Справа № 240/13658/25
Суддя: Шидловський В.Б.
Дата ухвалення: 2026-01-27 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 240/13658/25

Головуючий суддя 1-ої інстанції - Шимонович Р.М.

Суддя-доповідач - Шидловський В.Б.

27 січня 2026 року

м. Вінниця

Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Шидловського В.Б.

суддів: Сапальової Т.В. Капустинського М.М. ,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 18 листопада 2025 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання дій протиправними, зобов`язання вчинити дії,

В С Т А Н О В И В :

У травні 2025 року ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом, у якому просив:

- визнати протиправними дії ІНФОРМАЦІЯ_1 щодо незаконного поновлення ОСОБА_1 на військовому обліку без його особистої присутності, інформування та попри раніше прийняте рішення військово-лікарської комісії про непридатність до військової служби з виключенням з обліку;

- зобов`язати ІНФОРМАЦІЯ_2 виключити ОСОБА_1 з військового обліку, у зв`язку з наявним медичним висновком ВЛК від 2004 року про повну непридатність до військової служби без права повторного обстеження.

Обґрунтовуючи позовні вимоги, зазначив, що протиправно взятий на військовий облік 12.04.2025 ІНФОРМАЦІЯ_3 . Вважає, що законно був знятий з військового обліку у 2004 році на підставі висновку військово-лікарської комісії про його повну непридатність до військової служби у мирний та воєнний час без права на повторне медичне обстеження.

Рішенням Житомирського окружного адміністративного суду від 18 листопада 2025 року в задоволенні позовних вимог відмовлено.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, позивачем подано апеляційну скаргу, в якій він просить скасувати оскаржуване рішення та ухвалити нове, яким задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

Обґрунтовуючи вимоги апеляційної скарги апелянт посилається на порушення судом першої інстанції, при прийнятті рішення, норм матеріального та процесуального права, також неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, з обставин і обґрунтувань, викладених в апеляційній скарзі.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши рішення суду та доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що у квітні 2025 року через застосунок «Резерв+» позивач дізнався про те, що 12.04.2025 взятий на військовий облік ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Зі змісту військово-облікового документу (посвідчення № НОМЕР_1 ) долученого до позовної заяви слідує, що позивача 07.10.2004 було визнано "непридатним до військової служби в мирний час, обмежено здатним у воєнний час" та знято з військового обліку призовників згідно зі ст.70б Положення про військово-лікарську експертизу та медичний огляд у Збройних Силах України затвердженого Наказом Міністра оборони України №2 від 4 січня 1994 року та абз.2 ч.1 ст.18 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу" (в редакції 2004 року).

02.02.2005 відповідно до військово-облікового документу (посвідчення № НОМЕР_1 ) позивача було взято на військовий облік військовозобов`язаних на підставі абз.8 п.2 ч.1 ст.37 Закону України "Про військовий обов`язок та військову службу" (в редакції 2005 року) і в подальшому 26.06.2006 позивача знято з військового обліку військовозобов`язаних на підставі Наказу Міністерства оборони України №342-2006 від 09.06.2006.

Не погоджуючись з діями відповідача щодо поновлення на військовому обліку, позивач звернувся до суду з відповідним адміністративним позовом.

Суд першої інстанції при ухваленні оскаржуваного рішення виходив з необґрунтованості та недоведеності позовних вимог, а відтак відсутності підстав для задоволення адміністративного позову.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції по суті спору, виходячи з наступного.

Частиною другою статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Указом Президента України від 24.02.2022 №64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану» введено в Україні воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб.

Пунктом 2 Указу Президента України від 24.02.2022 №64/2022військовому командуванню разом із Міністерством внутрішніх справ України, іншими органами виконавчої влади, органами місцевого самоврядування доручено запроваджувати та здійснювати передбачені Законом України "Про правовий режим воєнного стану" заходи і повноваження, необхідні для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави.

