Справа № 460/15163/25
Суддя: К.М. Недашківська
Дата ухвалення: 2026-01-27 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІВНЕНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

і м е н е м У к р а ї н и

27 січня 2026 року м. Рівне№460/15163/25

Рівненський окружний адміністративний суд у складі головуючої судді К.М.Недашківської, розглянув за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 та ОСОБА_2 до Міністерства оборони України про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинення певних дій.

До Рівненського окружного адміністративного суду надійшов позов ОСОБА_1 (далі Позивач 1) та ОСОБА_2 (далі Позивач 2) до Міністерства оборони України (далі Відповідач), в якому Позивачі просять суд: визнати протиправним та скасувати пункт 19 рішення комісії Міністерства оборони України, оформленого протоколом засідання комісії Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум №48/в від 27 грудня 2024 про відмову в призначенні одноразової грошової допомоги членам сім`ї загиблого військовослужбовця Збройних сил України ОСОБА_1 ; зобов`язати Міністерство оборони України призначити ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , передбачену ст.16 Закону України Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей одноразову грошову допомогу у разі загибелі (смерті), військовослужбовця ОСОБА_3 .

Стислий виклад позиції Позивачів.

Позивачі зазначають, що їхній син військовослужбовець ОСОБА_3 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 . Регіональною ВЛК оформлено протокол №2465, відповідно до якого захворювання старшого сержанта ОСОБА_3 , яке було причиною смерті, - ЗАХВОРЮВАННЯ, ЯКЕ ПРИЗВЕЛО ДО СМЕТРІ, ТА ПРИЧИНА СМЕРТІ, ТАК ПОВ`ЯЗАНІ З ПРОХОДЖЕННЯМ ВІЙСЬКОВОЇ СЛУЖБИ. Позивачі звернулися із заявами про призначення грошової допомоги відповідно до статті 16 Закону України Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей, однак отримали відмову. Таку відмову Позивачі вважають протиправною. Просили задовольнити позов у повному обсязі.

Стислий виклад заперечень Відповідача.

Відповідач зазначає, що згідно з актом спеціального розслідування військової частини НОМЕР_1 від 03.08.2023 №191/100 встановлено, що старший сержант ОСОБА_3 помер вдома, перебуваючи у щорічній відпустці. Постановою слідчого від 16.08.2023 №0000216 підтверджено, що тіло було виявлено за місцем проживання. Висновок експерта Рівненського обласного бюро судово-медичної експертизи від 15.09.2023 №1070 засвідчив наявність у крові померлого етилового спирту в концентрації 0,44%. Цей факт доводить, що на момент смерті він перебував у стані алкогольного сп`яніння. Саме причинний зв`язок між діями військовослужбовця у стані алкогольного сп`яніння та настанням смерті є визначальною юридичною підставою для відмови у призначенні допомоги. Вказана правова норма є імперативною і не надає органу дискреції: встановлення факту дій у стані алкогольного сп`яніння автоматично виключає можливість призначення одноразової допомоги. Просив відмовити позивачам у задоволенні позову повністю.

Ухвалою суду від 01.09.2025 позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження в адміністративній справі та призначено справу до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін.

За правилами частини п`ятої статті 262 КАС України, суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше.

За відсутності у процесуальному законі вказівки (прямої чи опосередкованої) на необхідність розгляду справи (з огляду на її категорію) тільки за правилами загального позовного провадження, суд розглядає справу за правилами спрощеного позовного провадження (відповідно до частини другої статті 257 КАС).

Фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється відповідно до частини четвертої статті 229 КАС України.

Відповідно до частини першої статті 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Суд при вирішенні справи керується принципами верховенства права, законності, рівності усіх учасників адміністративного процесу перед законом і судом, змагальності сторін, диспозитивності та офіційного з`ясування всіх обставин, гласності і відкритості адміністративного процесу.

Дослідивши наявні у матеріалах справи докази у їх сукупності та з`ясувавши всі обставини, які мають правове значення для вирішення спору по суті, суд

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 та ОСОБА_2 є батьками померлого військовослужбовця ОСОБА_3 (Свідоцтво про народження № НОМЕР_2 ) (а.с. 11).

ОСОБА_1 батько померлого військовослужбовця ОСОБА_3 отримав Сповіщення №1 від 02.08.2023 від тво командира Військової частини НОМЕР_1 про те, що начальник ремонтної майстерні озброєння та техніки ремонтного взводу озброєння технічної батареї Військової частини НОМЕР_1 старший сержант солдат ОСОБА_3 , 1989 року народження, призваний на військову службу за контрактом 06.10.2009, помер ІНФОРМАЦІЯ_1 ; причина смерті: а) наростаюча серцево-легенева недостатність; б) далятаційна кардіоміопатія (із розширенням порожнин серця, кардіомегалією, помірно вираженим коронокардіосклерозом, склерозуванням клапанів серця) (а.с. 12).

