Справа № 520/19150/25
Суддя: Чалий І.С.
Дата ухвалення: 2026-01-27 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 січня 2026 р. Справа № 520/19150/25

Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді: Чалого І.С.,

Суддів: Ральченка І.М. , Катунова В.В. ,

розглянувши в порядку письмового провадження у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області на рішення Харківського окружного адміністративного суду (головуючий суддя І інстанції: Шляхова О.М.) від 03.11.2025 по справі № 520/19150/25

за позовом ОСОБА_1

до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області

про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі позивачка, ОСОБА_1 ) звернулася до Харківського окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області (далі- відповідач, ГУ ПФУ в Харківській області), в якому просить суд:

визнати протиправними дії ГУ ПФУ в Харківській області щодо нарахування та виплати допомоги на поховання ОСОБА_2 у неповному розмірі;

стягнути за рахунок бюджетних асигнувань ГУ ПФУ в Харківській області на користь ОСОБА_1 допомогу на поховання ОСОБА_2 у розмірі 8153 (вісім тисяч сто п`ятдесят три) гривні 46 (сорок шість) копійок.

Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 03.11.2025 частково задоволено вимоги ОСОБА_1 до ГУ ПФУ в Харківській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії.

Визнано протиправними дії ГУ ПФУ в Харківській області щодо нарахування та виплати ОСОБА_1 допомоги на поховання ОСОБА_2 у неповному розмірі.

Зобов`язано ГУ ПФУ в Харківській області нарахувати та виплатити ОСОБА_1 допомогу на поховання в розмірі двомісячної пенсії ОСОБА_2 , з урахуванням суми виплаченої допомоги.

В іншій частині позовних вимог - відмовлено.

Стягнуто з ГУ ПФУ в Харківській області за рахунок бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 сплачений судовий збір у розмірі 968 (дев`ятсот шістдесят вісім) грн. 96 коп.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить скасувати оскаржуване рішення та прийняти нову постанову, якою відмовити в задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги відповідач зазначив, що ОСОБА_2 перебував на обліку в ГУПФ та отримувала пенсію за віком відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування". Враховуючи те, що пенсіонер перебував на повному державному утриманні виплата пенсії йому відповідно до статті 48 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" здійснювалася у розмірі 25% від суми призначеної пенсії. Таким чином допомога на поховання правомірно обчислена відповідачем в розмірі двомісячної пенсії, яку фактично отримував ОСОБА_2 на день смерті, тобто у розмірі 25% призначеної пенсії.

Позивачем подано відзив на апеляційну скаргу, в якому проти задоволення заперечував та просив відмовити.

У відповідності до п. 3 ч. 1 ст. 311 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження).

Предметом апеляційного оскарження є судове рішення, яке прийняте судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін, у зв`язку з чим колегія суддів вважає за можливе розглянути справу в порядку письмового провадження.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, переглянувши справу за наявними у ній доказами та перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на таке.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено в суді апеляційної інстанції, що ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , перебував на обліку в ГУ ПФУ у Харківській області та отримував пенсію за віком відповідно до Закону України № 1058-ІV від 09.07.2003 «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Згідно з наказом Комунальної установи Харківський геріатричний пансіонат ветеранів праці Харківської обласної ради № 354 від 13.12.2024 ОСОБА_2 поставлено на всі види забезпечення з 13.12.2024 у даній установі.

З 01.03.2024 пенсію за віком ОСОБА_2 обчислено як непрацюючій особі з урахуванням середньомісячної заробітної плати для обчислення пенсії 10762,24 грн. за періоди роботи з 01.12.1988 по 28.02.1989, з 01.04.1989 по 31.12.1993.

З 01.01.2025 виплата пенсії ОСОБА_2 проводилася у розмірі 25% у зв`язку із перебуванням на повному державному утриманні., розмір пенсії до виплати в лютому 2025 складав 1358,91 грн.

ОСОБА_1 01.04.2025 звернулася до відповідача з заявою про виплату допомоги на поховання у зв`язку зі смертю її батька ОСОБА_2 .

За результатом розгляду заяви, ОСОБА_1 нарахована допомога на поховання за померлого ОСОБА_2 у розмірі 2717,82 грн.

Позивачка звернулася до відповідача із заявою про виплату допомоги на поховання в розмірі двомісячної пенсії померлого.

Листом відповідача від 02.07.2025 № 2000-0202-8/100552 повідомлено, що відповідно до статті 53 Закону у разі смерті пенсіонера особам, які здійснили його поховання, виплачується допомога на поховання пенсіонера в розмірі двомісячної пенсії, яку отримував пенсіонер на момент смерті. На момент смерті пенсія батьку позивачки виплачувалася в розмірі 1358,81 грн, тому розмір допомоги на поховання в розмірі двомісячної пенсії становить 2717,82 грн.