Указом Президента України «Про Загальну мобілізацію» №69/2022 від 24.02.2022 оголошено про загальну мобілізацію на території Вінницької, Волинської, Дніпропетровської, Донецької, Житомирської, Закарпатської, Запорізької, Івано-Франківської, Київської, Кіровоградської, Луганської, Львівської, Миколаївської, Одеської, Полтавської, Рівненської, Сумської, Тернопільської, Харківської, Херсонської, Хмельницької, Черкаської, Чернівецької, Чернігівської областей, міста Києва.

На час розгляду цієї адміністративної справи правовий режим воєнного стану в Україні безперервно триває, відтак до спірних правовідносин застосуванню підлягає законодавство, що регулює порядок призову на військову службу за мобілізацією в умовах воєнного стану.

Правове регулювання відносин між державою і громадянами України у зв`язку з виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, а також загальні засади проходження в Україні військової служби регламентовано Законом України від 25.03.1992 №2232-XII «Про військову службу і військовий обов`язок» (далі - Закон №2232-XII).

Захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України є конституційним обов`язком громадян України. Військовий обов`язок установлюється з метою підготовки громадян України до захисту Вітчизни, забезпечення особовим складом Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань, а також правоохоронних органів спеціального призначення (далі - Збройні Сили України та інші військові формування), посади в яких комплектуються військовослужбовцями (ч.ч.1, 2 ст.1 Закону №2232-XII).

Виконання військового обов`язку громадянами України забезпечують державні органи, органи місцевого самоврядування, утворені відповідно до законів України військові формування, підприємства, установи та організації незалежно від підпорядкування і форм власності в межах їх повноважень, передбачених законом, та районні (об`єднані районні), міські (районні у містах, об`єднані міські) територіальні центри комплектування та соціальної підтримки, територіальні центри комплектування та соціальної підтримки Автономної Республіки Крим, областей, міст Києва та Севастополя (далі - територіальні центри комплектування та соціальної підтримки) (ч.7 ст.1 Закону №2232-XII).

Поняття та види, порядок ведення військового обліку, постановка на військовий облік, а також зняття та виключення з нього визначені ст.ст.33-37 Закону №2232-XII (на день постановки позивача на військовий облік та визнання його не придатним до військової служби Закон №2232-XII діяв у редакції від 14.07.2008).

У відповідності до ч.1 ст.33 Закону №2232-XII усі військовозобов`язані та призовники підлягають військовому обліку.

Згідно із ч.ч.3, 4 ст.33 Закону №2232-XII військовий облік усіх військовозобов`язаних та призовників провадиться за місцем їх проживання, а також за обсягами та деталізацією і поділяється на персонально-якісний, персонально-первинний та персональний. Військовий облік військовозобов`язаних за призначенням поділяється на загальний і спеціальний.

Відповідно до п.«а» ч.5 ст.37 Закону №2232-XII (на момент виключення позивача з військового обліку Закон №2232-XII діяв у редакції від 08.07.2004) виключенню з військового обліку у військових комісаріатах підлягають громадяни: визнані військово-лікарськими комісіями непридатними до військової служби з виключенням з військового обліку.

Аналогічні норми містить п.3 ч.6 ст.37 Закону №2232-XII у редакції від 09.07.2025, згідно з яким виключенню з військового обліку у відповідних районних (міських) територіальних центрах комплектування та соціальної підтримки (військовозобов`язаних та резервістів Служби безпеки України - у Центральному управлінні або регіональних органах Служби безпеки України, військовозобов`язаних та резервістів розвідувальних органів України - у відповідному підрозділі розвідувальних органів України) підлягають громадяни України, які визнані непридатними до військової служби.

У громадянина, якого виключено з військового обліку відповідно до пунктів 3 та 4 цієї частини, військово-обліковий документ не вилучається. До військово-облікового документа громадянина вносяться дані про виключення із військового обліку.

