Справа № 240/4552/23
Суддя: Смілянець Е. С.
Дата ухвалення: 2026-01-27 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 240/4552/23

Головуючий у 1-й інстанції: Черняхович Ірина Едуардівна

Суддя-доповідач: Смілянець Е. С.

27 січня 2026 року

м. Вінниця

Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Смілянця Е. С.

суддів: Драчук Т. О. Полотнянка Ю.П.

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області на рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 28 травня 2025 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до оловного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області та до Головного управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області про визнання протиправною бездіяльності, зобов`язання вчинити дії,

В С Т А Н О В И В :

позивач, ОСОБА_1 , звернулась в суд із позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області (відповідача), в якому просила:

- визнати протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України у Житомирській області щодо відмови у призначенні їй пенсії відповідно до статті 55 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи";

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Житомирській області призначити та виплачувати їй з 21.12.2022 пенсію за віком зі зниженням пенсійного віку відповідно до статті 55 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи".

Житомирський окружний адміністративний суд рішенням від 28.05.2025 позов задовольнив частково. Визнав протиправним та скасував рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області від 26.12.2022 №69 про відмову у призначенні ОСОБА_1 пенсії за віком зі зниженням пенсійного віку на 6 років відповідно до абзацу 5 пункту 2 частини 1 статті 55 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи".

Зобов`язав Головне управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області призначити ОСОБА_1 з 21.12.2022 пенсію за віком зі зниженням пенсійного віку на 6 років відповідно до абзацу 5 пункту 2 частини 1 статті 55 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи".

У задоволенні позовних вимог, заявлених до Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області, - відмовив.

Не погоджуючись з рішенням суду, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким у задоволені позовних вимог відмовити.

Аргументами на підтвердження вимог скарги зазначає, що при опрацюванні наданих ОСОБА_1 для призначення пенсії документів було встановлено, що вона постійно проживає у зоні гарантованого добровільного відселення протягом 31 року 3 місяців 24 днів, але станом на 01.01.1993 строк її проживання в цій зоні становив лише 1 рік 10 місяців 4 дні, що не дає права на призначення пенсії зі зниження пенсійного віку на 6 років. Враховуючи вказане Головне управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області зазначило, що вважає позовні вимоги ОСОБА_1 такими, що не підлягають задоволенню.

Позивач не скористався правом подання відзиву на апеляційну скаргу відповідно до ст. 304 КАС України.

Згідно з положеннями ч. 3 ст. 308 Кодексу адміністративного судочинства України (далі-КАС України), суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Виходячи з приписів ст.ст. 311, 263 КАС України, вищезазначена апеляційна скарга розглядається в порядку письмового провадження.

Заслухавши доповідь судді, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з огляду на наступне.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджується матеріалами справи, що ОСОБА_1 має статус потерпілої від Чорнобильської катастрофи, що підтверджується посвідченням категорії 3 серії НОМЕР_1 від 10.12.1992, виданим Житомирською обласною державною адміністрацією.

З метою реалізації свого права на пенсійне забезпечення, ОСОБА_1 звернувся до територіального органу Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області із заявою від 21.12.2022 про призначення їй пенсії за віком зі зменшенням пенсійного віку на 6 років відповідно до абзацу 5 пункту 2 частини 1 статті 55 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", як особі, яка постійно проживала у зоні у зоні гарантованого добровільного відселення.

На виконання вимог Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсії відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 №22-1 (зі змінами, внесеними постановою правління Пенсійного фонду України від 16.12.2020 №25-1) за принципом екстериторіальності заяву ОСОБА_1 про призначення пенсії розглядало Головне управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області.

За наслідками розгляду поданої позивачем заяви та доданих до неї документів Головне управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області прийняло рішення від 26.12.2022 №69, яким відмовило позивачу у призначенні пенсії за віком зі зниженням пенсійного віку на 6 років відповідно до абзацу 5 пункту 2 частини 1 статті 55 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", у зв`язку з відсутністю необхідної кількості років проживання в зоні гарантованого добровільного відселення.

