Справа № 160/27605/25
Суддя: Прудник Сергій Володимирович
Дата ухвалення: 2026-01-28 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого суддіПрудника С.В.
розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін у місті Дніпро адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,-
24.09.2025 року до Дніпропетровського окружного адміністративного суду надійшла (до відділення поштового зв`язку таку подано 21.09.2025 року) позовна заява ОСОБА_1 до військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України, в якій позивач просить суд:
- визнати протиправними дії військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України щодо відмови у виплаті одноразової грошової пропорційно часу проходження військової служби із розрахунку 1/6 від 1 млн. гривень за кожні 30 днів безпосередньої участі у бойових діях в районах ведення воєнних (бойових) дій (сумарно обчислених) на підставі абзацу 3 пункту 4 Постанови Кабінету Міністрів України від 11.02.2025 року №153 ОСОБА_1 ;
- зобов`язати військову частину НОМЕР_1 Національної гвардії України виплатити одноразову грошову допомогу пропорційно часу проходження військової служби із розрахунку 1/6 від 1 млн. гривень за кожні 30 днів безпосередньої участі у бойових діях в районах ведення воєнних (бойових) дій (сумарно обчислених) на підставі абзацу 3 пункту 4 Постанови Кабінету Міністрів України від 11.02.2025 року №153 ОСОБА_1
В обґрунтування позовних вимог позивач вказує про те, що у відповідності до абзацу 2 пункту 4 Постанови №153 у віці до 25 років уклав контракт про проходження військової служби під час воєнного стану, брав безпосередню участь зазначеним в абзаці другому цього пункту безпосередню участь у бойових діях в районах ведення воєнних (бойових) дій строком менше шести місяців станом на дату набрання чинності цією постановою, відповідно до якої винагорода виплачується пропорційно часу проходження військової служби із розрахунку 1/6 від 1 млн. гривень за кожні 30 днів безпосередньої участі у бойових діях в районах ведення воєнних (бойових) дій (сумарно обчислених). Позивач звертає увагу, що Постанова № 153 не містить жодних обмежень чи застережень відносно отримання одноразової грошової винагороди відповідно до списків військових частин Національної гвардії України. Позивач відповідає умовам, визначеним Постановою №153 для отримання одноразової грошової винагороди пропорційно часу проходження військової служби із розрахунку 1/6 від 1 млн. гривень за кожні 30 днів безпосередньої участі у бойових діях в районах ведення воєнних (бойових) дій (сумарно обчислених).
27.11.2025 року від представника військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України до суду надійшов відзив на позовну заяву, в якому представник відповідача заперечив щодо задоволення позовних вимог. В обґрунтування своєї правової позиції представник відповідача зазначив про наступне. Відповідно до витягу з наказу командира військової частини (по стройовій частині) від 04.11.2020 року №222, зараховано в списки особового складу військової частини та на всі види забезпечення військовослужбовця строкової служби, який прибув з ІНФОРМАЦІЯ_1 з 04.11.2021 року солдата ОСОБА_1 . Відповідно до витягу з наказу командира військової частини (по стройовій частині) від 05.06.2023 року №162, прийнято на військову службу за контрактом солдата ОСОБА_1 наказом командира військової частини від 02.06.2023 №40 о/с з укладенням контракту про проходження військової служби в Національній гвардії України строком на 3 роки з 02 червня 2023 року по 02 червня 2026 року. Як можна проаналізувати з довідки від військової частини про безпосередню участь особи у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, Позивач у період з 13.11.2024 по 17.02.2025 брав участь у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України. В той час як головною умовою, відповідно до Постанови №153 є не лише особи, які до набрання чинності цією постановою у віці до 25 років були прийняті або призвані на військову службу під час воєнного стану, введеного Указом Президента України Про введення воєнного стану в Україні від 24 лютого 2022 р. № 64, затвердженим Законом України Про затвердження Указу Президента України Про введення воєнного стану в Україні від 24 лютого 2022 р. № 2102-IX, а й безпосередня участь у таких заходах, строком не менше шести місяців станом на дату набрання чинності цією Постановою тобто до 11 лютого 2025 р.
За відомостями з витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 24.09.2025 року, зазначена вище справа була розподілена та 25.09.2025 року передана судді Пруднику С.В.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 29.09.2025 року вказану позовну заяву було залишено без руху через невідповідність вимогам ст. ст. 160, 161 КАС України.
