Справа № 160/316/25
Суддя: Суховаров А.В.
Дата ухвалення: 2026-01-27 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

27 січня 2026 року справа 160/316/25

Третій апеляційний адміністративний суду складі колегії:

головуючий суддя Суховаров А.В.

судді Головко О.В., Ясенова Т.І.,

розглянувши у письмовому провадженні в м.Дніпрі апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 22.10.2025 (суддя Кучугурна Н.В.) в адміністративній справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області про призначення пенсії

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 03.01.2025 звернувся до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області, в якому просить; визнати протиправною відмову у призначенні пенсії на пільгових умовах; зобов`язати зарахувати до пільгового стажу періоди роботи за списком №1 з 01.11.2002 по 03.06.2003 у ВАТ «Артель старателей Новая» Магаданської області Російської Федерації, з 22.06.2005 по 05.10.2005, з 06.10.2005 по 15.02.2006, з 27.05.2006 по 05.10.2006, з 06.10.2006 по 01.11.2006, з 20.04.2007 по 27.11.2007, з 07.06.2008 по 24.12.2008, з 21.11.2009 по 19.07.2010, 18.02.2011 по 23.10.2011 в ТОВ «Агат» Магаданської області Російської Федерації; з 02.07.2012 по 15.12.2012 в ТОВ «Нявленга» Магаданської області Російської Федерації; з 12.04.2013 по 07.10.2013, з 04.06.2014 по 02.12.2014, з 08.06.2015 по 18.03.2016, з 01.12.2016 по 07.06.2017, з 02.12.2017 по 23.05.2018, з 23.11.2018 по 24.04.2019, з 25.11.2019 по 19.11.2020, з 12.07.2021 по 08.01.2022 в ТОВ «Агат» Магаданської області Російської Федерації та призначити ОСОБА_1 пенсію на пільгових умовах на підставі пункту «а» частини 1 статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» з дня звернення за призначенням пенсії з 27.06.2024.

Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 22.10.2025 позов задоволений частково: визнано протиправним та скасувати рішення ГУ ПФУ в Харківській області №07 від 05.07.2024 про відмову ОСОБА_1 у призначенні пенсії на пільгових умовах, у частині відмови у призначенні пенсії і в частині підстав незарахування до страхового стажу періодів роботи у Російській Федерації; зобов`язано ГУ ПФУ в Харківській області зарахувати до страхового стажу ОСОБА_1 періоди роботи з 01.11.2002 по 03.06.2003 у ВАТ «Артель старателей Новая» Магаданської області Російської Федерації, з 22.06.2005 по 05.10.2005, з 06.10.20 05 по 15.02.2006, з 27.05.2006 по 05.10.2006, з 06.10.2006 по 01.11.2006, з 26.04.2007 по 27.11.2007, з 07.06.2008 по 24.12.2008, з 21.11.2009 по 19.07.2010, 18.02.2011 по 23.10.2011 в ТОВ «Агат» Магаданської області Російської Федерації; з 02.07.2012 по 15.12.2012 в ТОВ «Нявленга» Магаданської області Російської Федерації; з 12.04.2013 по 07.10.2013, з 04.06.2014 по 02.12.2014, з 08.06.2015 по 18.03.2016, з 01.12.2016 по 07.06.2017, з 02.12.2017 по 23.05.2018, з 23.11.2018 по 24.04.2019, з 25.11.2019 по 13.11.2020, з 12.07.2021 по 08.01.2022 в ТОВ «Агат» Магаданської області Російської Федерації; зобов`язано ГУ ПФУ в Харківській області повторно розглянути заяву від 27.06.2024 ОСОБА_1 про призначення пенсії за віком на пільгових умовах за списком №1 відповідно до пункту 1 частини 2 стаття 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування»), з урахуванням висновків суду, викладених у цьому рішенні; в задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено.

В апеляційній скарзі ГУ ПФУ в Харківській області просить рішення суду скасувати та відмовити в задоволені позовних вимог. Посилається на те, що правовідносини у галузі пенсійного забезпечення між Україною та країнами Співдружності Незалежних Держав, в тому числі і з Російською Федерацією, здійснювалися на підставі Угоди про гарантії прав громадян держав-учасниць Співдружності Незалежних Держав у галузі пенсійного забезпечення від 13.03.1992. Оскільки з 01.01.2023 Російською Федерацією припинена участь в Угоді, позивачка не має права на зарахування періоду роботи на території Російської Федерації.

Переглядаючи справу, колегія суддів виходить з наступного:

ОСОБА_1 27.06.2024 звернувся до органів пенсійного фонду із заявою про призначення пенсії за віком на пільгових умовах за списком №1.

Рішенням ГУ ПФУ в Харківській області №07 від 05.07.2024 відмовлено у призначенні пенсії. До пільгового стажу роботи зараховано всі періоди. До загального страхового стажу роботи не зараховано періоди роботи в Російській Федерації згідно трудової книжки НОМЕР_1 від 21.05.1991, з 01.11.2002 по 03.03.2003 та згідно довідок №106 та №107 від 23.11.2020, №11 від 13.11.2020, №3 від 13.11.2020 так як з 01.01.2023 Російська Федерація припинила участь в Угоді про гарантії прав громадян держав-учасниць Співдружності Незалежних держав у галузі пенсійного забезпечення від 13.03.1992. Пенсії громадянам, які проживали/працювали на території Російської Федерації, призначаються на умовах, визначених Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». При цьому до страхового стажу зараховуються періоди роботи (служби) на території РСФСР по 31.12.1991.

