Справа № 140/14052/25
Суддя: Смокович Віра Іванівна
Дата ухвалення: 2026-01-27 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОЛИНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 січня 2026 року ЛуцькСправа № 140/14052/25

Волинський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого - судді Смокович В.І., розглянувши в письмовому провадженні за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «777 Трейдінг Груп» до Волинської митниці про визнання протиправним та скасування рішення,

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «777 Трейдінг Груп» (далі ТОВ «777 Трейдінг Груп», товариство, позивач) звернулося з позовом до Волинської митниці (далі митний орган, відповідач) про визнання протиправним та скасування рішення про коригування митної вартості товарів №UA205050/2025/000172/2 від 11.07.2025.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 21.06.2025 між ТОВ «777 Трейдінг Груп» (покупець) та ZUID NEDERLAND REIZEN B.V. (Нідерланди) (продавець) укладено зовнішньоекономічний контракт №2106NL, відповідно до якого продавець зобов`язався поставити товар автобуси бувші у використанні VDL BOVA vin НОМЕР_1 , - vin XL9AA38R834003243, Загальна сума контракту становить 48 000,00 Євро. Ціна однієї одиниці транспортного засобу 24 000,00 Євро.

З метою здійснення митного оформлення товару в режимі імпорту 11.07.2025 декларантом товариства в порядку електронного декларування подано до Волинської митниці митну декларацію №25UA45U6 з описом товару «Автобус туристичний, що був у використанні: марка згідно з довідником - VDL BOVA модель згідно з довідником - FUTURA FHD127 - (кузов,шасі,рама)№ XL9AA38R834003243 - кількість сидячих місць, враховуючи місце водія - 55 - призначення для перевезення пасажирів по дорогах загального користування - тип двигуна - дизель - робочий об`єм циліндрів двигуна 9186см.куб. - номер двигуна - невизначений - потужність - 266kw - колісна формула - 4х2 - календарний рік виготовлення - 2009 - модельний рік виготовлення - 2009 Країна виробництва - (NL) Торгівельна марка "VDL BOVA"».

На підтвердження обґрунтованості заявленої в митній декларації митної вартості товару та обраного методу її визначення декларант разом з декларацією надав митному органу пакет документів, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості товару.

Однак, незважаючи на надання ТОВ «777 Трейдінг Груп» повного пакету документів, який виключає будь-які сумніви щодо митної вартості товару, за результатами здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів Волинською митницею не було визнано заявлену декларантом митну вартість товарів та 11.07.2025 декларанту надійшло повідомлення від митного органу про необхідність надання додаткових документів.

Позивач вказує, що повідомлення митниці не відповідає положенням статей 53, 54 Митного кодексу України (далі МК України), зокрема митним органом не вказано, які складові митної вартості необхідно підтвердити шляхом надання витребуваних документів, не визначені обставини, які зумовили витребування додаткових документів, не обґрунтовано сумнівів щодо можливості обчислити числові значення митної вартості на підставі поданих документів.

Волинською митницею винесено рішення про коригування митної вартості товарів №UA205050/2025/000172/2 від 11.07.2025 у зв`язку із неподанням декларантом документів згідно з переліком.

Позивач уважає, що зауваження, які були вказані в оскаржуваному рішенні про коригування митної вартості, були зроблені без будь-якого аналізу змісту наданих до митного оформлення документів та направлених на вимогу митного органу додаткових документів.

На думку позивача, митним органом при винесенні оскаржуваного рішення про коригування митної вартості не було спростовано контрактну ціну оцінюваного товару, об`єктивну можливість і спроможність декларанта визначити на підставі наданих документів зазначену ціну товарів, а також рівень митної вартості товарів за правилами визначеними у спи 58 МК України.

Митниця не підтвердила належними доказами та аргументованими доводами наявність у поданих декларантом документах розбіжностей, ознак підробки або відсутність всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

За таких умов позивач уважає оскаржуване рішення про коригування митної вартості №UA205050/2025/000172/2 від 11.07.2025 необґрунтованим та таким, що суперечить вимогам МК України і підлягає скасуванню, а тому просить адміністративний позов задовольнити (арк. спр. 1-12).

Ухвалою Волинського окружного адміністративного суду від 24.11.2025 прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі та вирішено розгляд справи здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) відповідно до статті 262 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) (арк. спр. 55).

У відзиві на позовну заяву від 05.12.2025 представник відповідача заперечує проти позовних вимог, в обґрунтування своєї позиції вказує, що під час перевірки документів, поданих для підтвердження заявленої митної вартості товару встановлено, що митна вартість товару, який ввозиться на митну територію України, не може бути визнана у зв`язку з тим, що документи, які подані для підтвердження митної вартості, не містять усіх даних, необхідних для визначення митної вартості за методом обраним декларантом та містять розбіжності, а саме:

- продавець товару відповідно до контракту від 21.06.2025 № 2106NL (далі- Контракт) - компанія ZUID NEDERLAND REIZEN B.V., покупець - ТОВ «777 Трейдінг Груп», тоді як свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу № НОМЕР_2 виписане на YASHCHUK VADYM. Сказане може свідчити про надання неправдивих відомостей стосовно умов та ціни придбання товару та наявність третіх осіб в ланцюгу постачання товару, які не є стороною Контракту, що створює ризик наявності комісійних, посередницьких послуг, пов`язаних із виконанням умов Контракту, витрати на оплату яких можуть бути невід`ємними складовими митної вартості товару. Отже, існує ризик недостовірності повноти декларування всіх складових митної вартості товару. Договорів з третіми особами, зокрема і договору з YASHCHUK VADYM, на якого виписане свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу № НОМЕР_2 , декларантом не надано;

- одними із основних документів, що підтверджують митну вартість товарів, є банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару, та транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів (пункти 4, 6 частини другої статті 53 МК України). Пункт 5 Контракту передбачена передоплата за товар. Згідно з нормами Закону України від 21.06.2018 № 2473-VIII «Про валюту і валютні операції», Положення про здійснення операцій із валютними цінностями, затвердженого постановою Правління Національного банку України від 02.01.2019 № 2, для здійснення платіжної операції з переказу іноземної валюти використовується платіжна інструкція в іноземній валюті. Положенням про порядок виконання надавачами платіжних послуг платіжних інструкцій в іноземній валюті та банківських металах, затвердженим постановою Правління Національним банком України від 28.07.2008 №216 (далі - Постанова №216), передбачено обов`язкові реквізити, які повинні містити платіжні інструкції в іноземній валюті. З урахуванням викладеного, надана копія платіжної інструкції в іноземній валюті від 26.06.2025 № 35 не може бути взята до уваги як документ, що підтверджує факт оплати за оцінюваний товар, оскільки не містить обов`язкових реквізитів платіжної інструкції в іноземній валюті або банківських металах, визначених Постановою № 216, зокрема підпису(ів) [власноручного(их)/електронного(их)] відповідальної(их) особи(іб) платника, яка(і) відповідно до законодавства України має(ють) право розпоряджатися рахунком. Окрім того, згідно копії митної декларації країни відправлення № 25NL6XF65DSNGPWDA2 товар оформлено на експорт в Нідерландах 24.06.2025, тоді як оплата за товар була проведена лише 26.06.2025 (згідно наданої копії платіжної інструкції в іноземній валюті №35), що не відповідає умовам передоплати за товар, визначеним пунктом 5 Контракту, та може свідчити про надання недостовірних документів;

- для підтвердження витрат на транспортування оцінюваного товару декларантом надано калькуляцію транспортних витрат від 11.07.2025 б/н, проте не надано жодних документів, які підтверджують суму фактично понесених витрат.

