Справа № 420/34906/25
Суддя: Радчук А.А.
Дата ухвалення: 2026-01-26 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 січня 2026 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді - Радчука А.А., розглянувши в порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження справу за позовом ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Міністерства оборони України (просп. Повітрофлотський, 6, м. Київ, 03168, код ЄДРПОУ 0034022), Квартирно-експлуатаційного відділу міста Одеса (вул. Незалежності, буд. 18, м. Одеса, 65058, ), треті особи які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідачів Південне управління капітального будівництва Міністерства оборони України (вул. Незалежності, 18, м. Одеса, 65063, ), Приморська районна адміністрація Одеської міської ради (вул. Канатна, 134, м. Одеса, 65039, ), про визнання протиправною бездіяльність та зобов`язання вчинити дії, -

В С Т А Н О В И В:

До Одеського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 до Міністерства оборони України, Квартирно-експлуатаційного відділу міста Одеса, за участю третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідачів Південне управління капітального будівництва Міністерства оборони України, Приморська районна адміністрація Одеської міської ради , в якій позивач просить:

визнати протиправною бездіяльність Міністерства оборони України ( 03168 , м. Київ, просп. Повітрофлотський, 6, ), яка виразилась у невидані наказу про закріплення на праві оперативного управління за Квартирно-експлуатаційним відділом м. Одеса квартири АДРЕСА_2 ;

зобов`язати Міністерство оборони України ( 03168 ,м. Київ, просп. Повітрофлотський, 6, ) видати наказ про закріплення на праві оперативного управління квартири АДРЕСА_2 за Квартирно-експлуатаційним відділом м. Одеса, здійснивши його реалізацію у встановленому законом порядку;

зобов`язати Квартирно-експлуатаційний відділ м. Одеса (65058, м. Одеса, вул. Незалежності, будинок 18, ) після видання Міністерством оборони України наказу про передачу йому в оперативне управління квартири АДРЕСА_2 , вчинити необхідні дії щодо розподілу даної квартири та направити до Приморської районної адміністрації Одеської міської ради документи та клопотання про оформлення та видачу зі складом родини 4 особи, а саме: ОСОБА_1 і членам його сім`ї дружині ОСОБА_2 , сину ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , доньці ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ордера на житлове приміщення для постійного проживання, а саме: на квартиру АДРЕСА_2 .;

встановити судовий контроль за виконанням рішення суду шляхом зобов`язання Міністерство оборони України (03168, місто Київ, просп. Повітрофлотський, 6 , Код ) та КЕВ м. Одеса (65058, м. Одеса, вул. Незалежності, будинок 18, ) подати у встановлений судом строк звіт про виконання рішення суду.

Обґрунтовуючи позовні вимоги, позивач вказує, що він та члени його сім`ї перебувають на квартирному обліку у житловій комісії військової частини НОМЕР_2 по забезпеченню житлом за рахунок житлового фонду Міністерства оборони України. У 2017 році у зв`язку з відселенням сім`ї з аварійної будівлі військового містечка № НОМЕР_3 у АДРЕСА_3 , позивача з сім`єю було переселено для постійного проживання за адресою: АДРЕСА_4 . Однак, як вважає позивач, через протиправну бездіяльність відповідачів, сім`я позивача досі не отримала ордер на вказану квартиру, що і стало підставою звернення до суду з даним позовом.

Позивач вказує, що відповідачі порушили його право на житло, яке закріплено в Конституції України, а саме: Міністерство оборони України не передало вказане житло на баланс КЕВ м. Одеса, та , відповідно, КЕВ м. Одеса не подав до Приморської районної адміністрації Одеської міської ради клопотання про оформлення та видачу ордера на житлове приміщення для постійного проживання , а саме: на квартиру АДРЕСА_2 .

Обґрунтовуючи позовні вимоги, позивач посилається на пункт 3 Порядку забезпечення військовослужбовців та членів їх сімей житловими приміщеннями, затвердженого Кабінетом Міністрів України від 03 серпня 2006 року №1081, яким передбачено, що військовослужбовцям, які мають вислугу на військовій службі 20 років і більше, та членам їх сімей надається житло для постійного проживання.

Ухвалою суду від 20.10.2025 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження, ухвалено справу розглядати в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами.

27.10.2025 року до суду надійшов відзив на адміністративний позов від Квартирно-експлуатаційного відділу міста Одеса, відповідно до якого відповідач з позовними вимогами не погоджується та заперечує щодо їх задоволення.

У відзиві повідомлено, що станом на теперішній час Наказ Міністерства оборони Україну про закріплення на праві оперативного управління спірного майна, а саме квартири АДРЕСА_2 за Квартирно-експлуатаційним відділом м. Одеса відсутній. Враховуючи відсутність даного приміщення в числі фонду службового житла, воно не може бути розподілено Квартирно-експлуатаційним відділом м. Одеса.

04.11.2025 року до суду надійшов відзив на адміністративний позов від Міністерства оборони України, в якому представник відповідача заперечив щодо задоволення позову та зазначив, що квартира, на яку позивач просить надати йому ордер не перебуває в числі фонду службового житла та не закріплена на праві оперативного управління за Квартирно-експлуатаційним відділом м. Одеси. Відповідач зауважив, що жодним нормативним актом не передбачено обов`язок Міністерства оборони України здійснювати дії, щодо строків видання наказу про закріплення квартири за відповідною КЕУ, КЕВ чи КЕЧ району, а тому, на думку відповідача, позов не підлягає задоволенню.

Відповідь на відзив, інші заяви, клопотання та додаткові докази станом на час вирішення справи по суті до суду не надходили.

Розглянувши матеріали справи, всебічно та повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши надані учасниками судового процесу докази в їх сукупності, суд дійшов наступного.

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 проходив військову службу у Військовій частині НОМЕР_2 .