У встановлений ухвалою суду від 29.09.2025 року строк позивач усунув недоліки адміністративного позову.
11.11.2025 року ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду прийнято до свого провадження означену позовну заяву та відкрито провадження в адміністративній справі.
28.01.2026 року ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду продовжено строк розгляду даної справи на 30 днів.
Вивчивши та дослідивши всі матеріали справи та надані докази, а також проаналізувавши зміст норм матеріального права, що регулюють спірні правовідносини, з`ясувавши всі обставини справи, оцінивши докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, суд дійшов наступних висновків.
Судом встановлено, матеріалами справи підтверджено, що позивач, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 є учасником бойових дій, про що свідчить копія посвідчення Головного управління Національної гвардії України від 06.03.2025 року (Серія НОМЕР_2 ).
Так, між Міністерством оборони України в особі командира військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України підполковника ОСОБА_2 та ОСОБА_1 укладено контракт про проходження військової служби у Національній гвардії України на посадах осіб сержантського складу строком на 3 роки.
Відповідно до витягу з наказу командира військової частини (по стройовій частині) від 04.11.2020 року №222, зараховано в списки особового складу військової частини та на всі види забезпечення військовослужбовця строкової служби, який прибув з ІНФОРМАЦІЯ_1 з 04.11.2021 року солдата ОСОБА_1 .
Відповідно до витягу з наказу командира військової частини (по стройовій частині) від 05.06.2023 року №162, прийнято на військову службу за контрактом солдата ОСОБА_1 наказом командира військової частини від 02.06.2023 №40 о/с з укладенням контракту про проходження військової служби в Національній гвардії України строком на 3 роки з 02 червня 2023 року по 02 червня 2026 року.
Відповідно до довідки військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України від 09.06.2025 року №186 про безпосередню участь особи у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України сержант ОСОБА_1 , контролер 3-го відділення 1-го взводу контролерів спеціальної комендатури (з охорони спеціальних вантажів, в тому числі ядерних матеріалів при їх перевезенні, ІНФОРМАЦІЯ_2 дійсно в період з 13.11.2024 року по 17.02.2025 року брав участь у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, перебуваючи в Донецька обл., Покровський район, с. Єлизиватівка, с. Новоторецьке. Підстава: 1. Витяг з журналу бойових дій НОМЕР_3 батальйону оперативного призначення НОМЕР_4 бригади оперативного призначення Національної гвардії України від 14.11.2024 №462дск за 22.11.2024. 2. Наказ командира в/ч НОМЕР_1 від 12.11.2024 №330 (с/ч) (про убуття особового складу в службове відрядження для участі у заходах). 3. Накази командира в/ч НОМЕР_1 від 10.01.2025 №36, від 06.03.2025 №212 (про оголошення періодів участі у заходах для виплати додаткової винагороди в розмірі 100 000 грн.).
Як зазначає позивач у поданій до суду позовній заяві, останнім було подано рапорт до Командування ВЧ НОМЕР_1 , в якому просив: Керуючись абз.2 п.4 «Постанови КМУ №153 від 11.02.2025 року Про реалізацію експериментального проекту щодо підвищення мотивації до проходження окремими категоріями громадян України військової служби у Збройних Силах під час воєнного стану виплатити винагороду як військовослужбовцю, який брав безпосередню участь у бойових діях в районах ведення воєнних (бойових) дій строком менше шести місяців станом на дату набрання чинності цією постанови пропорційно часу проходження військової служби із розрахунку 1/6 від 1 млн. гривень за кожні 30 днів безпосередньої участі у бойових діях в районах ведення воєнних (бойових) дій (сумарно обчислених).