Декларант відмовився від надання вищевказаних документів, про що зазначено в заяві від 11.07.2025 б/н.

Неподання позивачем витребуваних документів, зумовило неможливість застосування митним органом основного методу визначення митної вартості та виникнення у відповідача права на коригування митної вартості шляхом застосування другорядних методів визначення митної вартості.

Волинською митницею прийнято рішення про коригування митної вартості товару митну вартість товару №UA205050/2025/000172/2 від 11.07.2025, згідно якого митну вартість визначено за резервним методом згідно зі статтею 64 МК України на підставі цінової інформації, наявної в ЄАІС.

За основу для коригування митної вартості оцінюваного товару взято вартість товару, митне оформлення якого вже завершено, - бувшого у використанні пасажирського автобуса марки BOVA, моделі - FUTURA FHD 127.365, країна походження - EU, календарний рік виготовлення - 2008, модельний рік виготовлення - 2008, технічні характеристики - 9186 см3, 266 квт, загальна кількість місць - 55, який ввозився зі Словаччини на умовах поставки DAP Gorodok Україна, та з урахуванням обсягу партії товару (1 шт). Рівень митної вартості становить 35000 євро за шт. Коригування на обсяг партії, комерційні умови не здійснювалося. Оцінюваний товар ввезено в тій же кількості, що і товар за ЕМД № 24UA77U2.

З урахуванням наведеного уважає, що оскаржуване рішення про коригування митної вартості товару є такими, що відповідає вимогам митного законодавства, а тому є законним та обґрунтованим (арк. спр. 58-64).

У відповіді на відзив від 06.12.2025 представник позивача просила адміністративний позов задовольнити з підстав, викладених у позові (арк. спр. 93-94).

Ухвалою Волинського окружного адміністративного суду від 15.12.2025 відмовлено у задоволенні клопотання представника відповідача про розгляд справи за участі сторін за позовом ТОВ «777 Трейдінг груп» до Волинської митниці про визнання протиправними дій та скасування рішення (арк. спр. 97).

Інших заяв по суті справи, передбачених КАС України до суду не надходило.

Суд, перевіривши доводи позивача та відповідача у заявах по суті справи, дослідивши письмові докази на предмет належності, допустимості, достовірності кожного доказу окремо, а також достатності і взаємозв`язку доказів у їхній сукупності, встановив такі обставини.

Між ТОВ «777 Трейдінг груп» (Покупець) та ZUID NEDERLAND REIZEN B.V. (Продавець) 21.06.2025 укладено зовнішньоекономічний договір (контракт) №2106NL (арк. спр. 14-16), за умовами якого продавець зобов`язується поставляти товар автобуси автобуси бувші у використанні VDL BOVA vin НОМЕР_1 , - vin НОМЕР_3 , а покупець прийняти та оплатити їх на умовах, визначених у цьому контракті.

Згідно із пунктом 2 вказаного контракту ціна контракту встановлюється в Євро. Загальна сума контракту становить 48 000,00 Євро. Ціна однієї одиниці транспортного засобу 24 000,00 Євро.

Нормами пункту 3 контракту визначено, що умови поставки EXW Susteren NL відповідно до правил Інкотермс в редакції 2010 року. У день відвантаження продавець сповіщає про це покупця. У день отримання товару покупець сповіщає про це продавця. Товар супроводжується наступними документами: технічною документацією на транспортний засіб, технічним паспортом на транспортний засіб, комерційним інвойсом; сертифікат Євро 1, експортна декларація та іншими документами за запитом покупця.

Відповідно до пункту 5 контракту оплата здійснюється безготівковим розрахунком на валютний рахунок продавця, шляхом оплати з розрахункового рахунку покупця. Форма оплати передоплата. Усі банківські накладні витрати в країні покупця несе покупець, усі інші банківські витрати несе продавець.

Товари, поставлені за контрактом, вважаються зданими продавцем і прийнятими покупцем після передачі свідоцтва транспортного засобу та документів до нього представнику покупця (пункт 6 контракту).

Відповідно до інвойсу (рахунку-фактури) від 21.06.2025 №В00574/25061 продавець поставив позивачу товар автобус VDL BOVA Furuta, VIN: № НОМЕР_3 вартістю 24 000,00 EUR (арк. спр. 17-18).

Для митного оформлення в режимі імпорту ввезеного на територію України транспортного засобу, а саме: «Автобус туристичний, що був у використанні: марка згідно з довідником - VDL BOVA модель згідно з довідником - FUTURA FHD127 - (кузов,шасі,рама) № XL9AA38R834003243 - кількість сидячих місць, враховуючи місце водія - 55 - призначення для перевезення пасажирів по дорогах загального користування - тип двигуна - дизель - робочий об`єм циліндрів двигуна 9186см.куб. - номер двигуна - невизначений - потужність - 266kw - колісна формула - 4х2 - календарний рік виготовлення - 2009 - модельний рік виготовлення - 2009 Країна виробництва - (NL) Торгівельна марка "VDL BOVA"», ТОВ «777 Трейдінг груп» 11.07.2025 подав до Волинської митниці МД №25UA45U6. Митну вартість визначено за першим методом (за ціною договору) на рівні 24 000,00 EUR (арк. спр. 29-30).

Для підтвердження митної вартості транспортного засобу позивачем додано: зовнішньоекономічний договір (контракт) від 21.06.2025 №2106NL (арк. спр. 14-16), рахунок-фактура (інвойс) від 21.06.2025 №В00574/25061 (арк. спр. 17-18), експортна митна декларація країни відправлення від 24.06.2025 №25NL6XF65DSNGPWDA2 (арк. спр. 25-26), калькуляція транспортних витрат від 11.07.2025 (арк. спр. 20), висновок експерта від 11.07.2025 №1800 (арк. спр. 48), свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу від 20.06.2025 № (№726401182) (арк. спр. 49-52), сертифікат з перевезення (походження) товару форми EUR.1 від 01.07.2025 AF01393696 (зворот арк. спр. 78-79), платіжна інструкція від 26.06.2025 №35 (арк. спр. 19), довідка від 11.07.2025 №110725015 (зворот арк. спр. 76), фото (зворот арк. спр. 80-82).

