Справа № 640/33972/21
Суддя: Олендер І.Я.
Дата ухвалення: 2026-01-26 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

26 січня 2026 року

м. Київ

справа № 640/33972/21

адміністративне провадження № К/990/55338/25

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

судді-доповідача - Олендера І.Я.,

суддів: Гончарової І.А., Ханової Р.Ф.,

перевіривши касаційну скаргу Головного управління ДПС у Волинській області, утвореного на правах відокремленого підрозділу ДПС України на рішення Київського окружного адміністративного суду від 27.09.2024 та постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 27.10.2025 у справі №640/33972/21 за позовом Головного управління ДПС у Волинській області до Міністерства економіки України, Фонду державного майна України, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідачів - Державне підприємство «Гріненерго», про звернення стягнення на кошти,

в с т а н о в и в:

Не погодившись з рішеннями судів першої та апеляційної інстанцій Головне управління ДПС у Волинській області, утворене на правах відокремленого підрозділу ДПС України, через підсистему «Електронний суд» 29.12.2025 звернулося до Верховного Суду з касаційною скаргою, в якій посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати рішення Київського окружного адміністративного суду від 27.09.2024 та постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 27.10.2025 у справі №640/33972/21, ухвалити в цій справі нову постанову, якою адміністративний позов задовольнити в повному обсязі.

Одночасно з поданням касаційної скарги позивач заявив клопотання про поновлення строку на касаційне оскарження судових рішень, ухвалених у цій справі та навів підстави, що зумовили пропуск визначеного статтею 329 Кодексом адміністративного судочинства України (далі - КАС України) процесуального строку звернення до суду. Зокрема, контролюючий орган послався на наступні обставини: своєчасність подання касаційної скарги у цій справі при первинному зверненні до суду; постановлення Верховним Судом ухвали про повернення вперше поданої позивачем касаційної скарги із роз`ясненням щодо наявності у останнього права на повторне звернення до суду з касаційною скаргою.

У своїх доводах про поважність підстав пропуску строку при поданні касаційної скарги скаржник зауважив, що вперше подану ним касаційну скаргу Верховний Суд ухвалою від 17.11.2025 залишив без руху, надавши десятиденний строк для усунення виявлених недоліків. Підставою для залишення касаційної скарги без руху слугувало те, що наведене контролюючим органом обґрунтування підстав касаційного оскарження судових рішень було недостатнім для відкриття касаційного провадження відповідно до пунктів 1, 3 частини четвертої статті 328 КАС України. Ухвалою від 23.12.2025 Верховний Суд касаційну скаргу повернув з підстав не усунення скаржником недоліків касаційної скарги.

Далі, за змістом клопотання, скаржник зауважив на належній реалізації ним права на звернення до суду та на відсутності зловживання процесуальними правами з боку останнього, що підтверджується врахуванням зауважень, викладених у попередній ухвалі Верховного Суду про повернення касаційної скарги, та оперативним повторним зверненням до суду у найкоротші строки після повернення такої скаржнику (з урахуванням реалізації суб`єктом владних повноважень права на звернення до суду з касаційною скаргу до закінчення річного строку визначеного частиною п`ятою статті 333 КАС України). Це, на думку позивача, свідчить про наявність об`єктивних обставин, які зумовлюють поновлення відповідного процесуального строку.

Керуючись положеннями КАС України, скаржник просив урахувати зазначені ним у клопотанні обставин як поважні причини пропуску строку на касаційне оскарження.

Оцінивши наведені скаржником підстави пропуску строку на касаційне оскарження, Верховний Суд ухвалою від 13.01.2026 визнав їх неповажними, у зв`язку з чим подану контролюючим органом касаційну скаргу залишив без руху та запропонував скаржнику у десятиденний строк з дня вручення копії цієї ухвали надати до суду обґрунтовану заяву (клопотання) про поновлення строку на касаційне оскарження із зазначенням інших поважних причин пропуску строку, якщо такі є, з доданням до неї (нього) доказів на підтвердження викладених у заяві (клопотанні) обставин. Окрім того, у зв`язку з невідповідністю касаційної скарги вимогам пункту 4 частини другої статті 330 КАС України, суд запропонував скаржнику у визначений у цій же ухвалі строк усунути недоліки касаційної скарги та надати уточнену касаційну скаргу, зміст якої щодо підстав касаційного оскарження має бути викладений з урахуванням роз`яснень, наданих Верховним Судом.