Обґрунтовуючи відмову в призначенні пенсії Головне управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області в своєму рішенні вказало, що право на пенсію відповідно до статті 55 Закону України від 28.02.1991 №796-XII "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" мають, зокрема особи, які постійно проживали або постійно проживають чи постійно працювали або постійно працюють у зоні гарантованого добровільного відселення за умови, що вони станом на 1 січня 1993 року прожили або відпрацювали у цій зоні не менше 3 років. В такому випадку, пенсія призначається зі зниженням пенсійного віку на 3 роки (за умови, якщо особа постійно проживала або постійно працювала на території забрудненої зони з моменту аварії по 31.07.1986 незалежно від часу проживання або роботи в цей період) та додатково на 1 рік за кожні 2 роки проживання/роботи, але не більше 6 років. Наданими документами підтверджується, що ОСОБА_1 постійно проживає в зоні гарантованого добровільного відселення 31 рік 3 місяці 24 днів, з них станом на 01.01.1993 лише 1 рік 10 місяців 4 дні, що не дає їй права на зниження пенсійного віку на 6 років.

Про прийняте Головним управлінням Пенсійного фонду України в Чернівецькій області рішення про відмову у призначенні пенсії, позивача було повідомлено листом Головного управлінням Пенсійного фонду України в Житомирській області від 03.01.2023 №0600-0217-8/951.

Вважаючи відмову у призначенні пенсії за віком зі зниженням пенсійного віку відповідно до ст. 55 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" протиправною, ОСОБА_1 звернулась з даним позовом до суду.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, що виникли між сторонами та висновкам суду першої інстанції, колегія суддів враховує наступне.

Так, умови призначення пенсії за віком встановлено статтею 26 Закону України від 09.07.2003 №1058-IV "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" (далі - Закон №1058-IV).

Зокрема, частиною 1 статті 26 Закону №1058-IV передбачено, що особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років за наявності страхового стажу не менше 15 років по 31 грудня 2017 року. Починаючи з 1 січня 2018 року право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років мають особи за наявності страхового стажу з 1 січня 2022 року по 31 грудня 2022 року - не менше 29 років.

Водночас, основні положення щодо реалізації конституційного права громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, на охорону їх життя і здоров`я та створення єдиного порядку визначення категорій зон радіоактивно забруднених територій, умов проживання і трудової діяльності на них, соціального захисту потерпілого населення, визначає Закон України від 28.02.1991 №796-XII "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" (далі - Закон №796-ХІІ).

Статтею 49 Закону №796-ХІІвизначено, що пенсії особам, віднесеним до категорії 1, 2, 3, 4 встановлюються у вигляді а) державні пенсії; б) додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров`ю, яка призначається після виникнення права на державну пенсію.

Умови надання пенсій за віком особам, які працювали або проживали на територіях радіоактивного забруднення визначені в статті 55 Закону № 796-XII.

Абзацом першим частини першої статті 55 Закону № 796-XII передбачено, що особам, які працювали або проживали на територіях радіоактивного забруднення, пенсії надаються із зменшенням пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", за наявності відповідного страхового стажу, зменшеного на кількість років зменшення пенсійного віку, але не менше 15 років страхового стажу.

Відповідно до абзацу 5 пункту 2 частини 1 статті 55 Закону № 796-XII потерпілі від Чорнобильської катастрофи особи, які постійно проживали або постійно проживають чи постійно працювали або постійно працюють у зоні гарантованого добровільного відселення, мають право на призначення пенсії за віком зі зниженням пенсійного віку на 3 роки та додатково 1 рік за 2 роки проживання, роботи, але не більше 6 років, за умови, що вони за станом на 1 січня 1993 року прожили або відпрацювали у цій зоні не менше 3 років.

При цьому, початкова величина зниження пенсійного віку (в даному випадку 3 роки) встановлюється лише особам, які постійно проживали або постійно працювали у зазначених зонах з моменту аварії по 31 липня 1986 року незалежно від часу проживання або роботи в цей період.