Здійснюючи митний контроль правильності визначення декларантом митної вартості товару, заявленого до митного оформлення, митницею встановлено, що документи, які подані для підтвердження митної вартості, не містять усіх даних, необхідних для визначення митної вартості за методом, обраним декларантом та містять наступні розбіжності:

- продавець товару відповідно до контракту від 21.06.2025 № 2106NL (далі- Контракт) - компанія ZUID NEDERLAND REIZEN B.V., покупець - ТОВ «777 Трейдінг Груп», тоді як свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу № НОМЕР_2 виписане на YASHCHUK VADYM. Сказане може свідчити про надання неправдивих відомостей стосовно умов та ціни придбання товару та наявність третіх осіб в ланцюгу постачання товару, які не є стороною Контракту, що створює ризик наявності комісійних, посередницьких послуг, пов`язаних із виконанням умов Контракту, витрати на оплату яких можуть бути невід`ємними складовими митної вартості товару. Отже, існує ризик недостовірності повноти декларування всіх складових митної вартості товару. Договорів з третіми особами, зокрема і договору з YASHCHUK VADYM, на якого виписане свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу № НОМЕР_2 , декларантом не надано;

- одними із основних документів, що підтверджують митну вартість товарів, є банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару, та транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів (пункти 4, 6 частини другої статті 53 МК України). Пункт 5 Контракту передбачена передоплата за товар. Згідно з нормами Закону України від 21.06.2018 № 2473-VIII «Про валюту і валютні операції», Положення про здійснення операцій із валютними цінностями, затвердженого постановою Правління Національного банку України від 02.01.2019 № 2, для здійснення платіжної операції з переказу іноземної валюти використовується платіжна інструкція в іноземній валюті. Положенням про порядок виконання надавачами платіжних послуг платіжних інструкцій в іноземній валюті та банківських металах, затвердженим постановою Правління Національним банком України від 28.07.2008 №216 (далі - Постанова №216), передбачено обов`язкові реквізити, які повинні містити платіжні інструкції в іноземній валюті. З урахуванням викладеного, надана копія платіжної інструкції в іноземній валюті від 26.06.2025 № 35 не може бути взята до уваги як документ, що підтверджує факт оплати за оцінюваний товар, оскільки не містить обов`язкових реквізитів платіжної інструкції в іноземній валюті або банківських металах, визначених Постановою № 216, зокрема підпису(ів) [власноручного(их)/електронного(их)] відповідальної(их) особи(іб) платника, яка(і) відповідно до законодавства України має(ють) право розпоряджатися рахунком. Окрім того, згідно копії митної декларації країни відправлення № 25NL6XF65DSNGPWDA2 товар оформлено на експорт в Нідерландах 24.06.2025, тоді як оплата за товар була проведена лише 26.06.2025 (згідно наданої копії платіжної інструкції в іноземній валюті №35), що не відповідає умовам передоплати за товар, визначеним пунктом 5 Контракту, та може свідчити про надання недостовірних документів;

- для підтвердження витрат на транспортування оцінюваного товару декларантом надано калькуляцію транспортних витрат від 11.07.2025 б/н, проте не надано жодних документів, які підтверджують суму фактично понесених витрат.

Згідно статті 53 та статті 54 МК України декларанту було запропоновано надати в 10-денний термін наступні додаткові документи: 1) документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості; 2) якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; 3) за наявності інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; 4) транспортні (перевізні) документи, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваного товару; 5) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування; 6) договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов`язаний з контрактом про поставку товару, митна вартість якого визначається; 7) виписку з бухгалтерської документації; 8) висновки про якісні та вартісні характеристики товару, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями.

Декларант відмовився від надання вищевказаних документів, про що зазначено в заяві від 11.07.2025 б/н (арк. спр. 77).

Оскільки документи, що були подані на вимогу митного органу, не усувають вищезазначені невідповідності, а інші додаткові документи не надано, тому відповідач прийняв рішення про коригування митної вартості товарів №UA205050/2025/000172/2 від 11.07.2025 (арк. спр. 33-34), відповідно до графи 33 даного рішення, митну вартість визначено за резервним методом згідно зі статтею 64 МК України на підставі цінової інформації, наявної в ЄАІС (ЕМД від 14.11.2024 № 24UA77U2). За основу для коригування митної вартості оцінюваного товару взято вартість товару, митне оформлення якого вже завершено,- бувшого у використанні пасажирського автобуса марки BOVA, моделі - FUTURA FHD 127.365, країна походження- EU, календарний рік виготовлення- 2008, модельний рік виготовлення - 2008, технічні характеристики- 9186 см3, 266 квт, загальна кількість місць- 55, який ввозився зі Словаччини на умовах поставки DAP Gorodok Україна, та з урахуванням обсягу партії товару (1 шт). Рівень митної вартості становить 35000 євро за шт. Коригування на обсяг партії, комерційні умови не здійснювалося. Оцінюваний товар ввезено в тій же кількості, що і товар за ЕМД № 24UA77U2..

Також, у зв`язку з винесенням рішення, Волинською митницею прийнято картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UA205050/2025/000579 (арк. спр. 35-36).

В подальшому, товар було випущено у вільний обіг за МД № 25UA28U1 від 11.07.2025 (арк. спр. 31-32) із застосуванням положень частини сьомої статті 55 МК України.

Скориставшись правом, передбаченим пунктом 8 статті 55 МК України, позивачем надано додаткові пояснення (арк. спр. 38-41) разом із копією Договору про надання послуг від 01.07.2025 №01/07 та актом прийому-передачі від 11.07.2025 №01/07 (арк. спр. 21-24).

Відповідач листом від 04.08.2025 №7.3-2/15-02/14/9154 повідомив, що підстави для скасування рішення про визначення митної вартості №UA205050/2025/000167/2 від 09.07.2025 та визнання заявленої митної вартості відсутні (арк. спр. 46-51).

Уважаючи рішення відповідача про коригування митної вартості товарів №UA205050/2025/000172/2 від 11.07.2025 протиправним, позивач звернувся з позовом до суду про його оскарження.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, що склалися між сторонами, суд зазначає наступне.

Відповідно до статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Засади державної митної справи, в тому числі процедури митного контролю та митного оформлення товарів, що переміщуються через митний кордон України, умови та порядок справляння митних платежів, визначаються МК України.

Частина перша статті 257 МК України передбачає, що декларування здійснюється шляхом заявлення за встановленою формою (письмовою, усною, шляхом вчинення дій) точних відомостей про товари, мету їх переміщення через митний кордон України, а також відомостей, необхідних для здійснення їх митного контролю та митного оформлення.

Статтею 49 МК України встановлено, що митною вартістю товару, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товару, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Згідно з частинами першою, другою статті 51 МК України митна вартість товару, які переміщуються через митний кордон України, визначається декларантом відповідно до норм цього Кодексу. Митна вартість товарів, що ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, визначається відповідно до глави 9 цього Кодексу.

Відповідно до частини першої, другої статті 52 МК України заявлення митної вартості товару здійснюється декларантом або уповноваженою ним особою під час декларування товару у порядку, встановленому розділом VIII цього Кодексу та цією главою. Декларант або уповноважена ним особа, які заявляють митну вартість товару, зобов`язані, зокрема, подавати митному органу достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об`єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню.

Як встановлено частиною першою статті 53 МК України, у випадках, передбачених цим Кодексом, декларант подає митному органу документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення.

Частиною другою статті 53 МК України визначений перелік документів, які підтверджують митну вартість товарів. Ними є: 1) декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п`ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості; 2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності; 3) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу); 4) якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; 5) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; 6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів; 7) ліцензія на імпорт товару, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню; 8) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.

Контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється митним органом під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості. Контроль правильності визначення митної вартості товарів за основним методом - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту (вартість операції), здійснюється митним органом шляхом перевірки розрахунку, здійсненого декларантом, за відсутності застережень щодо застосування цього методу, визначених у частині першій статті 58 цього Кодексу (частини перша, друга статті 54 МК України).