Позивач, не погодившись із вищевказаним, звернувся до суду з позовом в цій справі.

Частково задовольняючи вимоги, суд першої інстанції виходив про визнання протиправним ГУ ПФУ в Харківській області щодо нарахування та виплати ОСОБА_1 допомоги на поховання ОСОБА_2 у неповному розмірі.

У зв`язку з чим, суд першої інстанції дійшов висновку, що належним способом захисту порушеного права позивача буде зобов`язання ГУ ПФУ в Харківській області нарахувати та виплатити ОСОБА_1 допомогу на поховання в розмірі двомісячної пенсії ОСОБА_2 , з урахуванням суми виплаченої допомоги.

Щодо зобов`язання ГУ ПФУ у Харківській області стягнути за рахунок бюджетних асигнувань ГУ ПФУ в Харківській області на користь ОСОБА_1 допомогу на поховання ОСОБА_2 у розмірі 8153,46 грн, суд першої інстанції дійшов висновку про відмову у їх задоволенні, оскільки такі є передчасними.

Згідно з ч. 1 ст. 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Зі змісту апеляційної скарги вбачається, що рішення суду першої інстанції в частині відмови у задоволенні позовних вимог не оскаржується, отже, в межах розгляду цієї справи надається правова оцінка рішенню суду першої інстанції в частині задоволення позову.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, переглянувши справу за наявними у ній доказами та перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на таке.

Частиною 2 статті 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

За приписами ч. 1 ст. 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел, передбачених цим Законом, а також регулює порядок формування Накопичувального пенсійного фонду та фінансування за рахунок його коштів видатків на оплату договорів страхування довічних пенсій або одноразових виплат застрахованим особам, членам їхніх сімей та іншим особам визначає Закон України від 09.07.2003 № 1058-IV "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" (надалі - Закон № 1058-IV).

Статтею 1 Закону № 1058-IV визначено, що пенсія - щомісячна пенсійна виплата в солідарній системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, яку отримує застрахована особа в разі досягнення нею передбаченого цим Законом пенсійного віку чи визнання її особою з інвалідністю, або отримують члени її сім`ї у випадках, визначених цим Законом; пенсіонер - особа, яка відповідно до цього Закону отримує пенсію, довічну пенсію, або члени її сім`ї, які отримують пенсію в разі смерті цієї особи у випадках, передбачених цим Законом.

Згідно зі статтею 53 Закону № 1058-IV, у разі смерті пенсіонера особам, які здійснили його поховання, виплачується допомога на поховання пенсіонера в розмірі двомісячної пенсії, яку отримував пенсіонер на момент смерті.

За приписами частини першої статті 33 Закону № 1058-IV, пенсія по інвалідності залежно від групи інвалідності призначається в таких розмірах: особам з інвалідністю I групи - 100 відсотків пенсії за віком.

Відповідно до ч. 1 ст. 27 Закону № 1058-ІV, розмір пенсії за віком визначається за формулою:

П = Зп * Кс, де:

П - розмір пенсії, у гривнях;

Зп - заробітна плата (дохід) застрахованої особи, визначена відповідно до статті 40 цього Закону, з якої обчислюється пенсія, у гривнях;

Кс - коефіцієнт страхового стажу застрахованої особи, визначений відповідно до статті 25 цього Закону.

Частинами першою, третьою статті 48 Закону № 1058-ІV передбачено, що під час перебування пенсіонера на повному державному утриманні у відповідній установі (закладі) йому виплачується 25 відсотків призначеної пенсії. У випадках, якщо розмір його пенсії перевищує вартість утримання, виплачується різниця між пенсією і вартістю утримання, але не менше 25 відсотків призначеної пенсії. Частина пенсії, що залишилася після виплати суми пенсії пенсіонеру та членам його сім`ї відповідно до частин першої і другої цієї статті, перераховується до установи (закладу), де пенсіонер перебуває на повному державному утриманні, за його особистою заявою. Зазначені кошти зараховуються на банківські рахунки цих установ понад бюджетні асигнування і спрямовуються виключно на поліпшення умов проживання в них пенсіонерів у порядку, що визначається Кабінетом Міністрів України.

Порядок звернення за допомогою на поховання визначено розділом V Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", затвердженого Постановою правління Пенсійного фонду України 25.11.2005 № 22-1 (надалі - Порядок № 22-1).

