Справа № 420/35782/25
Суддя: Радчук А.А.
Дата ухвалення: 2026-01-26 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 січня 2026 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Радчука А.А., розглянувши в порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження справу за позовом ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Головного управління Національної поліції в Одеській області (вул. Академіка Філатова, 15а, м. Одеса, 65080, ) про визнання протиправної бездіяльності, зобов`язанні вчинити дії,

В С Т А Н О В И В:

До суду надійшов адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Одеській області, у якому позивач просить суд:

визнати протиправною бездіяльність Головного управління Національної поліції в Одеській області (65014, м. Одеса, вул. Єврейська, 12; ) щодо ненарахування та невиплати ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; РНОКПП: НОМЕР_1 ; паспорт НОМЕР_2 ) грошової компенсації за невикористані дні щорічних основної та додаткової оплачуваних відпусток загальною кількістю 111 діб, а саме: 04 доби щорічних основної та додаткової оплачуваних відпусток за 2015 рік; 22 доби щорічних основної та додаткової оплачуваних відпусток за 2017 рік; 10 діб щорічної додаткової оплачуваної відпустки за 2018 рік; 30 діб щорічних основної та додаткової оплачуваних відпусток за 2019 рік; 45 діб щорічних основної та додаткової оплачуваних відпусток за 2020 рік, виходячи з розміру грошового забезпечення на день звільнення зі служби;

зобов`язати Головне управління Національної поліції в Одеській області (65014, м. Одеса, вул. Єврейська, 12; ) нарахувати та виплатити ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; РНОКПП: НОМЕР_1 ; паспорт НОМЕР_2 ) грошову компенсацію за невикористані дні щорічних основної та додаткової оплачуваних відпусток загальною кількістю 111 діб, а саме: 04 доби щорічних основної та додаткової оплачуваних відпусток за 2015 рік; 22 доби щорічних основної та додаткової оплачуваних відпусток за 2017 рік; 10 діб щорічної додаткової оплачуваної відпустки за 2018 рік; 30 діб щорічних основної та додаткової оплачуваних відпусток за 2019 рік; 45 діб щорічних основної та додаткової оплачуваних відпусток за 2020 рік, виходячи з розміру грошового забезпечення на день звільнення зі служби.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що позивач проходив службу в органах внутрішніх справ, а з 07.11.2015 - в Національній поліції України. Згідно наказу Головного управління Національної поліції в Одеській області від 29.01.2021 № 114о/с, позивача звільнено зі служби в поліції за пунктом 2 частини 1 статті 77 Закону України «Про Національну поліцію» (через хворобу). У наказі від 29.01.2021 № 114о/с зазначено виплатити грошову компенсацію за 03 доби невикористаної чергової відпустки за період роботи з 01 січня 2021 року по день звільнення. Проте, як вважає позивач, у наказі від 29.01.2021 № 114о/с не зазначено кількість діб невикористаних щорічних основної та додаткової оплачуваних відпусток за період з 2015 по 2020 роки та у день звільнення позивачу не виплачено грошову компенсацію за всі невикористані під час проходження служби дні таких відпусток.

10.09.2025 представник позивача звернувся до відповідача з адвокатським запитом про надання інформації щодо кількості невикористаних днів щорічної основної та додаткової оплачуваних відпусток поліцейського за 2015, 2016, 2017, 2018, 2019, 2020 роки. Відповідач надав відповідь від 15.09.2025, в якій зазначено, що невикористані щорічні основна та додаткова оплачувані відпустки за період проходження служби в Головному управління Національної поліції в Одеській області позивача становлять: - 04 доби щорічних основної та додаткової оплачуваних відпусток за 2015 рік; - 22 доби щорічних основної та додаткової оплачуваних відпусток за 2017 рік; - 10 діб щорічної додаткової оплачуваної відпустки за 2018 рік; - 30 діб щорічних основної та додаткової оплачуваних відпусток за 2019 рік; - 45 діб щорічних основної та додаткової оплачуваних відпусток за 2020 рік. Пізніше представник позивача звернувся до відповідача із заявою про виплату грошової компенсації за невикористані ним дні щорічної основної та додаткової оплачуваних відпусток за 2015, 2017, 2018, 2019, 2020 роки у загальній кількості 111 днів. 07.10.2025 з управління фінансового забезпечення та бухгалтерського обліку Головного управління Національної поліції в Одеській області надійшла відповідь на заяву, де зазначено, що правові підстави для задоволення заяви відсутні.