Тобто, залишаючи подану позивачем касаційну скаргу без руху, Верховний Суд, з-поміж іншого, дійшов висновку про відсутність підстав уважати, що строк на касаційне оскарження було пропущено з поважних причин, оскільки, на переконання суду, наведені у клопотанні про поновлення строку обґрунтування та доводи не пов`язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення процесуальних дій з касаційного оскарження спірних у цій справі судових рішень.

У зв`язку з наявністю у Головного управління ДПС у Волинській області, утвореного на правах відокремленого підрозділу ДПС України офіційної електронної адреси та електронного кабінету в підсистемі «Електронний суд», копія ухвали про залишення касаційної скарги без руху від 13.01.2026 була направлена останньому в електронній формі за допомогою Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи.

Згідно з інформацією, наявною в комп`ютерній програмі «Діловодство спеціалізованого суду» електронний документ (ухвала суду від 13.01.2026) доставлено в електронний кабінет Головного управління ДПС у Волинській області, утвореного на правах відокремленого підрозділу ДПС України 13.01.2026 о 20:04год.

На виконання вимог ухвали про залишення касаційної скарги без руху Головним управлінням ДПС у Волинській області, утвореним на правах відокремленого підрозділу ДПС України, через підсистему «Електронний суд» 19.01.2026 до Верховного Суду подано заяву про поновлення процесуального строку на касаційне оскарження спірних рішення та постанови, прийнятих у цій справі.

Обґрунтовуючи поважність підстав пропуску строку на касаційне оскарження, Головне управління ДПС у Волинській області, утворене на правах відокремленого підрозділу ДПС України вказує, що дотримання ним процесуального строку на касаційне оскарження спірних судових рішень, визначеного статтею 329 КАС України, під час первинного звернення до суду, а також приведення касаційної скарги у відповідність до вимог статті 330 КАС України, зокрема в частині наведення обґрунтованих підстав касаційного оскарження, які, на його думку, безпідставно не були прийняті Верховним Судом під час попереднього звернення до суду з касаційною скаргою, є достатніми підставами для поновлення строку на касаційне оскарження як такого, що був пропущений з об`єктивних і поважних причин.

Керуючись положеннями Конституції України та КАС України, скаржник звертає увагу на необхідність урахування судом належної реалізації ним права на касаційне оскарження спірних у цій справі судових рішень та відсутність з його боку зловживання процесуальними правами, яке полягає у врахуванні зауважень викладених Верховним Судом у попередній ухвалі про повернення касаційної скарги, та оперативним повторним зверненням до суду у найкоротші строки після повернення такої скаржнику.

Відмова у допуску справи до касаційного перегляду виключно з мотивів незгоди з обґрунтуванням касаційної скарги, за умови відповідності її змісту вимогам КАС України та наявності небезпідставних аргументів щодо неправильного застосування норм матеріального права у питанні, яке раніше не було предметом розгляду суду касаційної інстанції, як наголошує у клопотанні скаржник, не узгоджується із завданням касаційного перегляду та повноваженнями Верховного Суду. Застосований у цій справі підхід до оцінки змісту касаційної скарги на стадії вирішення питання про відкриття касаційного провадження фактично обмежує доступ до суду касаційної інстанції, а за відсутності правової визначеності щодо критеріїв належного обґрунтування підстав касаційного оскарження, причини для поновлення строку на касаційне оскарження у такому випадку мають визнаватися судом поважними.

Як висновок: скаржник просить визнати поважними підстави пропуску строку на касаційне оскарження та не обмежувати Головне управління ДПС у Волинській області, утворене на правах відокремленого підрозділу ДПС України в праві на доступ до правосуддя.

