Справа № 200/3747/25
Суддя: Кониченко О.М.
Дата ухвалення: 2026-01-27 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
У Х В А Л А

про продовження процесуального строку

27 січня 2026 року Справа №200/3747/25

Донецький окружний адміністративний суд в складі головуючого судді Кониченка

Олега Миколайовича ознайомившись з позовною заявою

ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 )

до Військової частини НОМЕР_2 ( АДРЕСА_2 , ЄДРПОУ НОМЕР_3 )

про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії

УСТАНОВИВ:

22.05.2025 року ОСОБА_1 звернувся до Донецького окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Військової частини НОМЕР_2 , в якому просить суд:

- визнати протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_2 , що полягала в нарахуванні та виплаті ОСОБА_1 в період з 26.02.2022 по 19.05.2023 (включно) грошового забезпечення, виходячи з розмірів посадового окладу та окладу за військовим званням, розрахованих шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановлено законом на 01.01.2018, на відповідні тарифні коефіцієнти без врахування положень пункту 4 постанови Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 №704 Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб (в редакції чинній з 29.01.2020);

- зобов`язати Військову частину НОМЕР_2 здійснити ОСОБА_1 перерахунок грошового забезпечення (щомісячні основні види грошового забезпечення, щомісячні додаткові види грошового забезпечення, одноразові додаткові види грошового забезпечення) за період з 26.02.2022 по 31.12.2022 (включно), визначивши його розмір, виходячи з розмірів посадового окладу та окладу за військовим званням, розрахованих шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого Законом України Про Державний бюджет України на 2022 рік станом на 01.01.2022 на відповідні тарифні коефіцієнти згідно постанови Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 №704 Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб, та провести їх виплату з урахуванням раніше виплачених сум;

- зобов`язати Військову частину НОМЕР_2 здійснити ОСОБА_1 перерахунок грошового забезпечення (щомісячні основні види грошового забезпечення, щомісячні додаткові види грошового забезпечення, одноразові додаткові види грошового забезпечення) за період з 01.01.2023 по 19.05.2023 (включно), визначивши його розмір, виходячи з розмірів посадового окладу та окладу за військовим званням, розрахованих шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого Законом України Про Державний бюджет України на 2023 рік станом на 01.01.2023 на відповідні тарифні коефіцієнти згідно постанови Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 №704 Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб, та провести їх виплату з урахуванням раніше виплачених сум;

- стягнути з Військової частини НОМЕР_2 на користь ОСОБА_1 суму середнього грошового забезпечення за час затримки розрахунку при звільненні за період шість місяців з 29.09.2024 по 29.03.2025 (включно) із відрахуванням військового збору і податку на доходи фізичних осіб з компенсацією сум податку на доходи фізичних осіб відповідно до п. 2 Порядку виплати щомісячної грошової компенсації сум податку з доходів фізичних осіб, що утримуються з грошового забезпечення, грошових винагород та інших виплат, одержаних військовослужбовцями, поліцейськими та особами рядового начальницького складу, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 15.01.2004 №44.

Позивача звільнено від сплати судового збору на підставі п. 1 ч. 1 ст. 5 Закону України Про судовий збір.