Вважаючи протиправною бездіяльність Головного управління Національної поліції в Одеській області щодо невиплати грошової компенсації за невикористані дні щорічних основної та додаткової оплачуваних відпусток загальною кількістю 111 діб, позивач звернувся до суду з даним позовом.

У своїх доводах позивач посилається на те, що виплата грошової компенсації за невикористану відпустку передбачена пунктом 8 розділу ІІІ Порядку № 260, оскільки законом не виключаються випадки, коли поліцейським відпустка не буде використана протягом календарного року. Отже, у випадку звільнення особи з органів Національної поліції України їй виплачується компенсація за всі невикористані ними дні, як основної, так і додаткової відпустки.

Ухвалою суду від 27.10.2025 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито спрощене позовне провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами відповідно до ч. 5 ст. 262 КАС України.

10.11.2025 року відповідачем подано відзив на позовну заяву.

Відповідно до відзиву відповідач проти задоволення позову заперечує, з позовними вимогами не погоджується, з огляду на наступне.

Відповідач зазначив, що відповідно до інформації, зазначеної у наказі про звільнення ОСОБА_1 , останньому була виплачена грошова компенсація за 03 доби невикористаної чергової відпустки за період роботи з 01 січня 2021 року до дня звільнення. Відповідач вказує, що у редакції пункту 8 розділу III Порядку № 260, яка діяла на момент звільнення позивача, за невикористану в році звільнення відпустку поліцейським, які звільняються з поліції, виплачується грошова компенсація відповідно до чинного законодавства. Грошова компенсація за невикористані відпустки за попередні роки не була передбачена, а встановлено правило надання чергової відпустки поліцейському до кінця календарного року.

Також відповідач зазначив, що обов`язковою передумовою для виплати поліцейському компенсації за невикористану відпуску є визначення кількості днів невикористаної відпустки в наказі про звільнення. У даному випадку, в наказі про звільнення від 29.01.2021 № 114 о/с визначено, що ОСОБА_1 має право на отримання компенсації за 03 доби невикористаної чергової відпустки за період роботи з 01 січня 2021 року до дня звільнення. При цьому, наказ про звільнення від 29.01.2021 № 114 о/с є діючим та не скасований. Таким чином, без внесення відповідних змін до наказу про звільнення, вимога про зобов`язання відповідача нарахувати та виплатити позивачу грошову компенсацію за невикористані дні щорічних основної та додаткової оплачуваних відпусток за 2015, 2017, 2018, 2019, 2020 роки є передчасною та такою, що суперечить законодавчо закріпленій процедурі проведення таких виплат, що узгоджується з приписами пункту 8 розділу III Порядку № 260.

14.11.2025 року представником позивача подано відповідь на відзив.

У відповіді на відзив представник позивача заперечував проти доводів відповідача стосовно того, що законодавством, яке діяло на момент звільнення позивача, грошова компенсація за невикористані відпустки за попередні роки не була передбачена, зазначаючи про те, що з огляду на відсутність правового врегулювання положеннями Закону № 580-VIII і Порядку № 260, питання компенсації невикористаної частини відпустки поліцейському за минулі роки, при вирішенні вказаного спору підлягають застосуванню приписи Кодексу законів про працю України і Закону № 504, якими передбачено право працівника у разі звільнення на виплату грошової компенсації за всі невикористані ним дні щорічної відпустки, а також додаткової відпустки. У випадку звільнення особи з органів Національної поліції України їй виплачується компенсація за всі невикористані ними дні, як основної, так і додаткової відпустки, що відповідає правовій позиції Верховного Суду у постанові від 19.01.2021 у справі № 160/10875/19 та у постанові від 20.07.2023 у справі № 200/18480/21.

