Справа № 160/28824/25
Суддя: Дєєв Микола Владиславович
Дата ухвалення: 2026-01-19 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі судді Дєєва М.В., розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу
до Головного управління ДПС у Дніпропетровській області
про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень,
06.10.2025 року до Дніпропетровського окружного адміністративного суду надійшов скріплений електронно-цифровим підписом адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Дніпропетровській області, в якому позивач просить: визнати протиправними та скасувати (анулювати) складенні (сформовані) Головним управлінням Державної податкової служби у Дніпропетровській області податкові повідомлення-рішення, які не відповідають Додатку 1 до порядку надіслання контролюючими органами податкових повідомлень-рішень платникам податків (пункту 2; розділу II) форма "Ф". та надмірно нарахований податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, - квартири за 2020, 2021, 2023, 2023, 2024 роки, а саме:
08.10.2025 року ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду адміністративний позов по даній справі залишено без руху, через порушення вимог ст.ст. 160,161 КАС України.
На виконання вимог ухвали від 08.10.2025 року позивачем подано заяву про звільнення від сплати судового збору, оскільки розмір судового збору перевищує 5 відсотків розміру річного доходу позивача.
16.10.2025 року ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду задоволено клопотання позивача про звільнення від сплати судового збору, звільнено позивача від сплати судового збору за подання даного адміністративного позову та відкрито спрощене позовне провадження без виклику сторін.
03.11.2025 року від Головного управління ДПС у Дніпропетровській області надійшов відзив на позовну заяву, відповідно до якого вказано, що спірні податкові повідомлення-рішення правомірні, та такі, що винесені відповідно до вимог діючого законодавства, були направлені позивачу належним чином та обчислені відповідно до чинних рішень міської ради та вимог пп.266.4.1 п.266.4 ст.266 ПК України, у зв`язку з чим, підстави для скасування спірних податкових повідомлень-рішень відсутні.
17.11.2025 року від позивача надійшла відповідь на відзив, відповідно до якої вказано, що відповідачем не вірно розраховано податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки та не було дотримано вимог щодо вчасного направлення спірних повідомлень-рішень позивачу.
24.12.2025 року ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду продовжено строк розгляду справу.
Розглянувши подані документи і матеріали, з`ясувавши фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд вважає позовні вимоги такими, що не підлягають задоволенню, з наступних підстав.
З матеріалів справи вбачається, що за даними інформаційно-комунікаційної системи контролюючого органу ОСОБА_1 перебуває на податковому обліку в Головному управлінні ДПС у Дніпропетровській області.
Відповідно до інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна та є власником об`єктів житлової нерухомості, а саме:
- квартира, загальною площею 71,1 кв.м, за адресою: АДРЕСА_1 , частка власності 1, власності з 21.10.2016 року;
- квартира загальною площею 39,20 кв.м, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 , право власності з 21.12.2012 року по 29.07.2016 року;
- квартира загальною площею 124,20 кв.м, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_3 , право власності з 11.06.2018 року по 19.05.2021 року.
Головним управління ДПС у Дніпропетровській області, відповідно до пп.266.7.2 та пп.266.7.1 п.266.7 ст.266 ПК України, в автоматичному режиму сформовано податкові повідомлення-рішення форми «Ф» з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, а саме:
Позивач вважає, що вищевказані податкові повідомлення-рішення є протиправними та такими, що підлягають скасуванню, що і стало підставою для звернення із цим адміністративним позовом до суду.
Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає наступне.
Відповідно до п. 8.1 ст. 8 ПК України, в Україні встановлюються загальнодержавні та місцеві податки та збори.
Пунктом 8.3 ст. 8 ПК України визначено, що до місцевих податків належать податки та збори, встановлені відповідно до переліку і в межах граничних розмірів ставок, визначених цим Кодексом, рішеннями сільських, селищних, міських рад та рад об`єднаних територіальних громад, створених згідно із законом та перспективним планом формування територій громад, у межах їхніх повноважень і які є обов`язковими до сплати на території відповідних територіальних громад.
Відповідно до пп. 10.1 ст. 10 ПК України, до місцевих податків належить податок на майно.