З наведених положень Закону №796-XII видно, що обов`язковою умовою наявності у особи права на призначення пенсії зі зниженням пенсійного віку на підставі абзацу 5 пункту 2 частини 1 статті 55 Закону № 796-XII є факт постійного проживання та (або) роботи такої особи у зоні гарантованого добровільного відселення протягом трьох років до 01 січня 1993 року.

Водночас, особам, які додатково до зазначеної умови постійно проживали у зоні гарантованого добровільного відселення в період з моменту аварії (26 квітня 1986 року) по 31 липня 1986 року, ще встановлюється початкова величина зниження пенсійного віку в розмірі 3 роки.

Особам, які постійно не працювали/постійно не проживали в зоні гарантованого добровільного відселення з моменту аварії (26 квітня 1986 року) по 31 липня 1986 року, але постійно проживали/постійно працювали у зазначеній зоні протягом трьох років до 01 січня 1993 року, зменшення пенсійного віку здійснюється без застосування початкової величини, та розраховується, як 1 рік зменшення пенсійного віку за 2 роки проживання/роботи в зоні гарантованого добровільного відселення.

Таким чином, виникнення право на зниження пенсійного віку законодавець пов`язує із фактом фізичного перебування особи у забрудненій зоні у зв`язку із постійним проживанням, або у зв`язку із роботою в такій місцевості. При цьому, як видно зі змісту статті 55 вказаного Закону, зниження пенсійного віку залежить від рівня радіологічного забруднення місцевості та тривалості проживання в ній особи.

Разом з тим, абзац перший частини першої статті 55 Закону № 796-XII визначає додаткову умову, для виникнення у особи права призначення пенсії зі зниженням пенсійного віку, яка полягає наявності страхового стажу, встановленого статтею 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", зменшеного на кількість років зменшення пенсійного віку, але не менше 15 років страхового стажу.

Відповідно до статті 26 Закону №1058-IV, починаючи з 1 січня 2018 року право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років мають особи за наявності страхового стажу з 1 січня 2022 року по 31 грудня 2022 року - не менше 29 років.

Відтак, у випадку звернення особи у 2022 році за призначення пенсії за віком зі зменшенням пенсійного віку на 6 років відповідно до абзацу 5 пункту 2 частини 1 статті 55 Закону №796-XII, така особа повинна мати страховий стаж в розмірі 23 роки (29 - 6 = 23, де: 29 років - страховий стаж визначений статті 26 Закону №1058-IV для призначення пенсії за віком у 2022 році; 6 - кількість років зниження пенсійного віку).

Таким чином, зміст вищезазначених положень законодавства свідчать, що особа, яка постійно проживала або постійно проживає чи постійно працювала або постійно працює у зоні гарантованого добровільного відселення, набуває права на призначення пенсії зі зниженням пенсійного віку відповідно до абзацу 5 пункту 2 частини 1 статті 55 Закону №796-XII у випадку дотримання таких умов:

- наявності статусу потерпілої від Чорнобильської катастрофи;

- наявності необхідного періоду проживання (роботи) у зоні гарантованого добровільного відселення, який станом на 1 січня 1993 року повинен становити не менше 3-х років;

- наявності страхового стажу в розмірі 23 роки (у випадку зниження пенсійного віку на 6 років та звернення за призначенням пенсії у 2022 році).

При цьому, виходячи із змісту правовідносин, які регулюються Законом №796-ХІІ, обов`язковий для отримання особою статусу постраждалого від Чорнобильської катастрофи період проживання та роботи починає свій перебіг від дати аварії на Чорнобильській АЕС, тобто з 26 квітня 1986 року. Отже, щодо періоду проживання та (або) праці потерпілої особи у зоні гарантованого добровільного відселення протягом 3-х років станом на 01 січня 1993 року, то його необхідно обраховувати з 26 квітня 1986 року по 01 січня 1993 року. Вказане пов`язане із поняттям виникнення зони посиленого радіологічного контролю, яке згідно чинного законодавства нерозривно пов`язано із моментом аварії на Чорнобильській АЕС.

Порядок подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", затверджений постановою правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 №22-1 (у редакції постанови правління Пенсійного фонду України від 07.07.2014 № 13-1) (далі - Порядок № 22-1).