За клопотанням командира військової частини НОМЕР_2 Квартирно-експлуатаційним відділом м. Одеса 20.06.2014 року позивачу було видано Спеціальний дозвіл на проживання в спеціально пристосованій казармі № 95 на право зайняття з сім`єю з 4 осіб жилої площі в спеціально пристосованій казармі № 3 по АДРЕСА_5 , розміром 36,0 кв.м.

25.11.2004 між Товариством з обмеженою відповідальністю «УВГП-Система» (Пайовик) та Південним управлінням капітального будівництва Міністерства оборони України (Замовник) укладено договір №227/УПБ-70Д про будівництво житла в порядку пайової участі для військовослужбовців Збройних Сил України та членів їх сімей, предметом якого є фінансування та будівництво пайовиком в повному обсязі, згідно одержаної у встановленому законом порядку проектно-кошторисної документації та будівництво групи житлових будинків з вбудовано-прибудованими нежитловими приміщеннями, підземними паркінгами, обладнанням, інженерними мережами та спорудами, орієнтованою площею 35 тис. кв.м на земельній ділянці загальної площею орієнтовано 2,5 га в АДРЕСА_3 (військове містечко № НОМЕР_3 ).

За умовами пункту 3.1 договору, пайовик здійснює у повному обсязі фінансування будівництва об`єкту на умовах, передбачених цим договором. Замовник вносить свою пайову участь у будівництві у вигляді виконання обов`язків, надання послуг, передбачених в пункті 4.1 договору.

Згідно з пунктом 4.1 договору замовник зобов`язався виконати всі необхідні дії для відведення земельної ділянки та приведення її у стан, придатний для будівництва об`єкту (у тому числі укладення та реєстрація договору оренди землі, отримання дозвільної документації) до 31.12.2005, та виконувати в повному обсязі функції замовника відповідно до умов договору та чинного законодавства (підпункт «а»); узгодити з пайовиком завдання на проектування на передпроектній стадії та на стадії «Проект» (підпункт «б»); замовник до початку робіт передає пайовику за актом прийому-передачі будівельний майданчик з усіма необхідними документами, які дозволяють використовувати його для будівництва об`єкту, дозволи на виконання будівельно-монтажних робіт, точки підключення до діючих інженерних комунікацій (підпункт «е»); відселення сімей військовослужбовців (громадян) та членів їх сімей з будівель, розташованих на земельній ділянці, яка підлягає забудові, здійснюється в установленому законодавством порядку за рахунок частки замовника, передбаченої пунктом 3.4 договору.

Відповідно до п.3.4 вказаного договору, розподіл об`єкту між сторонами здійснюється наступним чином: замовнику: 20% від загальної площі житла об`єкту, що на момент укладання угоди орієнтовно складає 7000 кв.м; пайовику: 80% від загальної площі житла об`єкту, що на момент укладання угоди орієнтовно складає 28000 кв.м, а також кінцеву будівельну продукцію.

Згідно з пунктом 3.7. договору пайовик має право надавати замовнику квартири в інших новозбудованих житлових будинках в м. Одесі в обсязі частки замовника, визначеної в п.3.4 договору в термін до кінця 2007 року.

Відповідно до підпункту «м» пункту 4.1 договору, відселення сімей військовослужбовців (громадян) та членів їх сімей з будівель, розташованих на земельній ділянці, яка підлягає забудові, здійснюється в установленому законодавством порядку за рахунок частки замовника, передбаченої пунктом 3.4. договору.

У подальшому протягом 2005-2015 років сторони уклали три додаткових угоди, якими передбачали надання готових квартир в інших будинках, обов`язок та черговість відселення сімей військовослужбовців.

14.11.2016 року Південне управління капітального будівництва Міністерства оборони України скерувало на адресу ТОВ «УВГП-Система» лист за №303/36/641/1, у якому інформувало, що Квартирно-експлуатаційним відділом м. Одеса сформовані списки осіб, проживаючих в будівлях та спорудах військового містечка № НОМЕР_3 , розташованого в АДРЕСА_3 та встановлено, що кількість проживаючих становить: військовослужбовці, яких необхідно забезпечити житлом 36; відселені за рішенням суду - 1; для переселення до іншого гуртожитку 13.

Також Південне УКБ Міноборони зазначало, що в якості розрахунку з Міністерством оборони України згідно з додатковою угодою №3/70 СП від 16.10.2015, ТОВ «УВГП Система» зобов`язувалось передати у 2016 році 16 квартир. По даним ОК «Південь» відсутні житлові фонди для безумовного відселення всіх проживаючих в будівлях та спорудах військового містечка № НОМЕР_3 та просило розглянути можливість: збільшити кількість житла для передачі та заселення їх в рахунок виконання додаткової угоди №3/70 СП від 16.10.2015 в 2016 році (з укладанням додаткової угоди); відселення пенсіонерів та службовців Збройних Сил України в житлові фонди, які знаходяться на балансі товариства з обмеженою відповідальністю «УВГП-Система» шляхом передачі даних фондів в оренду Квартирно-експлуатаційного відділу м. Одеса; строк відселення жильців із плями забудови продовжити (через додаткову угоду) до 30.03.2017.

Аналогічний за змістом лист скерований Квартирно-експлуатаційним відділом м. Одеса від 09.12.2016 №303/8/32/1369 на адресу ТОВ «УВГП-Система».

Згідно додаткової угоди №303/36/2 від 17.02.2017 до договору №227/УПБ-70Д «Про будівництво житла в порядку пайової участі для військовослужбовців Збройних Сил України та членів їх сімей» від 25.11.2004, сторони домовились, окрім іншого, затвердити перелік квартир для Міністерства оборони України по договору №227/УПБ-70Д.

Відповідно до Додатку №1 до додаткової угоди №303/36/2 від 17.02.2017, до переліку квартир для Міністерства оборони України за договором №227/УПБ-70Д входить й квартира за адресою: АДРЕСА_4 .