Механізм організації та ведення військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів (далі - військовий облік) центральними і місцевими органами виконавчої влади, іншими державними органами (далі - державні органи), органами місцевого самоврядування, органами військового управління (органами управління), військовими частинами (підрозділами) Збройних Сил та інших утворених відповідно до законів України військових формувань та правоохоронних органів спеціального призначення, територіальними центрами комплектування та соціальної підтримки, підприємствами, установами та організаціями, закладами освіти, закладами охорони здоров`я незалежно від підпорядкування і форми власності (далі - підприємства, установи та організації), а також особливості ведення військового обліку громадян України, які постійно або тимчасово перебувають за кордоном визначені Порядком організації та ведення військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів від 30.12.2022 №1487 (далі - Порядок №1487).

Відповідно до п.20 Порядку №1487 військовий облік ведеться на підставі даних паспорта громадянина України та військово-облікових документів.

Для внесення запису/актуалізації даних про призовників, військовозобов`язаних та резервістів до Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів ними надаються персональні дані відповідно до вимог Закону України «Про Єдиний державний реєстр призовників, військовозобов`язаних та резервістів».

Згідно із пунктом 22 Порядку №1487 взяття на військовий облік, зняття та виключення з військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів у районних (міських) територіальних центрах комплектування та соціальної підтримки, органах СБУ, відповідних підрозділах розвідувальних органів здійснюється відповідно до Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу».

Відповідно до п.79 Порядку №1487 районні (міські) територіальні центри комплектування та соціальної підтримки, зокрема: організовують та ведуть військовий облік на території адміністративно-територіальної одиниці; здійснюють взяття, зняття або виключення з військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів у випадках, передбачених законодавством; проставляють у військово-облікових документах призовників, військовозобов`язаних та резервістів відповідні відмітки про взяття їх на військовий облік, зняття та виключення з нього; виконують функції з ведення Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів.

Згідно із ч.8 ст.5 Закону України від 16.03.2016 №1951-VIII «Про Єдиний державний реєстр призовників, військовозобов`язаних та резервістів» (далі - Закон №1951-VIII) органами ведення Реєстру є районні (об`єднані районні), міські (районні у місті, об`єднані міські) територіальні центри комплектування та соціальної підтримки, Центральне управління Служби безпеки України та регіональні органи Служби безпеки України, відповідні підрозділи розвідувальних органів України.

Згідно із ч.9 ст.5 Закону №1951-VIII органи ведення Реєстру забезпечують ведення Реєстру та актуалізацію його бази даних.

Стаття 14 Закону №1951-VIII регламентує ведення Реєстру.

Так, ведення Реєстру включає:

1) внесення запису про призовників, військовозобов`язаних та резервістів до бази даних Реєстру для взяття на облік або при відновленні на військовому обліку з перевіркою відповідності персональних та службових даних призовників, військовозобов`язаних та резервістів існуючим обліковим даним;

2) внесення змін до персональних та службових даних призовників, військовозобов`язаних, резервістів на підставі відомостей органів виконавчої влади, інших державних органів, органів влади Автономної Республіки Крим, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, закладів освіти незалежно від підпорядкування і форми власності, а також відомостей, що подаються органу ведення Реєстру призовниками, військовозобов`язаними, резервістами;

3) знищення повторного запису Реєстру в разі його виявлення.

Положеннями ч.3 ст.14 Закону №1951-VIII визначено, що актуалізація бази даних Реєстру здійснюється на підставі відомостей, що вносяться органами ведення Реєстру, а також шляхом електронної інформаційної взаємодії (обміну відомостями) між Реєстром та інформаційно-комунікаційними системами, реєстрами (у тому числі публічними), базами (банками) даних, держателями (розпорядниками, адміністраторами) яких є державні органи, передбачені цією частиною.

