Справа № 718/2112/25
Суддя: Полотнянко Ю.П.
Дата ухвалення: 2026-01-26 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 718/2112/25

Головуючий у 1-й інстанції: Пухарєва О.В.

Суддя-доповідач: Полотнянко Ю.П.

26 січня 2026 року

м. Вінниця

Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Полотнянка Ю.П.

суддів: Драчук Т. О. Смілянця Е. С.

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Заставнівського районного суду Чернівецької області від 12 вересня 2025 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про скасування постанови про адміністративне правопорушення,

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовною заявою до ІНФОРМАЦІЯ_2 про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення № 1763 від 17.03.2025, якою на позивача накладено адміністративне стягнення за ст.210-1 ч.3 КУпАП у виді штрафу в розмірі 34 000,00 грн.

Водночас, позивач просив поновити строк звернення до суду з даним позовом.

Як на підставу для поновлення строку звернення до суду з вищевказаним позовом ОСОБА_1 посилався на те, що з протоколом про адмінправопорушення за ч.3 ст.210-1 КУпАП, складеним відносно нього працівниками ІНФОРМАЦІЯ_2 за результатами проведеної перевірки він не був ознайомленим, його не повідомили про час та місце розгляду справи про адміністративне правопорушення, також після розгляду адміністративного матеріалу під розписку не було вручено постанову № 1763 від 17.03.2025. Про наявність такої постанови він дізнався лише 02.08.2025 з листа Кіцманського ВДВС Чернівецького району Чернівецької області про відкриття виконавчого провадження.

Ухвалою Заставнівського районного суду Чернівецької області від 27.08.2025 адміністративний позов ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення залишено без руху, а позивачу надано строк, протягом якого він повинен навести інші підстави для поновлення строку на звернення до адміністративного суду.

Крім цього, у відповідності до приписів ч.1 ст.169 КАС України позовна заява залишена без руху для усунення її недоліків, а саме зазначення в ній ідентифікаційного коду юридичної особи - відповідача в Єдиному державному реєстрі підприємств, установ і організацій України (для юридичних осіб, зареєстрованих за законодавством України), відомостей про наявність чи відсутність електронного кабінету ( п.2 ч.2 ст.162 КАС України).

09.09.2025 на адресу Заставнівського районного суду надійшов лист від Кіцманського виробничого управління житлово-комунального господарства вих. № 347 від 08.09.2025, підписаний начальником Кіцманського ВУЖКГ Яремієм Ярославом, за змістом якого на виконання ухвали суду Заставнівського районного суду по справі №717/2112/25 від 27.08.2025 до суду направлена копія квитанції Кіцманського відділення пошти про отримання ним 02.08.2025 листа Кіцманського ВДВС, з якого він вперше дізнався про постанову ІНФОРМАЦІЯ_2 №1763 від 17.03.2025 про притягнення до адміністративної відповідальності за ч.3 ст.210-1 КУпАП, для приєднання її до матеріалів справи.

Ухвалою Заставнівського районного суду Чернівецької області від 12.09.2025 позовну заяву ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про скасування постанови про адміністративне правопорушення повернуто позивачу.

Не погоджуючись з вказаним рішенням суду першої інстанції, позивач оскаржив ухвалу суду від 12.09.2025 року в апеляційному порядку.

В обґрунтування апеляційної скарги апелянт послався на неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права та порушення норм процесуального права.

Розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження.

Заслухавши суддю доповідача, перевіривши доводи апеляційної скарги наявними в матеріалах справи письмовими доказами, колегія суддів дійшла наступних висновків.

Так, ч. 1 ст.122 КАС України встановлено, що позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Згідно з ч. 2 ст.122 КАС України для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Частиною 3 ст.122 КАС України визначено, що для захисту прав, свобод та інтересів особи цим Кодексом та іншими законами можуть встановлюватися інші строки для звернення до адміністративного суду, які, якщо не встановлено інше, обчислюються з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Статтею 286 КАС України визначено, що особливості провадження у справах з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень щодо притягнення до адміністративної відповідальності.

Згідно з ч. 2 ст.286 КАС України позовну заяву щодо оскарження рішень суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності може бути подано протягом десяти днів з дня ухвалення відповідного рішення (постанови), а щодо рішень (постанов) по справі про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксовані в автоматичному режимі,-протягом десяти днів з дня вручення такого рішення (постанови).

