Справа № 497/3053/25
Суддя: Кодінцева С. В.
Дата ухвалення: 2026-01-28 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

БОЛГРАДСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 497/3053/25
Провадження № 2-а/497/6/26
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 січня 2026 року м. Болград

Болградський районний суд Одеської області у складі:

головуючого - судді Кодінцевої С.В.,

за участю секретаря - Мунтянової В.Р.,

представника позивача ОСОБА_1 - адвоката Черевиченко Н.А. (ВКЗ),

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Болград адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 (надалі ІНФОРМАЦІЯ_2 ) про скасування рішення суб`єкта владних повноважень у справі про притягнення до адміністративної відповідальності, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 через свого представника Черевиченко Н.А. звернувся до суду з адміністративним позовом, яким просить:

-постанову № 650 по справі про адміністративне правопорушення за частиною 3 статті 210-1 КУпАП, винесену 30 березня 2025 року начальником ІНФОРМАЦІЯ_3 майором ОСОБА_2 , якою ОСОБА_1 було притягнуто до адміністративної відповідальності за частиною 3 статті 210-1 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу - скасувати.

-стягнути з ІНФОРМАЦІЯ_3 витрати на правничу допомогу у розмірі 4000 гривень.

В обґрунтування позову представник зазначає, що відповідно до постанови №650 по справі про адміністративне правопорушення за ч.3 ст. 210-1 КУпАП від 30.03.2025 ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 210-1 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 17 000,00 грн. за те, що гр. ОСОБА_1 (надалі - Позивач), допустив порушення правил військового обліку призовників і військовозобов`язаних (Додаток 2 до Порядку організації та ведення військового обліку призовників, військовозобов`язаних затвердженого Постановою КМУ № 1487 від 30.12.2022 року) в умовах особливого періоду, а саме не прибув за викликом (повісткою) або мобілізаційним розпорядженням до ІНФОРМАЦІЯ_2 , чим вчинив адміністративне правопорушення передбачене ч.3 ст.210-1 КУпАП.

Притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе лише за наявності факту адміністративного правопорушення та вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними доказами.

Позивач зазначає, що 31 жовтня 2025 року, звернувшись до АТ КБ «Приватбанк» дізнався, що банківські рахунки заблоковані на підставі ВП НОМЕР_4 відповідно до постанови № 650 від 30.03.2025 року ІНФОРМАЦІЯ_3 про стягнення з позивача штрафу у розмірі 34000 грн., що нібито отримав повістку та не з`явився у визначений в повістці день та час.

12.11.2025 року Бессарабський ВДВС у Болградському районі Одеської області Південного МУ МЮ (м. Одеса) надав матеріали виконавчого провадження для ознайомлення.

Після ознайомлення з текстом постанови №650 про адміністративне правопорушення від 30 березня 2025 року, позивач просив надати підтвердження щодо надсилання йому поштового повідомлення або будь-яких інших доказів, на підставі яких його було притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.3 ст.210-1 КУпАП. Проте, Позивачу було відмовлено в надані таких доказів, а в самих матеріалах справи, копія поштового підтвердження про надсилання Позивачу повістки - була відсутня. Позивачем були наданні пояснення з приводу даної події, а саме, що повістку він особисто не отримував та за місцем його реєстрації ніяке поштове повідомлення не надходило.

21.03.2025 року Позивач отримав рішення ВЛК при ІНФОРМАЦІЯ_4 про придатність до військової служби, але отримав відстрочку від мобілізації, оскільки на його утриманні 4 дітей, про що свідчить роздруківка з застосунку «Резерв+».

Окрім цього, у Позивача встановлений застосунок «Резерв+» де він періодично перевіряє свій статус та військово-обліковий документ, проте ніяких сповіщень щодо необхідності з`явитись до ІНФОРМАЦІЯ_2 отримано не було, про те, що на позивача накладено штраф, також в «Резерв +» не відображалось. Позивач не знав і не міг знати, що на нього накладено штраф.

Працівниками РТЦК Позивачу не було вручено вже винесену постанову №650 по справі про адміністративне правопорушення за ч.3 ст.210-1 КУпАП від 30.03.2025 року.

Тобто, розгляд призначеної на 30.03.2025 року справи про адміністративне правопорушення відносно Позивача за ч.3 ст.210-1 КУпАП фактично відбувся без участі особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, з порушенням прав, визначених ст.268 КУпАП.

При цьому, під час складання протоколу та розгляду справи відповідачем було проігноровано та не взято до уваги, той факт, що в матеріалах справи відсутні будь-які докази, що підтверджували би належне повідомлення та вручення Позивачу повістки про виклик ІНФОРМАЦІЯ_2 , чи те, що він відмовився від її отримання.

Тобто неприбуття Позивача до ІНФОРМАЦІЯ_2 за викликом відбулося з причини того, що він просто не знав та не міг знати про існування даної повістки про виклик, в зв`язку з неналежним врученням повістки з боку ІНФОРМАЦІЯ_2 .