27 травня 2025 року ухвалою суду відкрито провадження в адміністративній справі, справу призначено розгляду за правилами спрощеного судового провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні); питання дотримання позивачем строку звернення до адміністративного суду, а в разі, якщо такий строк пропущено, - поважності причин його пропуску та наявності підстав для його поновлення, будуть вирішені судом під час розгляду справи після встановлення відповідних фактичних обставин на підставі наданих сторонами доказів; витребувано Військової частини НОМЕР_2 належним чином засвідчені копії: довідку про розмір застосованого прожиткового мінімуму для працездатних осіб (на 01 січня якого саме календарного року) при здійсненні розрахунку посадового окладу та окладу за військовим званням позивача за період з 26.02.2022 по 19.05.2023 (включно); відомості про нараховане та виплачене позивачу грошове забезпечення (щомісячні основні види грошового забезпечення, щомісячні додаткові види грошового забезпечення, одноразові додаткові види грошового забезпечення) за період з 26.02.2022 по 28.09.2024 (включно) в розрізі місяців; розрахунок грошового забезпечення позивача (щомісячних основних видів грошового забезпечення, щомісячних додаткових видів грошового забезпечення, одноразових додаткових видів грошового забезпечення) за період з 26.02.2022 по 19.05.2023 (включно), обчислений із урахуванням посадового окладу та окладу за військовим званням, визначених шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 01 січня відповідного календарного року, на відповідний тарифний коефіцієнт встановлений постановою Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 № 704 Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб; довідку з детальним розрахунком середньоденного грошового забезпечення позивача, обчисленим у відповідності до статті 27 Закону України Про оплату праці, пунктів 2, 5, 8 Порядку обчислення середньої заробітної плати затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 08.02.1995 №100, виходячи з грошового забезпечення за два повних останніх місяці перед звільненням, з урахуванням індексації грошового забезпечення; копію грошового атестата позивача; копію/витяг з журналу реєстрації вихідної документації в частині запису про видачу/ вручення грошового атестата позивачу; копію картки особового рахунка позивача з відміткою (під підпис військовослужбовця) щодо дати видачі/вручення грошового атестата.

10 червня 2025 року від відповідача до суду надійшов відзив на позовну заяву, у якому відповідач зазначив, що тримісячний строк звернення до суду після закінчення карантину розпочався з 01.07.2023 року, проте в суд з даним позовом позивач звернувся лише 22.05.2025 року. При щомісячному отриманні позивачем грошового забезпечення за весь спірний період, останній повинен був знати про розмір виплаченого йому щомісячно грошового забезпечення, про складові такого грошового забезпечення, в тому числі щодо нарахованої чи не нарахованої індексації такого грошового забезпечення. Тобто, про розмір належних сум грошового забезпечення позивач мав знати щоразу при його отриманні, а остаточно під час свого переведення.

Розпорядженням керівника апарату Донецького окружного адміністративного суду від 07.08.2025 року № 345 Щодо повторного автоматичного розподілу справи відповідно до підпункту 2.3.50 пункту 2.3 Положення про автоматизовану систему документообігу суду, затвердженого рішенням Ради суддів України від 11.11.2024 № 39 зі змінами та доповненнями, керуючись частиною 9 статті 31 Кодексу адміністративного судочинства України на підставі повідомлення Вищої Ради Правосуддя від 16 липня 2025 року № 14961/0/9-25 щодо тимчасового відсторонення судді Череповського Є.В. від здійснення правосуддя, здійснено повторний автоматизований розподіл справи.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями справу № 200/3747/25 передано на розгляд судді Кониченку О.М.

11 серпня 2025 року ухвалою суду прийнято до розгляду адміністративну справу № 200/3747/25, справу призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін, розгляд справи розпочато спочатку.

Постановляючи означену ухвалу суд виходив з того, що позивача звільнено з військової служби 28.09.2024 року, проте 22.05.2025 року адміністративний позов направлено до суду.

Верховний Суд у складі судової палати з розгляду справ щодо виборчого процесу та референдуму, а також захисту політичних прав громадян Касаційного адміністративного суду у постанові від 21 березня 2025 року у справі № 460/21394/23 дійшов висновку, що якщо мають місце тривалі правові відносини, які виникли під час дії статті 233 КЗпП України, у редакції, що була чинною до 19 липня 2022 року, та були припинені на момент чинності дії статті 233 КЗпП України, в редакції Закону України Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо оптимізації трудових відносин, то у такому випадку правове регулювання здійснюється таким чином: правовідносини, які мають місце у період до 19 липня 2022 року, підлягають правовому регулюванню згідно з положенням статті 233 КЗпП України (у попередній редакції); у період з 19 липня 2022 року підлягають застосуванню норми статті 233 КЗпП України (у редакції Закону України Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо оптимізації трудових відносин). З урахуванням пункту 1 глави XIX Прикінцеві положення КЗпП України та постанови Кабінету Міністрів України від 27 червня 2023 року №651, відлік тримісячного строку звернення до суду зі спорами, визначеними статтею 233 КЗпП України, почався 01 липня 2023 року.