Оцінивши доводи наведені контролюючим органом у клопотанні про поновлення строку на касаційне оскарження спірних у цій справі судових рішень, поданому на виконання вимог ухвали від 13.01.2026 про залишення касаційної скарги без руху Верховним Судом установлено, що обґрунтовуючи поважність підстав пропуску строку на касаційне оскарження, скаржником зазначено причини попуску процесуального строку аналогічні тим, що були наведені ним при поданні касаційної скарги, та які судом було визнано неповажними. Інших умотивованих доводів, які б підтверджували поважність підстав пропуску строку на касаційне оскарження спірних судових рішень Головним управлінням ДПС у Волинській області, утвореним на правах відокремленого підрозділу ДПС України не вказано; належних, достовірних та достатніх доказів до клопотання не додано.

Статтею 129 Конституції України унормовано, що однією із засад судочинства є рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом.

Аналіз положень статей 5, 13, 328, 329 КАС України дозволяє дійти висновку, що особи, які беруть участь у справі, у разі, якщо не погоджуються із ухваленими судовими рішеннями після їх перегляду в апеляційному порядку, можуть скористатися правом їх оскарження у касаційному порядку, яке повинно бути реалізовано у встановлений вказаним Кодексом строк.

Відповідно до частин першої статті 329 КАС України касаційна скарга на судове рішення подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. У разі якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне судове рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на касаційне оскарження, якщо касаційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому такого судового рішення.

Згідно з частиною першою статті 45 КАС України учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами. Зловживання процесуальними правами не допускається.

Відповідно до пункту 6 частини п`ятої статті 44 КАС України учасники справи зобов`язані виконувати процесуальні дії у встановлені законом або судом строки.

Законодавче обмеження строку оскарження судового рішення, насамперед, обумовлено специфікою спорів, які розглядаються в порядку адміністративного судочинства, а запровадження таких строків обумовлене досягненням юридичної визначеності у публічно-правових відносинах.

Відповідно до правових висновків Європейського Суду з прав людини, право на суд, одним з аспектів якого є право доступу до суду, не є абсолютним і може підлягати дозволеним за змістом обмеженням, зокрема, щодо умов прийнятності скарг. Такі обмеження не можуть зашкоджувати самій суті права доступу до суду, мають переслідувати легітимну мету, а також має бути обґрунтована пропорційність між застосованими засобами та поставленою метою (пункт 33 рішення у справі «Перетяка та Шереметьєв проти України» від 21.12.2010, заява №45783/05). Норми, що регулюють строки подачі скарг, безсумнівно, спрямовані на забезпечення належного здійснення правосуддя і юридичної визначеності. Зацікавлені особи мають розраховувати на те, що ці норми будуть застосовані (пункти 22-23 рішення у справі «Мельник проти України» від 28.03.2006, заява №23436/03).

Інститут строків в адміністративному процесі сприяє досягненню юридичної визначеності у публічно-правових відносинах, а також стимулює учасників адміністративного процесу добросовісно ставитися до виконання своїх обов`язків. Ці строки обмежують час, протягом якого такі правовідносини можуть вважатися спірними; після їх завершення, якщо ніхто не звернувся до суду за вирішенням спору, відносини стають стабільними.

З аналізу вищенаведених положень вбачається, що встановлення процесуальних строків законом передбачено з метою дисциплінування учасників адміністративного судочинства та своєчасного виконання ними передбачених КАС України певних процесуальних дій.

Підстави пропуску строку касаційного оскарження можуть бути визнані поважними, строк поновлено лише у разі, якщо вони пов`язані з непереборними та об`єктивними перешкодами, труднощами, які не залежать від волі особи та унеможливили своєчасне, тобто у встановлений законом процесуальний строк подання касаційної скарги.

Отже, тільки наявність об`єктивних перешкод для своєчасної реалізації прав щодо оскарження судового рішення у касаційному порядку у строк, встановлений процесуальним законом, може бути підставою для висновку про пропуск строку касаційного оскарження з поважних причин.