В даному випадку відсутні докази, того, що позивача було проінформовано про наявність рекомендованого повідомлення з позначкою «Повістка ТЦК», в розумінні пункту 41 Порядку.

На думку представника позивача в діях ОСОБА_1 відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 210 - 1 КУпАП, вчиненого в особливий період.

В силу принципу презумпції невинуватості, діючого при розгляді справ про адміністративні правопорушення, всі сумніви у винності особи, що притягується до адміністративної відповідальності, тлумачаться на її користь, а недоведена вина прирівнюється до доведеної невинуватості.

А тому вважає, що відсутні належні, допустимі та достатні докази, які б свідчили про наявність в діях позивача ознак складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 210-1 КУпАП.

З цих підстав просить позов задовольнити.

Окрім цього представником в інтересах позивача одночасно з позовом подано заяву про поновлення строку на подачу позовної заяви про скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення (а.с.11-13).

Обґрунтовуючи дану заяву представник звертає увагу, що лише 31 жовтня 2025 року, звернувшись до АТ КБ «Приватбанк» дізнався, що банківські рахунки заблоковані на підставі ВП НОМЕР_4 відповідно до постанови №650 від 30.03.2025 року ІНФОРМАЦІЯ_3 про стягнення з позивача штрафу у розмірі 34000 грн., що нібито отримав повістку та не з`явився у визначений в повістці день та час.

Надалі Позивач звернувся за юридичною допомогою до адвоката.

Лише 12.11.2025 року Бессарабський ВДВС у Болградському районі Одеської області Південного МУ МЮ (м. Одеса) надав матеріали справи для ознайомлення, де і отримав копію постанови №650 від 30.03.2025 року.

Оскаржувана постанова №650 від 30.03.2025 року по справі про адміністративне правопорушення за ч.3 ст.210-1 КУпАП, працівниками РТЦК позивачу не була вручена, не було надіслано засобами поштового зв`язку.

Розгляд призначеної на 30.03.2025 року справи про адміністративне правопорушення відносно Позивача за ч.3 ст.210-1 КУпАП фактично відбувся без участі особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, з порушенням прав, визначених ст.268 КУпАП.

Відтак начальник ІНФОРМАЦІЯ_3 майор ОСОБА_2 , розглядаючи справу про адміністративне правопорушення у відсутності Позивача (особи, яка притягається до адміністративної відповідальності) не забезпечив можливості реалізації позивачем його прав, передбачених частиною першою статті 268 КУпАП.

Оскільки позивач фактично дізнався, про порушення своїх прав та отримав копію постанови №650 лише 12.11.2025 року, до суду звернувся 19.11.2025 року, тобто в межах 10 денного строку, визначеного положеннями КУпАП для оскарження, просив поновити строк для подання цієї позовної заяви.

Ухвалою судді від 25.11.2025 року позовну заяву ОСОБА_1 було залишено без руху в зв`язку з несплатою судового збору та надано строк для усунення недоліків (а.с.46-47), про що було повідомлено позивача та його представника (а.с.48).

02.12.2025 року представником позивача надіслано заяву на виконання ухвали суду, до якої долучено квитанцію про сплату судового збору (а.с.49-51).

Ухвалою від 05.12.2025 року відкрито провадження за даним позовом та призначено до судового розгляду на 15:00 годину 16.12.2025 року (а.с.53), про що повідомлено сторін по справі (а.с.54).

Цією ухвалою судом зобов`язано ІНФОРМАЦІЯ_5 надати до суду у строк до 12.12.2025 року: письмовий відзив, матеріали справи про адміністративне правопорушення про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 за частиною 3 статті 210-1 КУпАП (постанова №650 від 30.03.2025 року).

Згідно відповіді ВОМІРМП УПРЕ ГУ ДМС в Одеській області від 25.12.2025 року на запит суду, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 (а.с.58).

25.10.2025 року представник позивача ОСОБА_1 - адвокат Черевиченко Н.А. через систему «Електронний суд» звернулася з клопотанням про проведення судового засідання в режимі відеоконференції з використанням власних технічних засобів (а.с.56-57), яке ухвалою суду від 10.12.2025 року було задоволено (а.с.60) та повідомлено сторін по справі (а.с.61).

12.12.2025 року представник відповідача ІНФОРМАЦІЯ_3 - ОСОБА_8 через систему «Електронний суд» подала заяву про невизнання позовних вимог (а.с.62-72).

Представник відповідача стверджує, що ОСОБА_1 перебуває на військовому обліку як рядовий, сержантський і старшинський склад у запасі в ІНФОРМАЦІЯ_7 . Чинного висновку станом на 19.03.2025 р. військово-лікарської комісії не було. Відстрочки від призову на військову службу або бронювання станом на 19.03.2025 р. не було. За період з 01.04.2021 року по 19.03.2025 р. до ТЦК та СП не прибував. За обліковими даними фактичне місце проживання АДРЕСА_1 . за місцем реєстрації був відсутній. Відповідно до даних Реєстру місце праці ХХХХХХХ З 19.03.2025 року ОСОБА_1 автоматично обліковується, як порушник військового обліку та/або законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію.

