Справа № 520/29067/25
Суддя: Чудних С.О.
Дата ухвалення: 2026-01-26 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Харківський окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 січня 2026 р. №520/29067/25

Харківський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Світлани Чудних, розглянувши в порядку спрощеного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Харківській області про скасування податкового повідомлення-рішення,-

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернулась до Харківського окружного адміністративного суду з позовом, в якому просить суд визнати протиправним та скасувати у повному обсязі податкове повідомлення рішення Головного управління ДПС у Харківській області від 20.03.2024 року № 0-2031- НОМЕР_1 про нарахування ОСОБА_1 податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки за податковий період 2022 рік у сумі 2784,17 грн за об`єкт Ідентифікатор об`єкта нерухомого майна 01.3624240.4999923.20250610.61.8007.94.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначила, що ОСОБА_1 є власницею групи нежитлових приміщень підвалу №13, 1-го поверху №19-22, 2-го поверху №4-13, 16-18, мезоніну №1-7, V загальною площею 257,0 кв.м. в нежитловій будівлі літ. «Г-2», за адресою АДРЕСА_1 . Вказані приміщення: група нежитлових приміщень підвалу №13, 1-го поверху №19-22, 2-го поверху №4-13, 16-18, мезоніну №1-7, V (заклад лікувально-профілактичний та оздоровчий (косметологічний кабінет, масаж, кімнати відпочинку)) в літ. «Г-2», яка розташована за адресою об`єкта Харківська область, Харківський район, Харківська територіальна громада, місто Харків, вулиця Сковороди Григорія 43, та яка має Ідентифікатор об`єкта нерухомого майна 01.3624240.4999923.20250610.61.8007.94, та внесена до Реєстру будівельноі діяльності за Реєстраційним номером ТІ01:1383-8378-9778-6783 , підпадає під дію підпункту 8 (інші) пункту 5 Додатку №1 до рішення 11 сесії Харківської міської ради 7 скликання від 22.02.2017 № 542/17 Про місцеві податки і збори у місті Харкові (з подальшими змінами та доповненнями), оскільки не є готелем, офісом, торгівельним приміщенням, а також не є будівлею для публічних виступів, тому до вказаних нежитлових будівель має бути застосована ставка податку в розмірі 0,1% мінімальної заробітної плати, встановленої на 1 січня відповідного року. А оскільки п.8 Додатку №1 до рішення 11 сесії Харківської міської ради 7 скликання від 22.02.2017 № 542/17 Про місцеві податки і збори у місті Харкові (пункти 7, 8 додатка 1 в редакції рішення 29 сесії Харківської міської ради 8 скликання від 19.08.2024 № 633/24 зі змінами та доповненнями, внесеними згідно з рішенням 33 сесії Харківської міської ради 8 скликання від 03.12.2024 № 683/24, 38 сесії Харківської міської ради 8 скликання від 30.04.2025 № 801/25) встановлено, що за період з 01 квітня 2023 року по 30 вересня 2024 року ставка податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, що перебуває у власності фізичних осіб, застосовується на рівні 0 відсотків. Відтак, податок обраховується за період з 01.01.2022 по 28.02.2022 року за ставкою « 0,1%», а за період з 01.03.2022 року по 31.12.2022 року за ставкою « 0%» за метр квадратний. Отже, Головне управління ДПС у Харківській області безпідставно та протиправно використало, при розрахунку податку на нерухоме майно, відмінне від земельно ділянки, за період 2022 рік ставку у розмірі 1% від мінімальної заробітної плати за 1 кв. метр бази оподаткування, в супереч підпункту 8 пункту 5 Додатку 1 «Ставки та пільги з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки» до рішення 11 сесії Харківської міської ради 7 скликання «Про місцеві податки і збори у місті Харкові» від 22.02.2017 року № 542/17. У зв`язку із чим, позивач звернулась до суду із зазначеним позовом.