У той же час, Верховний Суд звертає увагу, що з урахуванням приписів статті 44 КАС України всі учасники справи мають однаковий обсяг процесуальних прав та обов`язків, а тому маючи намір добросовісної реалізації належного особі права на касаційне оскарження судового рішення, скаржник повинен забезпечити неухильне виконання вимог процесуального закону, зокрема, стосовно строку подання касаційної скарги, її форми та змісту для чого, як особа, зацікавлена у її поданні, повинен вчиняти усі можливі та залежні від нього дії, використовувати усі наявні засоби та можливості, передбачені законодавством.

Так, керуючись частиною п`ятою статті 4 Закону України «Про доступ до судових рішень» від 22.12.2005 №3262, згідно з якою судді мають право на доступ до усіх інформаційних ресурсів Єдиного державного реєстру судових рішень з`ясовано, що постанова Шостого апеляційного адміністративного суду від 27.10.2025 у справі №640/33972/21 була прийнята у відкритому судовому засіданні. В повному обсязі постанова виготовлена 27.10.2025.

Ураховуючи викладене, останнім днем для звернення до суду касаційної інстанції з касаційною скаргою в межах встановленого законом строку був день із датою 26.11.2025.

Разом з тим, касаційну скаргу на спірні рішення та постанову скаржником до суду подано лише 29.12.2025, тобто зі спливом понад двох місяців з моменту складення судом апеляційної інстанції повного тексту спірної постанови від 27.10.2025, що на думку Верховного Суду, не є свідченням наміру добросовісної реалізації належного особі права на касаційне оскарження спірного судового рішення та забезпечення неухильного виконання вимог процесуального закону, зокрема, щодо строку подання касаційної скарги унормованого статтею 329 КАС України.

Верховний Суд наголошує, що термін визначення процесуального строку на оскарження рішення суду обчислюється з моменту виготовлення судового рішення суду апеляційної інстанції в повному обсязі або з моменту вручення особі такого судового рішення, а тому обставини, на які посилається скаржник у поданому на виконання вимог ухвали від 13.01.2026 про залишення касаційної скарги без руху клопотанні, не свідчать про наявність у особи безумовного права у будь-який необмежений час після сплину строку касаційного оскарження реалізовувати своє право на касаційне оскарження, та не можуть вважатися належним доказом того, що пропуск строку на касаційне оскарження відбувся з незалежних від волі скаржника причин.

До того ж, жодних доказів на підтвердження поважності причин, які є об`єктивно непереборними, пов`язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного, в межах передбаченого КАС України строку звернення до суду, позивачем до суду так і не надано, зокрема, доказів, які б засвідчували факт об`єктивної неможливості останнього звернутися до Верховного Суду із касаційною скаргою оформленою у відповідності з положеннями статей 328 і 330 КАС України та у межах строку, визначеного статтею 329 цього ж Кодексу.

Судом також установлено, що Головне управління ДПС у Волинській області, утворене на правах відокремленого підрозділу ДПС України вже зверталося до суду касаційної інстанції з касаційною скаргою на рішення Київського окружного адміністративного суду від 27.09.2024 та постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 27.10.2025 у справі №640/33972/21 раніше.

Вперше подану позивачем касаційну скаргу Верховний Суд ухвалою від 17.11.2025 залишив без руху, надавши скаржнику десятиденний строк для усунення виявлених недоліків. Підставою для залишення касаційної скарги без руху слугувало те, що наведене скаржником обґрунтування підстав касаційного оскарження судових рішень було недостатнім для відкриття касаційного провадження відповідно до пунктів 1, 3 частини четвертої статті 328 КАС України.

Ухвалою від 02.12.2025 Верховний Суд продовжив Головному управлінню ДПС у Волинській області, утвореному на правах відокремленого підрозділу ДПС України строк для усунення недоліків касаційної скарги визначених ухвалою від 17.11.2025.