ІНФОРМАЦІЯ_2 позивача обліковує як порушник який вчасно не прибув за повісткою.

Відповідно до п. 30, п. 30-1 , п. 30-2 , п. 30-3 «Порядку проведення призову громадян на військову службу під час мобілізації на особливий період» затвердженого постановою КМУ №560 від 16.05.2024 року за допомогою Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів було згенеровано повістку про виклик позивача до ІНФОРМАЦІЯ_8 .

Зазначена повістка була направлена на адресу ОСОБА_1 листом АТ «УКРПОШТА» за його місцем проживання зазначеним в Єдиному державному реєстрі призовників, військовозобов`язаних та резервістів.

Представник звертає увагу, що навіть за умови невручення повістки вона вважається врученою в силу норм законодавства. Тобто у разі відсутності позивача в місці проживання, не вручення повістки та повернення конверту з повісткою, він вважається належним чином оповіщеним в силу вимог нормативно -правового акту.

Отже у ІНФОРМАЦІЯ_9 та ІНФОРМАЦІЯ_4 є підстави вважати, що ОСОБА_1 скоїв правопорушення передбачене ст. 210-1 КУпАП, автоматичне формування звернення про його доставляння до ТЦК та СП було правомірним, та відповідало вимогам чинного законодавства.

На думку представника відповідача, позивач намагається спотворити фактичні обставини справи шляхом підміни понять: облік військовозобов`язаного, як порушника військового обліку та або законодавства про мобілізаційну підготовку та мобілізацію (відповідає фактичним обставинам справи) внесення до персональних даних військовозобов`язаного інформації про притягнення до відповідальності та накладення на нього стягнення за ст.ст.210-211 КУпАП (помилкове твердження відповідача, яке не відповідає фактичним обставинам справи).

Отже невірне встановлення позивачем фактичних обставин справи свідчить про відсутність будь-якого порушення прав позивача, навпаки, свідчить, про порушення ним вимог військового обов`язку в запасі.

Також вважає за необхідне звернути увагу на положення Закону України «Про Єдиний державний реєстр призовників, військовозобов`язаних та резервістів», які позивачем безпідставно не були застосовані та які підлягають обов`язковому застосуванню до спірних правовідносин.

Наразі діючий Порядок ведення Реєстру є нормативним актом з обмеженим доступом, тому посилатись на його зміст у заяві немає можливості, але навіть відкриті дані Закону свідчать про те, що Реєстр складається більше ніж з одного розділу (персональні дані), тобто наявність службової інформації про облік ОСОБА_1 як порушника військового обов`язку та/або законодавства про мобілізаційну підготовку та мобілізацію є правомірною.

В описово-мотивувальній частині позову позивач не зазначає яким саме чином порушено його права, яке право порушено. Як вже зазначалось ОСОБА_1 не має жодного станом на 19.03.2025 р., чинного висновку ВЛК.

Постанова ВЛК районних, міських ТЦК та СП про ступінь придатності військовозобов`язаного до військової служби за призовом під час мобілізації, на особливий період дійсна протягом одного року з дня закінчення медичного огляду.

Постановою КМУ №560 від 16.05.2024 року в п. 69 зазначено, що особи, які не проходили медичний огляд або в яких закінчився строк дії рішення (постанови) про придатність до військової служби, направляються на військово лікарську комісію.

Між сторонами є наступні обов`язки: обов`язок ІНФОРМАЦІЯ_3 належним чином вести облік військовозобов`язаних, а обов`язок військовозобов`язаного позивача не ухилятись від військового обліку.

Отже доставляння позивача до ТЦК та СП не буде порушенням його прав, а буде сприяти належному його обліку, дотриманню вимог законодавства в частині виконання вимог військового обов`язку в запасі.

На думку представника відповідача, матеріали справи свідчать про свідоме нехтування позивачем конституційним обов`язком, виявлення відповідачем вказаного факту та намагання у законний спосіб спонукати позивача до усунення порушення.

Обов`язок військовозобов`язаної особи (позивача) з`явитися за викликом до територіального центру комплектування встановлений не статусом позивача (обліковується, як порушник) та автоматичним зверненням до поліції про його доставляння до ТЦК та СП, а Законом України «Про військовий обов`язок і військову службу», у ч. 1 ст. 1 якого зазначено, що захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України є конституційним обов`язком громадян України.

Викладене свідчить, що по своїй суті облік позивача, як порушника, не є рішенням чи дією суб`єкта владних повноважень у розумінні КАС України.

Представник позивача просить у задоволенні позовних вимог відмовити в повному обсязі, закрити провадження у справі.

В судове засідання 16.12.2025 року:

Позивач не прибув, причини неявки не повідомив.

Представник позивача з технічним причин не змогла вийти на ВКЗ.