31.07.2023 оформлене Лікарське свідоцтво про смерть №160 щодо ОСОБА_3 , де зазначено причину смерті: а) наростаюча серцево-легенева недостатність; б) далятаційна кардіоміопатія (із розширенням порожнин серця, кардіомегалією, помірно вираженим коронокардіосклерозом, склерозуванням клапанів серця); смерть настала внаслідок захворювання (а.с. 27).

03.08.2023 командиром Військової частини НОМЕР_1 винесений Наказ «Про результати проведення спеціального розслідування по факту смерті старшого сержанта ОСОБА_3 » №219, де зазначено, що причиною смерті ОСОБА_3 є серцево-легенева недостатність; смерть сталася не під час виконання обов`язків військової служби, але настала під час проходження військової служби в умовах воєнного стану та пов`язана із захистом Батьківщини; ОСОБА_3 не перебував 30.07.2023 в стані алкогольного сп`яніння (а.с. 30).

16.08.2023 винесена Постанова про закриття кримінального провадження за результатами розгляду матеріалів досудового розслідування №0000216, відповідно до якої кримінальне провадження за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України закрито на підставі п. 1 ч. 1 ст. 284 КПК України (а.с. 28).

15.09.2023 сформований Висновок експерта №1070, відповідно до якого в наданій для дослідження крові ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , виявлено етиловий спирт, концентрація якого становить 0,44 проміле (а.с. 25).

30.10.2023 сформований Висновок експерта №160, відповідно до якого смерть ОСОБА_3 настала від захворювання далятаційної кардіоміопатії з кардіомегалією, розширенням порожнин серця, зі склерозуванням клапанів серця та крупних судин, коронокардіосклерозом, що в своєму перебігу зумовило порушення скорочення серцевого м`язу, призвело розвитку наростаючої легенево-серцевої недостатності, набряку легень зупинки серцевої діяльності та дихання, припинення функцій центральної нервової системи; на підставі судово-токсикологічної експертизи відомо: «В крові з трупа ОСОБА_3 знайдений етиловий спирт, концентрація якого становить 0,44 проміле»; така степінь алкогольного сп`яніння відповідає незначному впливу алкоголю на організм людини; не виключається, що така концентрація етанолу в крові може бути «фоновою» (прийом спиртовмісних ліків, кисломолочної продукції, що може призвести до так званого «бродіння» та виявлення незначної концентрації ендогенного алкоголю, тощо) (а.с. 22).

19.07.2024 16 Регіональною ВЛК оформлено протокол №2465, відповідно до якого захворювання старшого сержанта ОСОБА_3 , яке було причиною смерті, - ЗАХВОРЮВАННЯ, ЯКЕ ПРИЗВЕЛО ДО СМЕТРІ, ТА ПРИЧИНА СМЕРТІ, ТАК ПОВ`ЯЗАНІ З ПРОХОДЖЕННЯМ ВІЙСЬКОВОЇ СЛУЖБИ (а.с. 29).

20.08.2024 - Позивачі звернулися до начальника ІНФОРМАЦІЯ_3 із заявами про виплату одноразової грошової допомоги у зв`язку зі смертю сина ОСОБА_3 .

19.09.2024 начальником ІНФОРМАЦІЯ_4 сформований висновок відповідно до пункту 13 Порядку призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25.12.2013 №975, де зазначено, що на підставі поданих документів командування вважає, що члени сім`ї, батьки, утриманці, а саме: батько ОСОБА_1 та мати ОСОБА_2 мають право на одержання зазначеної грошової допомоги.

27.12.2024 Комісією Міністерства оборони України прийняте рішення №48/в (Протокол засідання комісії Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум) (далі Протокол №48/в, оскаржуване Рішення №48/в), в якому зазначено:

розглянувши подані документи, комісія дійшла висновку про відмову в призначенні одноразової грошової допомоги батьку та матері померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 ;

в акті службового розслідування Військової частини НОМЕР_1 від 03.08.2023 №191/100 зазначено, що ОСОБА_3 помер вдома, перебуваючи в щорічній відпустці;

відповідно до постанови про закриття кримінального провадження від 16.08.2023 тіло ОСОБА_3 було виявлено за місцем проживання останнього;

відповідно до висновку експерта від 15.09.2023 №1070 під час проведення судово-токсикологічного дослідження в крові ОСОБА_3 виявлено етиловий спирт в концентрації 0,44 проміле; причиною смерті стала дилятаційна кардіоміопатія;

відповідно до статті 16-4 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» призначення і виплата одноразової грошової допомоги не здійснюється, якщо загибель (смерть) військовослужбовця є наслідком дій у стані алкогольного сп`яніння (а.с. 10).