Так, ст. 289 КАС України визначено, що скаргу на постанову по справі про адміністративне правопорушення може бути подано протягом десяти днів з дня винесення постанови, а щодо постанов по справі про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксовані в автоматичному режимі, - протягом десяти днів з дня вручення такої постанови. В разі пропуску зазначеного строку з поважних причин цей строк за заявою особи, щодо якої винесено постанову, може бути поновлено органом (посадовою особою), правомочним розглядати скаргу.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 123 КАС України у разі подання особою позову після закінчення строків, установлених законом, без заяви про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані судом неповажними, позов залишається без руху. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали особа має право звернутися до суду з заявою про поновлення строку звернення до адміністративного суду або вказати інші підстави для поновлення строку. Якщо заяву не буде подано особою в зазначений строк або вказані нею підстави для поновлення строку звернення до адміністративного суду будуть визнані неповажними, суд повертає позовну заяву.

Дана норма закону означає, що за загальним правилом перебіг строку на звернення до адміністративного суду починається від дня виникнення права на адміністративний позов, тобто коли особа дізналася або могла дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів. Необхідно зазначити, що процесуальним строком є проміжок часу, встановлений законом або судом, у який суд та особи, що беруть участь у справі, та інші учасники процесу вчиняють певні процесуальні дії, передбачені КАС України, в результаті вчинення яких настають певні правові наслідки.

Як вже зазначено вище, строк звернення до суду відповідно до ч.2 ст.122 КАС України обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

День, коли особа дізналася про порушення свого права, - це встановлений доказами день, коли позивач дізнався про рішення, дію чи бездіяльність, внаслідок якої відбулося порушення його прав, свобод чи інтересів. Цим днем може бути:

- день винесення рішення, яке оскаржується, якщо воно приймалося за участю особи;

- день отримання поштового відправлення, в якому особі надіслано рішення, яке вона оскаржує;

- день вчинення дії, яка оскаржується, якщо особа була присутня під час вчинення цієї дії;

- день, коли мало бути прийняте рішення (вчинено дію), якщо таке рішення (дія) не було прийняте (не була вчинена).

Доказами, які свідчать про день, коли особа дізналася про порушення своїх прав, є розписка про одержання рішення, докази відправки та отримання кореспонденції, акт про відмову одержати документ (надати пояснення), довідки, складені особами, у випадках, передбачених законом.

Якщо цей день встановити точно не можливо, строк обчислюється з дня, коли особа повинна була дізнатися про порушення своїх прав (свобод чи інтересів). При цьому «повинна» слід тлумачити як неможливість незнання, припущення про високу вірогідність дізнатися, а не обов`язок особи дізнатися про порушення своїх прав. Зокрема, особа повинна була дізнатися про порушення своїх прав, якщо:

- особа знала про обставини прийняття рішення чи вчинення дій і не було перешкод для того, щоб дізнатися про те, яке рішення прийняте або які дії вчинені;

- рішення скероване на її адресу поштовим повідомленням, яке вона відмовилася отримати або не отримала внаслідок неповідомлення відправника про зміну місця проживання;

- про порушення її прав знали близькі їй особи.

При цьому, застосоване у ч.2 ст.122 КАС України словосполучення «повинна була дізнатися» не є тотожнім за змістом словосполученню «мала можливість дізнатися».

Так, обгрунтовуючи поважність причини пропуску строку звернення до суду з даним позовом, позивач відзначив про те, що з протоколом про адмінправопорушення за ч.3 ст.210-1 КУпАП, складеним відносно нього працівниками ІНФОРМАЦІЯ_2 за результатами проведеної перевірки він не був ознайомленим, його не повідомили про час та місце розгляду справи про адміністративне правопорушення, також після розгляду адміністративного матеріалу під розписку не було вручено постанову № 1763 від 17.03.2025. Про наявність такої постанови він дізнався лише 02.08.2025 з листа Кіцманського ВДВС Чернівецького району Чернівецької області про відкриття виконавчого провадження.

