Справа № 420/14733/25
Суддя: Лук'янчук О.В.
Дата ухвалення: 2026-01-27 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 січня 2026 р.м. ОдесаСправа № 420/14733/25

Головуючий в 1 інстанції: Бабенко Д.А.

Час і місце ухвалення: м. Одеса

Колегія суддів П`ятого апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого Лук`янчук О.В.

суддів Бітова А. І.

Ступакової І. Г.

розглянувши у порядку письмового провадження в місті Одеса адміністративну справу за апеляційною скаргою Військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 28 жовтня 2025 року по справі за позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії

В С Т А Н О В И Л А :

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України, в якому просив суд:

- визнати протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України, що полягає у невключенні до складу грошового забезпечення ОСОБА_1 сум додаткової винагороди передбаченої постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 №168 Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану при обчисленні розміру грошової компенсації за невикористані дні щорічних оплачуваних відпусток за 2023-2025 роки;

- зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 Національної гвардії України перерахувати ОСОБА_1 компенсацію за невикористані ним дні щорічних оплачуваних відпусток за 2023-2025 роки, обчисливши її суму, виходячи із розміру місячного грошового забезпечення, з урахуванням попередньо виплачених сум і сум додаткової винагороди передбаченої постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 №168 Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану;

- визнати протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України, що полягає у невключенні до складу грошового забезпечення ОСОБА_1 сум додаткової винагороди передбаченої постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 №168 Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану при обчисленні розміру грошової компенсації за невикористані дні додаткової відпустки, як учасника бойових дій відповідно до п. 12 ст. 12 Закону України Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту за 2024-2025 роки;

- зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 Національної гвардії України перерахувати ОСОБА_1 компенсацію за невикористані ним дні додаткової відпустки, як учасника бойових дій відповідно до п. 12 ст. 12 Закону України Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту за 2024-2025 роки, обчисливши її суму, виходячи із розміру місячного грошового забезпечення, з урахуванням виплачених сум і сум додаткової винагороди передбаченої постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 №168 Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану.

В обґрунтування позовних вимог ОСОБА_1 зазначив, що під час нарахування і виплати позивачеві грошової компенсації за невикористані дні основної щорічної та додаткової відпусток відповідачем не було враховано додаткову винагороду передбаченої постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 №168 Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану.

Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 28 жовтня 2025 року позов ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії задоволено частково.

Визнано протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України щодо неврахування додаткової винагороди, передбаченої постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 №168 Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану, під час обрахунку ОСОБА_1 грошової компенсації за невикористані дні щорічних оплачуваних відпусток за 2023-2024 роки та грошової компенсації за невикористані дні додаткової відпустки, як учасника бойових дій за 2024 рік.

Зобов`язано Військову частину НОМЕР_1 Національної гвардії України здійснити перерахунок та виплату ОСОБА_1 грошової компенсації за невикористані дні щорічних оплачуваних відпусток за 2023-2024 роки та грошової компенсації за невикористані дні додаткової відпустки, як учасника бойових дій за 2024 рік, з урахуванням додаткової винагороди, передбаченої постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 №168 Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану, з урахуванням виплачених сум.

В іншій частині позовних вимог - відмовлено.

Не погоджуючись із зазначеним рішенням суду першої інстанції, Військова частина НОМЕР_1 Національної гвардії України подала апеляційну скаргу, в якій зазначає про порушення норм матеріального та процесуального права, неповне з`ясування обставин справи, а тому просить скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нове рішення, яким відмовити у задоволенні позову.

В своїй скарзі апелянт зазначає, що згідно з п. 10 розділу XXXI Інструкції №200, грошова компенсація за всі невикористані дні щорічної основної відпустки, а також дні додаткової відпустки проводиться, виходячи з розміру місячного грошового забезпечення, право на отримання якого має військовослужбовець відповідно до чинного законодавства України на день звільнення з військової служби. З особистих карток на грошове забезпечення за 2023-2025 роки вбачається, що останній раз Позивачу було виплачено додаткову винагороду відповідно до вимог постанови Кабінету Міністрів України №168 від 28 лютого 2022 року у грудні 2024 року, а з січня по лютий 2025 р. така винагорода не виплачувалась. Більш того, відповідно до витягу з наказу командира військової частини від 12.02.2025 №44мтд останнім днем коли позивач безпосередньо брав участь у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військової агресією російської федерацією проти України є 23.12.2023. Оскільки з 2024 року Позивач не виконував службових обов`язків, які б давали підстави для нарахування додаткової винагороди відповідно до постанови №168, і така виплата йому фактично не здійснювалась у січнілютому 2025 року (у тому числі у місяць звільнення), то згідно з п. 10 розділу XXXI Інструкції №200 така винагорода, навіть за умови гіпотетичного включення до складу грошового забезпечення, не могла бути врахована при обчисленні грошової компенсації за невикористані дні відпустки.