Відповідач листом №2/21/12-Г-10 від 31.07.2025 року повідомив, що: Командуванням військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України розглянуто Ваш рапорт (вхідний від 03.07.2025 №Г-22) щодо виплати Вам додаткової винагороди відповідно до постанови КМУ від 11.02.2025 №153 ««Про реалізацію експериментального проекту щодо підвищення мотивації до проходження окремими категоріями громадян України військової служби у Збройних Силах під час воєнного стану». ОСОБА_3 рапорт інформуємо про наступне. Відповідно до статті 1 Закону України «Про Національну гвардію України» Національна гвардія України є військовим формуванням правоохоронним з правоохоронними функціями, що входить до системи Міністерства внутрішніх справ України і призначено для виконання завдань із захисту та охорони життя, прав, свобод і законних інтересів громадян, суспільства, держави від злочинних та інших протиправних посягань, охорони громадського порядку та забезпечення громадської безпеки, а також у взаємодії з правоохоронними органами - із забезпечення державної безпеки, захисту державного кордону, припинення терористичної діяльності, діяльності незаконних воєнізованих або збройних формувань (груп) терористичних організацій, організаційних груп та злочинних організацій. Так, у відповідності до постанови від 11.02.2025 р. №153 Метою експериментального проекту є підвищення рівня укомплектованості особовим складом бойових військових частин (підрозділів) Збройних Сил, Національної гвардії та Держприкордонслужби шляхом удосконалення механізму залучення громадян України віком від 18 до 25 років до проходження військової служби за контрактом та створення додаткових мотиваційних чинників для цього. Відтак, наказом КНГУ від 09.04.2025 №418 «Про визначення військових частин Національної гвардії України, які є учасниками експериментального проекту при прийомі громадян України віком від 18 до 25 років, які приймаються на військову службу за контрактом на посади рядового складу» було визначено військові частини, які є учасниками даного експериментального проекту, однак військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України в даному переліку не має. Також, наказом КНГУ від 20.05.2025 року №519 «Про внесення змін до наказу командувача Національної гвардії України від 09.04.2025 року №418» було доповнено військові частини, які беруть участь в зазначеному експериментальному проекті, однак знову таки, військової частини НОМЕР_5 Національної Гвардії України в зазначених змінах не має. Так, нормами статті 19 Конституції України встановлено, Правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Не погодившись з бездіяльністю відповідача щодо відмови у виплаті одноразової грошової винагороди у розмірі 1 млн. гривень на підставі п. 4 Постанови КМУ від 11 лютого 2025 року №153 «Про реалізацію експериментального проекту щодо підвищення мотивації до проходження окремими категоріями громадян України військової служби у Збройних Силах, Національній гвардії та Державній прикордонній службі під час воєнного стану», позивач звернувся до суду з даним позовом.
Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам та аргументам учасників справи, суд виходить з такого.
Частиною 2 статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відповідно до частин 1-3статті 1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» від 25.03.1992 №2232-XII(далі - Закон №2232-XII) захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України є конституційним обов`язком громадян України. Військовий обов`язок установлюється з метою підготовки громадян України до захисту Вітчизни, забезпечення особовим складом Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань, а також правоохоронних органів спеціального призначення та Державної спеціальної служби транспорту, посади в яких комплектуються військовослужбовцями. Військовий обов`язок включає у тому числі проходження військової служби.
Указом Президента України № 64/2022 від 24.02.2022, у зв`язку з військовою агресією держави-терориста російської федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану» постановлено ввести в Україні воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб. У подальшому строк дії воєнного часу неодноразово продовжувався та триває на дату розгляду даної справи. Отже, як у спірний період, так і нас час розгляду даної справи на території України діє особливий період.
Пунктом 1 Постанови Кабінету Міністрів України №453 вирішено погодитися з пропозицією Міністерства оборони та Міністерства внутрішніх справ стосовно реалізації протягом двох років з дня, що настає за днем набрання чинності цією постановою, експериментального проекту щодо підвищення мотивації до проходження окремими категоріями громадян України військової служби у Збройних Силах, Національній гвардії та Державній прикордонній службі під час воєнного стану (далі - експериментальний проект).
Постановою Кабінету Міністрів України від 11.02.2025 №153 «Про реалізацію експериментального проекту щодо підвищення мотивації до проходження окремими категоріями громадян України військової служби у Збройних Силах під час воєнного стану» вирішено погодитись з пропозицією Міністерства оборони стосовно реалізації протягом двох років з дня, що настає за днем набрання чинності цією постановою, експериментального проекту щодо підвищення мотивації до проходження окремими категоріями громадян України військової служби у Збройних Силах під час воєнного стану (далі - експериментальний проект) (далі- Постанова №153).