Інші заяви по суті справи учасниками справи не надавались, додаткові докази не надходили.

Відповідно до ч. 5 ст. 262 КАС України, суд вирішує справу за наявними у ній матеріалами в порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження.

Дослідивши матеріали адміністративної справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується адміністративний позов, судом встановлено наступне.

Як встановлено судом та не заперечується сторонами у заявах по суті справи, позивач - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проходив службу в органах внутрішніх справ, а з 07.11.2015 - в Національній поліції України.

Згідно з витягом з наказу начальника Головного управління Національної поліції в Одеській області від 29.01.2021 року №114 о/с, підполковника поліції ОСОБА_1 , заступника начальника відділення поліції начальника сектору кримінальної поліції Хмельницького відділення поліції Малиновського відділу поліції в місті Одесі Головного управління Національної поліції в Одеській області, з 29 січня 2021 року звільнено зі служби в поліції за п. 2 ч. 1 ст. 77 Закону України «Про Національну поліцію» (через хворобу).

Наказом від 29.01.2021 року №114 о/с встановлено виплату грошової компенсації за 03 доби невикористаної чергової відпустки за період роботи з 01 січня 2021 року по день звільнення.

Звернення позивача до суду з даним позовом обумовлено тим, що при звільненні йому не виплачено грошову компенсацію за невикористані ним дні щорічної основної та додаткової оплачуваних відпусток за 2015, 2017, 2018, 2019, 2020 роки.

10.09.2025 року представник позивача звернувся до Головного управління Національної поліції в Одеській області з адвокатським запитом про надання інформації щодо кількості невикористаних колишнім заступником начальника відділення поліції - начальником сектору кримінальної поліції Хмельницького відділення поліції Малиновського відділу поліції в місті Одесі ГУНП в Одеській області підполковником поліції ОСОБА_1 днів щорічної основної та додаткової оплачуваних відпусток поліцейського за 2015, 2016, 2017, 2018, 2019, 2020 роки.

Листом Головного управління Національної поліції в Одеській області вих. № 181479- 2025 від 15.09.2025 року надано відповідь на адвокатський запит, де зазначено, що невикористані щорічні основна та додаткова оплачувані відпустки за період проходження служби в Головному управління Національної поліції в Одеській області О. Михайловим становлять:

- 04 доби щорічних основної та додаткової оплачуваних відпусток за 2015 рік;

- 22 доби щорічних основної та додаткової оплачуваних відпусток за 2017 рік;

- 10 діб щорічної додаткової оплачуваної відпустки за 2018 рік;

- 30 діб щорічних основної та додаткової оплачуваних відпусток за 2019 рік;

- 45 діб щорічних основної та додаткової оплачуваних відпусток за 2020 рік.

15.04.2025 року представник позивача звернувся до Головного управління Національної поліції в Одеській області із заявою з проханням нарахувати, виходячи з розміру місячного грошового забезпечення ОСОБА_1 , право на отримання якого він мав відповідно до законодавства на день звільнення зі служби в поліції, та виплатити йому грошову компенсацію відповідно до закону за невикористані ним дні щорічної основної та додаткової оплачуваних відпусток за 2015, 2017, 2018, 2019, 2020 роки у загальній кількості 111 днів.

