Справа № 750/16799/25
Суддя: Супрун О. П.
Дата ухвалення: 2026-01-27 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Провадження № 2-а/750/17/26
У Х В А Л А

27 січня 2026 року м. Чернігів

Деснянський районний суд м. Чернігова у складі судді Супруна О.П., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін адміністративну справу № 750/16799/25 за позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення,

у с т а н о в и в :

05.12.2025 ОСОБА_1 звернувся до Деснянського районного суду м. Чернігова з позовною заявою до ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання протиправною та скасування постанови від 11.02.2025 № 116 по справі про адміністративне правопорушення за частиною 3 статті 210-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі за текстом КУпАП). Позовні вимоги мотивовані тим, що 06.02.2025 представником ІНФОРМАЦІЯ_1 (далі за текстом ІНФОРМАЦІЯ_2 ) складено протокол про адміністративне правопорушення № 116, із якого убачається, що ОСОБА_1 порушив Закон України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», а саме абзац 3 частини першої статті 22 (було виписано направлення №2129 для проходження військово-лікарської комісії для визначення ступеня придатності для проходження військової служби під час мобілізації, однак від отримання вказаного направлення та від проходження військово-лікарської комісії відмовився), чим вчинив правопорушення, передбачене частиною третьою статті 210-1 КУпАП. За результатами розгляду справи про адміністративне правопорушення, 11.02.2025 ТВО начальника ІНФОРМАЦІЯ_2 підполковник ОСОБА_2 виніс постанову № 116, якою позивача притягнув до адміністративної відповідальності за правопорушення, передбачене частиною третьою статті 210-1 КУпАП, та наклав адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 17 000,00 грн. Позивач уважає, що оскаржувана постанова є протиправною, винесена з порушенням установленого порядку накладення адміністративних стягнень, ґрунтується на неповному та необ`єктивному розгляді справи, не підтверджена допустимими та належними доказами та підлягає скасуванню. Зазначає, що повістку на проходження медичного огляду та оскаржувану постанову він власноручно не отримував. Крім того, має відстрочку від призову під час дії мобілізації на підставі пункту 5 статті 23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію». Таким чином, оскаржувана постанова винесена ТВО начальника ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_2 незаконно та підлягає скасуванню.

Суддя Деснянського районного суду м. Чернігова Супрун О.П. ухвалою від 11.12.2025 прийняв позовну заяву до розгляду та відкрив провадження у справі, яку призначив до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними матеріалами.

У встановлений статтею 162 Кодексу адміністративного судочинства України (далі за текстом КАС України) строк відповідач подав відзив, у якому просить відмовити в задоволенні позову, посилаючись на правомірність оскаржуваної постанови. Зазначає, що у період дії воєнного стану та загальної мобілізації, запроваджених Указами Президента України, позивач, порушуючи вимоги законодавства про оборону та мобілізаційну підготовку, безпідставно відмовився від отримання направлення та проходження військово-лікарської комісії. У зв`язку з цим, 06.02.2025 відносно нього складений протокол про адміністративне правопорушення, передбачене частиною 3 статті 210-1 КУпАП, та правомірно винесено постанову про накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу в розмірі 17 000 грн. Доводи позивача про неналежне повідомлення про час і місце розгляду справи спростовуються матеріалами справи, зокрема його підписами в протоколі, які підтверджують обізнаність про розгляд справи та отримання другого примірника протоколу. Крім того, позивач без поважних причин пропустив строк звернення до суду, не довівши наявності об`єктивних обставин, що унеможливлювали своєчасне подання позову. Посилання позивача на відсутність медичних документів, необхідність виклику повісткою чи наявність відстрочки є необґрунтованими, оскільки чинне законодавство передбачає направлення на ВЛК за рішенням керівника ТЦК та СП, а наявність або подальше оформлення відстрочки не звільняє від виконання встановлених законом обов`язків. Із огляду на викладене, оскаржувана постанова є законною та обґрунтованою, а підстав для задоволення позовних вимог не вбачається.

Дослідивши наявні у справі докази, суд дійшов наступних висновків.

Судом установлено, що 06.02.2025 начальником ІНФОРМАЦІЯ_2 виписано направлення №2129 голові позаштатної чергової постійної діючої військово-лікарської комісії, відповідно до якого направлявся ОСОБА_1 для встановлення придатності до проходження військової служби в ЗСУ у зв`язку із призовом на військову службу під час мобілізації, в особливий період (а.с.33).