24.02.2017 року Квартирно-експлуатаційний відділ м. Одеси скерував на адресу ТОВ «УВГП-Система» лист за №626, у якому зазначав, що на території військового містечка № НОМЕР_3 за адресою АДРЕСА_3 , яка спланована для забудови, розташовані будівлі, що використовуються для тимчасового проживання, в яких мешкає 62 сім`ї, а саме: військовослужбовці, які проходять дійсну службу та перебувають на квартирному обліку 30 сімей; військовослужбовці, які проходять дійсну службу та не перебувають на квартирному обліку 2 сім`ї; військовослужбовці в запасі, перебувають на квартирному обліку 9 сімей; працівники ЗСУ, які не перебувають на квартирному обліку 7 сімей; безпідставно займають приміщення 14 сімей.

Згідно акта прийому-передачі квартир №29/03/17 від 29.03.2017, відповідно до якого товариство з обмеженою відповідальністю «УВГП-Система» передає, а Південне управління капітального будівництва Міністерства оборони України приймає на підставі та згідно умов договору №227/УПБ-70Д від 25.11.2004 квартири, у т.ч. за адресою: АДРЕСА_6 , з відселенням в них військовослужбовців та членів їх сімей, що мешкають в аварійних будівлях та спорудах, розташованих в плямі забудови та які відносяться до числі тих, що мають право на отримання постійного або тимчасового службового житла та підлягають відселенню з плями забудови згідно листа КЕВ м. Одеси №626 від 24.02.2017 та враховуючи наявність в них ордерів.

До зазначеного акту прийому-передачі додані списки, у т.ч. Список №1 осіб, які заселені в квартири за адресою: АДРЕСА_7 згідно п.6.4. договору №227/УПБ-70Д від 25.11.2004 та які відносяться до числа осіб, які мають право на отримання постійного або тимчасового службового житла та підлягають відселенню із забудови згідно листа КЕВ м. Одеси №626 від 24.02.2017 та враховуючи наявність в них ордерів.

У вказаному списку перебуває й ОСОБА_1 .

31.03.2017 року між позивачем як споживачем комунальних послуг та надавачами послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення; надання послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкової території; користування електричною енергією за адресою АДРЕСА_4 було укладено договори на надання відповідних комунальних послуг.

Відповідно до інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна, право власності на квартиру за адресою: АДРЕСА_4 , зареєстровано 15.06.2017, форма власності: державна, власник: Міністерство оборони України.

У листі Квартирно-експлуатаційного відділу м. Одеси від 21.10.2020 року №4441 ОСОБА_1 повідомлено, що він, в узагальнених списках військовослужбовців та осіб, звільнених з військової служби, які перебувають у черзі на поліпшення житлових умов (одержання житла для постійного проживання), станом на 01.07.2020 перебуває в загальній черзі з 15.04.1997 №570, в позачерговій черзі з 14.10.2010 №668 зі складом родини 4 особи (він, дружина, син - 1995 р.н., дочка - 2001 р.н.), при військовій частині НОМЕР_2 .

Згідно з інформацією наданої позивачу Військовою частиною НОМЕР_2 у листі від 20.07.2023 року №5 майор запасу ОСОБА_1 , в узагальнених списках військовослужбовців та осіб, звільнених з військової служби, які перебувають у черзі на поліпшення житлових умов (одержання житла для постійного та службового проживання), станом на 20.07.2023 перебуває в загальній черзі з 15.04.1997 №413, в позачерговій черзі з 14.10.2010 №523 зі складом родини 4 особи (він, дружина, син, донька), при військовій частині НОМЕР_2 .

Листом від 23.09.2024 року №1402 одеське квартирно-експлуатаційне управління повідомило представника позивача про позбавлення можливості Одеського КЕУ вчиняти дії, визначені Інструкцією №380 щодо оформлення та видачу визначеним у Ваших запитах громадянам та членам їх сімей ордерів на житлові приміщення для постійного проживання, оскільки житлові приміщення, що розташовані за адресою: АДРЕСА_8 , АДРЕСА_7 не закріплені за Одеським КЕУ на праві оперативного управління та відповідно не перебувають на балансовому обліку, а також через відсутність розподілу таких житлових приміщень.

25.08.2025 року представник позивача звернувся до Міністерства оборони України з адвокатським запитом за вих. №84 від 25.08.2025 року, у якому просив надати копію наказу про закріплення за Одеським КЕУ на праві оперативного управління квартири АДРЕСА_2 та інформацію про здійснення його реалізації у встановленому законом порядку.

За результатами розгляду вказаного запиту листом від 08.09.2025 року представника позивача повідомлено, що за наявною у Головному управлінні інформацією наказ про закріплення на праві оперативного управління квартири № 215 за КЕВ м. Одеса у Міноборони не розроблявся. Згадана квартира до КЕВ м. Одеса встановленим порядком не передавалась.

Вважаючи протиправною бездіяльність Міністерства оборони України та Квартирно- експлуатаційного відділу м. Одеса щодо не вчинення всіх необхідних дій згідно статті 110 ЖК УРСР, Порядку забезпечення військовослужбовців та членів їх сімей житловими приміщеннями, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 03 серпня 2006 року № 1081 та Інструкції про організацію забезпечення військовослужбовців Збройних Сил України та членів їх сімей жилими приміщеннями, затвердженої наказом Міністерства оборони України від 31.07.2018 № 380, щодо подання до Приморської районної адміністрації Одеської міської ради клопотання про оформлення та видачу позивачу і членам його сім`ї ордера на житлове приміщення для постійного проживання, а саме: на квартиру АДРЕСА_2 , позивач звернувся до суду з даним позовом.

Вирішуючи спірні правовідносини, суд виходить наступного.

Відповідно до частини 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно статті 47 Конституції України кожен має право на житло. Держава створює умови,за яких кожний громадянин матиме змогу побудувати житло, придбати його у власність або взяти в оренду.

Громадянам, які потребують соціального захисту, житло надається державою та органами місцевого самоврядування безоплатно або за доступну для них плату відповідно до закону. Ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше як на підставі закону за рішенням суду.