Повертаючи позовну заяву, суд першої інстанції виходив з того, що як вбачається з доданої до позовної заяви копії оскаржуваної постанови №1763: «17.03.2025 на розгляд надійшли матеріали адміністративної справи про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ознаками адміністративного правопорушення, передбаченого ст.210-1 ч.3. Матеріали адміністративної справи відповідають вимогам ст.235 КУпАП, протокол складено правильно, правопорушник повідомлений про час і місце розгляду справи, права, визначені ст.268 КУпАП роз`яснені». Суд зазначив, що на спростування зазначених обставин позивачем ОСОБА_1 доказів суду не надано. Отже про порушення своїх прав позивач повинен був дізнатися 17.03.2025. При цьому надані позивачем докази та наведені доводи не обґрунтовують та не підтверджують поважність причин пропущення строку звернення до адміністративного суду. У зв`язку з цим ухвалою судді Заставнівського районного суду Чернівецької області від 27.08.2025 визнано не поважними зазначені в позовній заяві підстави.

Надаючи оцінку вказаній позицію суду першої інстанції, колегія суддів зазначає наступне.

Так, приписами ч.1 ст.285 КУпАП чітко відзначено, що постанова у справі про адміністративне правопорушення оголошується негайно після закінчення розгляду справи, а її копія протягом трьох днів вручається або висилається особі, щодо якої її винесено.

Судовим розглядом встановлено, що постановою №1763 від 17.03.2025 по справі про адміністративне правопорушення на позивача накладено штраф у розмірі 34000 грн. за порушення ч. 3 ст. 210-1 КУпАП, яка винесена за відсутності ОСОБА_1 , та йому не вручена, що підтверджується копією оскаржуваної постанови, яка міститься в матеріалах адміністративної справи.

Як убачається з матеріалів справи, позивач зазначає, що про наявність оскаржуваної постанови дізнався лише 02.08.2025 року з листа Кіцманського ВДВС Чернівецького району Чернівецької області про відкриття виконавчого провадження, а з позовною заявою про її оскарження звернувся до суду 08.08.2025 року.

Крім того, в матеріалах справи відсутні докази отримання позивачем оскаржуваної постанови про притягнення його до адміністративної відповідальності №1763 від 17.03.2025 у справі про адміністративне правопорушення, раніше ніж 02.08.2025.

Сам по собі факт зазначення в оскаржуваній постанові такого формулювання: «17.03.2025 на розгляд надійшли матеріали адміністративної справи про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ознаками адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 210-1 КУпАП. Матеріали адміністративної справи відповідають вимогам ст. 235 КУпАП, протокол складено правильно, правопорушника повідомлено про час і місце розгляду справи, права, визначені ст. 268 КУпАП, роз`яснено», не свідчить про те, що саме 17.03.2025 року може вважатися датою, з якої позивач дізнався або повинен був дізнатися про винесення спірної постанови. Приписи ст.285 КУпАП зобов`язують відповідача довести до відома особи суть і зміст постанови, винесеної за її відсутності, шляхом направлення такої постанови поштою, а не лише повідомленням про дату розгляду справи. Натомість у даній справі такі докази відсутні.

За таких обставин колегія суддів доходить висновку, що оскільки оскаржувана постанова була винесена за відсутності позивача, докази її вручення та/або направлення поштою відсутні, а єдиною датою, з якою пов`язується можливість позивача дізнатися про зміст постанови, є 02.08.2025 року (день отримання постанови про відкриття виконавчого провадження), то десятиденний строк звернення до суду з позовом про оскарження постанови у справі про адміністративне правопорушення № 1763 від 17.03.2025 року має обчислюватися саме з цієї дати.

Оскільки позивач дізнався про існування та зміст оскаржуваної постанови 02.08.2025 року, а в контексті спірних правовідносин підстави для звернення до суду виникають саме з моменту ознайомлення з відповідним рішенням, суд визнає передчасним висновок суду першої інстанції про відсутність підстав вважати, що позивач пропустив строк звернення до суду з поважних причин.

З огляду на викладене, висновок суду першої інстанції про відсутність поважних причин пропуску строку звернення до суду є необґрунтованим та передчасним, оскільки ґрунтується не на встановлених фактичних обставинах справи, а на припущеннях щодо обізнаності позивача про спірну постанову.

Таким чином, суд першої інстанції безпідставно дійшов висновку про пропуск позивачем строку звернення до суду та наявність підстав для повернення позовної заяви.

В контексті викладеного, слід вказати і на правову позицію Європейського суду з прав людини, який в своїх рішеннях неодноразово зазначав, що строк звернення до суду закріплений в нормах національного законодавства не є абсолютним.