Відповідно до пункту 5.1 розділу V Порядку № 22-1, особа, яка звертається по допомогу на поховання, подає до органу, що призначає пенсію, документ, що посвідчує особу заявника, заяву про виплату допомоги на поховання (додаток 8), свідоцтво про смерть та витяг з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про смерть для отримання допомоги на поховання (додаток 14 до Інструкції з ведення Державного реєстру актів цивільного стану громадян, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 24 липня 2008 року № 1269/5, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 25 липня 2008 року за № 691/15382) або довідку про смерть пенсіонера. У разі реєстрації смерті за межами України подається свідоцтво про смерть або інший документ, що підтверджує факт смерті, виданий компетентним органом іноземної держави.

Пунктом 5.2. Порядку № 22-1 визначено, що допомога на поховання виплачується в розмірі, визначеному чинним законодавством. Допомога на поховання не виплачується в разі смерті особи, яка перебувала на повному державному утриманні (крім випадків, коли поховання здійснюється членами сім`ї або іншою особою).

Із системного аналізу вищенаведених норм суд дійшов висновку про те, що під розміром пенсії, яку отримував пенсіонер на момент смерті, слід розуміти повний загальний розмір пенсії, який був призначений органом пенсійного забезпечення особі у зв`язку з досягненням нею передбаченого законом пенсійного віку чи визнання її особою з інвалідністю.

Факт перерахування за особистою заявою пенсіонера частини пенсії до установи (закладу), де він перебуває на повному державному утриманні, не є зміною розміру отримуваної пенсії, а є лише способом використання частини пенсійної виплати.

Отже, право позивача на отримання 25% пенсії у разі перебування її брата на утриманні в психоневрологічному будинку-інтернаті не пов`язано з виплатою витрат на поховання.

У даному випадку, відповідач помилково ототожнює розмір отримуваної пенсії із розміром фактично виплачених сум пенсії.

Таким чином, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що при визначенні розміру допомоги на поховання має враховуватися повний розмір призначеної пенсії, яку отримував пенсіонер на момент смерті.

Всупереч цьому відповідачем виплачено допомогу на поховання пенсіонера у розмірі 2717,82 грн, тобто в меншому розмірі ніж двомісячна пенсія, яку отримувала пенсіонер ОСОБА_2 на момент смерті.

Отже, відповідачем безпідставно, в порушення статті 53 Закону № 1058-ІV, не виплачено ОСОБА_1 допомогу на поховання ОСОБА_2 у розмірі її двомісячної пенсії.

З урахуванням вищенаведеного, переглянувши рішення суду першої інстанції в апеляційному порядку в межах вимог та доводів апеляційної скарги відповідача, колегія суддів доходить висновку, що суд першої інстанції повно з`ясував обставини, що мають значення для справи з урахуванням встановлених та доведених фактів із наведенням належних висновків та правильним застосуванням норм матеріального та процесуального права.

За таких обставин, суд першої інстанції дійшов обґрунтованих висновків про наявність підстав для визнання протиправним дії ГУ ПФУ в Харківській області щодо нарахування та виплати ОСОБА_1 допомоги на поховання ОСОБА_2 у неповному розмірі та зобов`язання ГУ ПФУ в Харківській області нарахувати та виплатити ОСОБА_1 допомогу на поховання в розмірі двомісячної пенсії ОСОБА_2 , з урахуванням суми виплаченої допомоги.

Колегія суддів, переглянувши рішення суду першої інстанції в апеляційному порядку в межах вимог та доводів апеляційної скарги відповідача, у відповідності до ч. 1 ст. 308 КАС України, вважає, що суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про задоволення позовних вимог в оскаржуваній відповідачем частині.

Наведені в апеляційній скарзі доводи правильність висновків суду не спростовують.

Згідно зі ст. 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Частиною 1 ст. 315 КАС України визначено, що за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.

Відповідно до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Доводи апеляційної скарги не містять належних та обґрунтованих міркувань, які б спростовували висновки суду першої інстанції. В апеляційній скарзі також не наведено інших міркувань, які б не були предметом перевірки судом першої інстанції та щодо яких не наведено мотивів відхилення наведених аргументів.

Таким чином, колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції є обґрунтованим, прийнятим на підставі з`ясованих та встановлених обставинах справи, які підтверджуються доказами, та ухваленим з додержанням норм матеріального і процесуального права, а тому залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін.

Дана справа є справою незначної складності, тому рішення суду апеляційної інстанції не підлягає оскарженню в касаційному порядку, крім випадків, зазначених в підпунктах: "а", "б", "в", "г" пункту 2 ч. 5 статті 328 КАС України.

З огляду на результат апеляційного розгляду, судові витрати розподілу не підлягають.

Керуючись ст. ст. 311, 315, 316, 321, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області - залишити без задоволення.

Рішення Харківського окружного адміністративного суду від 03.11.2025 по справі № 520/19150/25 - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її ухвалення та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.

Головуючий суддя (підпис)І.С. Чалий
Судді(підпис) (підпис) І.М. Ральченко В.В. Катунов