Згідно із пунктом 4 Порядку оформлення (створення) та видачі військово-облікового документа для призовників, військовозобов`язаних та резервістів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 16 травня 2024 року №559(далі- Порядок №559), передбачено, що у разі невідповідності відомостей, зазначених у посвідченні призовника, тимчасовому посвідченні військовозобов`язаного, військовому квитку осіб рядового, сержантського і старшинського складу та військовому квитку офіцера запасу, відомостям, що містяться у Єдиному державному реєстрі призовників, військовозобов`язаних та резервістів, громадянин України для внесення відповідних змін:

у паперовій формі - повинен звернутися до районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки або його відділу (органу СБУ, розвідувального органу) за місцем перебування на військовому обліку;

в електронній формі - повинен скористатися засобами електронного кабінету призовника, військовозобов`язаного, резервіста для звернення до районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки або його відділу за місцем перебування на військовому обліку.

Зміни вносяться протягом п`яти робочих днів з дня реєстрації заяви.

За змістом п.5 Порядку №559 військово-обліковим документом призовників, військовозобов`язаних та резервістів, а також громадян, виключених з військового обліку відповідно до пунктів 3 та 4 частини шостої статті 37 Закону України Про військовий обов`язок і військову службу, в електронній формі (далі - військово-обліковий документ в електронній формі) є відображення в електронній формі відомостей про громадянина України, що містяться в Єдиному державному реєстрі призовників, військовозобов`язаних та резервістів, а також відомостей щодо звернення або повідомлення про вчинення адміністративного або кримінального правопорушення до Національної поліції.

Судом встановлено, що відповідно до облікової картки позивача, сформованої за допомогою Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів, а також електронного військово-облікового документу, який позивач долучив до позовної заяви, останній перебуває на військовому обліку військовозобов`язаних в ІНФОРМАЦІЯ_4 .

Правове регулювання відносин між державою і громадянами України у зв`язку з виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, а також загальні засади проходження в Україні військової служби визначені Законом України «Про військовий обов`язок і військову службу».

Відповідно до військово-облікового документу (посвідчення № НОМЕР_1 ) долученого позивачем до позовної заяви, 07.10.2004 його було визнано "непридатним до військової служби в мирний час, обмежено здатним у воєнний час" та знято з військового обліку призовників згідно зі ст.70 б Положення про військово-лікарську експертизу та медичний огляд у Збройних Силах України затвердженого Наказом Міністра оборони України №2 від 4 січня 1994 року та абз.2 ч.1 ст.18 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу" (в редакції 2004 року).

02.02.2005 відповідно до військово-облікового документу (посвідчення № НОМЕР_1 ) позивача взято на військовий облік військовозобов`язаних на підставі абз.8 п.2 ч.1 ст.37 Закону України "Про військовий обов`язок та військову службу" (в редакції 2005 року) і в подальшому 26.06.2006 року позивача знято з військового обліку військовозобов`язаних на підставі Наказу Міністерства оборони України №342-2006 від 09.06.2006 року.

У позовній заяві позивач зазначив про те, що "07.10.2004 року позивач пройшов медичний огляд у військово-лікарській комісії ІНФОРМАЦІЯ_5 , за результатами якого його визнано: «Непридатним до проходження військової служби в мирний час. Не придатний до військової служби у воєнний час. вказано Не підлягає повторному пересвідченню»" є не в повній мірі об`єктивним.

Проте, таке твердження позивача не відповідає дійсності, оскільки в посвідченні № НОМЕР_1 позивача, на якому здійснено запис про проходження медичного огляду в 2004 році, а саме: в нижній правій частині відбитку чітко вбачається, що позивач підлягає повторному переогляду (подлежит переосвидетельствованию) 10.2009 року.

Крім того, в положенні про військово-лікарську експертизу та медичний огляд у Збройних Силах України затвердженого Наказом Міністра оборони України №2 від 4 січня 1994 року, яким регулювалось діяльність ВЛК на момент проходження його позивачем, не існувало постанови ВЛК з визначенням ступеня придатності про яке зазначає позивач у своїй позовній заяві, а саме: «Непридатний до проходження військової служби в мирний час. Не придатний до військової служби у воєнний час. вказано Не підлягає повторному пересвідченню».

