Справа № 280/578/26
Суддя: Сіпака Андрій Васильович
Дата ухвалення: 2026-01-27 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЗАПОРІЗЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

ПРО ЗАЛИШЕННЯ ПОЗОВНОЇ ЗАЯВИ БЕЗ РУХУ

27 січня 2026 року Справа № 280/578/26 м.Запоріжжя

Суддя Запорізького окружного адміністративного суду Сіпака А.В., розглянувши матеріали позовної заяви ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ) до Головного управління Державної податкової служби у Запорізькій області (пр-т. Соборний, буд. 166, м. Запоріжжя, 69035; код ЄДРПОУ ВП 44118663) про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень, стягнення коштів,

ВСТАНОВИВ:

До Запорізького окружного адміністративного суду через підсистему Електронний суд надійшов адміністративний позов ОСОБА_1 (далі позивач) до Головного управління Державної податкової служби у Запорізькій області (далі відповідач), в якому позивач просить суд:

визнати протиправними податкові повідомлення-рішення відповідача №0-0831-UA0082704 від 25.10.2024 на суму 2 265,88 грн та №0-0831-UA0082704 від 25.10.2024 на суму 1 696,50 грн;

скасувати податкові повідомлення-рішення відповідача №0-0831-UA0082704 від 25.10.2024 на суму 2 265,88 грн та №0-0831-UA0082704 від 25.10.2024 на суму 1 696,50 грн;

стягнути з відповідача на користь позивача сплачений податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки за 2023 рік в розмірі 3 962,38 грн;

Відповідно до статті 171 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) суддя після одержання позовної заяви, зокрема, з`ясовує, чи відповідає позовна заява вимогам, встановленим ст.160,161,172 КАС України.

Згідно з ч. 1 ст.160 КАС України у позовній заяві позивач викладає свої вимоги щодо предмета спору та їх обґрунтування.

Відповідно до ч. 1 ст. 5 КАС України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист шляхом:

1) визнання протиправним та нечинним нормативно-правового акта чи окремих його положень;

2) визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень;

3) визнання дій суб`єкта владних повноважень протиправними та зобов`язання утриматися від вчинення певних дій;

4) визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії;

5) встановлення наявності чи відсутності компетенції (повноважень) суб`єкта владних повноважень;

6) прийняття судом одного з рішень, зазначених у пунктах 1-4 цієї частини та стягнення з відповідача - суб`єкта владних повноважень коштів на відшкодування шкоди, заподіяної його протиправними рішеннями, дією або бездіяльністю.

Таким чином, законодавцем чітко визначено шляхи захисту порушених, на думку позивача, рішеннями, діями або бездіяльністю прав, свобод або законних інтересів позивача.

Тобто, вимоги позивача про стягнення з відповідача на користь позивача сплаченого податку, сформульовані всупереч вищенаведеним положенням КАС України.

Крім того, у силу п. 4, 5 ч. 5 ст.160 КАС України у позовній заяві зазначається, зокрема зміст позовних вимог і виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги, а в разі подання позову до декількох відповідачів зміст позовних вимог щодо кожного з відповідачів, а також виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги; зазначення доказів, що підтверджують вказані обставини.

Проте, позивачем не наведено жодного обґрунтування (у т.ч. нормативного) своїх вимог в частині стягнення з відповідача податку.

Крім того, суд вважає за необхідне зазначити, що з даних автоматизованої системи документообігу суду та Єдиного державного реєстру судових рішень вбачається, що 05.05.2025 позивач вже звертався до Запорізького окружного адміністративного суду із позовною заявою, у якій, окрім іншого, заявляв вимогу про стягнення з відповідача на користь позивача сплачений податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки за 2023 рік в розмірі 3 962,38 грн. (адміністративна справа №280/3551/25).

Рішенням Запорізького окружного адміністративного суду від 18.07.2025 по справі №280/3551/25 в задоволенні позову ОСОБА_1 відмовлено.

Звідси, позивачу слід навести обґрунтування (у т.ч. нормативного) позовних вимог у частині стягнення з відповідача податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки за 2023 рік в розмірі 3 962,38 грн., а також уточнити прохальну частину позовної заяви у відповідності до вимог ст. 5 КАС України.

Відповідно до ч.1 ст.122 КАС України позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

За правилами ч.2 ст.122 КАС України, для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Дотримання строку звернення з адміністративним позовом є однією з умов для реалізації права на позов у публічно-правових відносинах. Вона дисциплінує учасників цих відносин у випадках, якщо вони стали спірними, запобігає зловживанням і можливості регулярно погрожувати зверненням до суду, сприяє стабільності діяльності суб`єкта владних повноважень щодо виконання своїх функцій.

