адвокату як гонорар відповідний відсоток суми, якщо така буде присуджена клієнту судом. Такі угоди, якщо вони є юридично дійсними, можуть підтверджувати, що у заявника дійсно виник обов`язок заплатити відповідну суму гонорару своєму адвокатові. Однак, угоди такого роду, зважаючи на зобов`язання, що виникли лише між адвокатом і клієнтом, не можуть зобов`язувати суд, який має оцінювати судові та інші витрати не лише через те, що вони дійсно понесені, але й ураховуючи також те, чи були вони розумними (§ 55).

Враховуючи правовий підхід Європейського суду з прав людини до розподілу судових витрат між сторонами, оцінюючи зміст наданих послуг з правової (правничої) допомоги, а також те, що ця справа не відноситься до категорії складних, суд доходить висновку, що витрати, які належать відшкодуванню за рахунок відповідача мають складати 3000 грн. Решт витрат слід покласти на позивача відповідно до умов договору про надання правничої допомоги.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 6, 12, 72, 77,90, 139, 246, 255,295,297 КАС України, суд

В И Р І Ш И В:

Позовну заяву ОСОБА_1 (ІПН НОМЕР_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 ) до Павлівської сільської ради Болградського району Одеської області (, місце знаходження: 68450, Одеська область, Болградський район, с. Павлівка, пров. Театральний, 2) про визнання протиправним та скасуванні рішення, зобов`язання вчинити певні дії,- задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати рішення Павлівської сільської ради Болградського району Одеської області № 719-УІІІ від 20.12.2024 року «Про перенесення розгляду заяви адвоката Кочурова А.О. від імені засновників ФГ «БРОЙКО».

Зобов`язати Павлівську сільську раду Болградського району Одеської області(, місце знаходження: 68450, Одеська область, Болградський район, с. Павлівка, пров. Театральний, 2) розглянути клопотання адвоката Кочурова Андрія Олександровича від імені засновників Фермерського господарства «БРОЙКО» від 20.11.2024 року по суті.

Стягнути з Павлівської сільської ради Болградського району Одеської області (, місце знаходження: 68450, Одеська область, Болградський район, с. Павлівка, пров. Театральний, 2) за рахунок бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 (ІПН НОМЕР_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 ) судовий збір в розмірі 968,96 гривень (дев`ятсот шістдесят вісім гривень 96 копійок) та витрати на правничу допомогу в розмірі 3000 грн (три тисячі гривень 00 копійок).

Рішення суду може бути оскаржено в порядку та в строки, встановлені ст. ст. 295,297 КАС України, з урахуванням п.п.15.5 п. 15 ч. 1 Перехідних положень КАС України.

Рішення суду набирає законної сили в порядку та в строки, встановлені ст. 255 КАС України.

Суддя Л.Р. Юхтенко