Відповідно до абзацу дев`ятого підпункту 7 пункту 2.1 розділу II Порядку №22-1 (в редакції, на момент спірних правовідносин) потерпілими від Чорнобильської катастрофи до заяви про призначення пенсії додаються такі документи, які підтверджують право на призначення пенсії за віком зі зменшенням пенсійного віку:

- для осіб, які постійно працювали (працюють) на територіях радіоактивного забруднення, додаються документи, видані підприємствами, установами, організаціями, органами місцевого самоврядування, що підтверджують період(и) постійної роботи в населених пунктах, віднесених до відповідних територій радіоактивного забруднення;

- для осіб, які постійно проживали (проживають) на територіях радіоактивного забруднення, додаються відомості про місце проживання, зазначені у пункті 2.22 цього розділу, та/або документи про проживання, видані органами місцевого самоврядування;

- для осіб, які евакуйовані із зони відчуження у 1986 році, додаються документи, видані Житомирською або Київською облдержадміністраціями;

- посвідчення потерпілого від Чорнобильської катастрофи (для осіб, які належать до категорії 4 постраждалих внаслідок Чорнобильської катастрофи - за наявності) (при призначенні пенсії згідно зі статтею 55 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи").

Разом з тим, відповідно до статті 65 Закону №796-ХІІ документами, які підтверджують статус громадян, постраждалих внаслідок Чорнобильської катастрофи та надають право користуватися пільгами, встановленими цим Законом, є посвідчення "Учасник ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС" та "Потерпілий від Чорнобильської катастрофи".

Видача посвідчень провадиться спеціально уповноваженим центральним органом виконавчої влади, Радою міністрів Автономної Республіки Крим, обласними Київською і Севастопольською міськими державними адміністраціями за поданням районних державних адміністрацій. Порядок видачі посвідчень встановлюється Кабінетом Міністрів України.

На момент видачі позивачу посвідчення потерпілої від Чорнобильської катастрофи категорії 3 серії НОМЕР_1 від 10.12.1992 правила видачі посвідчень учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС і потерпілого внаслідок Чорнобильської катастрофи були врегульовані Порядком видачі посвідчень особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 25.08.1992 №501 (далі - Порядок №501).

Пунктом 2 Порядку №501 (в редакції, що діяла станом на момент видачі позивачу посвідчення) було передбачено, що посвідчення є документом, що підтверджує статус громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, та надає право користуватися пільгами й компенсаціями, встановленими Законом України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи".

Як встановлено судом першої інстанції, для підтвердження наявності права на призначення пенсії зі зниженням пенсійного віку на 6 років відповідно до абзацу 5 пункту 2 частини 1 статті 55 Закону №796-XII ОСОБА_1 на виконання вимог п. 2.1 Порядку №22-1 до заяви про призначення їй пенсії додала:

- довідку Хочинського старостинського округу Олевської міської ради Житомирської області від 20.06.2022 №1147, згідно якої вона в період з 28.02.1991 по 08.09.1992 була зареєстрована та постійно проживала в с. Хочине Коростенського району Житомирської області, яке згідно постанови Кабінету Міністрів України від 23.07.1991 №106, відноситься до зони гарантованого добровільного відселення внаслідок аварії на Чорнобильській АЕС;

- довідку Хочинського старостинського округу Олевської міської ради Житомирської області від 30.11.2022 №1749, згідно якої вона в періоди з 03.04.1989 по 27.05.1989, з 05.07.1990 по 27.10.1990 та на канікулах, які надавались за період навчання з 1985 по 28.02.1991 проживала в с. Хочине Коростенського району Житомирської області, яке згідно постанови Кабінету Міністрів України від 23.07.1991 №106, відноситься до зони гарантованого добровільного відселення внаслідок аварії на Чорнобильській АЕС;

- довідку Зольнянського старостинського округу Олевської міської ради Житомирської області від 21.06.2022 №311, згідно якої вона в період з 08.09.1992 по даний час зареєстрована та постійно проживає в с. Сердюки Коростенського району Житомирської області, яке згідно постанови Кабінету Міністрів України від 23.07.1991 №106, відноситься до зони гарантованого добровільного відселення внаслідок аварії на Чорнобильській АЕС;