Строк звернення до адміністративного суду - це проміжок часу після виникнення спору у публічно-правових відносинах, протягом якого особа має право звернутися до адміністративного суду із заявою за вирішенням цього спору і захистом своїх прав, свобод чи інтересів. При цьому перебіг такого строку починається з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

День, коли особа дізналася про порушення свого права - це встановлений доказами день, коли позивач дізнався про рішення, дію чи бездіяльність, внаслідок якої відбулося порушення його прав, свобод чи інтересів. Доказами того, що особа знала про порушення своїх прав, є, зокрема, умови, за яких вона мала реальну можливість дізнатися про порушення своїх прав. У той же час, триваюча пасивна поведінка такої особи не свідчить про дотримання строку звернення до суду з урахуванням наявної у неї можливості знати про стан своїх прав, свобод та інтересів.

Отже, право на звернення до суду не є абсолютним і може бути обмеженим, в тому числі і встановленням строків для звернення до суду, якими чинне законодавство обмежує звернення до суду за захистом прав, свобод та інтересів. Це, насамперед, обумовлено специфікою спорів, які розглядаються в порядку адміністративного судочинства, а запровадження таких строків обумовлене досягненням юридичної визначеності у публічно-правових відносинах. Ці строки обмежують час, протягом якого такі правовідносини можуть вважатися спірними.

Як вбачається з матеріалів позовної заяви підставою для звернення до суду із даною позовною заявою є незгода позивача з винесеними відповідачем податковими повідомленнями-рішеннями №0-0831-UA0082704 від 25.10.2024 на суму 2 265,88 грн. та №0-0831-UA0082704 від 25.10.2024 на суму 1 696,50 грн.

Враховуючи, що датою винесення спірних податкових повідомлень-рішень є 25.10.2024 суд дійшов висновку, що початок перебігу строку звернення до суду із позовними вимогами щодо скасування зазначених податкових повідомлень-рішень слід обраховувати саме з цієї дати, відтак кінцевою датою строку звернення до суду за оскарженням спірних податкових повідомлень-рішень є 25.05.2025.

Натомість із даною позовною заявою позивач звернувся через підсистему Електронний суд до суду 23.01.2026, тобто з пропуском передбаченого КАС України шестимісячного строку звернення до суду.

У позовній заяві позивач просить поновити йому строк звернення до суду.

В обґрунтування заявленої вимоги представником позивача зазначено, що про наявність податкового боргу позивач дізнався на початку квітня 2025 року після отримання податкової вимоги від 28.03.2025 №0-0801, яка 05.05.2025 була оскаржена в судовому порядку. Проте рішенням Запорізького окружного адміністративного суду від 18.07.2025 по справі №280/3551/25 у задоволенні позову про скасування податкової вимоги від 28.03.2025 №0-0801 було відмовлено. У зв`язку із тим, що першочергово позивачем оскаржувалась податкова вимога від 28.03.2025 за №0-0801, а не податкові повідомлення-рішення від 25.10.2024 №0-0831-UA0082704 та №0-0831-UA0082704, тому до суду з даною позовною заявою позивач звернувся лише 19.01.2026. Додатково відзначено, що позивач є діючим військовослужбовцем, який сумлінно захищає нашу Батьківщину в такі скрутні часи.

Суд критично сприймає посилання представника позивача на поважність пропуску строку звернення до суду, у зв`язку із першочерговим оскарженням податкової вимоги від 28.03.2025 за №0-0801 та зауважує, що юридична необізнаність не може бути визнана поважною причиною пропуску строку звернення до суду, оскільки не тягне за собою неможливості вчинення певних процесуальних дій чи звернення зацікавленої особи за правовою допомогою. Аналогічних висновків дійшов Верховний Суд у постановах від 21.02.2018 у справі № 815/4480/16, від 31.07.2018 у справі № 311/32/17 (2-а/311/11/2017), від 03.05.2018 у справі № 826/6380/17.

Незнання про порушення своїх прав через байдужість або небажання про це дізнатися не можуть розглядатися як поважна причина пропуску строку звернення до суду з адміністративним позовом, оскільки є результатом суб`єктивних дій самого позивача, а не об`єктивно існуючими обставинами, що перешкоджають їй вчасно реалізувати своє право на судовий захист.

Аналогічна правова позиція висловлена Верховним Судом у постановах Верховного Суду від 27.01.2020 року у справі №420/3001/19, від 25.02.2020 року у справі №360/1870/19.