Пунктом 3 Постанови №153 установлено, що:
1) учасниками експериментального проекту є: громадяни України віком від 18 до 25 років, які приймаються на військову службу за контрактом до Збройних Сил на посади рядового складу; Збройні Сили; Міністерство оборони; військові частини, визначені Генеральним штабом Збройних Сил;
2) координатором експериментального проекту є Міністерство оборони;
3) фінансування експериментального проекту здійснюється за рахунок коштів державного бюджету.
Пунктом 4 Постанови №153 установлено, що громадянам України з числа осіб рядового, сержантського і старшинського складу Збройних Сил, інших утворених відповідно до законів України військових формувань, а також правоохоронних органів спеціального призначення, які до набрання чинності цією постановою у віці до 25 років були прийняті або призвані на військову службу під час воєнного стану, введеного Указом Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" від 24 лютого 2022 р. № 64, затвердженим Законом України "Про затвердження Указу Президента України Про введення воєнного стану в Україні" від 24 лютого 2022 р.№ 2102-IX, проходять військову службу та брали безпосередню участь у бойових діях в районах ведення воєнних (бойових) дій, зокрема на тимчасово окупованій Російською Федерацією території України, на території між позиціями сил оборони та позиціями військ держави-агресора, на території держави-агресора (далі - бойові дії в районах ведення воєнних (бойових) дій), строком, що за сукупністю становить не менше шести місяців станом на дату набрання чинності цією постановою, виплачується одноразова грошова винагорода за тривалість проходження служби в бойових умовах (далі - винагорода) у розмірі 1 млн. гривень;
військовослужбовцям, зазначеним в абзаці другому цього пункту, які брали безпосередню участь у бойових діях в районах ведення воєнних (бойових) дій строком менше шести місяців станом на дату набрання чинності цією постановою, винагорода виплачується пропорційно часу проходження військової служби із розрахунку 1/6 від 1 млн. гривень за кожні 30 днів безпосередньої участі у бойових діях в районах ведення воєнних (бойових) дій (сумарно обчислених); (абзац 3)
військовослужбовцям, зазначеним в абзаці другому цього пункту, які брали безпосередню участь у бойових діях в районах ведення воєнних (бойових) дій строком менше шести місяців станом на дату набрання чинності цією постановою у зв`язку із наявністю у них захворювань, поранень (травм, контузій, каліцтв), одержаних під час захисту Вітчизни, або їх перебуванням та звільненням з полону (крім тих, які добровільно здалися в полон) винагорода виплачується в повному обсязі;
військовослужбовцям, зазначеним в абзацах другому та третьому цього пункту у разі, коли вони притягувалися до кримінальної відповідальності, два або більше разів притягувалися до адміністративної відповідальності за вчинення військового адміністративного правопорушення або на підставі письмового наказу до дисциплінарної відповідальності за порушення військової дисципліни, які враховуються для оцінки стану дисципліни і строк дії дисциплінарних стягнень за які не закінчився, винагорода не виплачується;
виплата винагороди здійснюється також військовослужбовцям, зазначеним в абзаці другому цього пункту, які відповідають вимогам щодо виплати винагороди, зазначеним в абзаці другому цього пункту, та:
були прийняті на військову службу за контрактом під час воєнного стану, з числа осіб, які проходили строкову військову службу;
проходили військову службу і були атестовані до присвоєння первинного офіцерського звання офіцерського складу молодший лейтенант;
проходили військову службу, мали спеціальні звання або класні чини та були переатестовані до присвоєння офіцерського звання.
З положень абз. 2 п. 4 Постанови №153 слідує, що кваліфікуючими умовами для набуття права на отримання одноразової грошової винагороди за тривалість проходження служби в бойових умовах у порядку п. 4 постанови КМУ від 11.02.2025 року №153 є одночасна сукупність таких факторів як:
1) належність здобувача виплати до осіб рядового, сержантського і старшинського складу Збройних Сил;
2) призов або прийняття здобувача виплати на військову службу у віці до 25 років;
3) особиста та безпосередня участь здобувача виплати у бойових діях в районах ведення воєнних (бойових) дій, що за сукупністю становить не менше шести місяців станом на дату набрання чинності цією постановою.
Приписами частини 6 статті 2 Закону № 2232-XII передбачено, зокрема такі види військової служби: військова служба за призовом під час мобілізації, на особливий період та військова служба за контрактом осіб рядового складу.