Ураховуючи викладене, в спірних правовідносинах строк звернення до суду із позовними вимогами щодо перерахунку та виплати грошового забезпечення за період з 26.02.2022 року по 18.07.2022 року жодним строком не обмежено, проте за період з 19.07.2022 року по 19.05.2023 року застосовується тримісячний строк звернення до суду, який станом на момент звернення до суду позивачем пропущено.

У позовній заяві позивач зазначив, що його виключено зі списків особового складу та всіх видів забезпечення військової частини НОМЕР_2 з 28.09.2024, проте жодного письмового повідомлення або інших документів, які б свідчили про нараховане та виплачене йому грошове забезпечення за період проходження військової служби при виключенні зі списку особового складу військової частини, відповідачем надано не було. 09.05.2025 позивач шляхом надсилання на електронну пошту запиту на отримання публічної інформації, підписаного за допомогою особистого цифрового електронного підпису, звернувся до відповідача з проханням надати детальний розрахунок нарахованого та виплаченого при звільненні грошового забезпечення. Проте, відповідачем у визначений законодавством термін та на день подання позову відповідь так і не була надана. Таким чином, позивач на день виключення зі списків особового складу військової частини не мав інформації щодо нарахованого та виплаченого при звільненні грошового забезпечення, оскільки відповідач не вручив йому письмового документа, у якому детально зазначено суми, нараховані та виплачені позивачці при звільненні.

Дослідивши доводи позивача суд дійшов висновку, що у разі звільнення військовослужбовця з військової служби, з ним повинні провести розрахунок всіх належних до виплати сум та видати грошовий атестат, в якому, зокрема, зазначається інформація про виплачені військовослужбовцю за час проходження служби основні та додаткові види грошового забезпечення, виплачену грошову допомогу на оздоровлення, матеріальну допомогу для вирішення соціально-побутових питань, суми виплаченої одноразової грошової допомоги в разі звільнення з військової служби та інші види грошового забезпечення, не передбачені формою грошового атестата.

Суд окремо звернути увагу, що грошовий атестат засвідчується підписом військовослужбовця, військовослужбовець не може бути виключений зі списків особового складу військової частини у разі неповного розрахунку без його згоди.

Позовна заява не містила інших доводів, які обґрунтовують поважність пропуску строку звернення до суду із позовною заявою у розумні найкоротші строки (перебування на лікуванні, в небезпечних умовах, ізольованому середовищі, без доступу до інфраструктурних об`єктів або правової допомоги тощо).

26 січня 2026 року від позивача до суду надійшла зава про поновлення строку звернення до суду з позовною заявою, в обґрунтування якої останній зазначив, що дата вручення грошового атестата є подією, з якою пов`язаний початок перебігу строку звернення до суду у такій категорії спорів. Покликаючись на висновки постанови Верховного Суду від 04 квітня 2025 року у справі №380/3598/24 позивач зазначає, що початок перебігу строку звернення до суду у цій справі, з урахуванням частини першої статті 233 КЗпП України, слід обчислювати з моменту, коли позивач набув достовірної та документально підтвердженої інформації про обсяг і характер виплачених йому сум. Таким моментом може бути день вручення грошового атестата, розрахункового листа або довідки про нараховані та виплачені суми тощо. 09.05.2025 позивач шляхом надсилання на електронну пошту запиту на отримання публічної інформації, підписаного за допомогою особистого цифрового електронного підпису, звернувся до відповідача з проханням надати детальний розрахунок нарахованого та виплаченого при звільненні грошового забезпечення. Проте, відповідачем у визначений законодавством термін та на день подання позову відповідь так і не була надана.

Таким чином позивач вважає, що відсутність у матеріалах справи доказів вручення позивачу грошового атестату свідчить, що строк звернення до суду позивачем не пропущено.

Також позивач зазначає, що є учасником бойових дій, безперервно проходить військову службу за контрактом, зокрема в умовах воєнного стану, та виконує важливу функцію із захисту держави.