Ухвалою від 23.12.2025 Верховний Суд касаційну скаргу повернув з підстав не усунення скаржником недоліків касаційної скарги (редакційно уточнена касаційна скарга, подана скаржником на виконання вимог ухвали про залишення касаційної скарги без руху, не містила обов`язкових умов, які мають бути зазначені в касаційній скарзі у випадку її подання на відповідній підставі, що унеможливило виокремлення чіткої та послідовної правової позиції скаржника). Визнавши незмістовним та недостатнім наведене скаржником обґрунтування підстав касаційного перегляду у своїй ухвалі суд вичерпно та послідовно роз`яснив скаржнику вимоги щодо форми й змісту касаційної скарги, яким така має відповідати при викладенні підстав касаційного оскарження, передбачених частиною четвертою статті 328 КАС України, в тому числі, й у випадку подання касаційної скарги на підставі пунктів 1-4 частини четвертої статті 328, частин другої-третьої статті 353 цього Кодексу та зауважив про наявність у особи права на повторне звернення до суду з касаційною скаргою після повернення такої скаржнику.

Підставою для повернення раніше поданої позивачем касаційної скарги була виключно відсутність у ній належного обґрунтування підстав касаційного оскарження, визначених частиною четвертою статті 328 та пунктом 4 частини другої статті 330 КАС України. Інакше кажучи, саме проявлений підхід Головного управління ДПС у Волинській області, утвореного на правах відокремленого підрозділу ДПС України до оформлення касаційної скарги зумовив її повернення судом.

За змістом статті 44 КАС України учасники справи, маючи намір добросовісної реалізації належного їм права на касаційне оскарження судового рішення, повинні забезпечити неухильне виконання вимог процесуального закону, зокрема, щодо форми і змісту касаційної скарги. Частиною першою статті 45 КАС України регламентовано, що учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами. Зловживання процесуальними правами не допускається.

Приведення касаційної скарги у відповідність з вимогами КАС України в частині належного викладення підстав для касаційного оскарження судових рішень, передбачених частиною четвертою статті 328 КАС України, є процесуальним обов`язком сторони, яка не погоджується з судовими рішеннями, і для його виконання процесуальний закон встановлює достатній строк - тридцять днів з дня складення повного тексту оскаржуваного судового рішення (з дня отримання копії судового рішення).

Право на касаційний перегляд судових рішень нерозривно пов`язане з обов`язком дотримання процесуального закону щодо порядку, строків та умов реалізації цього права. Процесуальні обов`язки в цій частині є однаковими для всіх учасників судового процесу, що відповідає принципу рівності сторін та забезпечує дотримання засад адміністративного судочинства.

У той же час, суд, не заперечуючи проти права на повторне звернення з касаційною скаргою після її повернення, вважає, що таке право не є абсолютним. Це обґрунтовується змістом частини восьмої статті 169 КАС України, відповідно до якої скаржник має право на повторне звернення з касаційною скаргою, якщо будуть усунуті недоліки касаційної скарги, які стали підставою для повернення вперше поданої касаційної скарги і таке звернення відбувається без зайвих зволікань. Також скаржник повинен довести, що повернення вперше поданої касаційної скарги відбулося з причин, які не залежали від особи, яка оскаржує судові рішення.

Усталеною є позиція Верховного Суду, що питання оцінки поважності причин пропуску строку через невиконання суб`єктом владних повноважень вимог процесуального закону щодо належного оформлення касаційної скарги, та як наслідок, повернення касаційної скарги скаржнику не належать до об`єктивних обставин особливого і непереборного характеру і не надають такій особі права у будь-який необмежений час після спливу строку касаційного оскарження реалізовувати право на касаційне оскарження судового рішення.

Оцінивши наведене скаржником обґрунтування змісту касаційної скарги поданої 29.12.2025, Верховний Суд дійшов висновку, що повторно подана позивачем касаційна скарга жодним чином не усуває виявлених судом недоліків в частині викладення підстав для касаційного оскарження, а відсутність у касаційній скарзі визначених законом підстав касаційного перегляду судових рішень або їх некоректне (помилкове) визначення, або визначення безвідносно до предмета спору у конкретній справі, у якій подається касаційна скарга, унеможливлює в подальшому її розгляд.