Пунктом 10.3 ст. 10 ПК України визначено, що місцеві ради в межах повноважень, визначених цим Кодексом, вирішують питання відповідно до вимог цього Кодексу щодо встановлення податку на майно (в частині податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки) та встановлення збору за місця для паркування транспортних засобів, туристичного збору та земельного податку за лісові землі.
Відповідно до пп. 266.1.1 п. 266.1 ст. 266 Податкового кодексу України, платниками податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, є фізичні та юридичні особи, в тому числі нерезиденти, які є власниками об`єктів житлової та/або нежитлової нерухомості.
Визначення платників податку в разі перебування об`єктів житлової та/або нежитлової нерухомості у спільній частковій або спільній сумісній власності кількох осіб:
а) якщо об`єкт житлової та/або нежитлової нерухомості перебуває у спільній частковій власності кількох осіб, платником податку є кожна з цих осіб за належну їй частку;
б) якщо об`єкт житлової та/або нежитлової нерухомості перебуває у спільній сумісній власності кількох осіб, але не поділений у натурі, платником податку є одна з таких осіб-власників, визначена за їхньою згодою, якщо інше не встановлено судом;
в) якщо об`єкт житлової та/або нежитлової нерухомості перебуває у спільній сумісній власності кількох осіб і поділений між ними в натурі, платником податку є кожна з цих осіб за належну їй частку.
Відповідно до пп. 266.2.1 п. 266.2 ст. 266 Податкового кодексу України, об`єктом оподаткування є об`єкт житлової та нежитлової нерухомості, у тому числі його частка.
Відповідно до пп. 266.3.1, 266.3.2 п. 266.3 ст. 266 Податкового кодексу України, базою оподаткування є загальна площа об`єкта житлової та нежитлової нерухомості, у тому числі його часток.
База оподаткування об`єктів житлової та нежитлової нерухомості, у тому числі їхніх часток, які перебувають у власності фізичних осіб, обчислюється контролюючим органом на підставі даних Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, що безоплатно надаються органами державної реєстрації прав на нерухоме майно та/або на підставі оригіналів відповідних документів платника податків, зокрема документів на право власності.
Відповідно до пп. 266.4.1 п. 266.4 ст. 266 Податкового кодексу України, база оподаткування об`єкта/об`єктів житлової нерухомості, у тому числі їхніх часток, що перебувають у власності фізичної особи - платника податку, зменшується:
а) для квартири/квартир незалежно від їхньої кількості - на 60 кв.м;
б) для житлового будинку/будинків незалежно від їхньої кількості - на 120 кв.м;
в) для різних типів об`єктів житлової нерухомості, у тому числі їхніх часток (у разі одночасного перебування у власності платника податку квартири/квартир та житлового будинку/будинків, у тому числі їхніх часток) - на 180 кв.м.
Таке зменшення надається один раз за кожний базовий податковий (звітний) період (рік).
Відповідно до пп. 266.4.3 п. 266.4 ст. 266 Податкового кодексу України, пільги з податку, передбачені підпунктами 266.4.1 та 266.4.2 цього пункту, для фізичних осіб не застосовуються до:
об`єкта/об`єктів оподаткування, якщо площа такого/таких об`єкта/об`єктів перевищує п`ятикратний розмір неоподатковуваної площі, встановленої підпунктом 266.4.1 цього пункту;
об`єкта/об`єктів оподаткування, що використовуються їхніми власниками з метою одержання доходів (здаються в оренду, лізинг, позичку, використовуються у підприємницькій діяльності).
Відповідно до пп. 266.5.1 п. 266.5 ст. 266 Податкового кодексу України, ставки податку для об`єктів житлової та/або нежитлової нерухомості, що перебувають у власності фізичних та юридичних осіб, встановлюються за рішенням сільської, селищної або міської ради залежно від місця розташування (зональності) та типів таких об`єктів нерухомості у розмірі, що не перевищує 2 відсотки розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня звітного (податкового) року, за 1 кв.м бази оподаткування.