Як встановив суд, позивач був призваний на військову службу за мобілізацією під час дії воєнного стану, а отже він є учасником експериментального проекту, учасником якого може бути громадяни України віком від 18 до 25 років, які приймаються на військову службу за контрактом до Збройних Сил на посади рядового складу, зокрема шляхом призову під час мобілізації.
Окрім того, суд звертає увагу, що відповідно до довідки військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України від 09.06.2025 року №186 про безпосередню участь особи у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України сержант ОСОБА_1 , контролер 3-го відділення 1-го взводу контролерів спеціальної комендатури (з охорони спеціальних вантажів, в тому числі ядерних матеріалів при їх перевезенні, ІНФОРМАЦІЯ_2 дійсно в період з 13.11.2024 року по 17.02.2025 року брав участь у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, перебуваючи в Донецька обл., Покровський район, с. Єлизиватівка, с. Новоторецьке. Підстава: 1. Витяг з журналу бойових дій 4-го батальйону оперативного призначення НОМЕР_4 бригади оперативного призначення Національної гвардії України від 14.11.2024 №462дск за 22.11.2024. 2. Наказ командира в/ч НОМЕР_1 від 12.11.2024 №330 (с/ч) (про убуття особового складу в службове відрядження для участі у заходах). 3. Накази командира в/ч НОМЕР_1 від 10.01.2025 №36, від 06.03.2025 №212 (про оголошення періодів участі у заходах для виплати додаткової винагороди в розмірі 100 000 грн.).
Суд вважає, що надана позивачем довідка від 09.06.2025 року №186 є беззаперечним підтвердженням безпосередньої участі позивача у бойових діях в районах ведення воєнних (бойових) дій, зокрема на тимчасово окупованій російською федерацією території України, на території між позиціями сил оборони та позиціями військ держави-агресора, на території держави-агресора.
При цьому, розрахувавши за вказаною довідкою кількість днів безпосередньої участі позивача в бойових діях, суд встановив, що станом на 17.02.2025, сукупний строк участі позивача у наведених заходах також складає менше шести місяців, що відповідає умовам для виплати спірної одноразової грошової винагороди, визначеним Постановою № 153, а саме, у порядку, встановленому абзацом 3 пункту 4 цієї Постанови.
Разом з тим, відповідач відмовив позивачу у відповідній виплаті з тих підстав, що однією з обов`язкових умов для виплати спірної одноразової грошової винагороди є те, що особа повинна проходити військову службу.
Відповідно до частини 1 статті 9 Закону України «Про соціальний захист військовослужбовців»(далі також Закон №2011-XII) держава гарантує військовослужбовцям достатнє матеріальне, грошове та інші види забезпечення в обсязі, що відповідає умовам військової служби, стимулює закріплення кваліфікованих військових кадрів.
Згідно з частиною 2 статті 9 Закону №2011-ХІІ до складу грошового забезпечення входять: посадовий оклад, оклад за військовим званням; щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія); одноразові додаткові види грошового забезпечення.
Відповідно до частини 4 статті 9 Закону №2011-ХІІ грошове забезпечення виплачується у розмірах, що встановлюються Кабінетом Міністрів України, та повинно забезпечувати достатні матеріальні умови для комплектування Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань та правоохоронних органів кваліфікованим особовим складом, враховувати характер, умови служби, стимулювати досягнення високих результатів у службовій діяльності. Порядок виплати грошового забезпечення визначається Міністром оборони України, керівниками центральних органів виконавчої влади, що мають у своєму підпорядкуванні утворені відповідно до законів України військові формування та правоохоронні органи, керівниками розвідувальних органів України.
Згідно з пунктом 2 розділу І Інструкції про порядок виплати грошового забезпечення та одноразової грошової допомоги при звільненні військовослужбовцям Національної гвардії України та іншим особам, затвердженого наказом Міністерства внутрішніх справ України 15.03.2018 №200 (далі також Інструкція №200) до складу грошового забезпечення військовослужбовців (крім курсантів вищих військових навчальних закладів із числа осіб, які не перебували на військовій службі перед зарахуванням на навчання) входять: Абзац другий пункту 2 розділу I в редакції Наказу Міністерства внутрішніх справ № 369 від 30.05.2025 - застосовується з 01 березня 2025 року посадовий оклад, оклад за військовим званням; щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія); одноразові додаткові види грошового забезпечення.