Ухвалою суду відкрито спрощене провадження по справі в порядку, передбаченому статтею 262 Кодексу адміністративного судочинства України та запропоновано відповідачу надати відзив на позов, а позивачеві - відповідь на відзив.

Представник відповідача надав до суду відзив на позовну заяву, відповідно до якого зазначив, ОСОБА_1 нарахований податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки та сформовані податкові повідомлення-рішення (далі ППР) на сплату податку на нерухоме майно за 2022 рік, а саме: за нежитлову будівлю за адресою: АДРЕСА_2 , зальною площею 257 кв.м. Сформовано податкове повідомлення рішення від 20.03.2025 № 0-2031-UA0028556 у розмірі 2 784,17 гривень. Податок на рахований за 3 місяці 2022 року, у зв`язку із встановленням на території м. Харкова пільги зі сплати місцевого податку. Податок нарахований відповідно до рішення 11 сесії Харківської міської ради 7 скликання від 22.02.2017 № 542/17 «Про місцеві податки і збори у місті Харкові» зі змінами та доповненнями та вимог пп. 69.22 п. 69 підрозділу 10 розділу XX ПКУ застосована ставка податку 1 відсоток від мінімальної заробітної плати. У Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно відсутня інформація про технічні характеристики нежитлової нерухомості, а саме невизначено підтип майна, яке належить ОСОБА_1 на праві власності. Отже, Головний управліннм ДПС у спірних правовідносинах забезпечено дотримання ч. 2 ст. 19 Конституції України, під час реалізації управлінської функції контролю, у зв`язку із чим просив відмовити у задоволенні позову.

Позивач надав письмові пояснення на відзив відподвіача, в яких зазначив, що відповідачем не надано оцінки законодавчих актів, на які позивч посилається в обгрунтування позовних вимог, також не надав доказів , на підставі яких нарахував податок на нерухоме майно за 2022 рік .На підставі чого просить задоволльнити позов.

Відповідно до частини 5 статті 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше.

Справа розглянута в межах встановлених строків та з урахуванням перебуванням судді на лікарняному та у відпустці.

Суд, дослідивши та оцінивши наявні в матеріалах справи докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на повному, всебічному і об`єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, зазначає наступне.

Відповідно до Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна за позивачем обліковується об`єкт нерухомого майна: групи нежитлових приміщень підвалу №13, 1-го поверху №19-22, 2-го поверху №4-13, 16-18, мезоніну №1-7, V загальною площею 257,0 кв.м. в нежитловій будівлі літ. «Г-2», за адресою АДРЕСА_1 .

Реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 01.

Головним управлінням ДПС у Харківській області було прийнято податкове повідомлення рішення від 20.03.2024 №0-2031-UA0028556 про нарахування ОСОБА_1 податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки у розмірі 2 784,17 грн. за 2022 рік.

Податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, нарахований із застосуванням ставки 1 % від мінімальної заробітної плати станом на 01.01.2022.

Позивач, не погодившись із винесеним податковим повідомленням-рішенням ГУ ДПС від 20.03.2024 №0-2031-UA0028556 звернувся зі скаргою до Державної податкової служби України в порядку ст.56 Податкового кодексу України, посилаючись на те, що податковим органом не вірно розраховано ставку податку.

Рішенням ДПС України №28354/6199-00-06-01-02-06 від 30.09.2025 податкове повідомлення-рішення ГУ ДПС від 20.03.2024 №0-2031-UA0028556 залишено без змін, а скарга ОСОБА_1 - без задоволення, оскільки відповідно до інформації з ІКС «Податковий блок» ОСОБА_1 є фізичною особою-підприємцем та відповідно до відомостей про об`єкти оподаткування, майно з адресою , АДРЕСА_1 використовується у підприємницькій дяльності, тип об`єкту «Готель».

Позивач, вважаючи протиправними оскаржуване рішення, звернувся з даним позовом до суду.

Надаючи правову оцінку відносинам, які склались між сторонами, суд зазначає наступне.