Справу розглянуто судом апеляційної інстанції в порядку письмового провадження на підставі ч.1 ст.311 КАС України.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення в межах позовних вимог і доводів апеляційної скарги, колегія суддів зазначає наступне.

Судом першої інстанції встановлено, що позивач проходив військову службу у військовій частині НОМЕР_1 та 12.02.2025 позивача виключено зі списків особового складу згідно з наказом командира військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України (по стройовій частині) від 12.02.2025 №44мтд.

Також вказаним наказом визначено:

Виплатити грошову компенсацію за невикористані 28 (двадцять вісім) днів додаткової відпустки, як учаснику бойових дій, відповідно до статті 16-2 Закону України Про відпустки та статті 12 Закону України Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту за 2024, 2025 роки;

Виплатити компенсацію за невикористані 20 (двадцять) днів щорічної основної відпустки за 2023 рік;

Виплатити компенсацію за невикористані 30 (тридцять) днів щорічної основної відпустки за 2024 рік;

Виплатити компенсацію за невикористані 30 (тридцять) днів щорічної основної відпустки за 2025 рік.

Сторонами не заперечується, що під час обчислення вказаних компенсацій відповідачем не було враховано додаткову винагороду передбаченої постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 №168 Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану.

Згідно з особовою карткою на грошове забезпечення №2023/2024, позивачу нараховувалась і виплачувалась щомісячна додаткова винагорода у вересні, листопаді та грудні 2023 року, а також у січні, березні, травні та грудні 2024 року.

Згідно з особовою карткою на грошове забезпечення за 2025 рік, позивачу у 2025 році не виплачувалась щомісячна додаткова винагорода.

Не погодившись з прийнятим відповідачем рішенням, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Приймаючи рішення та задовольняючи позовні вимоги частково, суд першої інстанції з посиланням на постанову Верховного Суду від 10.04.2025 у справі №380/10576/23 дійшов висновку, що додаткова винагорода, відповідно до постанови КМУ №168 входить до складу грошового забезпечення і має бути врахована під час обрахунку і виплати грошової компенсації за невикористані дні щорічних оплачуваних відпусток за 2023-2024 роки та грошової компенсації за невикористані дні додаткової відпустки, як учасника бойових дій за 2024 рік, оскільки на відміну від правил обчислення розміру допомоги для оздоровлення, пункт 6 розділу ХХХІ Порядку №260 не містить жодних застережень щодо заборони урахування винагород до складу грошового забезпечення, з якого обчислюється розмір відповідної компенсації.

Водночас, суд зазначив, що оскільки у 2025 році позивач не отримував додаткову винагороду відповідно до постанови КМУ №168, про що зазначено відповідачем у відзиві та не спростовано позивачем, а тому дійшов висновку про відсутність правових підстав для врахування додаткової винагороди відповідно до постанови КМУ №168 під час обрахунку і виплати грошової компенсації за невикористані дні щорічних оплачуваних відпусток за 2025 рік та грошової компенсації за невикористані дні додаткової відпустки, як учасника бойових дій за 2025 рік, а тому позовні вимоги у цій частині не належать задоволенню.

Колегія суддів надаючи оцінку рішенню суду першої інстанції з урахуванням доводів апелянта виходить з наступного.

Права, пільги та соціальні гарантії військовослужбовців визначаються Законом України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» від 20 грудня 1991 року № 2011-XII (далі Закон № 2011-XII).

Статтею 9 Закону України від 20.12.1991 № 2011-XII Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей (далі Закон № 2011-XII) визначено, що держава гарантує військовослужбовцям достатнє матеріальне, грошове та інші види забезпечення в обсязі, що відповідає умовам військової служби, стимулює закріплення кваліфікованих військових кадрів.

Згідно із частиною 2 статті 9 Закону № 2011-ХІІ, до складу грошового забезпечення входять: посадовий оклад, оклад за військовим званням; щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія); одноразові додаткові види грошового забезпечення.

Грошове забезпечення визначається залежно від посади, військового звання, тривалості, інтенсивності та умов військової служби, кваліфікації, наукового ступеня і вченого звання військовослужбовця. Грошове забезпечення підлягає індексації відповідно до закону (частина 3 статті 9 Закону № 2011-ХІІ).