Як вже зазначав суд, Постановою №153 передбачено виплату одноразової грошової винагороди за тривалість проходження служби в бойових умовах.
З урахуванням викладеного суд висновує, що до одноразових додаткових видів грошового забезпечення, передбачених Інструкцією №200, відноситься одноразова грошова винагорода, встановлена Постановою №153.
Відповідно до пункту 3 розділу І Інструкції №200 грошове забезпечення військовослужбовцям виплачується у військових частинах за місцем служби, крім тих, які зараховані на фінансове забезпечення до інших військових частин за дозволом командувача Національної гвардії України.
Таким чином, оскільки одноразова грошова винагорода, передбачена Постановою №153, входить до складу грошового забезпечення військовослужбовця Національної гвардії України, відтак вона повинна була бути виплачена позивачу під час проходження ним служби.
На думку суду, бездіяльність відповідача зумовила порушення соціальних прав позивача, визначених Законом №2011-ХІІ.
Тому з метою ефективного захисту порушених прав позивача, суд дійшов висновку зобов`язати військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України нарахувати та виплатити на користь ОСОБА_1 одноразову грошову винагороду, передбачену Постановою Кабінету Міністрів України від 11.02.2025 №153 «Про реалізацію експериментального проекту щодо підвищення мотивації до проходження окремими категоріями громадян України військової служби у Збройних Силах під час воєнного стану», пропорційно часу проходження військової служби ОСОБА_1 із розрахунку 1/6 від 1 млн. гривень за кожні 30 днів безпосередньої участі у бойових діях в районах ведення воєнних (бойових) дій (сумарно обчислених), з урахуванням безпосередньої участі ОСОБА_1 в бойових діях за період з 13.11.2024 року по 17.02.2025 року.
Позовні вимоги про стягнення одноразової грошової допомоги є передчасними, оскільки така ще не була нарахована.
Таким чином, суд дійшов висновку про задоволення позову частково.
Частиною 2 ст. 2 КАС України, передбачено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.
Відповідно до частин першої та другої статті 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст. 78 цього Кодексу.
В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Враховуючи вищевикладене, з`ясувавши та перевіривши всі фактичні обставини справи, об`єктивно оцінивши докази, що мають юридичне значення, враховуючи основні засади адміністративного судочинства, вимоги законодавства України, суд вважає, що відповідачем не доведено правомірності своїх дій щодо відмови у призначенні допомоги на проживання внутрішньо переміщеним особам, а тому наявні правові підстави для часткового задоволення позову.
У зв`язку з тим, що позивач звільнений від сплати судового збору та відсутні докази понесення ним інших судових втрат, жодні судові витрати не належать розподілу та стягненню з відповідача.
Керуючись ст. ст. 2, 77, 78, 139, 242-243, 245-246, 258, 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
Позовну заяву ОСОБА_1 до військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії задовольнити частково.
Визнати протиправними дії військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України щодо відмови у виплаті одноразової грошової пропорційно часу проходження військової служби із розрахунку 1/6 від 1 млн. гривень за кожні 30 днів безпосередньої участі у бойових діях в районах ведення воєнних (бойових) дій (сумарно обчислених) на підставі абзацу 3 пункту 4 Постанови Кабінету Міністрів України від 11.02.2025 року №153 ОСОБА_1 .
Зобов`язати військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України нарахувати та виплатити на користь ОСОБА_1 одноразову грошову винагороду, передбачену Постановою Кабінету Міністрів України від 11.02.2025 №153 «Про реалізацію експериментального проекту щодо підвищення мотивації до проходження окремими категоріями громадян України військової служби у Збройних Силах під час воєнного стану», пропорційно часу проходження військової служби ОСОБА_1 із розрахунку 1/6 від 1 млн. гривень за кожні 30 днів безпосередньої участі у бойових діях в районах ведення воєнних (бойових) дій (сумарно обчислених), з урахуванням безпосередньої участі ОСОБА_1 в бойових діях за період з 13.11.2024 року по 17.02.2025 року.
У задоволенні решти позовних вимог - відмовити.
Судові витрати розподілу не підлягають.
Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в строки, передбачені статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя С. В. Прудник