Податковий кодекс України регулює відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема, визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства.

Згідно п. 6.1. статті 6 Податкового кодексу України податком є обов`язковий, безумовний платіж до відповідного бюджету, що справляється з платників податку відповідно до цього Кодексу.

У силу вимог п. 16.1 статті 16 Податкового кодексу України платник податків зокрема зобов`язаний: стати на облік у контролюючих органах в порядку, встановленому законодавством України; вести в установленому порядку облік доходів і витрат, складати звітність, що стосується обчислення і сплати податків та зборів; подавати до контролюючих органів у порядку, встановленому податковим та митним законодавством, декларації, звітність та інші документи, пов`язані з обчисленням і сплатою податків та зборів; сплачувати податки та збори в строки та у розмірах, встановлених цим Кодексом та законами з питань митної справи.

Відповідно до приписів ст. 265 Податкового кодексу України податок на майно складається з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки; транспортного податку та плати за землю.

Згідно із підпунктом 266.1.1 пункту 266.1 статті 266 Податкового кодексу України платниками податку є фізичні та юридичні особи, в тому числі нерезиденти, які є власниками об`єктів житлової та/або нежитлової нерухомості.

Відповідно до підпункту 266.2.1 пункту 266.2 статті 266 Податкового кодексу України об`єктом оподаткування є об`єкт житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі його частка.

Підпунктами 266.3.1 та 266.3.2 пункту 266.3 статті 266 Податкового кодексу України передбачено, що базою оподаткування є загальна площа об`єкта житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі його часток.

База оподаткування об`єктів житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі їх часток, які перебувають у власності фізичних осіб, обчислюється контролюючим органом на підставі даних Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, що безоплатно надаються органами державної реєстрації прав на нерухоме майно та/або на підставі оригіналів відповідних документів платника податків, зокрема документів на право власності.

Отже, за загальним правилом, об`єкти житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі їх частки, які перебувають у власності фізичних осіб, є об`єктом оподаткування податком на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки.

Відповідно до підпункту 266.5.1 пункту 266.5 статті 266 Податкового кодексу України ставки податку для об`єктів житлової та/або нежитлової нерухомості, що перебувають у власності фізичних та юридичних осіб, встановлюються за рішенням сільської, селищної, міської ради або ради об`єднаних територіальних громад, що створені згідно із законом та перспективним планом формування територій громад, залежно від місця розташування (зональності) та типів таких об`єктів нерухомості у розмірі, що не перевищує 1,5 відсотка розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня звітного (податкового) року, за 1 квадратний метр бази оподаткування.

Підпунктом 266.6.1. пункту 266.2 статті 266 Податкового кодексу України передбачено, що базовий податковий (звітний) період дорівнює календарному року.

Рішенням 11 сесії Харківської міської ради 7 скликання «Про місцеві податки і збори у місті Харкові» від 22.02.2017 №542/17 зі змінами та доповненнями та яке є чинним, відповідно до Податкового кодексу України, на підставі ст. 26 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», керуючись ст. 59 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» встановлено на території міста Харкова на 2017 рік та наступні роки місцеві податки і збори: п. 1.1. податок на майно, який складається з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки.

Згідно пп. 1 - 3 Додатку № 1 до вищезазначеного рішення ставки податку для об`єктів житлової та/або нежитлової нерухомості, що перебувають у власності фізичних та юридичних осіб, встановлюються у відсотках до розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня звітного (податкового) року, за 1 кв. м бази оподаткування.

Так, пунктом 5 зазначеного вище Додатку № 1 встановлено ставки податку для об`єктів нежитлової нерухомості, що перебувають у власності фізичних та юридичних осіб, встановлюються у таких розмірах: 1) будівлі готельні - 1 відсоток; 2) будівлі офісні - 1 відсоток; 3) будівлі торговельні - 1 відсоток; 4) гаражі - 0,1 відсотка; 5) будівлі для публічних виступів (казино, ігорні будинки) - 1 відсоток; 6) господарські (присадибні) будівлі - 0 відсотків; 7) інші будівлі - 0,1 відсотка.