Дослідивши доводи заяви позивача суд зазначає, наступне.

Відповідно до абз. 1, 3 п. 242 розділу ХІІ Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України, затвердженого Указом Президента України від 10.12.2008 р. № 1153/2008, передбачено, що після надходження до військової частини письмового повідомлення про звільнення військовослужбовця з військової служби або після видання наказу командира (начальника) військової частини про звільнення військовослужбовець повинен здати в установлені строки посаду та підлягає розрахунку, виключенню зі списків особового складу військової частини і направленню на військовий облік до районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки за вибраним місцем проживання.

Особа, звільнена з військової служби, на день виключення зі списків особового складу військової частини має бути повністю забезпечена грошовим, продовольчим і речовим забезпеченням. Військовослужбовець до проведення з ним усіх необхідних розрахунків не виключається без його згоди зі списків особового складу військової частини.

В постанові від 06 грудня 2024 року в справі № 400/5432/24 Верховний Суд визначив початок спливу строку звернення до суду у аналогічних спірних правовідносинах зазначивши, що позивач мав бути обізнаний про розмір нарахованого та виплаченого грошового забезпечення не пізніше першого числа місяця, що слідує за наступним від оплаченого, тому тримісячний строк звернення до суду спливає через три місяці з дня, коли він дізнався про порушення свого права. Водночас суд дійшов висновку про безпідставність посилань касатора на те, що про порушення своїх прав щодо отримання грошового забезпечення в належному розмірі він дізнався лише з листа військової частини, оскільки про розмір виплаченого йому грошового забезпечення він дізнавався щомісячно, і не був позбавлений права під час проходження військової служби на звернення до відповідача про надання йому роз`яснень щодо складових виплаченого йому грошового забезпечення та проведених утримань податку та інших обов`язкових платежів.

Ураховуючи викладене, позивач мав бути обізнаний про розмір нарахованого та виплаченого грошового забезпечення не пізніше першого числа місяця, що слідує за наступним від оплаченого, а відсутність у матеріалах справи доказів вручення позивачу грошового атестату не є безперечною обставиною для поновлення строку звернення до суду.

Слід урахувати, що позивач не звернувся до відповідача з відповідною заявою в розумні строки, а тільки через 7 місяців після звільнення, водночас, доказів безпосередньої участі у бойових діях, перебування у зоні активних бойових дій, в небезпечних умовах, ізольованому середовищі, без доступу до інфраструктурних об`єктів або правової допомоги тощо, у період з 28.09.2024 року по 09.05.2025 року позивач до суду не надав.

Згідно Витягу з наказу командира Військової частини НОМЕР_2 від 28.09.2024 року № 286, позивача переведено на посаду офіцера відділення сил підтримки Військової частини НОМЕР_4 .

За інформацією розміщеною на порталі Армія Інформ (https://armyinform.com.ua), вакансія «Офіцер групи сил підтримки» визначає основні обов`язки: планування та координація постачання військових одиниць з необхідними ресурсами, включаючи паливо, боєприпаси, продовольство, медикаменти та інше обладнання; забезпечення регулярного технічного обслуговування та ремонту військової техніки та обладнання; контроль за складанням і зберіганням звітності, пов`язаної з постачанням та логістикою; управління та координація роботою підрозділів сил підтримки, забезпечуючи високу якість та ефективність їх роботи; врегулювання конфліктних ситуацій та прийняття рішень з питань постачання та логістики.

Виходячи з наведеного посада позивача не передбачає безпосередньо участі у бойових діях.