Відповідно до статті 12 Закону України «Про соціальний і правовий статус військовослужбовців та членів їх сімей» від 20.12.1991 № 2011-ХІ держава забезпечує військовослужбовців жилими приміщеннями або за їх бажанням грошовою компенсацією за належне їм для отримання жиле приміщення на підставах, у межах норм і відповідно до вимог, встановлених Житловим кодексом Української РСР, іншими законами, в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України. Військовослужбовці (крім військовослужбовців строкової військової служби) та члени їх сімей, які проживають разом з ними, забезпечуються службовими жилими приміщеннями, що повинні відповідати вимогам житлового законодавства. Військовослужбовцям, які мають вислугу на військовій службі 20 років і більше, та членам їх сімей надаються жилі приміщення для постійного проживання або за їх бажанням грошова компенсація за належне їм для отримання жиле приміщення. Такі жилі приміщення або грошова компенсація надаються їм один раз протягом усього часу проходження військової служби за умови, що ними не було використано право на безоплатну приватизацію житла.

Відповідно до статті 31 Житлового кодексу України громадяни, які потребують поліпшення житлових умов, мають право на одержання у користування жилого приміщення в будинках державного або громадського житлового фонду в порядку, передбаченому законодавством Союзу РСР, цим Кодексом та іншими актами законодавства Української РСР. Жилі приміщення надаються зазначеним громадянам, які постійно проживають у даному населеному пункті (якщо інше не встановлено законодавством Союзу РСР і Української РСР), як правило, у вигляді окремої квартири на сім`ю.

Відповідно до статті 110 Житлового кодексу УРСР, громадяни виселяються з жилих будинків державного і громадського житлового фонду з наданням іншого благоустроєного жилого приміщення, якщо: будинок, у якому знаходиться жиле приміщення, підлягає знесенню; будинок (жиле приміщення) загрожує обвалом; будинок (жиле приміщення) підлягає переобладнанню в нежилий.

Офіцерів, прапорщиків і мічманів, військовослужбовців надстрокової служби Збройних Сил СРСР і прирівняних до них осіб, звільнених з дійсної військової служби у відставку або в запас, а також осіб, які проживають разом з ними, може бути виселено із займаних ними жилих приміщень у військових містечках з наданням іншого благоустроєного жилого приміщення. У такому ж порядку підлягають виселенню з військових містечок інші особи, які втратили зв`язок із Збройними Силами СРСР.

Механізм забезпечення житловими приміщеннями військовослужбовців визначається Порядком №1081, відповідно до пункту 2 якого у кожній військовій частині формується фонд службового житла.

У разі відсутності службового житлового фонду у військовій частині військовослужбовці рядового, сержантського і старшинського складу, які проходять військову службу за контрактом і не перебувають у шлюбі, розміщуються безоплатно в спеціально пристосованих казармах у розташуванні військової частини, а сімейні - у сімейних гуртожитках. Житлово-побутові умови у зазначених казармах повинні відповідати вимогам, які пред`являються до гуртожитків, що призначені для проживання одиноких громадян.

Згідно з пунктом 3 Порядку №1081 військовослужбовцям, які мають вислугу на військовій службі 20 років і більше, та членам їх сімей надається житло для постійного проживання.

Військовослужбовці, які визнані у встановленому законодавством порядку інвалідами внаслідок поранення, контузії, каліцтва або захворювання, одержаних під час виконання обов`язків військової служби (службових обов`язків), пов`язаних із захистом незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України і безпосередньою участю в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення, перебуваючи безпосередньо в районах антитерористичної операції у період її проведення, та члени сімей військовослужбовців, які загинули (пропали безвісти) або померли внаслідок поранення, контузії, каліцтва чи захворювання, пов`язаного із захистом незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України і безпосередньою участю в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення, перебуваючи безпосередньо в районах антитерористичної операції у період її проведення, забезпечуються жилими приміщеннями для постійного проживання, що збудовані (придбані) за рахунок коштів державного бюджету та інших передбачених законодавством джерел, чи грошовою компенсацією за належне їм для отримання жиле приміщення з урахуванням пільг, установлених законами.

Забезпечення військовослужбовців та членів їх сімей житлом для постійного проживання провадиться шляхом надання один раз протягом усього часу проходження військової служби житла новозбудованого, виключеного з числа службового, вивільненого або придбаного у фізичних чи юридичних осіб, надання кредиту для спорудження (купівлі) житла.

Пунктом 4 Порядку №1081 встановлено, що центральні органи виконавчої влади, які здійснюють керівництво Збройними Силами, іншими утвореними відповідно до законів України військовими формуваннями, правоохоронні органи спеціального призначення, Держспецтрансслужба та Держспецзв`язку, посади в яких комплектуються військовослужбовцями:

видають нормативно-правові акти з питань забезпечення військовослужбовців житлом, а також щороку визначають обсяги службового житла і житла, що надається військовослужбовцям для постійного проживання;

виділяють до 20 відсотків житла для забезпечення осіб, зазначених в абзаці другому пункту 3 цього Порядку, жилими приміщеннями для постійного проживання, що збудовані (придбані) за рахунок коштів державного бюджету та інших передбачених законодавством джерел і розташовані у населених пунктах, у яких вони перебувають на обліку громадян, які потребують поліпшення житлових умов, чи грошової компенсації за належне для отримання жиле приміщення в таких же обсягах.

Відповідно до пункту 33 Порядку №1081 житлове приміщення, що надається військовослужбовцю для постійного проживання, повинне бути благоустроєним стосовно до умов даного населеного пункту, відповідати встановленим санітарним та технічним вимогам.

Пункт 34 Порядку №1081 визначає, що на підставі рішення про надання житла виконавчий орган районної, міської, районної у місті ради, а в закритому військовому містечку - квартирно-експлуатаційний орган видає ордер, який є єдиною підставою для вселення в надане житлове приміщення, безпосередньо військовослужбовцю, на ім`я якого він виписаний, або за його дорученням іншій особі.