Перевіривши правову та фактичну обґрунтованість мотивів, покладених суб`єктом владних повноважень в основу оскаржуваного Рішення №48/в, на відповідність вимогам частини другої статті 2 КАС України, яка визначає, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку; суд зазначає таке.

Нормативно-правовим актом, який здійснює правове регулювання відносин між державою і громадянами України у зв`язку з виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, а також визначає загальні засади проходження в Україні військової служби, є Закон України «Про військовий обов`язок і військову службу» від 25.03.1992 №2232-XII (далі Закон №2232-XII).

За правилами статті 41 Закону №2232-XII, виплата одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори, та резервістів під час виконання ними обов`язків служби у військовому резерві здійснюється в порядку і на умовах, встановлених Законом України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей».

Нормативно-правовим актом, який відповідно до Конституції України визначає основні засади державної політики у сфері соціального захисту військовослужбовців та членів їх сімей, встановлює єдину систему їх соціального та правового захисту, гарантує військовослужбовцям та членам їх сімей в економічній, соціальній, політичній сферах сприятливі умови для реалізації їх конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни та регулює відносини у цій галузі, є Закон України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» від 20.12.1991 №2011-XII (далі Закон №2011-XII).

За правилами частини першої статті 16 Закону №2011-XII (в редакції, чинній на дату винесення оскаржуваного рішення), одноразова грошова допомога у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві (далі - одноразова грошова допомога), - гарантована державою виплата, що здійснюється особам, які згідно з цим Законом мають право на її отримання.

Відповідно до пунктів 1, 2, 3 частини другої статті 16 Закону №2011-XII, одноразова грошова допомога призначається і виплачується у разі:

1) загибелі (смерті) військовослужбовця під час виконання ним обов`язків військової служби або внаслідок захворювання, пов`язаного з виконанням ним обов`язків військової служби, або смерті особи, звільненої з військової служби, протягом року після звільнення її з військової служби, якщо смерть настала внаслідок поранення, контузії, каліцтва, захворювання, пов`язаних з виконанням обов`язків військової служби;

2) смерті військовослужбовця, що настала в період проходження ним військової служби або внаслідок захворювання чи нещасного випадку, що мали місце в період проходження ним військової служби, або смерті особи, звільненої з військової служби, протягом року після звільнення її з військової служби, якщо смерть настала внаслідок поранення, контузії, каліцтва, захворювання, нещасного випадку, пов`язаних з проходженням військової служби;

3) загибелі (смерті) військовозобов`язаного або резервіста, якого призвано на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві, що настала під час виконання обов`язків військової служби або служби у військовому резерві.

Постановою Кабінету Міністрів України «Про затвердження Порядку призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві» від 25.12.2013 №975 затверджено Порядок призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві (далі Порядок №975).

Відповідно до пункту 4 Порядку №975, одноразова грошова допомога призначається у разі:

1) загибелі (смерті) військовослужбовця під час виконання ним обов`язків військової служби або внаслідок захворювання, пов`язаного з виконанням ним обов`язків військової служби, або смерті особи, звільненої з військової служби, протягом року після звільнення її з військової служби, якщо смерть настала внаслідок поранення, контузії, каліцтва, захворювання, пов`язаних з виконанням обов`язків військової служби;

2) смерті військовослужбовця, що настала в період проходження ним військової служби або внаслідок захворювання чи нещасного випадку, що мали місце в період проходження ним військової служби, або смерті особи, звільненої з військової служби, протягом року після звільнення її з військової служби, якщо смерть настала внаслідок поранення, контузії, каліцтва, захворювання, нещасного випадку, пов`язаних із проходженням військової служби;

3) загибелі (смерті) військовозобов`язаного або резервіста, якого призвано на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві, що настала під час виконання обов`язків військової служби або служби у військовому резерві.

Як зазначалося вище, 16 Регіональною ВЛК оформлено протокол №2465, відповідно до якого захворювання старшого сержанта ОСОБА_3 , яке було причиною смерті, - ЗАХВОРЮВАННЯ, ЯКЕ ПРИЗВЕЛО ДО СМЕТРІ, ТА ПРИЧИНА СМЕРТІ, ТАК ПОВ`ЯЗАНІ З ПРОХОДЖЕННЯМ ВІЙСЬКОВОЇ СЛУЖБИ.