Зокрема, як установив суд, вчетверте подана Головним управлінням ДПС у Волинській області, утвореним на правах відокремленого підрозділу ДПС України касаційна скарга в частині викладення підстав для касаційного оскарження спірних рішення та постанови є ідентичною раніше поданій, а наведене відповідачем обґрунтування підстави касаційного перегляду судових рішень визначених, зокрема, пунктами 3, 4 частини четвертої статті 328 КАС України є тотожним тому, яке вже оцінювалося судом касаційної інстанції як необґрунтоване, за своїм змістом і суттю не усуває виявлених недоліків та є неприйнятним з огляду на вимоги статті 328 КАС України.

Тобто маючи деталізовані роз`яснення Верховного Суду викладені в ухвалах від 17.11.2025, 02.12.2025, 23.12.2025 щодо наявних суперечностей, які унеможливлюють вирішення питання про відкриття касаційного провадження у цій справі, зазначені мотиви скаржник так і не врахував.

А тому, у зв`язку з невідповідністю касаційної скарги вимогам пункту 4 частини другої статті 330 КАС України, Верховний Суд в ухвалі від 13.01.2026 про залишення касаційної скарги без руху запропоновував скаржнику усунути недоліки касаційної скарги шляхом подання уточненої касаційної скарги, зміст якої щодо підстав для касаційного оскарження спірних судових рішень має бути викладено з урахуванням роз`яснень, наданих Верховним Судом.

Однак, вимоги ухвали Верховного Суду від 13.01.2026 про залишення касаційної скарги без руху в цій частині скаржником не виконано. Зокрема, уточненої касаційної скарги на рішення Київського окружного адміністративного суду від 27.09.2024 та постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 27.10.2025 у справі №640/33972/21, зміст якої було б приведено у відповідність до положень статей 328 і 353 КАС України, позивачем до суду не подано. Це свідчить про неусунення скаржником виявлених судом недоліків у частині викладення підстав для касаційного оскарження, обов`язок зазначення яких передбачено частиною четвертою статті 328 та пунктом 4 частини другої статті 330 цього ж Кодексу.

Сам факт викладення у касаційній скарзі аргументів, які, на переконання скаржника, свідчать про неправильне застосування норм матеріального права та/або порушення норм процесуального права, не є безумовною підставою для відкриття касаційного провадження, якщо такі доводи не відповідають визначеним законом критеріям та не узгоджуються з передбаченими частиною четвертою статті 328 КАС України підставами касаційного перегляду.

Посилання скаржника на відсутність правової визначеності щодо критеріїв належного обґрунтування підстав касаційного оскарження суд вважає необґрунтованими та такими, що не можуть визнаватися поважною причиною для поновлення строку на касаційне оскарження і не свідчать про порушення права на доступ до правосуддя, оскільки відповідні вимоги чітко встановлені нормами КАС України та неодноразово роз`яснювалися у практиці Верховного Суду.

Посилання скаржника на обставину невідкладного подання касаційної скарги у цій справі, зокрема, після її попереднього повернення, недостатні для підтвердження поважності причин пропуску строку, адже скаржник, маючи намір реалізації наданого йому права на касаційне оскарження судового рішення, повинен діяти сумлінно, тобто проявляти добросовісне ставлення до наявних у нього прав і здійснювати їх реалізацію таким чином, щоб забезпечити неухильне виконання своїх процесуальних обов`язків, у тому числі, щодо строку подання касаційної скарги, її форми та змісту.

Факт попереднього звернення до суду з касаційною скаргою у встановлений законом строк також не є безумовною підставою для поновлення строку звернення до суду з повторно поданою касаційною скаргою, оскільки надання особі, яка бере участь у справі права на повторне звернення до суду з касаційною скаргою, не звільняє таку особу від дотримання встановленого законом строку на подання касаційною скарги та не передбачає можливості у зв`язку з цим свавільно розпоряджатися часом на касаційне оскарження.