Відповідно до Порядку №1081, постанови Кабінету Міністрів України від 11 березня 2011 року № 238 «Про Єдиний державний реєстр громадян, які потребують поліпшення житлових умов» (із змінами) та з метою приведення нормативно-правових актів Міністерства оборони України у відповідність до чинного законодавства і вдосконалення порядку забезпечення військовослужбовців Збройних Сил України та членів їх сімей житловими приміщеннями, наказом Міністерства оборони України 30.11.2011 №737 затверджено Інструкцію про організацію забезпечення військовослужбовців Збройних Сил України та членів їх сімей жилими приміщеннями (далі Інструкція №737) (у редакції станом на момент спірних правовідносин).

Згідно з пунктом 1.3 Інструкції №737, забезпечення жилими приміщеннями здійснюється шляхом:

надання службових жилих приміщень військовослужбовцям;

надання для постійного проживання один раз протягом усього часу проходження військової служби жилого приміщення новозбудованого, виключеного з числа службового, вивільненого або придбаного у фізичних чи юридичних осіб військовослужбовцям та особам, звільненим з військової служби, які перебувають на квартирному обліку за останнім місцем проходження військової служби;

надання за згодою військовослужбовця кредиту або грошової компенсації за належне йому для отримання жиле приміщення;

участі військовослужбовців та членів їх сімей у державних цільових програмах забезпечення громадян доступним житлом відповідно до законодавства (за їх бажанням);

надання жилої площі у гуртожитках курсантам і військовослужбовцям та працівникам ЗС України;

надання місць у спеціально пристосованих казармах у розташуванні військової частини військовослужбовцям, які проходять військову службу за контрактом і не перебувають у шлюбі;

оренди жилого приміщення військовослужбовцям офіцерського складу

Військовослужбовцям, які мають вислугу на військовій службі 20 років і більше, та членам їх сімей надається житло для постійного проживання (пункт 1.4 Інструкції №737).

Військовослужбовці та особи, звільнені з військової служби, знімаються з обліку за місцем служби (за місцем звільнення з військової служби) у разі:

поліпшення житлових умов у випадках, передбачених законодавством, за місцем перебування на квартирному обліку, унаслідок чого зникла потреба в наданні жилого приміщення;

отримання за рахунок житлових фондів МО України жилого приміщення для постійного проживання;

переміщення військовослужбовця до нового місця служби в інший населений пункт;

звільнення з військової служби за підставами, не зазначеними в абзаці першому пункту 2.16 цього розділу;

подання відомостей, що не відповідають дійсності, але стали підставою для зарахування на облік або неправомірних дій посадових (відповідальних) осіб при вирішенні питання про прийняття на квартирний облік;

звільнення в запас або відставку до досягнення 20 років вислуги на військовій службі особами, які зараховані на облік після 1 січня 2005 року (крім випадків, вказаних у пункті 2.17 цього розділу);

обрання для постійного місця проживання іншого населеного пункту особами, які звільнені у запас або у відставку;

в інших випадках, передбачених законодавством (пункт 2.18 Інструкції №737).

Розділ ІV Інструкції №737 визначає порядок забезпечення жилими приміщеннями для постійного проживання.

Відповідно до пункту 4.1. Інструкції №737, військовослужбовці та особи, звільнені з військової служби, які перебувають на квартирному обліку у ЗС України, забезпечуються жилими приміщеннями для постійного проживання в населеному пункті за місцем перебування їх на квартирному обліку згідно з чергою, яка визначається часом зарахування на квартирний облік осіб, що потребують поліпшення житлових умов (включення до списків осіб, які користуються правом першочергового одержання жилих приміщень (додаток 10), або списків осіб, які користуються правом позачергового одержання жилих приміщень (додаток 11).

Згідно з пунктом 4.4 Інструкції № 737 військовослужбовці та особи, звільнені з військової служби, забезпечуються жилими приміщеннями для постійного проживання за рішенням КЕВ (КЕЧ) району, погодженим з гарнізонною житловою комісією.

Пунктом 4.5 Інструкції № 737 визначено, що КЕВ (КЕЧ) району подає затверджений начальником гарнізону витяг зі Списку розподілу постійного житла у гарнізоні, погоджений протоколом засідання Комісії з контролю за розподілом житла у гарнізонах Збройних Сил України (додаток 21), разом з документами, що знаходяться в облікових справах (додаток 7), до виконавчого органу сільських, селищних, міських, районних у містах (у разі їх створення) рад або районної державної адміністрації для видачі ордера, а в закритому військовому містечку КЕВ (КЕЧ) району видає ордер, який є єдиною підставою для вселення в надане жиле приміщення.

Ордер вручається безпосередньо військовослужбовцю, особі, звільненій з військової служби, на ім`я якого він виданий, або за їх довіреністю іншій особі. У разі якщо військовослужбовець (особа, звільнена з військової служби) загинув (помер) або пропав безвісти, ордер вручається одному з членів його сім`ї, на ім`я якого він виданий, або за їх довіреністю іншій особі.

Вказана Інструкція № 737 діяла до 16.10.2018, тобто до часу набрання чинності новою Інструкції з організації забезпечення військовослужбовців Збройних Сил України а членів їх сімей житловими приміщеннями, затвердженої наказом Міністерства оборони України від 31.07.2018 року № 380 та зареєстрованої в Мінюсті Україні 06.09.2018 за № 1020/32472.

Аналіз наведених правових норм дає підстав для висновку, що у періоді до жовтня 2018 року надання особі, звільненої з військової служби, житлового приміщення для постійного проживання здійснювалось на підставі списку розподілу постійного житла, складеного КЕВ(КЕЧ), погодженого з Комісією з контролю за розподілом житла у гарнізонах Збройних Сил України, та направленого до виконавчого органу сільських, селищних, міських, районних у містах (у разі їх створення) рад або районної державної адміністрації для видачі ордера.