Відповідно до пункту 1 частини четвертої статті 54 МК України митний орган під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів зобов`язаний здійснювати контроль заявленої декларантом або уповноваженою ним особою митної вартості товарів шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості, наявності в поданих зазначеними особами документах усіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Як визначено частиною п`ятою статті 54 МК України, митний орган з метою здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів має право: 1) упевнюватися в достовірності або точності будь-якої заяви, документа чи розрахунку, поданих для цілей визначення митної вартості; 2) у випадках, встановлених цим Кодексом, письмово запитувати від декларанта або уповноваженої ним особи встановлені статтею 53 цього Кодексу додаткові документи та відомості, якщо це необхідно для прийняття рішення про визнання заявленої митної вартості; 3) у випадках, встановлених цим Кодексом, здійснювати коригування заявленої митної вартості.

У частині третій статті 53 МК України встановлено, що у разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, які мають вплив на правильність визначення митної вартості, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу митного органу зобов`язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи: 1) договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов`язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається; 2) рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом); 3) рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов`язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту); 4) виписку з бухгалтерської документації; 5) ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів; 6) каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; 7) копію митної декларації країни відправлення; 8) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.

Згідно з частиною четвертою статті 53 МК України у разі якщо митний орган має обґрунтовані підстави вважати, що існуючий взаємозв`язок між продавцем і покупцем вплинув на заявлену декларантом митну вартість, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу митного органу, крім документів, зазначених у частинах другій та третій цієї статті, подає (за наявності) такі документи: 1) виписку з бухгалтерських та банківських документів покупця, що стосуються відчуження оцінюваних товарів, ідентичних та/або подібних (аналогічних) товарів на території України; 2) довідкову інформацію щодо вартості у країні-експортері товарів, що є ідентичними та/або подібними (аналогічними) оцінюваним товарам; 3) розрахунок ціни (калькуляцію).

Забороняється вимагати від декларанта або уповноваженої ним особи будь-які інші документи, відмінні від тих, що зазначені в цій статті (частина п`ята статті 53 МК України).

Із наведених положень випливає, що митний орган має повноваження здійснювати контроль правильності обчислення декларантом митної вартості, але ці повноваження здійснюються у спосіб, визначений законом. Зокрема, витребовування додаткових документів на підтвердження задекларованої митної вартості може мати місце тільки у випадку наявності обґрунтованих сумнівів у достовірності поданих декларантом відомостей. Такі сумніви можуть бути зумовлені неповнотою поданих документів для підтвердження заявленої митної вартості товару, невідповідністю характеристик товару, зазначених у поданих документах, митному огляду цих товару, порівнянням рівня заявленої митної вартості товару з рівнем митної вартості ідентичних або подібних товару, митне оформлення яких уже здійснено, і таке інше. Наявність у митного органу обґрунтованого сумніву в правильності визначення митної вартості є обов`язковою, оскільки з цією обставиною закон пов`язує можливість витребовування додаткових документів у декларанта та надає митному органу право вчиняти наступні дії, спрямовані на визначення дійсної митної вартості товару. При цьому лише виявлення одного або декількох з фактів, зазначених у частині третій статті 53 МК України (подані документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, мають ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари), є підставою для витребування додаткових документів, перелік яких наведений у цій нормі. Разом з тим витребувати необхідно ті документи, які дають можливість пересвідчитись у правильності чи помилковості задекларованої митної вартості, а не всі, які передбачені статтею 53 МК України. Ненадання повного переліку витребуваних документів може бути підставою для визначення митної вартості не за першим методом лише тоді, коли подані документи є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності не спростовують сумнів у достовірності наданої інформації.

Як вбачається із матеріалів справи, спір між сторонами виник з приводу правильності визначення декларантом митної вартості імпортованого товару за основним методом (за ціною договору (контракту)).

Статтею 57 МК України встановлено, що визначення митної вартості товару, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється за такими методами: 1) основний за ціною договору (контракту) щодо товару, які імпортуються (вартість операції); 2) другорядні: а) за ціною договору щодо ідентичних товару; б) за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товару; в) на основі віднімання вартості; г) на основі додавання вартості (обчислена вартість); ґ) резервний.

Основним методом визначення митної вартості товару, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод за ціною договору (вартість операції).

Кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товару не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу.

У разі якщо неможливо застосувати жоден із зазначених методів, митна вартість визначається за резервним методом відповідно до вимог, встановлених статтею 64 цього Кодексу.

Суд погоджується, що наявність у митного органу інформації про ціну подібних чи аналогічних товарів може призвести до виникнення сумнівів у правильності визначення митної вартості товару та ініціювання повної її перевірки, але така інформація аж ніяк не є підставою для прийняття рішення про коригування митної вартості товару.

Відповідно до частини шостої статті 54 МК України митний орган може відмовити у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю виключно за наявності обґрунтованих підстав вважати, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, у разі: 1) невірно проведеного декларантом або уповноваженою ним особою розрахунку митної вартості; 2) неподання декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій - четвертій статті 53 цього Кодексу, або відсутності у цих документах всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари; 3) невідповідності обраного декларантом або уповноваженою ним особою методу визначення митної вартості товару умовам, наведеним у главі 9 цього Кодексу; 4) надходження до митного органу документально підтвердженої офіційної інформації митних органів інших країн щодо недостовірності заявленої митної вартості.

Наведені норми зобов`язують митницю зазначати конкретні обставини, які викликали сумніви, причини неможливості їх перевірки на підставі наданих декларантом документів, а також обґрунтувати необхідність перевірки спірних відомостей та зазначити документи, надання яких може усунути сумніви у їх достовірності.

Разом з тим, у разі якщо під час проведення митного контролю митний орган не може аргументовано довести, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, заявлена декларантом або уповноваженою ним особою митна вартість вважається визнаною автоматично (частина сьома статті 54 МК України).

Згідно з частиною першою статті 55 МК України рішення про коригування заявленої митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України з поміщенням у митний режим імпорту, приймається митним органом у письмовій формі під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості цих товарів як до, так і після їх випуску, якщо митним органом у випадках, передбачених частиною шостою статті 54 цього Кодексу, виявлено, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів.

У розглядуваному випадку спірні рішення прийняті відповідачем з підстав, визначених пунктом 2 частини шостої статті 54 МК України: декларант не надав усіх додаткових документів, витребуваних митницею, згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій - четвертій статті 53 цього Кодексу, а подані до митного оформлення документи містять розбіжності.

Як визначено частиною другою статті 58 МК України, метод визначення митної вартості товарів за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються, не застосовується, якщо використані декларантом або уповноваженою ним особою відомості не підтверджені документально або не визначені кількісно і достовірні та/або відсутня хоча б одна із складових митної вартості, яка є обов`язковою при її обчисленні.

Митною вартістю товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за товари, якщо вони продаються на експорт в Україну, скоригована в разі потреби з урахуванням положень частини десятої цієї статті (частина четверта статті 58 МК України).

У розумінні частини п`ятої статті 58 МК України ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті, - це загальна сума всіх платежів, які були здійснені або повинні бути здійснені покупцем оцінюваних товарів продавцю або на користь продавця через третіх осіб та/або на пов`язаних із продавцем осіб для виконання зобов`язань продавця.