Отже, ставка податку коливається в залежності від цільового призначення нежитлового приміщення, яке перебуває у власності особи.

Згідно із абз. 7 пп. 266.7.1 п. 266. 7 ст. 266 Податкового кодексу України обчислення суми податку з об`єкта/об`єктів нежитлової нерухомості, які перебувають у власності фізичних осіб, здійснюється контролюючим органом за місцем податкової адреси (місцем реєстрації) власника такої нерухомості виходячи із загальної площі кожного з об`єктів нежитлової нерухомості та відповідної ставки податку.

Відповідно до п.14.1.129-1 п.14.1 ст.14 Податкового кодексу України об`єкти нежитлової нерухомості - будівлі, приміщення, що не віднесені відповідно до законодавства до житлового фонду. У нежитловій нерухомості виділяють: а) будівлі готельні - готелі, мотелі, кемпінги, пансіонати, ресторани та бари, туристичні бази, гірські притулки, табори для відпочинку, будинки відпочинку; б) будівлі офісні - будівлі фінансового обслуговування, адміністративно-побутові будівлі, будівлі для конторських та адміністративних цілей; в) будівлі торговельні - торгові центри, універмаги, магазини, криті ринки, павільйони та зали для ярмарків, станції технічного обслуговування автомобілів, їдальні, кафе, закусочні, бази та склади підприємств торгівлі й громадського харчування, будівлі підприємств побутового обслуговування; г) гаражі - гаражі (наземні й підземні) та криті автомобільні стоянки; ґ) будівлі промислові та склади; д) будівлі для публічних виступів (казино, ігорні будинки); е) господарські (присадибні) будівлі - допоміжні (нежитлові) приміщення, до яких належать сараї, хліви, гаражі, літні кухні, майстерні, вбиральні, погреби, навіси, котельні, бойлерні, трансформаторні підстанції тощо; є) інші будівлі.

Класифікацію будівель залежно від їх функціонального призначення наведено у Державному класифікаторі будівель та споруд ДК 018-2000, затвердженому та введеному в дію наказом Державного комітету України по стандартизації, метрології та сертифікації від 17 серпня 2000 року №507, чинний з 01 січня 2001 року (далі - ДК 018-2000).

Відповідно до вказаного ДК 018-2000 об`єктами класифікації є будівлі виробничого та невиробничого призначення та інженерні споруди різного функціонального призначення.

У розділі 1 ДК 018-2000 наведено визначення, згідно з яким: споруди - це будівельні системи, пов`язані з землею, які створені з будівельних матеріалів, напівфабрикатів, устаткування та обладнання в результаті виконання різних будівельно-монтажних робіт; будівлі - це споруди, що складаються з несучих та огороджувальних або сполучених (несуче-огороджувальних) конструкцій, які утворюють наземні або підземні приміщення, призначені для проживання або перебування людей, розміщення устаткування, тварин, рослин, а також предметів; інженерні споруди - це об`ємні, площинні або лінійні наземні, надземні або підземні будівельні системи, що складаються з несучих та в окремих випадках огороджувальних конструкцій і призначені для виконання виробничих процесів різних видів, розміщення устаткування, матеріалів та виробів, для тимчасового перебування і пересування людей, транспортних засобів, вантажів, переміщення рідких та газоподібних продуктів та ін.

Відповідно до ДК 018-2000 будівлі промисловості (криті будівлі промислового призначення, наприклад, фабрики, майстерні, бойні, пивоварні заводи, складальні підприємства тощо) віднесено до підрозділу «Будівлі нежитлові» група 125 «Будівлі промислові та склади» клас 1251 «Будівлі промисловості».