Листом Управління фінансового забезпечення та бухгалтерського обліку Головного управління Національної поліції в Одеській області вих. № від 07.10.2025 року надано відповідь на вищевказану заяву, у який повідомлено, що згідно з вимогами абзацу 10 пункту 8 розділу ІІІ наказу МВС України від 06.04.2016 № 260, яким затверджено Порядок та умови виплати грошового забезпечення поліцейським Національної поліції та здобувачам вищої освіти закладів вищої освіти із специфічними умовами навчання, що здійснюють підготовку поліцейських, кількість днів для виплати грошової компенсації за невикористану відпустку вказується в наказі про звільнення. В наказі ГУНП в Одеській області від 29.01.2021 № 114 о/с про звільнення підполковника поліції ОСОБА_1 заступника начальника відділення поліції - начальника сектору кримінальної поліції Хмельницького відділення поліції Малиновського відділу поліції в місті Одеса ГУНП в Одеській області кількість днів для виплати грошової компенсації за невикористані відпустки не вказано. Враховуючи викладене вище, правові підстави для задоволення заяви щодо нарахування та виплати ОСОБА_1 грошової компенсації за невикористані ним днів щорічних основної та додаткової оплачуваних відпусток за 2015, 2017, 2018, 2019, 2020 роки, відсутні.

Вважаючи протиправною бездіяльність відповідача щодо невиплати грошової компенсації за невикористані дні щорічної основної та додаткової оплачуваних відпусток за 2015, 2017, 2018, 2019, 2020 роки, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Вирішуючи спірні правовідносини, суд виходить з наступного.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Закон України від 15.11.1996 року №504/96-ВР «Про відпустки» (далі по тексту - Закон №504/96) встановлює державні гарантії права на відпустки працівників, визначає умови, тривалість і порядок надання їх працівникам для відновлення працездатності, зміцнення здоров`я, а також для виховання дітей, задоволення власних життєво важливих потреб та інтересів, всебічного розвитку особи.

Згідно із пунктом 1 частини першої статті 4 Закону №504/96 установлюються такі види щорічних відпусток: основна відпустка (стаття 6), додаткова відпустка за роботу із шкідливими та важкими умовами праці (стаття 7); додаткова відпустка за особливий характер праці (стаття 8); інші додаткові відпустки, передбачені законодавством.

За приписами частини першої статті 24 Закону №504 у разі звільнення працівника йому виплачується грошова компенсація за всі не використані ним дні щорічної відпустки, а також додаткової відпустки працівникам, які мають дітей або повнолітню дитину - особу з інвалідністю з дитинства підгрупи А I групи.

Зміст частини першої статті 24 Закону №504 кореспондується з частиною першою статті 83 КЗпП України, відповідно до якої у разі звільнення працівника йому виплачується грошова компенсація за всі не використані ним дні щорічної відпустки, а також додаткової відпустки працівникам, які мають дітей або повнолітню дитину з інвалідністю з дитинства підгрупи А I групи.

Правові засади організації та діяльності Національної поліції України, статус поліцейських, а також порядок проходження служби в Національній поліції України регулюються Законом України від 02.07.2015 року №580-VIII (далі по тексту - Закон №580).

Відповідно до ч.ч.1,3 ст.59 Закону № 580 служба в поліції є державною службою особливого характеру, яка є професійною діяльністю поліцейських з виконання покладених на поліцію повноважень. Рішення з питань проходження служби оформлюються письмовими наказами по особовому складу на підставі відповідних документів, перелік і форма яких установлюються Міністерством внутрішніх справ України.

Згідно зі статтею 60 Закону № 580 відносини, що виникають у зв`язку зі вступом, проходженням та припиненням служби в поліції, регулюються цим Законом та іншими нормативно-правовими актами з питань проходження служби в поліції.

За приписами частини першої статті 92 Закону №580 поліцейським надаються щорічні оплачувані відпустки в порядку та тривалістю, визначених цим Законом.

Частинами 1-4 ст.93 Закону №580 визначено, що тривалість відпусток поліцейського обчислюється подобово. Святкові та неробочі дні до тривалості відпусток не включаються. Тривалість щорічної основної оплачуваної відпустки поліцейського становить тридцять календарних днів, якщо законом не визначено більшої тривалості відпустки. За кожний повний календарний рік служби в поліції після досягнення п`ятирічного стажу служби поліцейському надається один календарний день додаткової оплачуваної відпустки, але не більш як п`ятнадцять календарних днів. Тривалість чергової відпустки у році вступу на службу в поліції обчислюється пропорційно з дня вступу до кінця року з розрахунку однієї дванадцятої частини відпустки за кожен повний місяць служби.