Згідно з ч. 1 ст. 17 Закону України "Про виконання рішення та застосування практики Європейського Суду з прав людини" суди України застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основних свобод та протоколи до неї і практику Європейського суду, як джерела права.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 6 КАС України суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.

У статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яку ратифіковано Законом України від 17 липня 1997 року № 475/97-ВР і яка для України набрала чинності 11 вересня 1997 року (Конвенція), закріплено принцип доступу до правосуддя.

Під доступом до правосуддя згідно зі стандартами Європейського суду з прав людини (ЄСПЛ) розуміється здатність особи безперешкодно отримати судовий захист як доступ до незалежного і безстороннього вирішення спорів за встановленою процедурою на засадах верховенства права.

Статтею 6 Конвенції встановлено, що справедливість судового рішення вимагає, аби такі рішення достатньою мірою висвітлювали мотиви, на яких вони ґрунтуються. Межі такого обов`язку можуть різнитися залежно від природи рішення і мають оцінюватись у світлі обставин кожної справи. Національні суди, обираючи аргументи та приймаючи докази, мають обов`язок обґрунтувати свою діяльність шляхом наведення підстав для такого рішення. Таким чином, суди мають дослідити: основні доводи (аргументи) сторін та з особливою прискіпливістю й ретельністю - змагальні документи, що стосуються прав та свобод, гарантованих Конвенцією.

Так, з Рішення Європейського Суду з прав людини по справі "Іліан проти Туреччини" слідує, що правило встановлення обмежень до суду у зв`язку з пропуском строку звернення до суду, повинно застосовуватися з певною гнучкістю і без надзвичайного формалізму, воно не застосовується автоматично і не має абсолютного характеру; перевіряючи його виконання, слід звертати увагу на обставини справи.

У справі Delcourt v. Belgium Європейський Суд з прав людини зазначив, що "у демократичному суспільстві у світлі розуміння Конвенції, право на справедливий суд посідає настільки значне місце, що обмежувальне тлумачення статті 6 не відповідало б меті та призначенню цього положення".

Водночас у справі Bellet v. France Суд зазначив, що "стаття 6 §1 Конвенції містить гарантії справедливого судочинства, одним з аспектів яких є доступ до суду. Рівень доступу, наданий національним законодавством, має бути достатнім для забезпечення права особи на суд з огляду на принцип верховенства права в демократичному суспільстві. Для того, щоб доступ був ефективним, особа повинна мати чітку практичну можливість оскаржити дії, які становлять втручання у її права".

Відтак, правило про пропуск строку звернення до суду не має абсолютного характеру і не повинно застосовуватися автоматично, застосування правила пропуску строку звернення до суду залежить від обставин справи. Під цим слід розуміти вагомість права, про захист якого особа звернулася до суду.

Отже, вказані обставини справи свідчать про необхідність надати позивачу можливість захистити своє право в суді. Інакший підхід був би виявом надмірного формалізму та міг би розцінюватись як обмеження особи в доступі до суду, яке захищається статтею 6 Європейської конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Враховуючи вищенаведені правові норми та фактичні обставин справи, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов передчасного висновку про повернення позовної заяви. Доводи апелянта є підставними і такими, що спростовують висновки суду першої інстанції.

Статтею 320 КАС України передбачено право суду апеляційної інстанції за наслідками скасування ухвали суду першої інстанції, яка перешкоджає подальшому провадженню у справі, направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Згідно ч.3 ст.312 КАС України у випадках скасування судом апеляційної інстанції ухвал про відмову у відкритті провадження у справі, про повернення позовної заяви, зупинення провадження у справі, закриття провадження у справі, про залишення позову без розгляду справа (заява) передається на розгляд суду першої інстанції.

Таким чином, колегія суддів вбачає наявність підстав для задоволення апеляційної скарги та скасування ухвали Заставнівського районного суду Чернівецької області від 12.09.2025, і як наслідок, направлення справи до суду першої інстанції для продовження розгляду зі стадії вирішення питання про відкриття позовного провадження відповідно до ч.3 ст.312 КАС України.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 310, 315, 320, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В :

апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Ухвалу Заставнівського районного суду Чернівецької області від 12 вересня 2025 року скасувати.

Справу направити до Заставнівського районного суду Чернівецької області для продовження розгляду.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає.

Головуючий Полотнянко Ю.П.

Судді Драчук Т. О. Смілянець Е. С.