Згідно з пп. 266.6.1 п. 266.6 ст. 266 Податкового кодексу України, базовий податковий (звітний) період дорівнює календарному року.
Відповідно до пп. 266.7.1 п. 266.7 ст. 266 Податкового кодексу України, обчислення суми податку з об`єкта/об`єктів нежитлової нерухомості, які перебувають у власності фізичних осіб, здійснюється контролюючим органом за місцем податкової адреси (місцем реєстрації) власника такої нерухомості виходячи із загальної площі кожного з об`єктів нежитлової нерухомості та відповідної ставки податку.
Щодо посилань позивача на порушення відповідачем строків направлення податкових повідомлень-рішень, суд зазначає наступне.
Згідно з підпунктом 266.6.1 пункту 266.6 статті 266 ПК України, базовий податковий (звітний) період дорівнює календарному року.
Відповідно до підпункту 266.7.2 пункту 266.7 статті 266 ПК України, податкове/податкові повідомлення рішення про сплату суми/сум податку, обчисленого згідно з підпунктом 266.7.1 пункту 266.7 цієї статті, та відповідні платіжні реквізити, зокрема, органів місцевого самоврядуванню місцезнаходженням кожного з об`єктів житлової та/або нежитлової нерухомості надсилаються (вручаються) платнику податку контролюючим органом за місцем податкової адреси (місцем реєстрації) до 01 липня року, що настає за базовим податковим (звітним) періодом (роком).
Сам факт затримки контролюючим органом строків направлення податкових повідомлень-рішень є лише підставою для звільнення від відповідальності, передбаченої ПК України за несвоєчасну сплату податкового зобов`язання в частині нарахування штрафних санкцій та пені, однак, не може бути підставою для звільнення платника податку від обов`язку щодо сплати сум податку та бути підставою для визнання податкових повідомлень-рішень протиправними та їх скасування.
Винесення позивачу оскаржуваних податкових повідомлень-рішень після 01 липня року базового податкового періоду є лише підставою для сплати податкового зобов`язання в більш пізній термін відповідно підпункту 266.10.1., пункту 266.10 статті 266 ПК України (протягом 60 днів з дня вручення податкового повідомлення-рішення), однак, не впливає на правомірність самих податкових повідомлень-рішень та не може бути підставою для їх скасування.
Суд, також, враховує положення пункту 69 підрозділу 10 розділу ХХ «Перехідні положення» ПК України, якими встановлено, що тимчасово, на період до припинення або скасування воєнного стану на території України, введеного Указом Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24 лютого 2022 року № 64/2022, затвердженим Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24 лютого 2022 року № 2102-IX, справляння податків і зборів здійснюється з урахуванням особливостей, визначених у цьому пункті.
Так, згідно з підпунктом 69.9 п.69 підрозділу 10 розділу ХХ «Перехідні положення» ПК України тимчасово, до 1 серпня 2023 року, для платників податків та контролюючих органів зупиняється перебіг строків, визначених податковим законодавством та іншим законодавством, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, крім встановлених цим підпунктом випадків.
Суд також звертає увагу, що податкове зобов`язання з цього податку може бути нараховано за податкові (звітні) періоди (роки) в межах строків, визначених пунктом 102.1 статті 102 цього Кодексу (пп. 266.10.3 ПК України).
З огляду на викладене, є обґрунтованою позиція відповідача про те, що податкове зобов`язання з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, може бути нараховано за податкові (звітні) періоди (роки) протягом 1095 календарних днів, з урахуванням періоду зупинення строку давності з 18.03.2020 до 31.07.2023.
Відтак, оскаржувані податкові повідомлення-рішення прийнято в межах встановленого п.102.1 ст. 102 ПК України строку.
Щодо доводів позивача про ненадання відповідачем до податкових повідомлень-рішень детального розрахунку податку.
Зазначені твердження не знайшли свого підтвердження під час розгляду справи, оскільки оскаржувані рішення містять таблицю з розрахунком сум нарахованого податку.
Також, положеннями абзацу шостого п.58.1 ст. 58 ПК України, а також п.9 розділу ІІ Порядку надіслання контролюючими органами податкових повідомлень-рішень платникам податків, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 28.12.2015 №1204, передбачено надання розрахунку податку виключно за його наявності.