Представник відповідача ІНФОРМАЦІЯ_3 - ОСОБА_8 до суду не прибула, в заяві від 12.12.2025 року зазначила про неможливість бути присутньою в судовому засіданні у встановлені дату та час, а також з метою недопущення затягування розгляду справи, просила розглянути справу за її відсутності (а.с.69).

Протокольною ухвалою суду від 16.12.2025 року в зв`язку із неможливістю представника позивача вийти на зв`язок в режимі ВКЗ з причини оголошення повітряної тривоги як в м.Одеса, так і в Одеській області, відкладено судове засідання до 09:00 години 28.01.2026 року. Надано можливість представнику позивача - адвокату Черевиченко Неллі Анатоліївні приймати участь в судовому засіданні по даній цивільній справі, призначеному на 09:00 годину 28.01.2026 року в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів в підсистемі ВКЗ за посиланням "https://vkz.court.gov.ua/", з використанням ел.пошта: ІНФОРМАЦІЯ_10 , тел. НОМЕР_1 .

Вжито заходів для належного сповіщення сторін по справі (а.с.74-76).

В судове засідання 16.12.2025 року:

Позивач не прибув, причини неявки не повідомив.

Представник позивача підтримала вимоги позовної заяви, надала пояснення з підстав зазначених в позові, наполягала на задоволенні позову. Просила, окрім іншого, визнати поважними причини пропуску строку звернення до суду.

Представник відповідача ІНФОРМАЦІЯ_3 - ОСОБА_8 до суду не прибула, в заяві від 30.12.2025 року зазначила про неможливість бути присутньою в судовому засіданні у встановлені дату та час, а також з метою недопущення затягування розгляду справи, просила розглянути справу за її відсутності (а.с.77-79).

Ухвалу суду від 05.12.2025 року в частині надання матеріалів справи про адміністративне правопорушення про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 за частиною 3 статті 210-1 КУпАП (постанова №650 від 30.03.2025 року - на час розгляду справи так і не виконано, матеріали справи не надано.

Розглянувши подані сторонами документи та матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд прийшов до висновку про задоволення позовних вимог за таких підстав.

Згідно з частиною другою статті 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до частини 2 статті 77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Частиною 1 статті 72 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Отже, тягар доказування правомірності рішення суб`єкта владних повноважень покладається саме на орган, який прийняв таке рішення.

Відповідно до частини 3 статті 286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право: 1) залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення; 2) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи); 3) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення; 4) змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

Фактичні обставини, встановлені судом.

Судом досліджено лише ті докази, що надані стороною позивача.

Позивач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , уродженець с. Виноградівка Тарутинського району Одеської області є громадянином України (а.с.15-17), місце реєстрації: АДРЕСА_1 (а.с.18).

Документований військово-обліковим документом №4 від 26.03.2025 року, згідно якого рішенням військово-лікарської комісії 21.03.2025 року ВЛК при ІНФОРМАЦІЯ_4 визнаний придатним до військової служби згідно гр.ІІ наказу МО України №402 від 14.08.2008 року. Підлягає повторному медичному пересвідченню 21.03.2026 року (а.с.19).

Позивачем надано копію витягу з «Резерв+» в якому наявна інформація про відстрочку до завершення мобілізації (а.с.31-33).

Згідно посвідчення НОМЕР_2 позивач ОСОБА_1 є багатодітним батьком, має четверо дітей: ОСОБА_3 , 2007 року народження, ОСОБА_4 , 2010 року народження, ОСОБА_5 , 2016 року народження, ОСОБА_6 , 2018 року народження. Посвідчення дійсне до 22.01.2028 року (а.с.34-35).

19 березня 2025 року начальником відділення обліку мобілізаційної роботи ІНФОРМАЦІЯ_11 майором ОСОБА_7 складено протокол №650 про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_6 (а.с.20-21).

Суть адміністративного правопорушення: «19 березня 2025 року о 13:40 годині до ІНФОРМАЦІЯ_11 в АДРЕСА_2 , співробітниками відділення поліції №2 Болградського РВП ГУНП в Одеській області, відповідно до звернення ІНФОРМАЦІЯ_8 , був доставлений громадянин ОСОБА_1 , 1982 року народження.

ОСОБА_1 будучи військовозобов`язаним та належним чином оповіщений про виклик на 21.02.2025 року о 10:00 годині до ІНФОРМАЦІЯ_11 , в порушення абз.2 п.1 ст.22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» відповідно до якого громадянин зобов`язаний з`являтися за викликом до територіального центру комплектування та соціальної підтримки у строк та місце, зазначені в повістці для взяття на військовий облік військовозобов`язаних чи резервістів, визначення їх призначення на особливий період, направлення для проходження медичного огляду, в вищезазначений термін до вищевказаного ІНФОРМАЦІЯ_2 - не з`явився, чим скоїв правопорушення, передбачене ч.3 ст.210-1 КУпАП».

В даному протоколі наявна відмітка про те, що ОСОБА_1 повідомлено, що розгляд справи про адміністративне правопорушення відбудеться о 10:00 годині 27.03.2025 року в приміщенні ІНФОРМАЦІЯ_3 : АДРЕСА_3 , каб.№1 (а.с.20-21).