Відповідно до статті 62 Закону України «Про пенсійне забезпечення» основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Пунктом 3 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №637 від 12.08.1993 встановлено, що за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.

Відповідно пункту 1.1 Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників, затвердженої спільним наказом Міністерства праці України, Міністерства юстиції України, Міністерства соціального захисту населення України №58 від 29.07.1993, трудова книжка є основним документом про трудову діяльність працівника.

Одним із міжнародних договорів з питань пенсійного забезпечення, який підписала Україна, стала багатостороння Угода про гарантії прав громадян держав-учасниць Співдружності Незалежних держав в галузі пенсійного забезпечення від 13.03.1992, зобов`язання за якою взяли на себе дев`ять держав - учасниць СНД, в тому числі Україна та Російської Федерації.

Відповідно до статей 5, 6 Угода поширюється на всі види пенсійного забезпечення громадян, які встановлені або будуть встановлені законодавством держав - учасниць Угоди. Призначення пенсій громадянам держав - учасниць Угоди проводиться за місцем проживання. Для встановлення права на пенсію, в тому числі пенсію на пільгових умовах і за вислугу років, громадянам держав - учасниць Угоди враховується трудовий стаж, набутий на території будь-якої з цих держав, а також на території колишнього СРСР за час до набуття чинності цією Угодою. Обчислення пенсій проводиться з заробітку (доходу) за періоди роботи, які зараховуються до трудового стажу.

Згідно статті 11 Угоди необхідні для пенсійного забезпечення документи, видані у належному порядку на території держав - учасниць Співдружності Незалежних Держав і держав, що входили до складу СРСР або до 1 грудня 1991 року, приймаються на території держав - учасниць Співдружності без легалізації.

Відповідно до статті 13 Угоди кожний учасник цієї Угоди може вийти з неї, направивши відповідне письмове повідомлення депозитарію. Дія Угоди стосовно цього учасника припиняється після закінчення шести місяців з дня отримання депозитарієм такого повідомлення.

Пенсійні права громадян держав-учасниць Співдружності, що виникли відповідно до положень цієї Угоди, не втрачають своєї сили і в разі виходу із Угоди держави-учасниці, на території якої вони проживають.

Постановою КМУ №1328 від 29.11.2022 Україна постановлено вийти з Угоди про гарантії прав громадян держав - учасниць Співдружності Незалежних Держав у галузі пенсійного забезпечення, вчиненої 13.03.1992 у м. Москві. Міністерству закордонних справ в установленому порядку повідомити депозитарію про вихід з Угоди, зазначеної в пункті 1 цієї постанови.

Листом Міністерства закордонних справ України №72/14-612-108210 від 29.12.2022 повідомлено Міністерство юстиції України, що відповідно до пункту 11 Порядку ведення Єдиного державного реєстру нормативно-правових актів та користування ним, затвердженого Постановою КМУ №376 від 23.04.2001 (зі змінами), після письмового повідомлення Виконавчого комітету Співдружності Незалежних Держав про рішення української сторони вийти з Угоди про гарантії прав громадян держав-учасниць Співдружності Незалежних Держав у галузі пенсійного забезпечення, яка вчинена 13.03.1992, зазначений міжнародний договір України припинить свою дію для України 19.06.2023.

Міністерство юстиції України своїм повідомленням від 10.01.2023, яке опубліковане у Офіційному віснику України 10.01.2023, підтвердило припинення Угоди про гарантії прав громадян держав-учасниць Співдружності Незалежних Держав у галузі пенсійного забезпечення від 13.03.1992 для України 19.06.2023.

У Рішенні від 09.02.1999 №1-рп/99 Конституційний Суд України зазначив, що за загальновизнаним принципом права, закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі. Цей принцип закріплений у частині першій статті 58 Конституції України, за якою дію нормативно-правового акта в часі треба розуміти так, що вона починається з моменту набрання цим актом чинності і припиняється з втратою ним чинності, тобто до події, факту застосовується той закон або інший нормативно-правовий акт, під час дії якого вони настали або мали місце.

З урахуванням викладеного колегія суддів констатує, що на час трудової діяльності позивача у спірний період Угода була чинною, а тому її положення протиправно не були застосовані ГУ ПФУ в Харківській області.

Колегія суддів погоджується в висновком суду першої інстанції, що рішенням ГУ ПФУ в Харківській області протиправно відмовлено у призначенні пенсії з мотивів не зарахування до страхового стажу періодів роботи у Російській Федерації.

З урахуванням доводів і заперечень сторін, наданих ними доказів, колегія суддів дійшла висновку, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись статтями 241-244, 315, 316, 321, 322 КАС України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області залишити без задоволення, а рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 22.10.2025 без змін.

Постанова набирає законної сили 27.01.2026 та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом 30 днів у випадках, передбачених пунктом 2 частини 5 статті 328 КАС України.

Головуючий суддя А.В. Суховаров

судді О.В. Головко

судді Т.І. Ясенова