Водночас, Велика Палата Верховного Суду аналізуючи застосування правового інституту строків звернення до адміністративного суду у постанові від 20 листопада 2019 року у справі № 9901/405/19 виснувала, що закон запроваджує оцінні, якісні параметри визначення причин пропуску такого строку. Вони повинні бути поважними, реальними або непереборними і об`єктивно нездоланними на час плину строків звернення до суду. Ці причини (чи фактори об`єктивної дійсності) мають бути несумісними з обставинами, коли суб`єкт звернення до суду знав або не міг не знати про порушене право, ніщо правдиво йому не заважало звернутися до суду, але цього він не зробив і через власну недбалість, легковажність, байдужість, неорганізованість чи інші подібні за суттю ставлення до права на доступ до суду порушив ці строки. Інакшого способу визначити, які причини належить віднести до поважних, ніж через зовнішню оцінку (кваліфікацію) змісту конкретних обставин, хронологію та послідовність дій суб`єкта правовідносин перед зверненням до суду за захистом свого права, немає. Під таку оцінку мають потрапляти певні явища, фактори та їх юридична природа; тривалість строку, який пропущений; те, чи могли і яким чином певні фактори завадити вчасно звернутися до суду, чи перебувають вони у причинному зв`язку із пропуском строку звернення до суду; яка була поведінка суб`єкта звернення протягом цього строку; які дії він вчиняв, і чи пов`язані вони з готуванням до звернення до суду тощо.

Водночас, у постанові від 13 лютого 2024 року у справі № 140/9165/23 Верховний Суд, покликаючись на висновки постанови Великої Палати Верховного Суду від 08 грудня 2022 року у справі № 990/102/22 та постанови Верховного Суду від 27 квітня 2023 року у справі №160/14919/22, звернув увагу на можливість позивача реалізувати своє право на подання позовної заяви до суду самостійно або через представника, шляхом надсилання документів засобами поштового зв`язку, на офіційну електронну адресу суду, через особистий кабінет у системі «Електронний суд» або будь-якими іншими дистанційними засобами зв`язку, при цьому, неможливість вчинення таких дій потребує доказового обґрунтування.

Верховний Суд з-поміж іншого звернув увагу на те, що питання поновлення пропущених процесуальних строків вирішується судом в кожному конкретному випадку з урахуванням доводів, наведених у заяві про поновлення такого строку. Найпоширенішими підставами, за яких може бути поновлений пропущений строк звернення до суду, є, зокрема, форс-мажорні обставини або такі, що перебували поза контролем особи (аварії, катастрофи, природні явища) та інші об`єктивні причини, що не залежали від її волі (тяжка хвороба, неправомірні дії інших осіб тощо). Водночас, у випадку, коли позивачем не наведено обґрунтованих аргументів та переконливих доказів, які могли б свідчити про об`єктивну неможливість вчинення ним всіх необхідних і можливих дій щодо реалізації процесуальних прав у передбачені процесуальним законом строки, застосування судами передбачених законом наслідків пропущення строків звернення до суду, не є порушенням права особи на доступ до суду.

Ураховуючи викладене, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні клопотання позивача про поновлення строку звернення до суду.

Відповідно до ч. 2 ст. 121 КАС України, встановлений судом процесуальний строк може бути продовжений судом за заявою учасника справи, поданою до закінчення цього строку, чи з ініціативи суду.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку про можливість продовження строку на усунення недоліків в межах строків, визначених ст. 169 КАС України, надавши позивачу 5 днів на усунення недоліків позовної заяви.

Керуючись ст.ст. 121, 160, 161, 169, Кодексу адміністративного судочинства України, суд

УХВАЛИВ:

В задоволенні клопотання позивача про поновлення строку звернення до суду відмовити.

Продовжити позивачу строк на усунення недоліків позовної заяви на строк не більше 5 днів.

Запропонувати позивачу надати до суду докази безпосередньої участі у бойових діях, перебування у зоні активних бойових дій, в небезпечних умовах, ізольованому середовищі, без доступу до інфраструктурних об`єктів або правової допомоги тощо у період з 28.09.2024 року по 09.05.2025 року.

Ухвала набирає законної сили з моменту постановлення та оскарженню не підлягає.

Учасники справи можуть отримати інформацію по справі, що розглядається, за сторінкою на офіційному веб-порталі судової влади України в мережі Інтернет (веб-адреса сторінки ://court.gov.ua/).

Текст ухвали розміщений в Єдиному державному реєстрі судових рішень (веб-адреса сторінки: http://www.reyestr.court.gov.ua/).

Суддя О.М. Кониченко