- архівну довідку Поліського національного університету від 16.06.2022 №139/01-16, згідно якої вона в період з 03.04.1989 по 27.05.1989 була направлена на виробничу практику в хмелерадгосп "Хочинський" (с. Хочино Олевський район Житомирська область), а в період з 05.07.1990 по 27.10.1990 була направлена на організаційно-технологічну практику у вказаний хмелерадгосп;

- архівну довідку Комунальної установи "Трудовий архів" Олевської міської ради Житомирської області від 21.12.2022 №1157, згідно якої вона в період з 04.04.1989 по 27.05.1989 проходила виробничу практику, а в період з 05.07.1990 по 27.10.1990 - організаціно-технологічну практику в хмелерадгоспі "Хочинський" с. Хочино Олевського району Житомирської області ( після реорганізації СТОВ "Хочинське");

- архівну довідку Комунальної установи "Трудовий архів" Олевської міської ради Житомирської області від 20.06.2022 №603, згідно якої вона в період з 10.04.1991 по 31.05.2000 працювала в хмелерадгоспі ім. Кірова с. Зольня Олевського району Житомирської області (після реорганізації СТОВ ім. Кірова с. Зольня);

- акт підтвердження від 30.11.2022;

- трудову книжку серії НОМЕР_2 ;

- посвідчення потерпілої від Чорнобильської катастрофи категорії 3 серії НОМЕР_1 від 10.12.1992.

Згідно з статтею 9 Закону №796-ХІІ особами, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, є, зокрема:

1) учасники ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС - громадяни, які брали безпосередню участь у ліквідації аварії та її наслідків;

2) потерпілі від Чорнобильської катастрофи - громадяни, включаючи дітей, які зазнали впливу радіоактивного опромінення внаслідок Чорнобильської катастрофи.

При цьому, наявність у ОСОБА_1 статусу потерпілої від Чорнобильської катастрофи, підтвердженого відповідним посвідченням 3 категорії серії НОМЕР_1 від 10.12.1992, виданим Житомирською обласною державною адміністрацією, надає їй право користуватися пільгами, передбаченими Законом №796-ХІІ.

Разом з тим, визначеними в абзаці 5 пункту 2 частини 1 статті 55 Закону №796-XII умовами, які надають особі право на призначення пенсії зі зниженням пенсійного віку, є не тільки наявність статусу потерпілої від Чорнобильської катастрофи, а ще підтверджений факт проживання (роботи) такої особи у зоні гарантованого добровільного відселення станом на 01.01.1993 не менше 3-х років.

Крім цього, колегія суддів враховує, що у пункті 30 постанови від 26 липня 2023 року у справі №460/2589/20 Верховний Суд констатував, що Законом №796-ХІІ та Порядком №51 передбачено, що саме посвідчення відповідної категорії є документом, що підтверджує статус громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, та надає право користування пільгами, визначеними Законом для такої категорії.

Однак, користування пільгами визначеними Законом та наявність лише посвідчення відповідної категорії не є безумовною підставою для призначення пенсії зі зниженням віку, відповідно до ст.55 Закону №796-ХІІ.

Як встановлено судом першої інстанції, з інформації, вказаної в копії диплому серії НОМЕР_3 від 28.02.1991, та архівній довідці Поліського національного університету від 16.06.2022 №139/01-16, видно, що в період з 23.11.1985 по 01.08.1986 ОСОБА_1 була слухачем підготовчого відділення денної форми навчання Житомирського сільськогосподарського інституту, а в період з 01.09.1986 по 28.02.1991 навчалась на денній формі навчання зооінженерного факультету вказаного інституту.

Поряд з цим, місто Житомир, де знаходився Житомирський сільськогосподарський інститут, не відноситься до зони посиленого радіоекологічного контролю внаслідок аварії на Чорнобильській АЕС.