Відповідно до пункту 1 статті 10-1 Закону № 2011-XII військовослужбовцям, крім військовослужбовців строкової військової служби, надаються щорічні основні відпустки із збереженням грошового, матеріального забезпечення та наданням грошової допомоги на оздоровлення у розмірі місячного грошового забезпечення.

За змістом абз. 3 п. 14 ст. 10-1 Закону № 2011-ХІІ у рік звільнення військовослужбовців зі служби у разі невикористання ними щорічної основної або додаткової відпустки їм виплачується грошова компенсація за всі не використані за час проходження військової служби дні щорічної основної та додаткової відпусток.

Відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 30 серпня 2017 року № 704 «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» (зі змінами) та з метою визначення порядку й умов виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Національної гвардії України наказом Міністерства внутрішніх справ України від 15.03.2018 № 200 затверджено Інструкцію про порядок виплати грошового забезпечення та одноразової грошової допомоги при звільненні військовослужбовцям Національної гвардії України та іншим особам (далі - Інструкція № 200).

Інструкція № 200 визначає порядок, умови та розміри виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Національної гвардії України (далі військовослужбовці), які обіймають посади в Головному управлінні Національної гвардії України, територіальних управліннях, з`єднаннях, військових частинах (підрозділах), вищих військових навчальних закладах, навчальних військових частинах (центрах), базах, закладах охорони здоров`я та установах Національної гвардії України (далі військові частини).

Інструкцію розроблено, зокрема, відповідно до Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», постанови Кабінету Міністрів України від 30 серпня 2017 року № 704 «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб».

Згідно з пунктом 2 Розділу І Інструкції № 200, грошове забезпечення визначається залежно від посади, військового звання, тривалості, інтенсивності та умов військової служби, кваліфікації, наукового ступеня і вченого звання військовослужбовця.

До складу грошового забезпечення військовослужбовців (крім курсантів вищих військових навчальних закладів із числа осіб, які не перебували на військовій службі перед зарахуванням на навчання) входять:

посадовий оклад, оклад за військовим званням;

щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія);

одноразові додаткові види грошового забезпечення.

Згідно з п. 10 Розділу XXXI Інструкції № 200, грошова компенсація за всі невикористані дні щорічної основної відпустки, а також дні додаткової відпустки проводиться, виходячи з розміру місячного грошового забезпечення, право на отримання якого має військовослужбовець відповідно до чинного законодавства України на день звільнення з військової служби. При цьому, одноденний розмір грошового забезпечення визначається шляхом ділення розміру місячного грошового забезпечення на 30 календарних днів.

Спірним у цій справі є питання, чи входить додаткова винагорода, визначена Постановою №168 до грошового забезпечення, з якого розраховується компенсація за невикористані дні відпусток.

Суд враховує, що вирішуючи питання того, чи є додаткова винагорода, встановлена Постановою № 168, винагородою, яка має постійний характер, Верховний Суд зазначав, що пункт 1 Постанови № 168 чітко і однозначно передбачає, що:

- додаткова винагорода за своєю суттю є тимчасовою (непостійною) виплатою поліцейського, оскільки установлюється на період дії воєнного стану та прямо залежить від наявності (дії) в Україні правового режиму воєнного стану;

- розмір додаткової винагороди не є сталим, адже вона виплачується пропорційно в розрахунку на місяць в залежності від виконання завдань та часу приймання поліцейським участі в бойових діях або забезпечення здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії та перебування безпосередньо в районах у період здійснення зазначених заходів;

- визначається наказами командирів (начальників).

Отже, за відсутності принаймні однієї із указаних умов, виплата додаткової винагороди не здійснюється.

Таким чином, за своєю правовою природою, додаткова винагорода, установлена пунктом 1 Постанови № 168, є одноразовим додатковим видом грошового забезпечення.

Подібна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 16.01.2025 у справі №200/1564/24, від 27.03.2025 у справі №240/2921/23, на які також посилається апелянт в апеляційній скарзі.

Застосовуючи коментовану правову позицію суд зазначає, що правовідносини у справах №200/1564/24, №240/2921/23 та у справі що розглядається є відмінними, втім указаний підхід підлягає врахуванню для з`ясування правової природи додаткової винагороди, встановленої пунктом 1 Постанови №168.

Однак, суд вказує, що згідно з п. 10 Розділу XXXI Інструкції № 200, грошова компенсація за всі невикористані дні відпусток проводиться, виходячи з розміру місячного грошового забезпечення, право на отримання якого має військовослужбовець відповідно до чинного законодавства України на день звільнення з військової служби.

Тобто, вказаний п. 10 Розділу XXXI Інструкції № 200 не містить жодних застережень щодо заборони урахування одноразових додаткових видів грошового забезпечення до складу грошового забезпечення, з якого обчислюється виплата грошової компенсації за невикористані відпустки.