Повний перелік витрат, які підлягають додаванню до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за оцінювані товари при визначенні митної вартості, визначений частиною десятою статті 58 МК України.

Надаючи оцінку доводам сторін у справі, зокрема, щодо наявності у митного органу підстав для витребування додаткових документів, суд зазначає, що для підтвердження заявленої митної вартості за основним методом за ціною договору (контракту) позивач подав разом із МД документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості за переліком, визначеним частиною другою статті 53 МК України, зокрема: зовнішньоекономічний договір (контракт) від 21.06.2025 №2106NL (арк. спр. 14-16), рахунок-фактура (інвойс) від 21.06.2025 №В00574/25061 (арк. спр. 17-18), експортна митна декларація країни відправлення від 24.06.2025 №25NL6XF65DSNGPWDA2 (арк. спр. 25-26), калькуляція транспортних витрат від 11.07.2025 (арк. спр. 20), висновок експерта від 11.07.2025 №1800 (арк. спр. 48), свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу від 20.06.2025 № (№726401182) (арк. спр. 49-52), сертифікат з перевезення (походження) товару форми EUR.1 від 01.07.2025 AF01393696 (зворот арк. спр. 78-79), платіжна інструкція від 26.06.2025 №35 (арк. спр. 19), довідка від 11.07.2025 №110725015 (зворот арк. спр. 76), фото (зворот арк. спр. 80-82)

Пунктом 8 частини першої статті 55 МК України передбачено, що протягом 80 днів з дня випуску товарів декларант може надати митному органу додаткові документи для підтвердження заявленої ним митної вартості товарів, що декларуються.

Додатково, скориставшись правом, передбаченим наведеною вище нормою МК України, позивачем надано копію Договору про надання послуг від 01.07.2025 №01/07 та актом прийому-передачі від 11.07.2025 №01/07 (арк. спр. 21-24).

На думку суду, подані декларантом відповідно до частини другої статті 53 МК України документи підтверджують складові митної вартості за першим (основним) методом, дозволяють ідентифікувати оцінюваний товар та містять об`єктивні дані, що піддаються обчисленню.

При цьому, суд уважає безпідставними твердження відповідача в оскаржуваному рішенні про те, що продавець товару відповідно до контракту від 21.06.2025 № 2106NL - компанія ZUID NEDERLAND REIZEN B.V., покупець - ТОВ «777 Трейдінг Груп», тоді як свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу № НОМЕР_2 виписане на YASHCHUK VADYM, що може свідчити про надання неправдивих відомостей стосовно умов та ціни придбання товару та наявність третіх осіб в ланцюгу постачання товару, які не є стороною Контракту.

Суд зауважує, що продавець та власник товару не повинен обов`язково бути однією і тією ж особою. Продавець, реалізуючи транспортний засіб, не зобов`язаний здійснювати його реєстрацію за собою, а наявність у продавця права продажу може бути обумовлено цивільно-правовими відносинами між безпосереднім власником транспортного засобу та продавцем.

З поданих декларантом документів (контракту від 21.06.2025 № 2106NL) зрозуміло, що продавцем є компанія ZUID NEDERLAND REIZEN B.V. (Нідерланди). Доказів перебування позивача у договірних відносинах з третіми особами, крім продавця, матеріали справи не містять.

Крім того, за умовами контракту від 21.06.2025 № 2106NL товар супроводжується тимчасовим транзитним технічним паспортом на транспортний засіб (пункт 3), тобто свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу від 20.06.2025 № (№726401182) з врахуванням положень Директиви Ради Європейського Союзу 1999/37/ЄС від 29.04.1999 «Про реєстраційні документи на транспортні засоби» було передано продавцем ТОВ «777 Трейдінг груп» як підстава для розпорядження транспортним засобом та як дозвіл для руху транспортного засобу для його вивезення за межі Європейського Союзу.

Крім того, в наданих свідоцтвах про реєстрацію транспортного засобу, в графі С.4 чітко вказано, що власник цього свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу не може бути визначений за цим свідоцтвом як власник цього транспортного засобу (арк. спр. 49-52).

Суд зауважує, що видача свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу не впливає на формування складових митної вартості товару, тож не може бути підставою для витребовування додаткових документів чи невизнання митної вартості.

Також чинним законодавством не передбачено обов`язку надання декларантом документів про походження товару в попередніх ланцюгах постачання продавця-експортера, що може становити комерційну таємницю, а питання щодо перевірки повноважень продавця на здійснення продажу транспортного засобу від імені його власників не входить до компетенції митного органу та не впливає на задекларовані та підтверджені відповідними документами числові значення митної вартості, з якої обраховуються та справляються митні платежі.

Більше того, суд зауважує, що свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу не є документом в розумінні митного законодавства, який підтверджує митну вартість товару.

Отже, розбіжності щодо власника у свідоцтві про реєстрацію транспортних засобів не обґрунтовують сумнівів у правильності зазначеної декларантом митної вартості товарів та не містять об`єктивних даних, які підтверджуються документально та піддаються обчисленню щодо числової вартості транспортного засобу. Зазначені обставини досліджені Верховним Судом, позиція Верховного Суду викладена у постанові від 19.06.2020 (справи №1.380.2019.002044, адміністративне провадження №К/9901/31560/19, №К/9901/34055/19 (ЄДРСРУ №89928600).

Волинська митниця також зазначає, що одними із основних документів, що підтверджують митну вартість товарів, є банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару, та транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів (пункти 4, 6 частини другої статті 53 МК України). Пункт 5 Контракту передбачена передоплата за товар. Згідно з нормами Закону України від 21.06.2018 № 2473-VIII «Про валюту і валютні операції», Положення про здійснення операцій із валютними цінностями, затвердженого постановою Правління Національного банку України від 02.01.2019 № 2, для здійснення платіжної операції з переказу іноземної валюти використовується платіжна інструкція в іноземній валюті. Положенням про порядок виконання надавачами платіжних послуг платіжних інструкцій в іноземній валюті та банківських металах, затвердженим постановою Правління Національним банком України від 28.07.2008 №216 (далі - Постанова №216), передбачено обов`язкові реквізити, які повинні містити платіжні інструкції в іноземній валюті. З урахуванням викладеного, надана копія платіжної інструкції в іноземній валюті від 26.06.2025 № 35 не може бути взята до уваги як документ, що підтверджує факт оплати за оцінюваний товар, оскільки не містить обов`язкових реквізитів платіжної інструкції в іноземній валюті або банківських металах, визначених Постановою № 216, зокрема підпису(ів) [власноручного(их)/електронного(их)] відповідальної(их) особи(іб) платника, яка(і) відповідно до законодавства України має(ють) право розпоряджатися рахунком.

Волинська митниця окрім того, вказує, що згідно копії митної декларації країни відправлення № 25NL6XF65DSNGPWDA2 товар оформлено на експорт в Нідерландах 24.06.2025, тоді як оплата за товар була проведена лише 26.06.2025 (згідно наданої копії платіжної інструкції в іноземній валюті №35), що не відповідає умовам передоплати за товар, визначеним пунктом 5 Контракту, та може свідчити про надання недостовірних документів.