Крім того, суд вважає безпідставними доводи представника позивача, що пропуск строку звернення до суду обумовлений тим, що позивач є діючим військовослужбовцем, оскільки відповідно до автоматизованої системи документообігу суду, яка ведеться в Запорізькому окружному адміністративному суді позивач через свого представника, адвоката Капленко Ганну Сергіївну протягом 2025 року вісім разів звертався до Запорізького окружного адміністративного суду із позовними заявами до суб`єктів владних повноважень, що свідчить про об`єктивну наявність у нього доступу до правосуддя.

За наведених вище обставин та з огляду на ненадання позивачем будь-яких належних доказів на підтвердження поважності причин пропуску строку звернення до суду, підстави, зазначені представником позивача в позовній заяві не можуть бути визнані поважними причинами пропуску строку звернення до суду, оскільки такі причини не носять ознак об`єктивності та непереборності безпосередньо для позивача, а реалізація останнім права на судовий захист невід`ємно пов`язана зі строками, в межах яких позивач може звернутися до суду за захистом свого права.

Відтак, у задоволенні вимоги представника позивача про поновлення строку звернення до суду слід відмовити.

Відповідно до статті 123 КАС України, у разі подання особою позову після закінчення строків, установлених законом, без заяви про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані судом неповажними, позов залишається без руху. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали особа має право звернутися до суду з заявою про поновлення строку звернення до адміністративного суду або вказати інші підстави для поновлення строку.

Згідно із статтею 166 КАС України, при розгляді справи судом учасники справи викладають свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення, міркування тощо щодо процесуальних питань у заявах та клопотаннях, а також запереченнях проти заяв і клопотань.

Заяви, клопотання і заперечення подаються в письмовій або усній формі. У випадках, визначених цим Кодексом, заяви і клопотання подаються тільки в письмовій формі.

Вимоги до форми та змісту письмової заяви, клопотання, заперечення викладені в статті 167 КАС України.

З огляду на вищенаведене позивачу слід надати заяву про поновлення строку звернення до адміністративного суду, оформленої у відповідності до статті 167 КАС України, в якій вказати інші підстави для його поновлення та надати докази, що підтверджують поважність пропуску строку звернення до суду.

Суд зауважує, що обов`язковою умовою поновлення судом строків на звернення до адміністративного суду є існування поважної причини (певних обставин або обставини, за яких своєчасне здійснення процесуальної дії було неможливим або утрудненим) пропуску такого строку, про що зазначається та підтверджується матеріалами, що до неї додаються.

За змістом частини 3 статті 161 КАС України, до позовної заяви додається документ про сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі або документи, які підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

Частиною 1 статті 4 Закону України «Про судовий збір» від 08.07.2011 № 3674-VI (далі Закон №3674-VI) визначено, що судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

Так, відповідно до частини 3 статті 4 Закону № 3674-VI встановлено, що за подання до адміністративного суду позовної заяви майнового характеру фізична особа сплачує 1 відсоток ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб та не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Відповідно до ч. 3 ст. 4 Закону України № 3674-VI при поданні до суду процесуальних документів, передбачених частиною другою цієї статті, в електронній формі - застосовується коефіцієнт 0,8 для пониження відповідного розміру ставки судового збору.

У статті 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2026 рік» установлено з 01.01.2026 прожитковий мінімум для працездатних осіб у сумі 3328,00грн.

Таким чином, при зверненні до суду позивачем заявлено позовні вимоги майнового характеру на суму 3962,38 грн. за яку належало сплатити 1064,96 грн. судового збору.

Матеріали позову містять платіжну інструкцію від 09.10.2025на суму 2422,40 грн. про сплату судового збору за подання позовної заяви позивачем до Запорізького окружного адміністративного суду.

З приводу вказаної квитанції, суд зазначає наступне.

Відповідно до ч.2 ст.9 Закону № 3674, суд перед відкриттям (порушенням) провадження у справі, прийняттям до розгляду заяв (скарг) перевіряє зарахування судового збору до спеціального фонду Державного бюджету України.

Під час перевірки зарахування судового збору до спеціального фонду Державного бюджету України встановлено, що платіжна інструкція №2.496919971.1 від 21.01.2026 вже пред`являлась позивачем до суду по справі №280/447/26.

Ухвалою судді Запорізького окружного адміністративного суду від 22.01.2026 по справі № 280/447/26 позовна заява була повернена позивачу.

Згідно із пунктом 2 частини 1статті 7 Закону № 3674 сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою суду в разі повернення заяви або скарги.

Таким чином, судовий збір, сплачений в адміністративній справі № 280/447/26 підлягає поверненню у разі подання відповідної заяви позивачем.