Згідно з абз.7 п.2 ч.1 ст.37 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу" взяттю на військовий облік призовників, військовозобов`язаних та резервістів у територіальних центрах комплектування та соціальної підтримки підлягають громадяни України зняті з військового обліку Збройних Сил України відповідно за рішенням Міністерства оборони України.

В свою чергу, наказ Міністерства оборони України №342-2006 від 09.06.2006 втратив чинність відповідно до наказу Міністерства оборони України «Про внесення змін до настанови з військового обліку прапорщиків, мічманів, сержантів, старшин, солдатів і матросів запасу в Збройних Силах України та інших військових формувань» №24 від 15.01.2015, а відомості у військовому квитку позивача на дату події вже не актуальні.

Виходячи із діючого законодавства запис у військовому квитку «знятий з військового обліку згідно з наказом МОУ №342» не означає, що людина не підлягає призову у воєнний час. Оскільки, за станом здоров`я громадянин може бути непридатним до військової служби у мирний час, але підпадати під мобілізацію у період війни.

Водночас, варто відмітити, що відповідно до пп.1 п.1 Правил військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів Додаток 2 Порядку організації та ведення військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №1487 від 30 грудня 2022 р. призовники, військовозобов`язані та резервісти повинні перебувати на військовому обліку за задекларованим (зареєстрованим) місцем проживання - у відповідних районних (міських) територіальних центрах комплектування та соціальної підтримки.

Згідно з абз.2 п.15 Порядку організації та ведення військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №1487 від 30 грудня 2022 за умови запровадження інформаційної взаємодії між Єдиним державним реєстром призовників, військовозобов`язаних та резервістів та інформаційно-комунікаційними системами, реєстрами, базами (банками) даних, держателями (розпорядниками, адміністраторами) яких є державні органи, відповідно до Закону України "Про Єдиний державний реєстр призовників, військовозобов`язаних та резервістів" взяття на військовий облік, зняття з військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів, відомості про яких наявні та актуалізовані (верифіковані) в Єдиному державному реєстрі призовників, військовозобов`язаних та резервістів, за умови дотримання ними правил військового обліку здійснюється на підставі відомостей про декларування, зняття із задекларованого/зареєстрованого місця проживання осіб в електронній формі, надісланих органами, що здійснюють реєстрацію/зняття з реєстрації місця проживання/перебування фізичних осіб (далі - органи реєстрації) через єдину інформаційну систему МВС до Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів.

Відповідно постановка позивача на військовий облік військовозобов`язаних у ІНФОРМАЦІЯ_6 здійснювалась в порядку визначеному абз.2 п.15 Порядку організації та ведення військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №1487 від 30 грудня 2022 року.

Окрім того, суд зазначає, що згідно з Розкладом хвороб, станів і фізичних вад, що визначають ступінь придатності до військової служби у Збройних Силах України Додаток 1 Положення про військово-лікарську експертизу та медичний огляд у Збройних Силах України затвердженого Наказом Міністра оборони України №2 від 4 січня 1994 року, відповідно до якого здійснювався медичний огляд позивача та приймалась постанова ВЛК щодо ступеня придатності до військової служби, графою І статтею 70 6 не передбачено ступеня придатності до військової служби такого, як " Непридатні до військової служби зі зняттям з військового обліку".

В свою чергу, графою І статтею 70б Розкладу хвороб, станів і фізичних вад, що визначають ступінь придатності до військової служби у Збройних Силах України Додаток 1 Положення про військово-лікарську експертизу та медичний огляд у Збройних Силах України затвердженого Наказом Міністра оборони України №2 від 4 січня 1994 року визначено ступінь придатності до військової служби такий як "Непридатні до військової служби у мирний час, обмежено здатні у воєнний час".