В графі «Пояснення і зауваження» ОСОБА_1 власноручно зазначив, що повістку йому ніхто не вручав і ніхто його не повідомляв (а.с.21).

30.03.2025 року начальником ІНФОРМАЦІЯ_1 , майором ОСОБА_2 винесено постанову у справі про адміністративне правопорушення за частиною 3 статті 210-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення № 650 відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_6 (а.с.22-23).

Зі змісту постанови вбачається, що відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення « …. ОСОБА_1 , будучи військовозобов`язаним та належним чином оповіщеним про виклик до ІНФОРМАЦІЯ_11 , в порушення абз.2 п.1 ст.22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» відповідно до якого громадяни зобов`язані з`являтися за викликом, 21.02.2025 року о 10:00 годині, до територіального центру комплектування та соціальної підтримки у строк та місце, зазначені в повістці для взяття на військовий облік військовозобов`язаних чи резервістів, визначення їх призначення на особливий період, направлення для проходження медичного огляду, в вищезазначений термін до вищевказаного відділу - не з`явився, чим скоїв правопорушення, передбачене ч.3 ст.210-1 КУпАП».

Винуватість громадянина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 3 статі 210-1 КУпАП, а саме: порушення військовозобов`язаними правил військового обліку, вчинене в особливий період, доводиться доказами, які містяться в матеріалах справи.

Накладено на ОСОБА_1 штраф в розмірі 17000.00 гривень (а.с.22-23).

В даній постанові відсутня відмітка про вручення постанови особі, відносно якої її складено ОСОБА_1 .

Позивачем надано копію матеріалів виконавчого провадження (а.с.24-30), згідно яких постанова №650 від 30.03.2025 року відносно ОСОБА_1 була надіслана для виконання до Бессарабського відділу ДВС у Болградському районі Одеської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) 18.10.2025 року (а.с.24).

24.10.2025 року державним виконавцем Бессарабського відділу ДВС у Болградському районі Одеської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) відкрито виконавче провадження ВП НОМЕР_4 (а.с.28-29) та відразу ж винесено постанову про арешт коштів боржника (а.с.25-27), сформовано супровідний лист на ім`я боржника ОСОБА_1 (а.с.30).

Згідно з ч.ч. 1, 2 та 3 ст. 1 ЗУ «Про військовий обов`язок та військову службу» (далі - Закон №2232-ХІІ) захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України є конституційним обов`язком громадян України.

Військовий обов`язок установлюється з метою підготовки громадян України до захисту Вітчизни, забезпечення особовим складом Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань, а також правоохоронних органів спеціального призначення, посади в яких комплектуються військовослужбовцями.

Військовий обов`язок включає: підготовку громадян до військової служби, приписку до призовних дільниць, прийняття в добровільному порядку (за контрактом) та призов на військову службу, проходження військової служби, виконання військового обов`язку в запасі, проходження служби у військовому резерві, дотримання правил військового обліку.

Виконання військового обов`язку громадянами України забезпечують державні органи, органи місцевого самоврядування, утворені відповідно до законів України військові формування, підприємства, установи та організації незалежно від підпорядкування і форм власності в межах їх повноважень, передбачених законом, та районні (об`єднані районні), міські (районні у містах, об`єднані міські) територіальні центри комплектування та соціальної підтримки, територіальні центри комплектування та соціальної підтримки Автономної Республіки Крим, областей, міст Києва та Севастополя.

На виконання вимог ч. 10 ст. 1 Закону №2232-ХІІ громадяни України, які підлягають взяттю на військовий облік, перебувають на військовому обліку призовників або у запасі Збройних Сил України, у запасі Служби безпеки України, розвідувальних органів України чи проходять службу у військовому резерві, зобов`язані, зокрема:

-уточнити протягом 60 днів з дня набрання чинності указом Президента України про оголошення мобілізації, затвердженим Верховною Радою України, свої персональні дані через центр надання адміністративних послуг або через електронний кабінет призовника, військовозобов`язаного, резервіста, або у територіальному центрі комплектування та соціальної підтримки;

-прибувати за викликом відповідного районного, міського територіального центру комплектування та соціальної підтримки для оформлення військово-облікових документів, взяття на військовий облік, проходження медичного огляду, направлення на підготовку з метою здобуття або вдосконалення військово-облікової спеціальності, призову на військову службу або на збори військовозобов`язаних та резервістів;

-проходити медичний огляд згідно з рішеннями комісії з питань взяття на військовий облік, комісії з питань направлення для проходження базової військової служби або військово-лікарської комісії відповідного районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки;

-проходити підготовку до військової служби, військову службу і виконувати військовий обов`язок у запасі;

-виконувати правила військового обліку, встановлені законодавством.

Указом Президента України від 24.02.2022 №64/2022 в Україні було введено воєнний стан строком на 30 діб, який неодноразово продовжувався Указами Президента України та діє станом по сьогоднішній день.