Отже, за результатом розгляду поданого скаржником на виконання вимог ухвали від 13.01.2026 про залишення касаційної скарги без руху клопотання, Верховний Суд дійшов висновку, що в даному випадку пропуск строку на касаційне оскарження відбувся з суб`єктивних причин, які повністю залежали від волевиявлення суб`єкта владних повноважень - Головного управління ДПС у Волинській області, утвореного на правах відокремленого підрозділу ДПС України, оскільки дотримання вимог статей 328 і 330 КАС України, покладається на особу, яка звертається з касаційною скаргою, а повторне звернення з касаційною скаргою на рішення суду, яке набрало законної сили, без дотримання часових обмежень визначених статтею 329 КАС України та з недоліками, які слугували підставою для повернення раніше поданої позивачем касаційної скарги останньому, свідчить виключно про намагання такого домогтися безпідставного поновлення судом строку на касаційне оскарження та нівелювати принцип правової визначеності.

Отже, зазначені скаржником причини пропуску строку на касаційне оскарження не визнаються Верховним Судом поважними, оскільки вони не є такими, що не залежали від волевиявлення особи, що оскаржує судові рішення, і пов`язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення процесуальних дій, що підтверджені належними доказами.

Сукупність обставин, на які посилається скаржник у поданому на виконання вимог ухвали від 13.01.2026 про залишення касаційної скарги без руху клопотанні, є суб`єктивними й пов`язані виключно з неналежною організацією роботи Головного управління ДПС у Волинській області, утвореного на правах відокремленого підрозділу ДПС України та свідчать про те, що контролюючий орган допустив необґрунтовані зволікання щодо реалізації свого права на касаційне оскарження судових рішень з дотриманням вимог КАС України.

Право на касаційний перегляд судових рішень нерозривно пов`язане з обов`язком дотримання процесуального закону щодо порядку, строків та умов реалізації цього права. Вказані процесуальні обов`язки є однаковими для всіх учасників судового процесу, що відповідає принципу рівності сторін та забезпечує єдність судової практики.

Звернення до Верховного Суду з касаційною скаргою це право сторони, а не обов`язок, а тому, якщо особа вважає за необхідне скористатися своїм правом на касаційне оскарження, то реалізація зазначеного права повинна відбуватися із дотриманням порядку та строків встановлених положеннями КАС України.

Обґрунтовуючи висновки про обов`язок сторони належним чином використовувати процесуальні права, у рішенні від 07.07.1989 у справі «Union Alimentaria Sanders S.A. v. Spain» Європейський Суд з прав людини зазначив, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, пов`язаних зі зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.

З урахуванням вищевикладеного, Верховний Суд не вбачає підстав для визнання, зазначених скаржником у клопотанні про поновлення строку касаційного оскарження, причин пропуску такого строку поважними.

За змістом пункту 4 частини першої статті 333 КАС України суд касаційної інстанції відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо скаржником у строк, визначений судом, не подано заяву про поновлення строку на касаційне оскарження або наведені підстави для поновлення строку касаційного оскарження, визнані судом неповажними.

Враховуючи викладене, у відкритті касаційного провадження за поданою у цій справі касаційною скаргою необхідно відмовити.

Керуючись статтею 333 КАС України, Суд -

у х в а л и в:

Відмовити в задоволенні клопотання Головного управління ДПС у Волинській області, утвореного на правах відокремленого підрозділу ДПС України про поновлення строку касаційного оскарження рішення Київського окружного адміністративного суду від 27.09.2024 та постанови Шостого апеляційного адміністративного суду від 27.10.2025 у справі №640/33972/21.

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою Головного управління ДПС у Волинській області, утвореного на правах відокремленого підрозділу ДПС України на рішення Київського окружного адміністративного суду від 27.09.2024 та постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 27.10.2025 у справі №640/33972/21 за позовом Головного управління ДПС у Волинській області до Міністерства економіки України, Фонду державного майна України, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідачів - Державне підприємство «Гріненерго», про звернення стягнення на кошти.

Направити копію ухвали про відмову у відкритті касаційного провадження разом з касаційною скаргою та доданими до неї матеріалами особі, яка подала касаційну скаргу.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Судді І.Я. Олендер

І.А. Гончарова

Р.Ф. Ханова