Відповідно до положень ч.ч.8-11 Закону №580 поліцейським, які захворіли під час чергової відпустки, після одужання відпустка продовжується на кількість невикористаних днів. Продовження відпустки здійснюється керівником, який надав її, на підставі відповідного документа, засвідченого у визначеному законом чи іншим нормативно-правовим актом порядку. Поліцейським у рік звільнення за власним бажанням, за віком, через хворобу чи скорочення штату в році звільнення, за їх бажанням, надається чергова відпустка, тривалість якої обчислюється пропорційно з розрахунку однієї дванадцятої частини відпустки за кожний повний місяць служби в році звільнення. При звільненні поліцейського проводиться відрахування з грошового забезпечення надмірно нарахованої частини чергової відпустки за час невідпрацьованої частини календарного року. За невикористану в році звільнення відпустку поліцейським, які звільняються з поліції, виплачується грошова компенсація відповідно до закону. Відкликання поліцейського із чергової відпустки, як правило, забороняється. У разі крайньої необхідності відкликання з чергової відпустки може бути дозволено керівнику територіального органу поліції. За бажанням поліцейського невикористана частина відпустки може бути приєднана до чергової відпустки на наступний рік.

Поліцейські отримують грошове забезпечення, розмір якого визначається залежно від посади, спеціального звання, строку служби в поліції, інтенсивності та умов служби, кваліфікації, наявності наукового ступеня або вченого звання. Порядок виплати грошового забезпечення визначає Міністр внутрішніх справ України (ч.ч.1-2 ст.94 Закону №580).

Разом з тим, критерії виплати грошового забезпечення поліцейським Національної поліції та курсантам вищих навчальних закладів МВС із специфічними умовами навчання, які здійснюють підготовку поліцейських, унормовані Порядком та Умовами виплати грошового забезпечення поліцейським Національної поліції та здобувачам вищої освіти закладів вищої освіти із специфічними умовами навчання, що здійснюють підготовку поліцейських, затверджених Наказом Міністерства внутрішніх справ України від 06.04.2016 року №260 «Про затвердження Порядку та умов виплати грошового забезпечення поліцейським Національної поліції та здобувачам вищої освіти закладів вищої освіти із специфічними умовами навчання, що здійснюють підготовку поліцейських» (далі по тексту - Порядок №260).

Пунктом 3 Розділу І Порядку №260 передбачено, що грошове забезпечення поліцейських визначається залежно від посади, спеціального звання, стажу служби в поліції, інтенсивності та умов служби, кваліфікації, наукового ступеня або вченого звання. До складу грошового забезпечення входять: 1) посадовий оклад; 2) оклад за спеціальним званням; 3) щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, які мають постійний характер); 4) премії; 5) одноразові додаткові види грошового забезпечення.

За змістом абз.7-8 п.8 Розділу ІІІ Порядку №260 за невикористану в році звільнення відпустку поліцейським, які звільняються з поліції, виплачується грошова компенсація відповідно до чинного законодавства. Виплата грошової компенсації за невикористану в році звільнення відпустку проводиться, виходячи з розміру місячного грошового забезпечення, право на отримання якого поліцейський має відповідно до чинного законодавства на день звільнення із служби. При цьому одноденний розмір грошового забезпечення визначається шляхом ділення розміру грошового забезпечення на 30 календарних днів. Кількість днів для виплати грошової компенсації за невикористану відпустку вказується в наказі про звільнення.

З аналізу наведених вище положень законодавства у відповідній сфері правовідносин вбачається, що законом не виключаються випадки, коли поліцейським відпустка не буде використана протягом календарного року. Не передбачено позбавлення поліцейського права на відпустку, яке він вже отримав в попередньому календарному році. Водночас, працівнику надано право використати право на відпустку за попередній рік одночасно з черговою відпусткою наступного року.