Згідно із Указом Президента України від 24.02.2022 №65/2022, було оголошено проведення загальної мобілізації.

Відповідно до ст. 1 ЗУ «Про оборону України» від 06.12.1991 №1932- XII, особливий період - період, що настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.

Враховуючи те, що Указом Президента України від 24.02.2022 №65/2022, було оголошено проведення загальної мобілізації, слід брати до уваги, що на момент притягнення позивача до адміністративної відповідальності діяв особливий період.

Відповідно до п. 1 «Положення про територіальні центри комплектування та соціальної підтримки» (далі по тексту Положення №154), територіальні центри комплектування та соціальної підтримки є органами військового управління, що забезпечують виконання законодавства з питань військового обов`язку і військової служби, мобілізаційної підготовки та мобілізації.

Згідно із п. 8 Положення №154 завданнями територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки відповідно до покладених обов`язків є виконання законодавства з питань військового обов`язку і військової служби, мобілізаційної підготовки та мобілізації, керівництво військовим обліком призовників, військовозобов`язаних та резервістів на території відповідної адміністративно-територіальної одиниці, контроль за його станом, зокрема в місцевих органах виконавчої влади, органах місцевого самоврядування та в органах, що забезпечують функціонування системи військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів на території відповідної адміністративно-територіальної одиниці (крім СБУ та Служби зовнішньої розвідки), забезпечення в межах своїх повноважень адміністрування (територіальні центри комплектування та соціальної підтримки Автономної Республіки Крим, областей, мм. Києва та Севастополя) та ведення Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів (далі - Реєстр) (районні територіальні центри комплектування та соціальної підтримки), проведення заходів приписки громадян до призовних дільниць, призову громадян на військову службу, проведення відбору кандидатів для прийняття на військову службу за контрактом тощо.

На виконання п. 9 Положення №154 територіальні центри комплектування та соціальної підтримки відповідно до покладених на них завдань здійснюють заходи оповіщення та призову громадян (крім військовозобов`язаних та резервістів СБУ та Служби зовнішньої розвідки): на військову службу за призовом осіб офіцерського складу; на військову службу за призовом осіб із числа резервістів в особливий період (зарахованих до військового оперативного резерву); на військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період (незалежно від місця їх перебування на військовому обліку).

Отже, саме на територіальні центри комплектування та соціальної підтримки законодавцем покладено обов`язок здійснювати заходи оповіщення та призову громадян.

Правові основи мобілізаційної підготовки та мобілізації в Україні, визначення засад організації цієї роботи, повноваження органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, а також обов`язки підприємств, установ і організацій незалежно від форми власності, повноваження і відповідальність посадових осіб та обов`язки громадян щодо здійснення мобілізаційних заходів регулює ЗУ «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» (далі по тексту Закон №3543-XII).

Відповідно до абз. 1 ч. 1 ст. 22 Закону №3543-ХІІ громадяни зобов`язані з`являтися за викликом до територіального центру комплектування та соціальної підтримки у строк та місце, зазначені в повістці, для взяття на військовий облік військовозобов`язаних чи резервістів, визначення їх призначення на особливий період, направлення для проходження медичного огляду.

Згідно абз. 8 ч.3 ст. 22 Закону №3543-ХІІ у разі отримання повістки про виклик до територіального центру комплектування та соціальної підтримки громадянин зобов`язаний з`явитися у зазначені у ній місце та строк.

За приписами абз. 9 та 12 ч.3 ст. 22 Закону №3543-XII у повістці про виклик до територіального центру комплектування та соціальної підтримки зазначаються, зокрема, мету виклику до територіального центру комплектування та соціальної підтримки.

Виходячи з приведених вище приписів Закону №3543-ХІІ, вбачається, що територіальному центру комплектування та соціальної підтримки надано право викликати повісткою громадян для взяття на військовий облік військовозобов`язаних чи резервістів, визначення їх призначення на особливий період, направлення для проходження медичного огляду.

При цьому, відповідно до п. 21 Порядку проведення призову громадян на військову службу під час мобілізації, на особливий період (далі по тексту Порядок №560) за викликом районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки резервісти та військовозобов`язані зобов`язані з`являтися у строк та місце, зазначені в повістці, для взяття на військовий облік, уточнення своїх персональних даних, даних військово- облікового документа з військово-обліковими даними Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних, резервістів (територіального центру комплектування та соціальної підтримки), проходження медичного огляду для визначення придатності до військової служби.

Отже, вказаним Порядком №560 уточнено, що територіальний центр комплектування та соціальної підтримки може викликати особу для взяття на військовий облік, уточнення її персональних даних, даних військово-облікового документа з військово-обліковими даними Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних, резервістів (територіального центру комплектування та соціальної підтримки), проходження медичного огляду для визначення придатності до військової служби.

Тобто лише приписами Порядку №560 закріплено, що повісткою особа може викликатися для уточнення її персональних даних, даних військово- облікового документа з військово-обліковими даними Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних, резервістів (територіального центру комплектування та соціальної підтримки).