Відповідно до пункту 10 Порядку №975, члени сім`ї, батьки та утриманці загиблого (померлого), яким призначається та виплачується одноразова грошова допомога, подають за місцем проходження служби (зборів) військовослужбовця, військовозобов`язаного та резервіста або уповноваженим структурним підрозділам державних органів, на які покладаються функції щодо підготовки необхідних для призначення пенсії документів (далі - уповноважений орган), такі документи:

заяву кожного повнолітнього члена сім`ї, батьків та утриманців загиблого (померлого), які мають право на отримання допомоги, а у разі наявності малолітніх та/або неповнолітніх дітей - іншого з батьків або опікунів чи піклувальників дітей про виплату одноразової грошової допомоги;

витяг з наказу про виключення загиблого (померлого) військовослужбовця, військовозобов`язаного та резервіста із списків особового складу військової частини (підрозділу, органу);

витяг з особової справи про склад сім`ї військовослужбовця, військовозобов`язаного та резервіста, призваного на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві.

До заяви додаються копії:

документа, що свідчить про причини та обставини загибелі (смерті) військовослужбовця, військовозобов`язаного та резервіста, зокрема про те, що вона не пов`язана з вчиненням ним кримінального чи адміністративного правопорушення або не є наслідком вчинення ним дій у стані алкогольного, наркотичного, токсичного сп`яніння, або навмисного спричинення собі тілесного ушкодження чи самогубства;

свідоцтва про смерть військовослужбовця, військовозобов`язаного та резервіста;

свідоцтва про народження військовослужбовця, військовозобов`язаного та резервіста - для виплати одноразової грошової допомоги батькам загиблого (померлого);

свідоцтва про шлюб - для виплати грошової допомоги дружині (чоловікові);

документів (відповідних сторінок за наявності), що посвідчують особу (паспорт громадянина України, тимчасове посвідчення громадянина України, посвідка на постійне проживання, посвідка на тимчасове проживання, посвідчення біженця, посвідчення особи, яка потребує додаткового захисту) членів сім`ї, з даними про прізвище, ім`я та по батькові (за наявності) особи, до яких внесено відомості про реєстрацію місця проживання, та довідку про реєстрацію місця проживання (у разі коли відомості про реєстрацію місця проживання до таких документів не внесені);

свідоцтва про народження дитини - для виплати одноразової грошової допомоги дитині;

документа, що засвідчує реєстрацію фізичної особи у Державному реєстрі фізичних осіб - платників податків, виданого органом доходів і зборів (для фізичної особи, яка через свої релігійні переконання відмовляється від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків, офіційно повідомила про це відповідний орган доходів і зборів та має відмітку в паспорті громадянина України, - копію сторінки паспорта з такою відміткою);

рішення районної, районної у мм. Києві та Севастополі держадміністрації, виконавчого органу міської, районної у місті, сільської, селищної ради або суду про встановлення над дитиною-сиротою, дитиною, позбавленою батьківського піклування, опіки, піклування (у разі здійснення опіки або піклування над дітьми військовослужбовця, військовозобов`язаного та резервіста);

рішення суду або нотаріально посвідченого правочину, що підтверджуватиме факт перебування заявника на утриманні загиблого (померлого) (надають особи, які не були членами сім`ї загиблого (померлого), але перебували на його утриманні);

постанови відповідної військово-лікарської комісії щодо встановлення причинного зв`язку смерті (контузії, травми або каліцтва), захворювання.

У разі наявності рішення суду, яке набрало законної сили, з питань призначення та виплати одноразової грошової допомоги члени сім`ї, батьки та утриманці загиблого (померлого), яким призначається та виплачується допомога, подають уповноваженому органові документи, копії документів, зазначені в абзацах другому - шістнадцятому цього пункту, та копію відповідного рішення суду.

Так, 20.08.2024 Позивачі звернулися до начальника ІНФОРМАЦІЯ_3 із заявами про виплату одноразової грошової допомоги у зв`язку зі смертю сина ОСОБА_3 .

За приписами пункту 13 Порядку №975, керівник уповноваженого органу подає у 15-денний строк з дня реєстрації всіх документів розпорядникові бюджетних коштів висновок щодо виплати одноразової грошової допомоги, до якого обов`язково додаються документи, зазначені в пунктах 10 та 11 цього Порядку.

Розпорядник бюджетних коштів у місячний строк після надходження всіх зазначених документів приймає рішення про призначення одноразової грошової допомоги або про відмову в її призначенні, або про повернення документів на доопрацювання (у разі, коли документи подано не в повному обсязі, потребують уточнення чи подано не за належністю) і надсилає зазначене рішення разом з документами уповноваженому органу для видання наказу про виплату такої допомоги особам, які звернулися за нею, а в разі відмови чи повернення документів на доопрацювання - для письмового повідомлення заявника з обґрунтуванням мотивів відмови чи повернення документів на доопрацювання.