Інструкція № 380, яка почала діяти з 16.10.2018, передбачає ті ж самі загальні умови забезпечення осіб, які потребують поліпшення житлових умов шляхом надання житлових приміщень для постійного проживання, що і попередня Інструкція №737, а саме: забезпечення жилим приміщенням згідно з чергою у військовій частині, що визначається часом зарахування на облік (включення до списків осіб, які користуються правом першочергового одержання житлових приміщень, або до списків осіб, які користуються правом позачергового одержання житлових приміщень) за рішенням житлової комісії військової частини (об`єднаної житлової комісії), яке затверджується наказом командира військової частини (пункт 1).

Відповідно до пункту 3 Інструкції № 380 для прийняття рішення про надання житлових приміщень для постійного проживання житлова комісія військової частини (об`єднана житлова комісія) розглядає документи облікових справ військовослужбовців.

Після розгляду документів облікової справи житлова комісія військової частини (об`єднана житлова комісія) приймає рішення про надання житлового приміщення для постійного проживання.

Затверджений командиром військової частини протокол засідання житлової комісії військової частини (об`єднаної житлової комісії) разом з обліковою справою направляється військовою частиною до КЕУ, КЕВ (КЕЧ) району, що є підставою для видання наказу командира військової частини про надання військовослужбовцю житлового приміщення для постійного проживання.

Пунктом 4 Інструкції № 380 визначено, що на підставі отриманих документів КЕУ, КЕВ (КЕЧ) району готує список надання житлової площі для постійного проживання (далі - Список надання постійного житла) (додаток 23).

Список надання постійного житла, підписаний начальником КЕУ, КЕВ (КЕЧ) району, з обліковою справою військовослужбовця, витягом із наказу командира військової частини про надання військовослужбовцю жилого приміщення для постійного проживання, копією протоколу засідання житлової комісії військової частини (об`єднаної житлової комісії) направляється до ГКЕУ для узагальнення та внесення на розгляд Комісії з контролю.

Згідно з пунктом 5 Інструкції № 380 для розгляду списку надання постійного житла Комісією з контролю на її засідання можуть запрошуватися голови житлових комісій військових частин (об`єднаних житлових комісій).

За результатами розгляду Списку надання постійного житла Комісія з контролю приймає рішення окремо щодо кожного військовослужбовця про:

погодження надання постійного житла;

відмову в погодженні надання постійного житла із зазначенням причини такої відмови.

Рішення Комісії з контролю оформлюється протоколом.

Рішення Комісії з контролю є обов`язковим для виконання КЕУ, КЕВ (КЕЧ) району, військовими комісаріатами та військовими частинами.

Згідно з пунктом 7 затверджений Список надання постійного житла у Збройних Силах України є підставою для оформлення протягом десяти робочих днів КЕУ, КЕВ (КЕЧ) району та подання до виконавчих органів районної, міської, районної у місті ради документів для видачі ордеру на постійну житлову площу, який є єдиною підставою для вселення в надане житлове приміщення.

До виконавчих органів районної, міської, районної у місті ради КЕУ, КЕВ (КЕЧ) району надає облікову справу військовослужбовця разом з витягом із Списку надання постійного житла у Збройних Силах України, копію протоколу житлової комісії військової частини (об`єднаної житлової комісії), витяг із наказу командира військової частини про надання військовослужбовцю житлового приміщення для постійного проживання.

Отже, з набранням чинності Інструкції № 380 порядок видачі ордеру на постійну житлову площу майже не змінився, лише збільшився обсяг документів, які КЕВ (КЕЧ) надає до виконавчих органів районної, міської, районної у місті ради.

За обставинами справи ОСОБА_1 , в узагальнених списках військовослужбовців та осіб, звільнених з військової служби, які перебувають у черзі на поліпшення житлових умов (одержання житла для постійного проживання), станом на 20.07.2023 перебуває в загальній черзі з 15.04.1997 №413, в позачерговій черзі з 14.10.2010 №523 зі складом родини 4 особи (він, дружина, син, донька), при військовій частині НОМЕР_2 .

З червня 2014 року до березня 2017 року позивач разом із сім`єю проживав на території військового містечка за адресою: АДРЕСА_3 , що підтверджується відміткою про місце реєстрації на 12 сторінці копії паспорту позивача та спеціальним дозволом на проживання в пристосованій казармі.

У відповідності до вимог пункту 4.4 Інструкції № 737 КЕВ м. Одеси, яка діяла на час переселення позивача, склало списки мешканців, які проживають в будівлях військового містечка № НОМЕР_3 , підпали під пляму забудови та мають право на отримання постійного житла, в якому значиться і ОСОБА_1 . Ці ж списки містять конкретну адресу (номера квартир та будинок), куди підлягають переселенню родини військовослужбовців, у тому числі родина позивача у кв. АДРЕСА_2 .

Вказане також підтверджується листом Південного управління капітального будівництва Міноборони України у листі від 14.11.2016 на адресу ТОВ «УВГП-Система» з проханням відселення пенсіонерів та службовців ЗСУ в житлові фонди, які знаходяться на балансі товариства (всього 36 сімей). Аналогічного змісту лист до ТОВ «УВГП-Система» направлений и Головним КЕУ ЗСУ 09.12.2016 з проханням строк відселення жильців продовжити до 30.03.2017.

Відповідно до пункту 20 додаткової угоди № 3/70 СП від 16.10.2015 до договору №227/УПБ-70Д від 25.11.2004 «Про будівництво житла в порядку пайової участі для військовослужбовців Збройних Сил України та членів їх сімей» договір доповнений пунктом 6.4, яким передбачений обов`язок пайовика ТОВ «УВГП-Система» у разі невідселення замовником Південним управлінням капітального будівництва Міноборони України сімей військовослужбовців та членів їх сімей з будівель, розташованих наземельній ділянці, яка підлягає забудові до 25.12.2016, самостійно здійснити відселення осіб, що мешкають на території земельної ділянки, яка підлягає забудові, за рахунок частки замовника, передбаченої пунктом 2.4 договору. При цьому пайовик самостійно визначає черговість та місця відселення, про що повідомляє замовника у письмовій формі.