Суд зауважує, що оплата товару за контрактом від 21.06.2025 № 2106NL проведена позивачем з використанням системи Інтернет-Банкінг АТ «Перший Український міжнародний банк». Тобто, платіжна інструкція в іноземній валюті №35 від 26.06.2025 підписана шляхом накладення відповідного електронно-цифрового підпису у передбаченому договором з банком порядку та як наслідок не містить відміток виконавця надавача платіжних послуг.

Кваліфікований електронний підпис - вид електронного підпису, отриманого за результатом криптографічного перетворення набору електронних даних, який додається до цього набору або логічно з ним поєднується і дає змогу підтвердити його цілісність та ідентифікувати підписувача. КЕП накладається за допомогою особистого ключа та перевіряється за допомогою відкритого ключа (Закон України «Про електронні довірчі послуги»).

Суд звертає увагу, що платіжна інструкція в іноземній валюті містить штамп АТ «Перший Український міжнародний банк» про проведення платежу банком, що підтверджує безсумнівність здійснення оплати за товар відповідно до контракту від 21.06.2025 № 2106NL.

В пункті 54 частини першої статті 1 Закону України «Про платіжні послуги» видно, що платіжна інструкція - розпорядження ініціатора надавачу платіжних послуг щодо виконання платіжної операції.

Стаття 40 Закону України «Про платіжні послуги» передбачено, що платіжна інструкція має містити інформацію, що дає змогу надавачу платіжних послуг ідентифікувати особу платника та отримувача за платіжною операцією, рахунки платника та отримувача, надавачів платіжних послуг платника та отримувача, суму платіжної операції та іншу інформацію (реквізити), необхідну для належного виконання платіжної операції. Зазначена ініціатором у платіжній інструкції інформація має передаватися без змін незалежно від залучення до виконання платіжної операції надавачів платіжних послуг, задіяних як посередники, комерційні агенти, чи використання платіжних систем.

Надавач платіжних послуг платника приймає до виконання надану ініціатором платіжну інструкцію або відмовляє у її прийнятті в порядку, визначеному цим Законом. Платіжна інструкція може бути відкликана в порядку, визначеному цим Законом. Надавач платіжних послуг зобов`язаний забезпечити фіксування в операційно-обліковій системі дати і часу надходження платіжної інструкції, прийняття її до виконання (або відмови в її прийнятті), виконання платіжної інструкції.

Частина друга статті 47 Закону України «Про платіжні послуги» встановлено, що у разі зазначення платником у платіжній інструкції дати валютування надавач платіжних послуг платника зобов`язаний забезпечити зарахування суми коштів за платіжною операцією на рахунок надавача платіжних послуг отримувача протягом операційного дня в зазначену дату валютування. До настання дати валютування сума платіжної операції обліковується на рахунку надавача платіжних послуг платника.

Згідно з частиною першою статті 48 Закону України «Про платіжні послуги» надавачі платіжних послуг зобов`язані забезпечити виконання платіжної операції в повній сумі, зазначеній у платіжній інструкції, якщо інше не визначено цим Законом або договором між надавачем платіжної послуги та користувачем.

Надана ТОВ «777 Трейдінг Груп» платіжна інструкція в іноземній валюті №35 від 26.06.2025 не відкликалася, вона містить усю необхідну інформацію для здійснення перерахунку коштів, в тому числі вказівку на дату та номер контракту, а також ціну товару.

Правові висновки щодо протиправності дій митного органу в неприйнятті/відхиленні платіжних інструкцій в іноземній валюті викладені в постановах Верховного Суду від 22.08.2019 у справі №810/2784/18 та від 11.04.2022 у справі №1.380.2019.006980.

Крім того, умови оплати безпосередньо ціни товару не стосуються та не можуть у зв`язку із цим бути підставою для відмови у визнанні митної вартості (вказані висновки узгоджуються із правовою позицією, наведеною, зокрема, у постановах Верховного Суду від 12.03.2020 у справі № 804/6243/14, від 07.05.2020 у справі № 1.380.2019.00162, від 02.03.2021 у справі № 380/842/20).

В оскаржуваному рішенні відповідачем зазначається, що для підтвердження витрат на транспортування оцінюваного товару декларантом надано калькуляцію транспортних витрат від 11.07.2025 б/н, проте не надано жодних документів, які підтверджують суму фактично понесених витрат.

Наказом №599 затверджені Правила заповнення декларації митної вартості. Ці Правила в частині заповнення графи 20 роз`яснюють, що для підтвердження витрат на транспортування декларантом відповідно до частини другої статті 53 Кодексу подаються транспортні (перевізні) документи, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів. До зазначених документів можуть належати: рахунок-фактура (акт виконаних робіт (наданих послуг) від виконавця договору (контракту) про надання транспортно-експедиційних послуг, що містить реквізити сторін, суму та умови платежу, інші відомості, відповідно до яких встановлюється належність послуг до товарів; банківські та платіжні документи, що підтверджують факт оплати транспортно-експедиційних послуг відповідно до виставленого рахунка-фактури; калькуляція транспортних витрат (якщо перевезення товарів здійснюється з використанням власного транспортного засобу), що містить відомості про маршрут перевезення, його протяжність у кілометрах до місця ввезення на митну територію України та по митній території України, розмір тарифної ставки на перевезення за одиницю виміру (вагу) товару за 1 кілометр маршруту.

Так, транспортні витрати підтверджені договором про надання послуг від 01.07.2025 №01/07 (арк. спр. 21-23), відповідно до пункту 2.1 якого замовник доручає, а виконавець зобов`язується надавати послуги з транспортування автобусу VDL, з ідентифікаційним номером VIN: НОМЕР_1 з місця знаходження вантажу за адресою: Susteren (Нідерланди) до пункту його призначення за адресою: місто Луцьк, вулиця Ковельська 151, Волинська область, Україна, та актом прийому-передачі до даного договору.

Пунктом 5.2 вказаного договору визначено, що вартість послуг, що надаються виконавцем, за умовами даного договору становить 68 400,00 грн. Сторони вправі шляхом підписання акту прийому-передачі наданих послуг збільшити чи зменшити суму базової вартості наданих послуг, що не є підставою для зміни умов договору (в такому випадку акт приймання-передачі наданих послуг матиме силу додаткової угоди в цьому договору).

Актом прийому-передачі від 11.07.2025 до наведеного договору передбачено, що виконавець передав, а замовник прийняв виконані роботи, а саме послуги з транспортування автобусу VDL, з ідентифікаційним номером VIN: НОМЕР_1 з місця знаходження вантажу за адресою: Susteren (Нідерланди) до пункту його призначення за адресою: місто Луцьк, вулиця Ковельська 151, Волинська область, Україна становить 68 400,00 грн, в тому числі вартість транспортування за межами митної території України становить 61 650,00 грн, в тому числі вартість транспортування митною території України 6 750,00 грн (арк. спр. 24).

Відповідно до калькуляції витрат по доставці автобуса VDL, з ідентифікаційним номером VIN: НОМЕР_1 витрати на транспортування за маршрутом Susteren (Нідерланди) - Ягодин (Україна) 68 400,00 грн; по маршруту Ягодин-Луцьк 6 750,00 грн (арк. спр. 20). Калькуляцією також підтверджено, що страхування за рахунок ТОВ «777 Трейдінг груп» не здійснювалося, розвантажувальні та навантажувальні роботи не проводилися.