Навпаки, за приписами указаної норми виплата грошової компенсації за невикористану відпустку проводиться виходячи з розміру місячного грошового забезпечення, право на отримання якого особа має відповідно до законодавства, на день звільнення зі служби. При цьому, одноденний розмір грошового забезпечення визначається шляхом ділення розміру місячного грошового забезпечення на 30 календарних днів.

Суд також враховує правову позицію, викладену в постанові Верховного Суду від 23.09.2024 у справі № 240/32125/23, де суд касаційної інстанції зазначив, що підпункт 6 розділу ХХХІ Порядку № 260 не містить жодних застережень щодо заборони урахування винагород до складу грошового забезпечення, з якого обчислюється розмір такої компенсації.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 07.11.2024 у справі № 240/23909/23.

Верховним Судом визначено, що, за приписами указаної норми до такого розрахунку включено щомісячні додаткові види грошового забезпечення, які військовослужбовець отримував за останньою займаною штатною посадою. Тому при обчисленні розміру таких виплат, відповідач був зобов`язаний урахувати суму винагороди, яку позивач отримував перед звільненням.

Згідно з особовою карткою на грошове забезпечення №2023/2024, позивачу нараховувалась і виплачувалась щомісячна додаткова винагорода у вересні, листопаді та грудні 2023 року, а також у січні, березні, травні та грудні 2024 року.

Згідно з особовою карткою на грошове забезпечення за 2025 рік, позивачу у 2025 році не виплачувалась щомісячна додаткова винагорода.

А тому, на думку суду, указана винагорода не може вважатись одноразовою і повинна бути включена до складу грошового забезпечення позивача (як розрахункової величини), з якого обчислюється розмір компенсації за невикористані дні щорічних оплачуваних відпусток за 2023-2024 роки та грошової компенсації за невикористані дні додаткової відпустки, як учасника бойових дій за 2024 рік.

Аналогічна правова позиція міститься у постановах Верховного Суду від 10.04.2025 у справі № 240/2078/24, від 10.09.2025 у справі № 240/2400/24, від 30.10.2025 у справі № 240/3749/24.

Щодо доводу апелянта стосовного того, що оскільки позивачу виплата додаткової винагороди не здійснювалась на день звільнення, а тому у відповідача були відсутні підстави враховувати її при розрахунку розміру компенсації, колегія суддів приходить до висновку, що оскільки позивач отримував додаткову винагороду відповідно до постанови КМУ №168 у 2023-2024 р., то бездіяльність відповідача, яка полягає у невключенні до складу грошового забезпечення, з якого позивачу обчислена грошова компенсація за невикористані дні щорічних оплачуваних відпусток за 2023-2024 роки та грошової компенсації за невикористані дні додаткової відпустки, як учасника бойових дій за 2024 рік, сум додаткової винагороди, передбаченої постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 № 168 Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану, є протиправною.

Стосовно посилань апелянта на постанову Верховного Суду від 27 березня 2025 року по справі 240/26703/23 суд зазначає, що за даними ЄДРСР відсутня інформація щодо ухвалення Верховним Судом 27.03.2025 р. рішення у справі за таким номером.

Посилання апелянта на рішення Донецького окружного адміністративного суду по справі №200/3754/25 від 31.10.2025 р. та постанову Другого апеляційного адміністративного суду по справі 520/10968/25 від 10.11.2025 р., колегія суддів не приймає до уваги, оскільки згідно ч. 5 ст. 242 КАС України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Отже, доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують та не дають підстав для висновку про помилковість застосування судом першої інстанції норм права, а отже апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Оцінюючи викладене в сукупності, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції правильно та у достатньому обсязі встановив обставини справи, і ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права, що відповідно до ст.316 КАС України є підставою для залишення апеляційної скарги без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

Враховуючи, що дана справа правомірно віднесена судом першої інстанції до категорії незначної складності та розглядалась за правилами спрощеного провадження, постанова суду апеляційної інстанції може бути оскаржена до Верховного Суду лише з підстав, передбачених пп. "а"- "г" п.2 ч.5 ст.328 КАС України.

Керуючись ст.308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, колегія суддів , -

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу Військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України залишити без задоволення.

Рішення Одеського окружного адміністративного суду від 28 жовтня 2025 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню в касаційному порядку до Верховного Суду не підлягає, за винятком випадків, перелічених у пункті 2 частини 5 статті 328 КАС України

Повний текст постанови складено та підписано 27 січня 2026 року.

Головуючий суддя: О.В. Лук`янчук

Суддя: А. І. Бітов

Суддя: І. Г. Ступакова