Судом установлено, що Начальником ІНФОРМАЦІЯ_4 сформований висновок від 19.09.2024 відповідно до пункту 13 Порядку призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25.12.2013 №975, де зазначено, що на підставі поданих документів командування вважає, що члени сім`ї, батьки, утриманці, а саме: батько ОСОБА_1 та мати ОСОБА_2 мають право на одержання зазначеної грошової допомоги.

Тобто, ІНФОРМАЦІЯ_5 вказав на те, що члени сім`ї, батьки, утриманці, а саме: батько ОСОБА_1 та мати ОСОБА_2 , мають право на одержання грошової допомоги.

Проте, Комісією Міністерства оборони України прийняте оскаржуване Рішення №48/в (Протокол від 27.12.2024), в якому зазначено підставу відмови в призначення одноразової грошової допомоги: відповідно до висновку експерта від 15.09.2023 №1070 під час проведення судово-токсикологічного дослідження в крові ОСОБА_3 виявлено етиловий спирт в концентрації 0,44 проміле; причиною смерті стала дилятаційна кардіоміопатія; відповідно до статті 16-4 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» призначення і виплата одноразової грошової допомоги не здійснюється, якщо загибель (смерть) військовослужбовця є наслідком дій у стані алкогольного сп`яніння.

Відповідно до статті 16-4 Закону №2011-XII, призначення і виплата одноразової грошової допомоги не здійснюються, якщо загибель (смерть), поранення (контузія, травма або каліцтво), захворювання, інвалідність або часткова втрата працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовця, військовозобов`язаного або резервіста є наслідком:

а) вчинення ним кримінального або адміністративного правопорушення;

б) вчинення ним дій у стані алкогольного, наркотичного чи токсичного сп`яніння;

в) навмисного спричинення собі тілесного ушкодження, іншої шкоди своєму здоров`ю або самогубства (крім випадку доведення особи до самогубства, встановленого судом);

г) подання особою завідомо неправдивих відомостей для призначення і виплати одноразової грошової допомоги.

За правилами пункту 19 Порядку №975, призначення і виплата одноразової грошової допомоги не здійснюються, якщо загибель (смерть), поранення (контузія, травма або каліцтво), захворювання, інвалідність чи часткова втрата працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовця, військовозобов`язаного чи резервіста є наслідком:

вчинення ним злочину або адміністративного правопорушення;

вчинення ним дій у стані алкогольного, наркотичного, токсичного сп`яніння;

навмисного спричинення собі тілесного ушкодження чи іншої шкоди своєму здоров`ю або самогубства (крім випадку доведення особи до самогубства, встановленого судом);

подання особою завідомо неправдивих відомостей для призначення і виплати одноразової грошової допомоги.

Так, приймаючи оскаржуване Рішення №48/в, Комісія Міністерства оборони України визначила правову підставу відмови: відповідно до статті 16-4 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» призначення і виплата одноразової грошової допомоги не здійснюється, якщо загибель (смерть) військовослужбовця є наслідком дій у стані алкогольного сп`яніння.

Стосовно застосування підпункту «б» пункту 1 статті 16-4 Закону №2011-ХІІ, суд зазначає, що призначення і виплата одноразової грошової допомоги не здійснюються, якщо загибель (смерть), поранення (контузія, травма або каліцтво), захворювання, інвалідність або часткова втрата працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовця, військовозобов`язаного або резервіста є наслідком вчинення ним дій у стані алкогольного, наркотичного чи токсичного сп`яніння.

Тобто, допомога не призначається, якщо загибель (смерть) військовослужбовця є наслідком вчинення активних дій самим військовослужбовцем, який знаходився у стані алкогольного сп`яніння.

При цьому, сам факт перебування військовослужбовця у стані алкогольного / наркотичного сп`яніння на час загибелі (смерті) не є підставою для відмови у призначенні і виплаті одноразової грошової допомоги його членам сім`ї.

Суд враховує правову позицію Верховного Суду, викладену, зокрема, у постановах від 20.03.2018 у справі №813/4502/17, від 12.11.2020 у справі №186/1129/16-а, від 29.06.2022 у справі №640/6477/19.