Таким чином, у наступному календарному році, в тому числі і за умови, що він є роком звільнення, поліцейський має гарантоване право на чергову відпустку за поточний календарний рік та на відпустки (основні і додаткові), що не були використані в попередніх роках, що виражається також і в праві на отримання грошової компенсації за весь час невикористаної оплачуваної відпустки, незалежно від часу набуття права на таку відпустку, оскільки відпустки за попередні роки також є невикористаними в році звільнення та не можуть бути залишені без розрахунку з поліцейським, оскільки це суперечить суті та гарантіям як трудового, так і спеціального законодавства в частині реалізації права на відпочинок.

Водночас, у зв`язку з відсутністю правового регулювання виплати компенсації за всі використані дні відпустки за попередні роки у спеціальних нормативно-правових актах, а саме в Законі №580 та Порядку № 260, у випадку звільнення поліцейських з органів Національної поліції України їм виплачується компенсація за всі невикористані ними дні, як основної, так і додаткової відпустки, згідно з положеннями частини першої статті 24 Закону №504 та частини першої статті 83 КЗпП України.

Відповідний правовий підхід узгоджується з практикою Верховного Суду, викладеною, зокрема, у постановах від 19.01.2021 року по справі №160/10875/19, від 23.09.2021 року по справі №520/12296/2020, від 30.11.2022 року по справі №640/85/20, від 20.07.2023 року по справі № 200/18480/21.

З огляду на наведене правове регулювання та практику Верховного Суду, суд дійшов висновку, що у межах спірних правовідносин позивач, як поліцейський, який мав гарантоване право на відпустку у спірні роки, що не були ним використані, має право на грошову компенсацію за всі невикористані ним дні, як основної, так і додаткової відпустки, згідно з положеннями частини першої статті 24 Закону №504 та частини першої статті 83 КЗпП України.

Згідно обставин цієї справи, відповідач листом вих. № 181479- 2025 від 15.09.2025 року підтвердив, що невикористані щорічні основна та додаткова оплачувані відпустки за період проходження служби позивачем становлять:

- 04 доби щорічних основної та додаткової оплачуваних відпусток за 2015 рік;

- 22 доби щорічних основної та додаткової оплачуваних відпусток за 2017 рік;

- 10 діб щорічної додаткової оплачуваної відпустки за 2018 рік;

- 30 діб щорічних основної та додаткової оплачуваних відпусток за 2019 рік;

- 45 діб щорічних основної та додаткової оплачуваних відпусток за 2020 рік.

За таких обставин, суд дійшов висновку, що підлягають задоволенню позовні вимоги щодо нарахування та виплати ОСОБА_1 грошової компенсації за невикористані дні щорічних основної та додаткової оплачуваних відпусток загальною кількістю 111 діб

Отже, з метою повного та ефективного захисту прав позивача, суд вважає доцільним:

визнати протиправною бездіяльність Головного управління Національної поліції в Одеській області щодо ненарахування та невиплати ОСОБА_1 грошової компенсації за невикористані дні щорічних основної та додаткової оплачуваних відпусток загальною кількістю 111 діб, а саме: 04 доби щорічних основної та додаткової оплачуваних відпусток за 2015 рік; 22 доби щорічних основної та додаткової оплачуваних відпусток за 2017 рік; 10 діб щорічної додаткової оплачуваної відпустки за 2018 рік; 30 діб щорічних основної та додаткової оплачуваних відпусток за 2019 рік; 45 діб щорічних основної та додаткової оплачуваних відпусток за 2020 рік, виходячи з розміру грошового забезпечення на день звільнення зі служби;

зобов`язати Головне управління Національної поліції в Одеській області нарахувати та виплатити ОСОБА_1 грошову компенсацію за невикористані дні щорічних основної та додаткової оплачуваних відпусток загальною кількістю 111 діб, а саме: 04 доби щорічних основної та додаткової оплачуваних відпусток за 2015 рік; 22 доби щорічних основної та додаткової оплачуваних відпусток за 2017 рік; 10 діб щорічної додаткової оплачуваної відпустки за 2018 рік; 30 діб щорічних основної та додаткової оплачуваних відпусток за 2019 рік; 45 діб щорічних основної та додаткової оплачуваних відпусток за 2020 рік, виходячи з розміру грошового забезпечення на день звільнення зі служби.