Щодо доводів позивача про застосування відповідачем при прийнятті податкових повідомлень-рішень ставок податку, встановлених рішеннями Дніпровської міської ради, які втратили чинність 19.06.2024.
Суд відхиляє зазначені доводи, оскільки податок на нерухоме майно був розрахований, коли рішення Дніпровської міської ради були чинними.
Для обчислення розміру податку на нерухоме майно відмінне від земельної ділянки у 2020-2024 роках контролюючим органом використано розміри ставок згідно рішень Дніпровської міської ради, а саме від 6 грудня 2017 року №12/27 «Про ставки та пільги зі сплати податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки на території міста», від 26 травня 2021 року № 10/7 «Про внесення змін до рішення міської ради від 06.12.2017 №12/27 «Про ставки та пільги зі сплати податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки на території міста» та від 13 липня 2022 року № 2/24 «Про внесення змін до рішення міської ради від 06.12.2017 №12/27 «Про ставки та пільги зі сплати податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки на території міста».
Спірні податкові повідомлення-рішення були винесені в період дії рішень Дніпровської міської ради від 6 грудня 2017 року №12/27 «Про ставки та пільги зі сплати податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки на території міста», від 26 травня 2021 року № 10/7 «Про внесення змін до рішення міської ради від 06.12.2017 №12/27 та від 13 липня 2022 року № 2/24 «Про внесення змін до рішення міської ради від 06.12.2017 №12/27. (Ставки при розрахунку податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки за період 2020 року 1,5%, за період 2021 року 1,5%, за період 2022 року 1,2%, за період 2023 року-1,2%, за період 2024 року 1,2%
Таким чином, матеріалами справи підтверджено, що розрахунок податку на нерухоме майно відповідачем проведено згідно з даними Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна.
Враховуючи, що під час розрахунку розміру податку на нерухоме майно відповідачем застосовано відповідну ставку податку, а також ураховано фактичну площу жилої нерухомості за відповідним рішеннями органу місцевого самоврядування, оскаржувані податкові повідомлення-рішення прийняті правомірно, отже, відсутні підстави для їх скасування.
Щодо податкового повідомлення-рішення від 27.09.2024 за податковий період 2023 рік, суд зазначає наступне.
Так, платники податку мають право звернутися з письмовою заявою до контролюючого органу за місцем проживання (реєстрації) для проведення звірки даних щодо: об`єктів житлової та/або нежитлової нерухомості, в тому числі їх часток, що перебувають у власності платника податку; розміру загальної площі об`єктів житлової та/або нежитлової нерухомості, що перебувають у власності платника податку; права на користування пільгою із сплати податку; розміру ставки податку; нарахованої суми податку.
У разі виявлення розбіжностей між даними контролюючих органів та даними, підтвердженими платником податку на підставі оригіналів відповідних документів, зокрема документів на право власності, контролюючий орган за місцем проживання (реєстрації) платника податку проводить перерахунок суми податку і надсилає (вручає) йому нове податкове повідомлення-рішення. Попереднє податкове повідомлення-рішення вважається скасованим (відкликаним).
Відповідачем зазначено, що ОСОБА_1 зверталась до ГУ ДПС у Дніпропетровській області для проведення звірки даних з листом щодо скасування ППР від 27.09.2024.
У зв`язку з виявленими розбіжностями між даними, наявними у податкового (контролюючого) органу, та фактичними обставинами враховуючи вищенаведене, ППР від 27.09.2024 вважаються скасованими (відкликаними), що підтверджується наданим відповідачем скріном з підсистеми «Податковий блок».
Згідно з ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відповідно до ч.1 ст.77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
З огляду на вищевикладене, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні адміністративного позову.
У зв`язку з відмовою в задоволенні позовних вимог, питання щодо розподілу судових витрат відповідно до вимог ст. 139 КАС України, не вирішується.
Керуючись ст.ст. 241-246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,
Рішення суду набирає законної сили відповідно до ст.255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржено в порядку та у строки, встановлені ст. ст.295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя М.В. Дєєв