Суд зазначає, що командиром Військової частини НОМЕР_1 винесений Наказ від 03.08.2023 «Про результати проведення спеціального розслідування по факту смерті старшого сержанта ОСОБА_3 » №219, де зазначено, що причиною смерті ОСОБА_3 є серцево-легенева недостатність; смерть сталася не під час виконання обов`язків військової служби, але настала під час проходження військової служби в умовах воєнного стану та пов`язана із захистом Батьківщини; ОСОБА_3 не перебував 30.07.2023 в стані алкогольного сп`яніння (а.с. 30).

30.10.2023 сформований Висновок експерта №160, відповідно до якого смерть ОСОБА_3 настала від захворювання далятаційної кардіоміопатії з кардіомегалією, розширенням порожнин серця, зі склерозуванням клапанів серця та крупних судин, коронокардіосклерозом, що в своєму перебігу зумовило порушення скорочення серцевого м`язу, призвело розвитку наростаючої легенево-серцевої недостатності, набряку легень зупинки серцевої діяльності та дихання, припинення функцій центральної нервової системи; на підставі судово-токсикологічної експертизи відомо: «В крові з трупа ОСОБА_3 знайдений етиловий спирт, концентрація якого становить 0,44 проміле»; така степінь алкогольного сп`яніння відповідає незначному впливу алкоголю на організм людини; не виключається, що така концентрація етанолу в крові може бути «фоновою» (прийом спиртовмісних ліків, кисломолочної продукції, що може призвести до так званого «бродіння» та виявлення незначної концентрації ендогенного алкоголю, тощо) (а.с. 22).

При прийнятті оскаржуваного Рішення №48/в Відповідачем не взято до уваги зазначені вище документи, а їх змісту не надано належної оцінки.

Також, Відповідачем не надано суду жодного належного і допустимого доказу того, що можлива наявна в крові померлого військовослужбовця концентрація алкоголю 0,44 % стала наслідком смерті наслідком вчинення дій у стані алкогольного, наркотичного чи токсичного сп`яніння.

Тому, відмовляючи у призначенні та виплаті заявникам одноразової грошової допомоги з підстави підпункту статті 16-4 Закону №2011-ХІІ, Відповідач діяв безпідставно та протиправно.

Вказане свідчить про протиправність оскаржуваного Рішення №48/в, яке підлягає скасуванню.

Щодо позовної вимоги про зобов`язання Міністерства оборони України призначити ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , передбачену ст.16 Закону України Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей одноразову грошову допомогу у разі загибелі (смерті), військовослужбовця ОСОБА_3 , суд зазначає таке.

Відповідно до статті 16-1 Закону №2011-XII, у випадках, зазначених у підпунктах 1-3 пункту 2 статті 16 цього Закону, право на призначення та отримання одноразової грошової допомоги мають батьки, один із подружжя, який не одружився вдруге, діти, які не досягли повноліття, утриманці загиблого (померлого). Утриманцями вважаються члени сім`ї, які мають право на пенсію у разі втрати годувальника відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" за загиблого (померлого) військовослужбовця, військовозобов`язаного або резервіста (особу, звільнену з військової служби, смерть якої настала протягом року після звільнення).

За правилами частини першої статті 16-2 Закону №2011-XII, одноразова грошова допомога призначається і виплачується у розмірі:

а) 750-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на 1 січня календарного року, - у разі загибелі (смерті) військовослужбовця, військовозобов`язаного або резервіста у випадках, зазначених у підпункті 1 пункту 2 статті 16 цього Закону;

500-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на 1 січня календарного року, - у разі загибелі (смерті) військовослужбовця, військовозобов`язаного або резервіста у випадках, зазначених у підпунктах 2-3 пункту 2 статті 16 цього Закону;

б) 400-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на 1 січня календарного року, - у разі встановлення військовослужбовцю інвалідності I групи, 300-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на 1 січня календарного року, - у разі встановлення військовослужбовцю інвалідності II групи, 250-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на 1 січня календарного року, - у разі встановлення військовослужбовцю інвалідності III групи (підпункт 4 пункту 2 статті 16 цього Закону).

Відповідно до частини першої статті 16-3 Закону №2011-XII, одноразова грошова допомога у випадках, передбачених підпунктами 1-3 пункту 2 статті 16 цього Закону, призначається і виплачується рівними частками всім особам, які мають право на її призначення та отримання, за їх особистою заявою чи заявою їх законних представників. У разі відмови якоїсь з осіб, зазначених у статті 16-1 цього Закону, від призначення та отримання одноразової грошової допомоги, або якщо одна із зазначених осіб у строк, встановлений пунктом 8 цієї статті, не реалізувала своє право на призначення та отримання такої допомоги, її частка розподіляється між іншими особами, які мають право на призначення та отримання одноразової грошової допомоги. Особам, які мають право на призначення та отримання одноразової грошової допомоги, її виплата здійснюється незалежно від реалізації права на призначення та отримання такої допомоги будь-якою з осіб, зазначених у статті 16-1 цього Закону.