Зі змісту постанови №650 від 30.03.2025 року по справі про адміністративне правопорушення, складеної начальником ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 210-1 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 17 000,00 грн. за те, що «… ОСОБА_1 , будучи військовозобов`язаним та належним чином оповіщеним про виклик до ІНФОРМАЦІЯ_11 , в порушення абз.2 п.1 ст.22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» відповідно до якого громадяни зобов`язані з`являтися за викликом, 21.02.2025 року о 10:00 годині, до територіального центру комплектування та соціальної підтримки у строк та місце, зазначені в повістці для взяття на військовий облік військовозобов`язаних чи резервістів, визначення їх призначення на особливий період, направлення для проходження медичного огляду, в вищезазначений термін до вищевказаного відділу - не з`явився..»

Відповідно до статті 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність. Адміністративна відповідальність за правопорушення, передбачені цим Кодексом, настає, якщо ці порушення за своїм характером не тягнуть за собою відповідно до закону кримінальної відповідальності. Адміністративне правопорушення визнається вчиненим умисно, коли особа, яка його вчинила, усвідомлювала протиправний характер своєї дії чи бездіяльності, передбачала її шкідливі наслідки і бажала їх або свідомо допускала настання цих наслідків (стаття 10 КУпАП).

Ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності (стаття 7 КУпАП).

Частиною 2 ст.19 Конституції України визначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно зі ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події адміністративного правопорушення, з огляду на зміст п. 1 ст. 247 КУпАП.

Доказами у справі про адміністративне правопорушення, відповідно до ст. 251 КУпАП, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також іншими документами.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених ст. 255 цього Кодексу.

Отже, притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе лише за наявності факту адміністративного правопорушення та вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними доказами.

Згідно з абз. 8 ч.3 ст. 22 ЗУ «Про мобілізаційну підготовку і мобілізацію» у разі отримання повістки про виклик до територіального центру комплектування та соціальної підтримки громадянин зобов`язаний з`явитися у зазначені у ній місце та строк.

Відповідачем на ухвалу суду про відкриття провадження не надано матеріалів справи про адміністративне правопорушення про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 за частиною 3 статті 210-1 КУпАП (постанова №650 від 30.03.2025 року - не виконано, матеріали справи не надано, в тому числі доказів того, що така повістка була сформована, що така повістка надсилалася ОСОБА_1 і за якою адресою, поштового рекомендованого повідомлення про вручення цієї повістки, чи рекомендованого поштового листа, який повернувся без вручення.

Також суд не зміг перевірити доводи позивача в частині не отримання судової повістки про необхідність з`явитися за викликом до ІНФОРМАЦІЯ_8 на 10:00 годину 21.02.2025 року, тобто у строк та місце, зазначені в повістці, та чи виконано суб`єктом владних повноважень належним чином обов`язок для забезпечення реалізації позивачем прав, визначених статтею 268 Кодексу України про адміністративні правопорушення, що становлять об`єктивну сторону вказаного правопорушення та стали підставою для прийняття рішення про притягнення до адміністративної відповідальності.

Згідно із ст.235 КУпАП територіальні центри комплектування та соціальної підтримки розглядають справи про такі адміністративні правопорушення: про порушення призовниками, військовозобов`язаними, резервістами правил військового обліку, про порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію, про зіпсуття військово-облікових документів чи втрату їх з необережності (статті 210, 210-1, 211 (крім правопорушень, вчинених військовозобов`язаними чи резервістами, які перебувають у запасі Служби безпеки України або Служби зовнішньої розвідки України). Від імені територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право керівники територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки.

Так, протокол про адміністративне правопорушення №560 від 19.03.2025 року складено начальником відділення обліку мобілізаційної роботи ІНФОРМАЦІЯ_12 ОСОБА_7 відносно ОСОБА_1 за ч.3 ст.210-1 КУпАП у його присутності та повідомлено, що справа буде розглядатися о 10:00 годині 27.03.2025 року за адресою: АДРЕСА_3 (а.с.20-21). Тобто, на зазначену дату і час ОСОБА_1 був повідомлений належним чином.

Втім, начальником Болградського РВП ГУНП в Одеській області Кушніром А.А. справа розглянута 30.03.2025 року та постановлено відповідне рішення: постанова №650 (а.с.22), тобто у відсутність особи, відносно якої складено даний протокол та без належного сповіщення цієї особи.

Відповідно до ч.2 ст.77 КАС України в адміністративних справах протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Однак, відповідачем не надано до суду достатніх та беззаперечних доказів винуватості ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ч.3 ст.210-1 КУпАП, що позбавляє суд можливості встановити в його діях склад правопорушення.

Також суду не надано доказів, що уповноваженими особами перевірено функціонування системи військового обліку громадян України в органах державної влади, інших державних органах, на підприємствах, в установах та організаціях з приводу відсутності у таких інформації щодо позивача, як такого, що не перебуває на військовому обліку у відповідному ТЦК та не виконує правила військового обліку.