Згідно з пунктом 5 частини десятої статті 58 МК України при визначенні митної вартості до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за оцінювані товари, додаються такі витрати (складові митної вартості), якщо вони не включалися до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті, витрати на транспортування оцінюваних товарів до аеропорту, порту або іншого місця ввезення на митну територію України.

На думку суду, подані позивачем документи на підтвердження понесення витрат на транспортування є достатніми та повною мірою відповідають вимогам Наказу №559.

Суд зауважує, що дана позиція узгоджується, щодо встановлених відповідачем розбіжностей, узгоджується із постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 08.01.2026 у справі №140/1621/25, від 17.12.2025 у справі № 140/5659/25, від 17.12.2025 у справі № 140/3659/25 та інших.

Враховуючи позицію Верховного Суду у постановах від 12.03.2019 у справі №826/2313/16, від 13.06.2019 у справі №820/6315/15, суд зауважує, що вимоги частини третьої та четвертої статті 53 та частини другої статті 58 МК України зобов`язують митний орган зазначити конкретні обставини, які викликали відповідні сумніви, причини неможливості їх перевірки на підставі наданих декларантом документів, а також обґрунтувати необхідність перевірки спірних відомостей та зазначити документи, надання яких зможе усунути сумніви у їх достовірності. Встановивши відсутність достатніх відомостей, що підтверджують задекларовану митну вартість товару, митний орган повинен вказати, які саме складові митної вартості товару є непідтвердженими, чому з поданих документів неможливо встановити дані складові та які документи необхідні для підтвердження того чи іншого показника.

Суд також уважає за належне зазначити, що контрактом від 21.06.2025 № 2106NL, укладеним між ТОВ «777 Трейдінг груп» (покупець) та ZUID NEDERLAND REIZEN B.V. (Надерланди), визначено предмет, ціну, умови поставки, оплати, здачі і приймання товару (арк. спр. 15-17).

Відповідно до інвойсу (рахунку-фактури) від 21.06.2025 №В00574/25061 (арк. спр. 17-18) продавець поставив позивачу транспортний засіб VDL vіn XL9AA38R934003314, вартістю 24 000,00 EUR, що відповідає фактурній вартості, зазначеній в МД №25UA45U6 (графа 22) (арк. спр. 29-30).

Станом на дату розгляду справи відповідно до платіжної інструкції в іноземній валюті №35 від 26.06.2025 позивач сплатив на користь експортера 48 000,00 Євро (арк. спр. 19), у призначенні платежу є посилання на контракт від 21.06.2025 №2106NL, що, в свою чергу, додатково підтверджує ціну товару.

Жодних розбіжностей чи суперечностей щодо ціни товару подані позивачем документи не містять.

Суд зазначає, що вимога про надання додаткових документів, перелік яких визначено у частинах третій-четвертій статті 53 МК України та про надання яких вказано у повідомленні декларанту може мати місце лише тоді, коли документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, які мають вплив на правильність визначення митної вартості, наявні ознаки підробки або відсутні відомості про усі числові значення складових митної вартості товарів.

Однак за обставин цієї справи відповідач не довів наявність таких розбіжностей, які мають вплив на правильність визначення митної вартості, ознак підробки у поданих документах чи відсутність усіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари згідно з умовами, визначеними договірними сторонами (продавцем та покупцем), а сумніви відповідача ґрунтуються виключно на його необґрунтованих припущеннях, а не на достовірних відомостях.

Вимога митного органу про надання документів, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості; договору (угоди, контракту) із третіми особами, пов`язаний з контрактом про поставку товару, митна вартість якого визначається; виписки з бухгалтерської документації; копії митної декларації країни відправлення; висновку про якісні та вартісні характеристики товару, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями відповідно до частини третьої статті 53 МК України є обґрунтованою тільки тоді, якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, які мають вплив на правильність визначення митної вартості, наявні ознаки підробки або відсутні відомості про усі числові значення складових митної вартості товарів.

Однак, за обставин цієї справи митний орган не встановив розбіжностей, які дійсно мають вплив на правильність визначення митної вартості, ознак підробки у поданих документах чи відсутність усіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що фактично сплачена або підлягає сплаті за цей товар згідно з умовами поставки, визначеними договірними сторонами (продавцем та покупцем).

При цьому вимога митного органу надати договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов`язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається; рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, може мати місце тоді, якщо позивач вступав у договірні відносини із третіми особами, проте жодні докази у справі не вказують на такі обставини.

Суд наголошує, що в процедурах контролю за митною вартістю товару предметом доказування є ціна товару та інші складові митної вартості товару. А тому необґрунтованою є вимога митниці про надання висновку про якісні та вартісні характеристики товару, підготовленого спеціалізованою експертною організацією, оскільки відповідач не вказав, яким чином висновок про вартісні характеристики товару, підготовлений спеціалізованими експертними організаціями, надасть можливість підтвердити чи спростувати відомості офіційно виданих продавцем товару документів щодо ціни товару, недійсність чи ознаки підробки щодо яких не виявлено. За таких обставин відсутність висновків про якісні та вартісні характеристики товару не повинна братися митницею до уваги при контролі за митною вартістю та не може бути підставою для твердження про наявність розбіжностей у даних про митну вартість товару. Підтверджуючими документами про вартість товару в даному випадку є зовнішньоекономічний контракт та рахунок-фактура (інвойс).

З урахуванням наведеного висновки у спірному рішенні про неможливість визнання митної вартості товару за ціною договору щодо товару, які імпортуються, та за рівнем, визначеним декларантом, не є доведеними. При цьому, відповідач не вказав на неправильність проведеного розрахунку митної вартості, зазначеної у митній декларації, не зазначив, які саме складові митної вартості не підтверджені документально та які саме відомості відсутні/не піддаються обчисленню у поданих декларантом документах. Наведене дає підстави для висновку, що сумніви відповідача щодо складових митної вартості імпортованого товару ґрунтуються виключно на його припущеннях, а не на достовірних відомостях.

Враховуючи позицію Верховного Суду у постановах від 12.03.2019 у справі №826/2313/16, від 13.06.2019 у справі №820/6315/15, суд зауважує, що вимоги частини третьої та четвертої статті 53 та частини другої статті 58 МК України зобов`язують митний орган зазначити конкретні обставини, які викликали відповідні сумніви, причини неможливості їх перевірки на підставі наданих декларантом документів, а також обґрунтувати необхідність перевірки спірних відомостей та зазначити документи, надання яких зможе усунути сумніви у їх достовірності. Встановивши відсутність достатніх відомостей, що підтверджують задекларовану митну вартість товару, митний орган повинен вказати, які саме складові митної вартості товару є непідтвердженими, чому з поданих документів неможливо встановити дані складові та які документи необхідні для підтвердження того чи іншого показника (підтримана постановою Верховного Суду від 27.02.2025 у справі № 300/784/24).