За приписами пункту 5 Порядку №975, одноразова грошова допомога призначається і виплачується рівними частинами членам сім`ї, батькам та утриманцям загиблого (померлого) військовослужбовця, військовозобов`язаного та резервіста:

у разі загибелі (смерті) військовослужбовця, військовозобов`язаного або резервіста у випадках, передбачених підпунктом 1 пункту 4 цього Порядку, - у розмірі 750-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на 1 січня календарного року, в якому настала загибель (смерть);

у разі загибелі (смерті) військовослужбовця, військовозобов`язаного або резервіста у випадках, передбачених підпунктами 2 і 3 пункту 4 цього Порядку, - у розмірі 500-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на 1 січня календарного року, в якому настала загибель (смерть).

Пунктом 3 Порядку №975 визначено, що днем виникнення права на отримання одноразової грошової допомоги є:

у разі загибелі (смерті) військовослужбовця, військовозобов`язаного та резервіста - дата смерті, що зазначена у свідоцтві про смерть;

у разі встановлення інвалідності - дата, зазначена у довідці медико-соціальної експертної комісії, а у разі повторного огляду та зміни групи інвалідності - дата, зазначена у довідці медико-соціальної експертної комісії про первинне встановлення інвалідності;

у разі встановлення ступеня втрати працездатності без установлення інвалідності - дата, зазначена у довідці медико-соціальної експертної комісії.

Отже, моментом виникнення у членів сім`ї загиблого військовослужбовця права на отримання одноразової грошової допомоги є дата смерті останнього, зазначена у свідоцтві про смерть.

Відповідно до Свідоцтва про смерть серії НОМЕР_3 ОСОБА_3 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Системний аналіз положень Закону №2011-XII, Порядку №975 та встановлених судом обставин справи, дають підстави для висновку, що призначення і виплата позивачам спірної грошової допомоги, в тому числі й вирішення питань стосовно обчислення її розміру, необхідно здійснювати в установленому законодавством порядку, що діяло на день виникнення права на отримання такої допомоги, тобто станом на дату, що зазначена у свідоцтві про смерть (у даному випадку 30.07.2023).

Члени сім`ї та батьки загиблого (померлого) військовослужбовця, військовозобов`язаного та резервіста визначаються відповідно до Сімейного кодексу України, а утриманці - відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб».

Отже законодавцем врегульовано питання виплати одноразової грошової допомоги у разі смерті військовослужбовця шляхом виплати її усім членам сім`ї загиблого у рівних частках. Винятком з цього є нотаріально посвідчена відмова членів сім`ї загиблого військовослужбовця від своєї частки одноразової допомоги, в такому випадку частка цих осіб розподіляється між іншими членами сім`ї, які мають право на її отримання.

19.09.2024 начальником ІНФОРМАЦІЯ_4 сформований висновок відповідно до пункту 13 Порядку призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25.12.2013 №975, де зазначено, що на підставі поданих документів командування вважає, що члени сім`ї, батьки, утриманці, а саме: батько ОСОБА_1 та мати ОСОБА_2 мають право на одержання зазначеної грошової допомоги; ОСОБА_3 на дату смерті був неодружений, дітей не мав.

Тому, Позивачі є належними заявниками на призначення та виплату одноразової грошової допомоги.

Зважаючи на попередній висновок суду про протиправність оскаржуваного Рішення №48/в, суд дійшов висновку про наявність достатніх правових підстав для зобов`язання Відповідача призначити ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , передбачену ст.16 Закону України Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей одноразову грошову допомогу у разі загибелі (смерті), військовослужбовця ОСОБА_3 .

Такий спосіб захисту прав Позивачів не є втручанням у дискреційні повноваження суб`єкта владних повноважень, оскільки під дискреційними повноваженнями слід розуміти надання органу або посадовій особі повноважень діяти на власний розсуд в межах закону. Зокрема, дискреційні повноваження полягають у тому, що суб`єкт владних повноважень може обирати у конкретній ситуації альтернативне рішення, яке є законним.

Дискреційні повноваження - це комплекс прав і зобов`язань представників влади як на державному, так і на регіональному рівнях, у тому числі представників суспільства, яких уповноважили діяти від імені держави чи будь-якого органу місцевого самоврядування, що мають можливість надати повного або часткового визначення і змісту, і виду прийнятого управлінського рішення. Також ця особа може вибирати рішення у передбачених для конкретних ситуацій нормативно-правових актах або схожих документах.