29.03.2017 ТОВ «УВГП-Система» (пайовик) та Південне управління капітального будівництва Міноборони України (замовник) уклали акт про передачу пайовиком замовнику квартир на підставі та згідно умов договору №227/УПБ-70Д від 25.11.2004 «Про будівництво житла в порядку пайової участі для військовослужбовців Збройних Сил України та членів їх сімей». Цим актом ТОВ «УВГП-Система» передало, а Південне управління капітального будівництва Міноборони України прийняло квартири, загальною площею 2614,2 кв.м, у тому числі квартиру АДРЕСА_2 .

При цьому, доводи представника Міноборони, що оскільки вони не займались відселенням військовослужбовців та членів їх сімей, у тому числі позивача, з військового містечка № НОМЕР_3 , таке переселення здійснено з порушенням процедури, визначеної Порядком № 1081 та Інструкції № 737, суд вважає такими, що не перешкоджає відновленню порушеного права позивача на отримання ордеру на житлове приміщення.

Так, судом встановлено факт складання та направлення КЕВ м.Одеси на адресу ТОВ «УВГП-Система» 24.02.2017 списків осіб, які проживають в будівлях військового містечка № НОМЕР_3 , підпали під пляму забудови та мають право на отримання постійного житла, в тому числі і позивач.

Зазначені списки, як зазначалось раніше, складені КЕВ м.Одеса відповідно до вимог пункту 4.4 Інструкції № 737 та у них зазначені конкретні адреси для переселення військовослужбовців.

Крім того, суд звертає увагу на те, що з дня переселення позивача у квартиру АДРЕСА_2 минуло більше 8 років.

Міністерство оборони України з позовними вимогами про виселення позивача та його родини з цієї квартири протягом строку позовної давності не зверталося, а отже, фактично визнає за ними право на проживання у зазначеній квартирі.

Враховуючи тривалість проживання позивача у квартирі АДРЕСА_2 , неоспорення факту проживання позивача в цій квартирі з боку власника, суд вважає, що порушення військовими установами процедури надання позивачу житла для постійного проживання, а саме: відсутність рішення житлової комісії військової частині за місцем квартирного обліку про надання житла, не погодження списків розподілу постійного житла, які складені КЕВ м.Одеси, Комісією з контролю за розподілом житла у гарнізонах Збройних Сил України, а з жовтня 2018 року - Комісією з контролю, не обмежує відповідачів у вчиненні дій, направлених на видачу позивачу ордеру на зазначену квартиру.

Протилежний висновок породжує продовження стану правової невизначеності позивача, який більше 8 років проживає у квартирі без належних документів на право її зайняття з підстав, які від нього не залежать.

КЕВ м. Одеси не зазначає про неможливість направлення до виконавчих органів районної, міської, районної у місті ради документів для видачі позивачу ордеру на постійну житлову площу внаслідок відсутності списків розподілу постійного житла, які мають бути погоджені із відповідною комісією, а вказує про неможливість розпорядження спірною квартирою без її закріплення за Одеським КЕВ в оперативне управління на підставі наказу Міністерства оборони України, взяття її на баланс Одеського КЕВ та складання акту прийому-передачі до Одеського КЕВ.

Такий наказ видається Міністерством оборони України у відповідності до Закону України «Про правовий режим майна у Збройних Силах України», Положення про порядок обліку, зберігання, списання та використання майна у Збройних Силах України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 04.08.2000 № 1225, Положення про організацію квартирно-експлуатаційного забезпечення Збройних Сил України, затвердженого наказом Міністерства оборони України від 03.07.2013 № 448, зареєстрованого в Мінюсті 13.09.2013 за № 1590/24122.

Будь-яких законних перешкод у виданні Міністерством оборони наказу про закріплення на праві оперативного управління за КЕВ м. Одеси квартири АДРЕСА_2 суд не вбачає.

У листі Головне управління капітальних вкладень Міноборони України повідомляє Південне управління капітального будівництва Міністерства оборони України про необхідність утриматися від вчинення будь-яких дій за договором №227/УПБ-70Д від 25.11.2004 про будівництво житла в порядку пайової участі для військовослужбовців та додаткової угоди № 3/70 від 16.10.2015 до нього, укладених з ТОВ «УВГП-Система», без погодження з Головним управлінням капітальних вкладень.

У матеріалах справи наявний витяг з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, з якого вбачається, що квартира 215 по вул.Люстдорфська дорога, 55/2 корпус 6 м. Одеа зареєстрована за Міністерством оборони України () на підставі рішення про державну реєстрацію від 19.06.2017 № 35740888.

Крім того, підставою для прийняття рішення є акт приймання-передачі нерухомого майна від 15.06.2017, видавник ТОВ «УВГП-Система»; технічний паспорт від 02.06.2017; договір інвестування б/н від 01.10.2015, видавник ТОВ «УВГП-Система»; додаткова угода № 1 від 20.02.2017, видавник ТОВ «УВГП-Система».

Суд також вважає, що зменшення додатковою угодою № 3/70 від 16.10.2015 частки Міноборони України в об`єкті будівництва не стосується можливості розподілу вже отриманого Міноборони України житла, у тому числі квартири АДРЕСА_2 , а скасування в судовому порядку додаткової угоди № 3/70 від 16.10.2015 до договору №227/УПБ-70Д від 25.11.2004 жодним чином не стосується прав на кв. АДРЕСА_2 .

Оцінюючи наведені обставини, суд дійшов висновку, що Міністерство оборони України в особі уповноважених підрозділів відмовляється приймати рішення щодо передачі в оперативне управління на баланс КЕВ м. Одеса кв.215 по вул. Люстдорфська дорога, 55/2 корпус 6 м. Одесі, у зв`язку з чим, суд вважає за необхідне визнати протиправною бездіяльність Міністерства оборони України, яка виразилась у невиданні наказу про закріплення на праві оперативного управління за Квартирно-експлуатаційним відділом м. Одеса квартири АДРЕСА_2 та зобов`язати Міноборони України видати такий наказ, здійснивши його реалізацію у встановленому законом порядку.