За усталеною та послідовною практикою Верховного Суду (постанови від 11.11.2021 у справі № 808/1411/17, від 10.06.2021 у справі № 815/6854/17, від 14.07.2020 у справі № 809/1734/16) навіть наявність у митного органу інформації про те, що митна вартість раніше імпортованих товарів, випущених у вільний обіг не відповідає вартості заявленій позивачем, не може утворити підстав для відмови у визнанні заявленої митної вартості за основним методом, оскільки митні органи при здійсненні митного контролю, у тому числі й з питань контролю правильності визначення митної вартості, мають діяти у спосіб, визначений МК України, а відомості, які містяться в автоматизованій системі аналізу та управління ризиками, мають лише допоміжний інформаційний характер при прийнятті органом доходів і зборів відповідних рішень. Наявність в автоматизованій системі аналізу та управління ризиками інформації про те, що митна вартість раніше імпортованих товарів, випущених у вільний обіг, є більшою, ніж задекларована декларантом, за відсутності інших визначених законом підстав, що обумовлюють межі і способи здійснення органом доходів і зборів контролю митної вартості, не утворює підстав для відмови у визнанні заявленої декларантом митної вартості за основним методом та її визначенні за іншим методом, адже торгові відносини є різноманітними, здійснюються на принципах автономії волі та свободи договору, при цьому безліч обставин можуть впливати на їх ціну (характеристика товару, виробник, торгова марка, умови і обсяги поставок, наявність знижок тощо). Автоматизована система аналізу та управління ризиками не може містити усієї інформації, що стосується суб`єктів зовнішньоекономічної діяльності, товарів і умов їх продажу, тому такі дані не можуть мати більше значення, ніж надані декларантом первинні документи про товар.

На думку суду, формально нижчий рівень митної вартості імпортованого товару від рівня митної вартості іншого митного оформлення не може розцінюватись як заниження декларантом митної вартості та не є перешкодою для застосування першого методу визначення митної вартості товару, і не може бути достатньою та самостійною підставою для відмови у здійсненні митного оформлення товару за першим методом визначення його митної вартості.

Таким чином, доводи митного органу про наявність істотних розбіжностей у поданих до митного оформлення документах не знайшли свого підтвердження під час судового розгляду справи та суд погоджується із позивачем, що надані до митного оформлення товару документи дозволяли визначити складові митної вартості імпортованого товару та їх числові значення.

З урахуванням наведеного висновки у спірних рішеннях про неможливість визнання митної вартості товару за ціною договору щодо товару, які імпортуються, та за рівнем, визначеним декларантом, не є доведеними. При цьому, відповідач не вказав на неправильність проведеного розрахунку митної вартості, зазначеної у митній декларації, не зазначив, які саме складові митної вартості не підтверджені документально та які саме відомості відсутні/не піддаються обчисленню у поданих декларантом документах. Наведене дає підстави для висновку, що сумніви відповідача щодо складових митної вартості імпортованого товару ґрунтуються виключно на його припущеннях, а не на достовірних відомостях.

При вирішенні спору суд враховує, що застосування другорядного - резервного методу визначення митної вартості товару передбачене статтею 64 МК України, згідно з якою у разі якщо митна вартість товару не може бути визначена шляхом послідовного використання методів, зазначених у статтях 58-63 цього Кодексу, митна вартість оцінюваних товарів визначається з використанням способів, які не суперечать законам України і є сумісними з відповідними принципами і положеннями Генеральної угоди з тарифів і торгівлі (GAТТ). Митна вартість, визначена згідно з положеннями цієї статті, повинна ґрунтуватися на раніше визнаних (визначених) митним органом митних вартостях.

Відповідно до пунктів 2, 4 частини другої статті 55 МК України прийняте митним органом письмове рішення про коригування заявленої митної вартості товару має містити, зокрема, наявну в митного органу інформацію (у тому числі щодо числових значень складових митної вартості, митної вартості ідентичних або подібних (аналогічних) товару, інших умов, що могли вплинути на ціну товару), яка призвела до виникнення сумнівів у правильності визначення митної вартості та до прийняття рішення про коригування митної вартості, заявленої декларантом; обґрунтування числового значення митної вартості товару, скоригованої митним органом, та фактів, які вплинули на таке коригування.

Можливість поставки товару іншим покупцям за більшою ціною відповідає принципам свободи зовнішньоекономічних зв`язків та не суперечить нормам національного та міжнародного законодавства. При прийнятті оскаржуваного рішення відповідачем використано виключно інформацію з бази даних митного органу, тобто при винесенні спірного рішення відповідач керувався не документами, поданими декларантом до митного оформлення, а спирався вже на наявну в митного органу цінову інформацію.

Рішення про коригування митної вартості товару не може базуватися лише на інформації митниці, оскільки порядок її формування, ведення, отримання інформації, а також порядок використання її даних суб`єктами господарських відносин під час здійснення ними зовнішньоекономічної діяльності МК України не передбачено.

Сам факт здійснення митого оформлення подібних товарів за митною вартістю, що є більша заявленої декларантом, не може бути безумовною підставою для коригування відповідачем митної вартості товару.

Також, Верховний Суд у постанові від 21.12.2018 у справі № 815/228/17 дійшов висновку, що наявність в інформаційних базах даних митною органу інформації про те, що у попередні періоди аналогічні товари були розмитнені із зазначенням більшої митної вартості, жодним чином не доводить неправильність її визначення позивачем, оскільки митна вартість залежить від ряду обставин і визначається в кожному конкретному випадку.

Аналогічні висновки зроблено Верховним Судом у постанові від 10.10.2019 у справі № 809/1469/16.

Таким чином, з огляду на зазначене, суд констатує, що прийняте Волинською митницею рішення про коригування митної вартості товару №UA205050/2025/000172/2 від 11.07.2025є протиправним та підлягає скасуванню.

Згідно із частиною першою статті 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Частиною першою статті 72 КАС України встановлено, що доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до частини другої статті 73 КАС України предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання (частини перша та друга статті 76 КАС України).

Частинами першою та другою статті 77 КАС України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Відповідно до статей 9, 77 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідач, як суб`єкт владних повноважень, не надав суду доказів на підтвердження правомірності своїх дій.

Системно проаналізувавши приписи законодавства України, що були чинними на момент виникнення спірних правовідносин між сторонами, зважаючи на взаємний та достатній зв`язок доказів у їх сукупності, суд дійшов висновку про задоволення адміністративного позову.

Відповідно до статті 244 КАС України суд під час ухвалення рішення вирішує, як розподілити між сторонами судові витрати.

Згідно із частиною першою статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Отже, на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань відповідача необхідно стягнути судовий збір в сумі 3 028,00 грн (три тисячі двадцять вісім гривень 00 копійок), який сплачений згідно із платіжною інструкцією від 20.10.2025 №425 (арк. спр. 13).

Керуючись статтями 139, 243-246, 262, 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України, на підставі Митного кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «777 Трейдінг Груп» (43016, Волинська область, місто Луцьк, вулиця Ковельська, будинок 124, ідентифікаційний код юридичної особи 44356571) до Волинської митниці (44350, Волинська область, Ковельський район, село Римачі, вулиця Призалізнична, 13, ідентифікаційний код юридичної особи 43958385) про визнання протиправним та скасування рішення задовольнити повністю.

Визнати протиправним та скасувати рішення Волинської митниці про коригування митної вартості товарів №UA205050/2025/000172/2 від 11 липня 2025 року.

Стягнути на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «777 Трейдінг Груп» за рахунок бюджетних асигнувань Волинської митниці судовий збір у розмірі 3 028,00 грн (три тисячі двадцять вісім гривень 00 копійок).

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку повністю або частково шляхом подання апеляційної скарги до Восьмого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Суддя В.І. Смокович