Отже, платіжна інструкція №2.496919971.1 від 21.01.2026 на суму 1064,96 грн. не може бути прийнята як доказ сплати судового збору за подання позовної заяви, яку зареєстровано судом 23.01.2026 (№280/578/26).

Суддя зазначає, що Законом України «Про судовий збір» не передбачено можливості зарахування коштів, сплачених у якості судового збору по справі, що не поверталися із відповідного бюджету після сплати банком, як таких, що надають право на розгляд повторно заявлених позовних вимог цього ж позивача, але уже по іншій справі.

Аналогічну правову позицію висловлено Верховним Судом у постанові від 30.09.2019 року у справі №809/1092/18.

Крім того, щодо можливості зарахування судового збору по справі сплаченого за позовну заяву в іншій справі, сформувала висновок колегія суддів Касаційного адміністративного суду Верховного Суду в постанові від 05.08.2021 року по справі №160/5879/20 (адміністративне провадження №К/9901/11999/21.

Так, у вищевказаній постанові колегією суддів Касаційного адміністративного суду Верховного Суду зазначено: "Отже, судовий збір сплачується за місцем розгляду справи, надходження до спеціального фонду Державного бюджету України якого перевіряються судом перед відкриттям (порушенням) провадження у справі, прийняттям до розгляду заяв (скарг). Тобто, суд зобов`язаний перевірити надходження судового збору до спеціального фонду у межах кожної конкретної адміністративної справи. Так, згідно наданих скаржником до суду апеляційної інстанції доказів, судом апеляційної інстанції при прийняті оскаржуваного рішення встановлено, що надана до суду на виконання вимог ухвали від 19 січня 2021 року копія платіжного доручення № 705087 від 21 грудня 2020 року не свідчить про виконання скаржником вимог цієї ухвали суду, оскільки згідно з випискою про зарахування судового збору до спеціального фонду державного бюджету України судовий збір сплачений позивачем згідно з платіжним дорученням № 705087 від 21 грудня 2020 року зараховано до спецфонду як судовий збір сплачений у справі № 160/10123/20, тобто копія зазначеного платіжного доручення підтверджує факт зарахування судового збору по іншій судовій справі. З огляду на викладене, звертаючись до суду із апеляційною скаргою, позивач був зобов`язаний сплатити судовий збір на загальних підставах та надати до суду документ, який підтверджує сплату судового збору саме у межах цієї справи № 160/5879/20. Разом із тим, як правильно встановлено судом апеляційної інстанції, судовий збір за наданим позивачем платіжним дорученням сплачений і зарахований при розгляді іншої адміністративної справи".

Вищевикладене дає підстави для висновку, що за подання будь-якої повторної заяви (позовна заява, заява про забезпечення позову, апеляційна скарга, тощо) не передбачено зарахування судового збору, зарахованого в межах іншої справи, незважаючи на те, чи була вона розглянута.

Оскільки строк заявлення клопотання про повернення судового збору законом не обмежено, позивач має право повернути судовий збір за його клопотанням по справі № 280/447/26в будь-який час, оскільки його позовна заява була повернута.

Тоді як при вирішення адміністративного позову у справі № 280/578/26 судом буде вирішуватись питання про відшкодування судових витрат, понесених сторонами, вищевказана обставина може призвести до подвійного відшкодування однієї і тієї ж суми судового збору.

Таким чином, позивачу необхідно надати докази сплати судового збору у сумі 1064,96 грн.

Відповідно до статті 169 КАС України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, встановлених статтями 160,161 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня подання позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.

В ухвалі про залишення позовної заяви без руху зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб і строк їх усунення, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху.

З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що адміністративний позов слід залишити без руху.

Згідно з частиною 3 статті 169 КАС України якщо позивач усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, вона вважається поданою у день первинного її подання до адміністративного суду та приймається до розгляду, про що суд постановляє ухвалу в порядку, встановленому статтею 171 цього Кодексу.

Керуючись ст.ст. 122, 123, 160, 161, 169, 171, 243, 248 КАС України, суддя,

УХВАЛИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до Головного управління Державної податкової служби у Запорізькій області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень, стягнення коштів, - залишити без руху.

Позивачу усунути недоліки позовної заяви, зазначені в мотивувальній частині ухвали суду, у строк, що не перевищує десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху.

Копію ухвали надіслати позивачу.

Роз`яснити позивачу, що відповідно до п.1 ч.4 ст.169 КАС України позовна заява повертається позивачеві, якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви, яку залишено без руху, у встановлений судом строк.

Ухвала набирає законної сили з моменту підписання та оскарженню не підлягає.

Суддя А.В. Сіпака