Відповідно до інформації, що зазначена в архівній довідці Поліського національного університету від 16.06.2022 №139/01-16, ОСОБА_1 в період з 03.04.1989 по 27.05.1989 була направлена на виробничу практику в хмелерадгосп "Хочинський" (с. Хочино Олевський район Житомирська область), а в період з 05.07.1990 по 27.10.1990 була направлена на організаційно-технологічну практику у вказаний хмелерадгосп.

При цьому, архівною довідкою Комунальної установи "Трудовий архів" Олевської міської ради Житомирської області від 21.12.2022 №1157, підтверджується, що позивач дійсно в період з 04.04.1989 по 27.05.1989 проходила виробничу практику, а в період з 05.07.1990 по 27.10.1990 - організаціно-технологічну практику в хмелерадгоспі "Хочинський" с. Хочино Олевського району Житомирської області (після реорганізації СТОВ "Хочинське").

Так, згідно з постановою Кабінету Міністрів України від 23.07.1991 №106 село Хочине Коростенського (Олевського) району Житомирської області відноситься до зони гарантованого добровільного відселення внаслідок аварії на Чорнобильській АЕС.

Разом з тим, колегія суддів враховує, що відомості щодо місця роботи чи навчання позивача в іншому місті або ж відомості трудової книжки не можуть спростувати факту постійного проживання позивача у зоні поселеного радіоекологічного контролю, що підтверджено відповідними довідками органу місцевого самоврядування (аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 26.07.2023 у справі 460/2589/20), оскільки виникнення права на зниження пенсійного віку законодавець пов`язує із фактом фізичного перебування особи у зоні радіоактивного забруднення у зв`язку з постійним проживанням, або у зв`язку з роботою в такій місцевості.

Верховний Суд у постанові від 11.11.2024 у справі №460/19947/23 зазначив, що оскільки навчання зазвичай є тривалим періодом, протягом якого особа постійно перебуває (проживає) в певному місці, такі періоди можуть бути прирівняні до постійного проживання або роботи в зоні радіаційного забруднення і враховані під час призначення пенсії зі зниженням пенсійного віку лише за умови, що останні безпосередньо проходили в забрудненій зоні і зазначене буде підтверджено відповідними документами, які однозначно вказують на місцезнаходження позивача у радіоактивній зоні протягом відповідного періоду (довідка з гуртожитку навчального закладу, в якому проживав позивач під час навчання; військовий квиток, довідка з військової частини про її місце дислокації або інші документи, з яких вбачається інформація про місце розташування військової частини).

Отже, період проходження особою практики на підприємстві, яке розташоване в населеному пункті, що відноситься до радіаційно забрудненої території (в даному випадку - до зони гарантованого добровільного відселення) є періодом під час якого, така особа фізично перебувала у забрудненій зоні та відповідно зазнавала впливу радіації, а тому такий період прирівнюється до періоду постійного проживанням чи роботи в такій місцевості, та відповідно підлягає зарахуванню до строку проживання/роботи в зоні гарантованого добровільного відселення при вирішенні питання щодо наявності права на призначення пенсії.

У зв`язку з цим, суд першої інстанції приходить до правильного висновку, що підтверджені архівною довідкою Поліського національного університету від 16.06.2022 №139/01-16, архівною довідкою Комунальної установи "Трудовий архів" Олевської міської ради Житомирської області від 21.12.2022 №1157 та довідкою Хочинського старостинського округу Олевської міської ради Житомирської області від 30.11.2022 №1749 періоди проходження ОСОБА_1 практики з 03.04.1989 по 27.05.1989 та з 05.07.1990 по 27.10.1990 в хмелерадгоспі "Хочинський", під час яких вона проживала в с. Хочине Коростеньского (Олевського) району Житомирської області, підлягають зарахуванню до строку проживання в зоні гарантованого добровільного відселення.

В свою чергу, у постановах від 19 вересня 2019 року у справі №556/1172/17 та від 17 червня 2020 року у справі №572/456/17 Верховний Суд сформував висновок, згідно якого виникнення права на зниження пенсійного віку законодавець пов`язує із фактом фізичного перебування особи у забрудненій зоні у зв`язку із постійним проживанням, або у зв`язку із роботою в такій місцевості. Зниження пенсійного віку залежить від рівня радіологічного забруднення місцевості та тривалості проживання в ній особи.