Відповідно позивачеві не могло бути встановлено такий ступінь придатності про який останній зазначає у своїй позовній заяві, тобто позивач не виключався з військового обліку та не підлягав виключенню і не міг бути виключений за станом здоров`я.

Також, відповідно до Розкладу хвороб, станів та фізичних вад, що визначають ступінь придатності до військової служби, служби у військовому резерві військової служби Додаток 1 Положення про військово-лікарську експертизу в Збройних Силах України затвердженого Наказом Міністра оборони України №402 від 14.08.2008, яким в теперішній час визначається ступінь придатності до військової служби, особи яким встановлено захворювання відповідно до ст.70 б не підлягають виключенню з військового обліку.

Згідно із ч.6 ст.37 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу" ( в редакції 2006 року на момент зняття Позивача з військового обліку військовозобов`язаних) виключенню з військового обліку у районних (міських) військових комісаріатах підлягають громадяни України, які: 1) призвані чи прийняті на військову службу або направлені для проходження альтернативної (невійськової) служби; 2) проходять військову службу (навчання) у вищих військових навчальних закладах і військових навчальних підрозділах вищих навчальних закладів; 3) визнані військово-лікарськими комісіями непридатними до військової служби з виключенням з військового обліку: 4) досягли граничного віку перебування в запасі; 5) припинили громадянство України; 6) були раніше засуджені до позбавлення волі за вчинення тяжкого або особливо тяжкого злочину; 7) направлені для відбування покарання до установ виконання покарань або до яких застосовано примусові заходи медичного характеру; 8) не отримали до 40-річного віку військово-облікової або спорідненої з нею спеціальності; 9) померли.

У конкретному випадку, позивач у 2006 році, був визнаний військово-лікарською комісією Житомирського ОМВК "непридатним до військової служби у мирний час, обмежено здатним у воєнний час", а не "непридатний до військової служби з виключенням з військового обліку" або "непридатний до військової служби з зняттям з військового обліку".

Відповідно, навіть до діючих норм Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу" станом на 2006 рік позивач згідно своєї категорії придатності до військової служби не підлягав виключенню з військового обліку військовозобов`язаних, так як не було на те законних підстав.

Також, відповідно до Прикінцевих та перехідних положень Закону України 3621-IX від 21.03.2024 громадяни України, які були визнані обмежено придатними до військової служби до набрання чинності цим Законом, протягом дев`яти місяців з дня набрання чинності цим Законом підлягають повторному медичному огляду з метою визначення придатності до військової служби.

Отже, позивач також зобов`язаний пройти повторний медичний огляд у визначений законом термін для визначення його придатності до військової служби, а тому на законних підставах перебуває на військовому обліку військовозобов`язаних в ІНФОРМАЦІЯ_6 .

З урахуванням зазначеного, суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що у відповідача відсутні законні підстави для виключення позивача з військового обліку військовозобов`язаних, так як позивач не виключався з військового обліку військовозобов`язаних з підстав визначених Законом України "Про військовий обов`язок і військову службу", а тому в задоволенні позовних вимог слід відмовити.

Відповідно ст.242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Отже, ст.2 КАС України та ч.4 ст.242 КАС України вказують, що судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, а саме бути справедливим та неупередженим, своєчасно вирішувати спір у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Згідно п.41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

Доводи викладені в апеляційній скарзі висновків суду першої інстанції не спростовують.

За змістом частини першої статті 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Оскільки судове рішення ухвалене судом першої інстанції з додержанням норм матеріального і процесуального права, на підставі правильно встановлених обставин справи, а доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, то суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а оскаржуване судове рішення - без змін.

Відповідно до п.2 ч.5 ст.328 КАС України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у справах незначної складності та інших справах, розглянутих за правилами спрощеного позовного провадження (крім справ, які відповідно до цього Кодексу розглядаються за правилами загального позовного провадження).

Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В :

апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 18 листопада 2025 року - без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає.

Головуючий Шидловський В.Б.

Судді Сапальова Т.В. Капустинський М.М.