У даному випадку не вбачається порушення дискреційних повноважень Міністерства оборони України, оскільки, як встановлено судом, у відповідача відсутні законні підстави для невидання наказу про передачу в оперативне управління Одеського КЕВ кв.215 по вул. Люстдорфська дорога, 55/2 корпус 6 у м. Одесі.

Стаття 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (право на ефективний засіб юридичного захисту) гарантує, що кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

Під ефективним засобом (способом) необхідно розуміти такий, що призводить до потрібних результатів, наслідків, дає найбільший ефект. Тобто ефективний спосіб захисту повинен забезпечити поновлення порушеного права, бути адекватним наявним обставинам.

Отже, обираючи спосіб захисту порушеного права, слід зважати й на його ефективність з точки зору статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

З огляду на наведене, враховуючи положення пункту 10 частини 2 статті 245 КАС України, з метою ефективного захисту порушеного права позивача суд вважає за можливе зобов`язати Квартирно-експлуатаційний відділ м. Одеса після видання Міністерством оборони України наказу про передачу їм в оперативне управління кв.215 по вул. Люстдорфська дорога, 55/2 корпус 6 у м. Одесі, вчинити необхідні дії щодо розподілу даної квартири та направити до Приморської районної адміністрації, яка є уповноваженим виконавчим органом Одеської міської ради для видачі ордерів на житло військовослужбовцям або особам, звільненим з військової служби, документи для видачі ОСОБА_5 та членом його сім`ї, складом 4 особи, ордеру на вказану квартиру.

На підставі викладеного суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог та можливість їх задоволення.

У процесі розгляду справи не встановлено інших фактичних обставин, що мають суттєве значення для правильного вирішення спору, і доказів на підтвердження цих обставин.

У контексті оцінки кожного аргументу (доводу), наданого стороною, суд звертає увагу на позицію Європейського суду з прав людини, зокрема, у справах Проніна проти України (пункт 23) і Серявін та інші проти України (пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів і інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення.

В пункті 42 рішення Європейського суду з прав людини у справі Бендерський проти України від 15 листопада 2007 року, заява № 22750/02, зазначено, що відповідно до практики, яка відображає принцип належного здійснення правосуддя, судові рішення мають у достатній мірі висвітлювати мотиви, на яких вони базуються. Межі такого обов`язку можуть різнитися залежно від природи рішення та мають оцінюватися в світлі обставин кожної справи.

З огляду на такий підхід Європейського суду з прав людини до оцінки аргументів сторін, суд вважає, що решта аргументів сторін, які мають значення для правильного вирішення спору, на вирішення спірних правовідносин не впливають та не змінюють судовий розсуд цього спору за результатами судового процесу.

Згідно частини 1 статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Відповідно до частини 2 статті 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на Відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Згідно зі ст. 249 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Оцінивши докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, та враховуючи всі наведені обставини, суд дійшов до висновку про те, що адміністративний позов слід задовольнити.

Що стосується вимоги позивача про встановлення судового контролю за виконанням судового рішення, суд зазначає наступне.

Приписами 382 КАС України встановлено, що суд, який розглянув адміністративну справу як суд першої інстанції і ухвалив судове рішення, за письмовою заявою особи, на користь якої ухвалено судове рішення і яка не є суб`єктом владних повноважень, або за власною ініціативою може зобов`язати суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення.

Зі змісту наведеної правової норми випливає, що зобов`язання суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення є правом суду, яке має застосовуватися у виключних випадках.

Позивачем до суду не надано доказів того, що відповідачі можуть ухилятися від виконання даного рішення суду. Позивачем не наведено інших причин та не надано доказів на їх підтвердження.

З огляду на викладене, суд дійшов висновку про відсутність підстав для встановлення судового контролю на стадії прийняття рішення по справі.

Згідно з ч. 1 ст. 139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Підстави для розподілу судових витрат зі сплати судового збору відсутні, оскільки позивач звільнений від сплати судового збору на підставі п.11 ч. 1 статті 5 Закону України від 08.07.2011 № 3674-VI Про судовий збір.

Керуючись ст.ст. 2, 5-9, 72, 74-77, 90, 139, 242-246, 255, 262, 291, 295, 297 КАС України,

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Міністерства оборони України (просп. Повітрофлотський, 6, м. Київ, 03168, код ЄДРПОУ 0034022), Квартирно-експлуатаційного відділу міста Одеса (вул. Незалежності, буд. 18, м. Одеса, 65058, ), треті особи які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідачів Південне управління капітального будівництва Міністерства оборони України (вул. Незалежності, 18, м. Одеса, 65063, ), Приморська районна адміністрація Одеської міської ради (вул. Канатна, 134, м. Одеса, 65039, ), про визнання протиправною бездіяльність та зобов`язання вчинити дії задовольнити.

Визнати протиправною бездіяльність Міністерства оборони України, яка виразилась у невидані наказу про закріплення на праві оперативного управління за Квартирно-експлуатаційним відділом м. Одеса квартири АДРЕСА_2 .

Зобов`язати Міністерство оборони України видати наказ про закріплення на праві оперативного управління квартири АДРЕСА_2 за Квартирно-експлуатаційним відділом м. Одеса, здійснивши його реалізацію у встановленому законом порядку.

Зобов`язати Квартирно-експлуатаційний відділ м. Одеса після видання Міністерством оборони України наказу про передачу йому в оперативне управління квартири АДРЕСА_2 , вчинити необхідні дії щодо розподілу даної квартири та направити до Приморської районної адміністрації Одеської міської ради документи та клопотання про оформлення та видачу ОСОБА_1 і членам його сім`ї: дружині ОСОБА_2 , сину ОСОБА_3 , доньці ОСОБА_4 , ордера на житлове приміщення для постійного проживання, а саме: на квартиру АДРЕСА_2 .

Рішення набирає законної сили в порядку і строки, встановлені ст. 255 КАС України.

Рішення може бути оскаржено в порядку та строки встановлені ст. ст. 293, 295 КАС України.

Суддя А.А. Радчук