Отже, вказана в довідці Хочинського старостинського округу Олевської міської ради Житомирської області від 30.11.2022 №1749, ОСОБА_1 проживала в с. Хочине Коростенського району Житомирської області, яке відноситься до зони гарантованого добровільного відселення внаслідок аварії на Чорнобильській АЕС, в періоди канікул, які надавались їй під час навчання в Житомирському сільськогосподарському інституті з 23.11.1985 по 28.02.1991 не може свідчити про постійне проживання, або у зв`язку із роботою в такій місцевості.

Відомості, зазначені у довідці, про постійне місце проживання ОСОБА_1 під час канікул у с.Хочине викладені на підставі тверджень свідків. На думку суду такі твердження свідків є неналежними доказами, суд їх оцінює критично.

Згідно наявною у матеріалах справи довідкою Хочинського старостинського округу Олевської міської ради Житомирської області від 20.06.2022 №1147, ОСОБА_1 була зареєстрована та постійно проживала в с. Хочине Коростенського (Олевського) району Житомирської області, ще й в період з 28.02.1991 по 08.09.1992.

Таким чином, інформацією, вказаною в довідці від 20.06.2022 №1147 підтверджується, що станом на 01.01.1993 ОСОБА_1 прожила у зоні гарантованого добровільного відселення протягом 1 року 6 місяців 12 днів (з 28.02.1991 по 08.09.1992).

Відповідно до наявної у матеріалах справи довідки Зольнянського старостинського округу Олевської міської ради Житомирської області від 21.06.2022 №311, ОСОБА_1 в період з 08.09.1992 по даний час зареєстрована та постійно проживає в с.Сердюки Коростенського району Житомирської області.

Згідно постанови Кабінету Міністрів України від 23.07.1991 №106, село Сердюки Коростенського (Олевського) району Житомирської області відноситься до зони гарантованого добровільного відселення внаслідок аварії на Чорнобильській АЕС.

Відтак, інформацією, вказаною в довідці від 21.06.2022 №311 підтверджується, що станом на 01.01.1993 ОСОБА_1 прожила у зоні гарантованого добровільного відселення протягом 3 місяці 24 днів (з 08.09.1992 по 01.01.1993).

Слід також зазначити, що до заяви про призначення пенсії ОСОБА_1 долучала також і архівну довідку Комунальної установи "Трудовий архів" Олевської міської ради Житомирської області від 20.06.2022 №603, згідно якої вона в період з 10.04.1991 по 31.05.2000 працювала в хмелерадгоспі ім. Кірова, який знаходиться в селі Зольня Олевського району Житомирської області, що належить до зони гарантованого добровільного відселення.

Поряд із цим, згідно інформації із цієї довідки станом на 01.01.1993 ОСОБА_1 прожила у зоні гарантованого добровільного відселення протягом протягом 1 року 8 місяців 22 днів (з 10.04.1991 по 01.01.1993). Однак, суд першої інстанції обгрунтовано зауважував, що вказаний період роботи позивача в селі Зольня Олевського району Житомирської області фактично накладається із періодом її проживання з 28.02.1991 по 08.09.1992 в с. Хочине Коростенського (Олевського) району Житомирської області, зазначеним в довідці від 20.06.2022 №1147, та з періодом її проживання з 08.09.1992 по 01.01.1993 в с. Сердюки Коростенського (Олевського) району Житомирської області, зазначеним в довідці від 21.06.2022 №311.

У зв`язку із цим, вказаний в довідці від 20.06.2022 №603 період роботи ОСОБА_1 з 10.04.1991 по 01.01.1993 в хмелерадгоспі ім. Кірова (с. Зольня Олевського району Житомирської області), що знаходився на території зони гарантованого добровільного відселення, не може бути врахований при вирішенні питання дотримання позивачем передбаченої абзацом 5 пункту 2 частини 1 статті 55 Закону №796-XII умови для призначення пенсії зі зниженням пенсійного віку (умови проживання станом на 01.01.1993 в зоні гарантованого добровільного відселення не менше як протягом 3-х років), адже це приведе до подвійного врахування одного і того ж періоду до такого строку.