Відповідно до акта відмови від проходження ВЛК від 06.02.2025, ОСОБА_1 відмовився від проходження ВЛК(а.с.34).

06.02.2025 представником ІНФОРМАЦІЯ_2 виписано протокол № 116 про адміністративне правопорушення, суть адміністративного правопорушення якого така: 06.02.2025 о 14 год. 00 хв. уповноваженим представником ІНФОРМАЦІЯ_2 було виписано направлення проходження гр. ОСОБА_1 військово-лікарської комісії з метою визначення ступеня придатності до військової служби. Однак, в порушення вимог частини 1 статті 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» гр. ОСОБА_1 відмовився від проходження військово-лікарської комісії(а.с.32).

Зі змісту вищевказаного протоколу вбачається, що ОСОБА_1 було роз`яснено зміст статті 63 Конституції України, права та обов`язки, передбачені статтею 268 КУпАП, а також повідомлено, що розгляд справи про адміністративне правопорушення відбудеться о 12 год 30 хв. 11.02.2025 у кабінеті № 404 в приміщенні ІНФОРМАЦІЯ_2 за адресою: АДРЕСА_1 , що підтверджується підписом позивача у відповідній графі протоколу.

Крім того, ОСОБА_1 у протоколі № 116 про адміністративне правопорушення від 06.02.2025 власноручно зазначив, що не має при собі медичних документів, а також власноручно розписався про отримання другого примірника протоколу: у графі «Другий примірник протоколу отримав(ла)» протоколу № 116 про адміністративне правопорушення від 06.02.2025 міститься підпис позивача.

11.02.2025 відносно ОСОБА_1 . ТВО начальника ІНФОРМАЦІЯ_2 підполковником ОСОБА_2 винесена постанова № 116 по справі про адміністративне правопорушення за частиною третьою статті 210-1 КУпАП з накладенням стягнення у вигляді штрафу в розмірі 17 000,00 грн(а.с.13-14).

Згідно з частиною першою статті 122 КАС України позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

За змістом частини другої статті 286 КАС України позовну заяву щодо оскарження рішень суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності може бути подано протягом десяти днів з дня ухвалення відповідного рішення (постанови), а щодо рішень (постанов) по справі про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксовані в автоматичному режимі, - протягом десяти днів з дня вручення такого рішення (постанови).

За положеннями частин першої, четвертої статті 121 КАС України суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.

У позовній заяві ОСОБА_1 заявив клопотання про поновлення строку на звернення до суду, яка обґрунтована тим, що про оскаржувану постанову він дізнався після ознайомлення з матеріалами виконавчого провадження 03.11.2025, про яке дізнався із застосунку «Дія».

Як убачається протоколу № 116 від 06.02.2025 про адміністративне правопорушення ОСОБА_1 власноруч розписався про те, що він повідомлений про час і місце розгляду справи про адміністративне правопорушення та отримав другий примірник протоколу.

Строк звернення до адміністративного суду - це проміжок часу після виникнення спору у публічно-правових відносинах, протягом якого особа має право звернутися до адміністративного суду із заявою за вирішенням цього спору і захистом своїх прав, свобод чи інтересів. При цьому перебіг такого строку починається з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Таким чином, для визначення початку перебігу строку для звернення до суду необхідно встановити час, коли позивач дізнався або повинен був дізнатись про порушення своїх прав, свобод та інтересів. Позивачу недостатньо лише послатись на необізнаність про порушення його прав, свобод та інтересів; при зверненні до суду він повинен довести той факт, що він не міг дізнатися про порушення свого права й саме із цієї причини не звернувся за його захистом до суду протягом шести місяців від дати порушення його прав, свобод чи інтересів чи в інший визначений законом строк звернення до суду. В той же час, триваюча пасивна поведінка такої особи не свідчить про дотримання строку звернення до суду з урахуванням наявної у неї можливості знати про стан своїх прав, свобод та інтересів.

Установлення строків звернення до суду з відповідними позовними заявами законом передбачено з метою дисциплінування учасників адміністративного судочинства та своєчасного виконання ними, передбачених Кодексом адміністративного судочинства України, певних процесуальних дій. Інститут строків в адміністративному процесі сприяє досягненню юридичної визначеності у публічно-правових відносинах, а також стимулює учасників адміністративного процесу добросовісно ставитися до виконання своїх обов`язків.