Відповідно до Рекомендацій Комітету Міністрів Ради Європи №R(80)2 щодо здійснення адміністративними органами влади дискреційних повноважень, прийнятої Комітетом Міністрів 11 березня 1980 року на 316-й нараді, під дискреційними повноваженнями слід розуміти повноваження, які адміністративний орган, приймаючи рішення, може здійснювати з певною свободою розсуду, тобто, коли такий орган може обирати з кількох юридично допустимих рішень те, яке він вважає найкращим за даних обставин.

Тобто, коли такий орган може обирати з кількох юридично допустимих рішень те, яке він уважає найкращим за конкретних обставин, та яке захистить або відновить порушене право.

Дискреційні повноваження можуть закріплюватися в нормативно-правових актах, проектах нормативно-правових актів такими способами:

1) за допомогою оціночних понять, наприклад: «за наявності поважних причин орган вправі надати …», «у виключних випадках особа, уповноважена на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, може дозволити…», «рішення може бути прийнято, якщо це не суперечить суспільним інтересам…» тощо;

2) шляхом перерахування видів рішень, що приймаються органом (особою, уповноваженою на виконання функцій держави або місцевого самоврядування), не вказуючи підстав для прийняття того чи іншого рішення або шляхом часткового визначення таких підстав;

3) шляхом надання права органу (особі, уповноваженій на виконання функцій держави або місцевого самоврядування) при виявленні певних обставин (настанні конкретних юридичних фактів) приймати чи не приймати управлінське рішення залежно від власної оцінки цих фактів;

4) за допомогою нормативних приписів, що містять лише окремі елементи гіпотези чи диспозиції правової норми, що не дозволяють зробити однозначний висновок про умови застосування нормативного припису або правові наслідки застосування такого припису.

Стосовно дискреційних повноважень, суд, за наслідками аналізу вказаних положень, зазначає, що такими є повноваження суб`єкта владних повноважень обирати у конкретній ситуації між альтернативами, кожна з яких є правомірною.

Прикладом таких повноважень є повноваження, які закріплені у законодавстві із застосуванням слова «може».

При цьому, суд зазначає, що зобов`язання відповідача призначити та виплатити позивачам одноразову грошову допомогу, у спірному випадку, не є втручанням у дискреційні повноваження.

Відповідно до пункту 23 частини першої статті 4 КАС України, похідна позовна вимога вимога, задоволення якої залежить від задоволення іншої позовної вимоги (основної вимоги).

За правилами частини другої статті 245 КАС України, у разі задоволення позову суд може прийняти рішення про, зокрема: визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень; інший спосіб захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень, який не суперечить закону і забезпечує ефективний захист таких прав, свобод та інтересів.

За приписами статті 19 Конституції України від 28.06.1996 №254к/96-ВР, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідачем не доведено правомірності оскаржуваного Рішення №48/в в порядку статті 77 КАС України, а тому права та інтереси Позивачів підлягають судовому захисту шляхом задоволення позовних вимог повністю.

За правилами частини третьої статті 139 КАС України, при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. При цьому суд не включає до складу судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами, витрати суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката та сплату судового збору.

На користь Позивачів підлягає стягненню сума судового збору у розмірі 1211,20 грн, сплачена відповідно до квитанції від 19.08.2025 № та 1211,20 грн, сплачена відповідно до квитанції від 19.08.2025 №.

Керуючись статтями 241-246, 255, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

В И Р І Ш И В :

Адміністративний позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_4 ) та ОСОБА_2 ( АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_5 ) до Міністерства оборони України (проспект Повітрофлотський, 6, місто Київ, 03168; ) про визнання протиправним рішення та зобов`язання вчинення певних дій задовольнити повністю.

Визнати протиправним та скасувати рішення комісії Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум, викладене в пункті 19 Протоколу засідання комісії Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум, №48/в від 27.12.2024, про відмову в призначенні одноразової грошової допомоги членам сім`ї загиблого військовослужбовця ОСОБА_3 .

Зобов`язати Міністерство оборони України призначити і виплатити батькам загиблого військовослужбовця Збройних сил України ОСОБА_3 , передбачену статтею 16 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» одноразову грошову допомогу у разі загибелі (смерті) військовослужбовця, у рівних частках батьку ОСОБА_1 та матері ОСОБА_2 .

Стягнути на користь ОСОБА_1 суму судового збору у розмірі 1211,20 грн за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень Міністерства оборони України.

Стягнути на користь ОСОБА_2 суму судового збору у розмірі 1211,20 грн за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень Міністерства оборони України.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. Апеляційна скарга подається безпосередньо до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

Повний текст рішення складений 27 січня 2026 року

Суддя К.М. Недашківська