Вказаний строк є недостатнім для виникнення у позивача права на призначення пенсії зі зниженням пенсійного віку відповідно до абзацу 5 пункту 2 частини 1 статті 55 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи".

Зважаючи на вищевикладене, колегія суддів вважає помилковим висновок суду першої інстанції, що розглядаючи заяву ОСОБА_1 про призначення їй пенсії, Головне управлінням Пенсійного фонду України в Чернівецькій області не надало належної оцінки документам, які надавались нею разом із заявою про призначення пенсії та дійшло помилкового висновку, що її строк проживання в зоні гарантованого добровільного відселення станом на 01.01.1993 становить лише 1 рік 10 місяців 4 дні, а тому прийняте ним рішення від 26.12.2022 №69 про відмову у призначенні позивачу пенсії за віком зі зниженням пенсійного віку відповідно абзацу 5 пункту 2 частини 1 статті 55 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" є протиправним та підлягає скасуванню.

Як встановлено судом першої інстанції, в матеріалах справи відсутні докази постійного проживання або постійної роботи ОСОБА_1 у зоні гарантованого добровільного відселення з моменту аварії по 31 липня 1986 року, а тому права на початкову величину зниження пенсійного віку вона не має.

За доданими документами до страхового стажу зараховано всі періоди.

Документами підтверджено, ОСОБА_2 постійно проживає у зоні гарантованого добровільного відселення 31 рік 3 місяці 24 дні, однак станом на 01.01.1993 менше трьох років, що не дає право на зниження пенсійного віку на 6 років.

Отже, враховуючи вищевикладене, позовні вимоги ОСОБА_1 задоволенню не підлягають, оскільки у позивача відсутні умови для призначення пенсії із зменшенням пенсійного віку.

Судом першої інстанції не враховано та не взято до уваги всі вищенаведені обставини та факти даної адміністративної справи, а також вимоги чинного законодавства України, що регулюють дане спірне питання, що в свою чергу призвело до постановлення рішення з порушенням застосування норм матеріального права, а також не повного з`ясування обставин, що мають значення для справи, що призвело до неправильного вирішення справи та безпідставного задоволення вимог позивача.

Як наслідок, суд першої інстанції необґрунтовано зобов`язав Головне управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області призначити ОСОБА_1 з 21.12.2022 пенсію за віком зі зниженням пенсійного віку на 6 років відповідно до абзацу 5 пункту 2 частини 1 статті 55 Закону № 796-XII.

Відповідно до вимог ч. 1 та 2 ст. 317 Кодексу адміністративного судочинства України, підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю та ухвалення нового рішення є, зокрема, невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи та неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права. Неправильним застосуванням норм матеріального права вважається, крім іншого, неправильне тлумачення закону.

З урахуванням наведеного, колегія суддів приходить до висновку, що судом першої інстанції при вирішенні справи порушені норми матеріального права, що призвело до неправильного вирішення справи, тому, керуючись статтею 315 КАС України, рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню в частині задоволених позовних вимог з прийняттям нової постанови.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 310, 315, 317, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В:

апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області задовольнити повністю.

Рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 28 травня 2025 року скасувати в частині визнання протиправним та скасування рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області від 26.12.2022 №69 про відмову у призначенні ОСОБА_1 пенсії за віком зі зниженням пенсійного віку на 6 років відповідно до абзацу 5 пункту 2 частини 1 статті 55 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" та зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області призначити ОСОБА_1 з 21.12.2022 пенсію за віком зі зниженням пенсійного віку на 6 років відповідно до абзацу 5 пункту 2 частини 1 статті 55 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи".

В цій частині прийняти нову постанову, якою в задоволенні позову ОСОБА_1 відмовити.

В іншій частині рішення суду залишити без змін.

Постанова суду набирає законної сили з моменту прийняття та оскарженню не підлягає, крім випадків передбачених пп. "а"-"г" п.2 ч.5 ст. 328 КАС України.

Головуючий Смілянець Е. С.

Судді Драчук Т. О. Полотнянко Ю.П.