Отже, право на звернення до суду не є абсолютним і може бути обмеженим, в тому числі і встановленням строків для звернення до суду, якими чинне законодавство обмежує звернення до суду за захистом прав, свобод та інтересів. Це, насамперед, обумовлено специфікою соціальних спорів, які розглядаються в порядку адміністративного судочинства, а запровадження таких строків обумовлене досягненням юридичної визначеності в публічно-правових відносинах. Ці строки обмежують час, протягом якого такі правовідносини можуть вважатися спірними. Після їх завершення, якщо ніхто не звернувся до суду за вирішенням спору, відносини стають стабільними.

Поважними причинами визнаються лише ті обставини, які були чи об`єктивно є непереборними, тобто не залежать від волевиявлення особи, що звернулася з позовом, пов`язані з дійсно істотними обставинами, перешкодами чи труднощами, що унеможливили своєчасне звернення до суду. Такі обставини мають бути підтверджені відповідними та належними доказами.

При вирішенні питання щодо дотримання строку звернення до адміністративного суду необхідно чітко диференціювати поняття "дізнався" та "повинен був дізнатись".

Так, під поняттям "дізнався" необхідно розуміти конкретний час, момент, факт настання обізнаності особи щодо порушених її прав, свобод та інтересів.

Інститут строків у адміністративному процесі сприяє досягненню юридичної визначеності у публічно-правових відносинах та стимулює суд і учасників адміністративного процесу добросовісно ставитися до виконання своїх обов`язків. Строки звернення до адміністративного суду з позовом, апеляційною чи касаційною скаргами обмежують час, протягом якого такі правовідносини вважаються спірними. Після їх завершення, якщо ніхто не звернувся до суду за вирішенням спору, відносини стають стабільними.

Вищевказані висновки суду узгоджуються з позицією Верховного Суду, викладеною в постановах від 28.03.2018 у справі № 809/1087/17 та від 22.11.2018 у справі №815/91/18.

Поняття «повинен був дізнатися» необхідно розуміти як неможливість незнання, високу вірогідність, можливість дізнатися про порушення своїх прав. Зокрема, особа має можливість дізнатися про порушення своїх прав, якщо їй відомо про обставини прийняття рішення чи вчинення дій і у неї відсутні перешкоди для того, щоб дізнатися про те, яке рішення прийняте або які дії вчинені (постанова Верховного Суду від 21.02.2020 №340/1019/19).

Як установлено судом, хоча позивач оскаржувану постанову не отримав, проте достеменно знав про час і місце розгляду справи про притягнення його адміністративної відповідальності, мав можливість та повинен був дізнатись про результати її розгляду.

ОСОБА_1 не надав суду належних та допустимих доказів на підтвердження того, що протягом строку звернення до суду з 12.02.2025 до 22.02.2025 та після його закінчення із 23.02.2025 до дати звернення до суду (05.12.2025), існували обставини, які б перешкоджали чи ускладнювали йому доступ до суду.

Отже, позивачем не надано суду відповідних доказів та письмових пояснень із зазначенням об`єктивних та непереборних причин пропуску строку звернення до суду, а підстави пропуску, вказані позивачем, визнані неповажними.

За правилами частини третьої статті 123 КАС України, якщо факт пропуску позивачем строку звернення до адміністративного суду буде виявлено судом після відкриття провадження в адміністративній справі і позивач не заявить про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані ним у заяві, будуть визнані судом неповажними, суд залишає позовну заяву без розгляду.

Зважаючи на те, що позивачем пропущений строк звернення до суду з позовом, а наведені ним причини пропуску цього строку не дають підстав для визнання їх поважними та, відповідно, поновлення строку звернення до суду, то суд дійшов висновку про залишення позовної заяви без розгляду.

Ураховуючи викладене, керуючись статтями 123, 205, 240, 286, 294, 295 КАС України, суд

п о с т а н о в и в :

Визнати неповажними підстави, указані ОСОБА_1 у позовній заяві, про поновлення строку звернення до адміністративного суду та відмовити в задоволені його заяви про поновлення строку на звернення до суду.

Залишити без розгляду позовну заяву ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання протиправною та скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення.

Ухвала набирає законної сили з моменту підписання суддею та може бути оскаржена до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення.

Ухвала складена 27.01.2025.

Суддя