При цьому суд відхиляє доводи відповідача стосовно того, що обов`язковою передумовою для виплати поліцейському компенсації за невикористану відпуску є визначення кількості днів невикористаної відпустки в наказі про звільнення, оскільки відповідні виплати відповідач зобов`язаний буде здійснити на виконання рішення суду у цій справі.

Інші доводи сторін встановлених обставин справи та висновків суду не спростовують.

При цьому, згідно практики Європейського суду з прав людини та зокрема, рішення у справі Серявін та інші проти України від 10.02.2010 року, заява №4909/04, відповідно до п. 58 якого Суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча п. 1 ст. 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (див. рішення у справі"Руїс Торіха проти Іспанії" (Ruiz Torijav.Spain) від 09.12.1994 року, серія A, № 303-A, п.29).

Згідно з ч.ч. 1, 2 ст.77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідно до ч. 1 ст. 90 КАС України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

За вимогами ст. 249 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Оцінивши докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, та враховуючи всі наведені обставини, суд дійшов до висновку про те, що адміністративний позов слід задовольнити.

Згідно з ч. 1 ст. 139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Відповідно до п. 1, п. 9 ч. 1 ст. 5 Закону України Про судовий збір від 08.07.2011 року № 3674-VI, позивач звільнений від сплати судового збору, відповідно, підстави для розподілу судових витрат в порядку, передбаченому ст. 139 КАС України, відсутні.

Керуючись ст.ст. 2, 5-9, 72, 74-77, 90, 139, 242-246, 255, 262, 291, 295, 297, 382 КАС України,

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Головного управління Національної поліції в Одеській області (вул. Академіка Філатова, 15а, м. Одеса, 65080, ) про визнання протиправної бездіяльності, зобов`язанні вчинити дії задовольнити.

Визнати протиправною бездіяльність Головного управління Національної поліції в Одеській області щодо ненарахування та невиплати ОСОБА_1 грошової компенсації за невикористані дні щорічних основної та додаткової оплачуваних відпусток загальною кількістю 111 діб, а саме: 04 доби щорічних основної та додаткової оплачуваних відпусток за 2015 рік; 22 доби щорічних основної та додаткової оплачуваних відпусток за 2017 рік; 10 діб щорічної додаткової оплачуваної відпустки за 2018 рік; 30 діб щорічних основної та додаткової оплачуваних відпусток за 2019 рік; 45 діб щорічних основної та додаткової оплачуваних відпусток за 2020 рік, виходячи з розміру грошового забезпечення на день звільнення зі служби.

Зобов`язати Головне управління Національної поліції в Одеській області нарахувати та виплатити ОСОБА_1 грошову компенсацію за невикористані дні щорічних основної та додаткової оплачуваних відпусток загальною кількістю 111 діб, а саме: 04 доби щорічних основної та додаткової оплачуваних відпусток за 2015 рік; 22 доби щорічних основної та додаткової оплачуваних відпусток за 2017 рік; 10 діб щорічної додаткової оплачуваної відпустки за 2018 рік; 30 діб щорічних основної та додаткової оплачуваних відпусток за 2019 рік; 45 діб щорічних основної та додаткової оплачуваних відпусток за 2020 рік, виходячи з розміру грошового забезпечення на день звільнення зі служби.

Рішення суду набирає законної сили в порядку, визначеному ст.255 КАС України.

Рішення може бути оскаржено в порядку і строки, встановлені ст.ст. 293, 295 КАС України.

Суддя А.А. Радчук