До будівель промисловості відносяться об`єкти нерухомості, які відповідно до Державного класифікатора будівель та споруд ДК 018-2000 належать до класу 1251 «Будівлі промисловості», який в свою чергу включає підкласи: 1251.1 «Будівлі підприємств машинобудування та металообробної промисловості», 1251.2 «Будівлі підприємств чорної металургії», 1251.3 «Будівлі підприємств хімічної та нафтохімічної промисловості», 1251.4 «Будівлі підприємств легкої промисловості», 1251.5 «Будівлі підприємств харчової промисловості», 1251.6 «Будівлі підприємств медичної та мікробіологічної промисловості», 1251.7 «Будівлі підприємств лісової деревообробної та целюлозно-паперової промисловості», 1251.8 «Будівлі підприємств будівельної індустрії, будівельних матеріалів та індустрії, будівельних матеріалів та виробів, скляної та фарфоро-фаянсової промисловості», 1251.9 «Будівлі інших промислових виробництв, включаючи поліграфічне».

Визначення приналежності будівлі до того чи іншого класу проводиться на підставі документів, що підтверджують право власності, з урахуванням класифікаційних ознак та функціонального призначення об`єкта нерухомості згідно з ДК 018-2000.

При цьому, ДК 018-2000 використовується у даному випадку не для визначення ставок оподаткування, а виключно для визначення статусу нежитлового приміщення, яке не зазначено у реєстрі прав на нерухоме майно, але визначено у технічній документації будівлі.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 31.01.2018 у справі №822/2624/16.

Суд установив, нерухоме майно, яке знаходиться за адресою: Харківська область, Харківський район, місто Харків, вул. Сковороди Григорія (Пушкінська) 43: підвалу №13, 1-го поверху №19-22, 2-го поверху №4-13, 16-18, мезоніну №1-7, V загальною площею 257,0 кв.м. в нежитловій будівлі літ. «Г-2», належить на праві власності ОСОБА_1 , що підтверджується інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Відповідно до технічного паспорту на об`єкт нерухомого майна при поточній інвентаризації виконаний посадовою особою ТОВ «АРХІЛАІН» ОСОБА_2 (серія, номер кваліфікаційного сертифіката АЕ 001402, АЕ 005552) та яким найменування об`єкта нерухомого майна : групи нежитлових приміщень підвалу №13, 1-го поверху №19-22, 2-го поверху №4-13, 16-18, мезоніну №1-7, V (заклад лікувально-профілактичний та оздоровчий (косметологічний кабінет, масаж, кімнати відпочинку)) в літ. «Г-2». Адреса об`єкта (місце розташування) Харківська область, Харківський район, Харківська територіальна громада, місто Харків, вулиця Сковороди Григорія 43, кв/оф. Група нежитлових приміщень підвалу №13, 1-го поверху №19-22, 2-го поверху №4- 13, 16-18, мезоніну №1-7, V (заклад лікувально-профілактичний та оздоровчий (косметологічний кабінет, масаж, кімнати відпочинку).

За таких обставин вказані приміщення, які знаходиться за адресою: Харківська область, Харківський район, місто Харків, вул. Сковороди Григорія (Пушкінська) 43: підвалу №13, 1-го поверху №19-22, 2-го поверху №4-13, 16-18, мезоніну №1-7, V загальною площею 257,0 кв.м. в нежитловій будівлі літ. «Г-2» підпадають під дію підпункту 8 (інші) пункту 5 Додатку №1 до рішення 11 сесії Харківської міської ради 7 скликання від 22.02.2017 № 542/17 «Про місцеві податки і збори у місті Харкові», оскільки не є готелем, офісом, торгівельним приміщенням, а також не є будівлею для публічних виступів, тому до вказаних нежитлових будівель має бути застосована ставка податку в розмірі 0,1% мінімальної заробітної плати, встановленої на 1 січня відповідного року.

Суд встановив, при формуванні спірних податкового повідомлення-рішення з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки щодо об`єктів нежитлової нерухомості за 2022 рік, контролюючим органом застосована ставка податку в розмірі 1% мінімальної заробітної плати, встановленої на 1 січня відповідного року, при цьому відповідачем не враховано цільове призначення нежитлових приміщень.

Так, контролюючим органом обчислено базу оподаткування на підставі даних державного реєстру речових прав на нерухоме майно, в яких відомості щодо цільового призначення приміщень відсутні.

Суд зазначає, що в ході розгляду справи не підтверджено підстав віднесення будівель, належних позивачу до будівель готельних.

Згідно з правової позиції Верховного Суду, висловленої у постанові від 11.11.2019 по справі №803/1672/16, у випадку встановлення правомірності нарахування частини суми грошового зобов`язання оскаржуваним податковим повідомленням-рішенням за основним платежем та можливості обрахунку розміру такої суми, суд, в силу наданих процесуальним законом повноважень, не позбавлений можливості скасувати податкове повідомлення-рішення у відповідній частині.

Так, на 1 січня 2022 року мінімальна заробітна плата становила - 6500,00 грн.

Суд встановив, що ставка податку, яка врахована контролюючим органом при визначенні розміру суми податкового зобов`язання, при винесенні оскаржуваних податкових повідомлень-рішень становить: більш ніж 0,1% мінімальної заробітної плати.

Однак, як вже було встановлено судом, до нежитлової нерухомості, належної позивачу, має бути застосована ставка податку в розмірі 0,1% мінімальної заробітної плати, встановленої на 1 січня відповідного року.

Так, на 1 січня 2022 року мінімальна заробітна плата становила - 6500,00 грн, отже ставка податку, яка мала бути застосована до нежитлових будівель позивача у 2022 році становила 6,50 грн (0,1 % х 6500,00 грн).

Також, судом зроблений розрахунок податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки за 2022 рік за нежитлову будівлю за адресою: м. Харків, вул. Григорія Сковороди, б.43 «Г-2», зальною площею 257 кв. м. за ставкою 257* 6,50 = 1670,50 гривень, де 257 - площа, 6,50 гривень - ставка податку у 2022 році (0,1% *6500,00 гривень).

Відтак, податкове повідомлення-рішення ГУ ДПС у Харківській області від 20.03.2024 року № 0-2031-UA0028556 за 2022 рік є правомірним в частині визначення податкового зобов`язання в сумі 1670,50 грн, а не в сумі 2784,17 грн, як визначив відповідач. Тому, вказане податкове повідомлення-рішення є протиправним в частині визначення податкового зобов`язання на суму 1113,67 грн.

Жодних інших фактичних даних, які б мали значення для розгляду цієї справи суд не встановив.

Відповідно до частини 1 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Відповідно до частини 1 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Частиною 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача є такими, що підлягають частковому задоволенню.

Розподіл судових витрат здійснюється відповідно до статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України пропорційно частині задоволених позовних вимог.

Керуючись ст. ст. 241-246, 255, 257-258, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_3 , РНОКПП НОМЕР_2 ) до Головного управління ДПС у Харківській області (61000, м. Харків, вулиця Григорія Сковороди, 46, ) про скасування податкового повідомлення-рішення задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення рішення Головного управління ДПС у Харківській області від 20.03.2024 № 0-2031-UA0028556 в частині нарахування ОСОБА_1 податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки за податковий період 2022 рік у сумі 1113,67 грн за об`єкт Ідентифікатор об`єкта нерухомого майна 01.3624240.4999923.20250610.61.8007.94.

В задоволенні іншої частини позовних вимог відмовити.

Стягнути на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_3 , РНОКПП НОМЕР_2 ) за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у Харківській області (61000, м. Харків, вулиця Григорія Сковороди, 46, ) сплачену суму судового збору у розмірі 968 (дев`ятсот шістдесят вісім) грн 96 коп.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Другого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження чи закриття апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Суддя Світлана Чудних