Натомість позивач перебуває на військовому обліку та не являється порушником військового обліку. Інформація про його місце реєстрації та проживання наявна в інформаційній базі даних, номер телефону, тощо.

Тому дослідивши подані позивачем докази в їх сукупності, оцінивши їх за внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю, суд доходить висновку, що вина позивача ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.3 ст.210-1 КУпАП, не була доведена «поза розумним сумнівом», а тому постанова про притягнення позивача до відповідальності №650 від 30.03.2025 року за ч.3 ст.210-1 КУпАП підлягає скасуванню.

Для притягнення особи до адміністративної відповідальності, необхідно довести наявність в її діях (бездіяльності) складу та події адміністративного правопорушення.

На переконання суду, встановлені обставини у сукупності свідчать про незаконність оскаржуваної постанови.

Отже, оскаржувана постанова підлягає скасуванню, а справа про адміністративне правопорушення підлягає закриттю.

Щодо поновлення строку звернення до суду з даним позовом.

При поданні даного позову до суду позивачем подано заяву про поновлення процесуального строку на подачу вказаного позову (а.с.11-14).

Про існування постанови, яка оскаржується, позивач дізнався 31.10.2025 року звернувшись до АТ КБ «ПриватБанк» в зв`язку з блокуванням банком його рахунків.

З наданим копій матеріалів виконавчого провадження слідує, що 18.10.2025 року постанова була спрямована для виконання до Бессарабського відділу ДВС у Болградському районі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) (а.с.24).

24.10.2025 року було відкрито виконавче провадження ВП НОМЕР_4 та винесено постанову про арешт коштів боржника (а.с.25-30).

12.11.2025 року Бессарабським відділом ДВС у Болградському районі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса), представнику позивача на електронну пошту було надіслано для ознайомлення копію матеріалів виконавчого провадження (а.с.14 зворотна сторінка).

19.11.2025 року представник позивача через систему «Електронний суд» подала дану позовну заяву (а.с.1).

Відповідно до ч.2 ст. 286 КАС України позовну заяву щодо оскарження рішень суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності може бути подано протягом десяти днів з дня ухвалення відповідного рішення (постанови).

Згідно до ч.1 ст.121 КАС України суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.

Зважаючи на відсутність доказів належного сповіщення позивача про час та місце розгляду справи про адміністративне правопорушення за ст. 210-1 ч.3 КУпАП, відсутність доказів вручення своєчасно позивачу оскаржуваної постанови, суд дійшов до висновку про наявність підстав для поновлення пропущеного строку на звернення до суду з даною позовною заявою.

Щодо витрат на правову допомогу.

Позивач просить стягнути з відповідача витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 4000,00 гривень, на підтвердження яких позивачем були надані відповідні докази (а.с.36-43):

-договір №6-11/25 про надання правової допомоги від 06.11.2025 року,

-акт виконаних робіт за договором №6-11/25,

-квитанцію про сплату послуг адвоката на суму 4000.00 гривень,

суд зазначає таке.

За змістом статті 134 Кодексу адміністративного судочинства України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.

Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, у тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною чи третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, установлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (послуг), виконаних (наданих) адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути сумірним із:

1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);

2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);

3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;

4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, у тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Відповідно до частини 6 статті 134 Кодексу адміністративного судочинства України у разі недотримання вимог частини п`ятої цієї статті Кодексу суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Відповідачем не було заявлено клопотання про зменшення витрат на правничу допомогу у зв`язку з не співмірністю.

Відповідно до частини 7 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, установлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

При визначенні суми компенсації витрат, понесених на правничу допомогу, суди досліджують на підставі належних та допустимих доказів обсяг фактично наданих адвокатом послуг і виконаних робіт, кількість витраченого часу, розмір гонорару, співмірність послуг категоріям складності справи, витраченого адвокатом часу, об`єму наданих послуг, ціни позову та (або) значенню справи.

Аналогічна позиція викладена у постанові Верховного Суду від 17.09.2019 у справі №810/3806/18.

Враховуючи вищенаведене суд вважає, що визначена адвокатом сума понесених позивачем витрат на професійну правничу допомогу, за результатами розгляду справи є належним чином обґрунтованою у контексті дослідження обсягу фактично наданих ним послуг із урахуванням складності справи, кількості витраченого на ці послуги часу, та, відповідно, співмірності обсягу цих послуг та витраченого адвокатом часу із розміром заявленої суми витрат на професійну правничу допомогу.

За наведених обставин за рахунок бюджетних асигнувань відповідача на користь позивача мають бути стягнуті витрати на правничу допомогу в сумі 4 000,00 гривень.

Відповідно до частини 1 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Щодо стягнення судових витрат:

Правові засади справляння судового збору, платників, об`єкти та розміри ставок судового збору, порядок сплати, звільнення від сплати та повернення судового збору визначено Законом України «Про судовий збір» від 08.07.2011 N 3674-VI, відповідно до частин 1 та 2 статті 4 якого судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

18.03.2020 Великою Палатою Верховного Суду ухвалено постанову у справі N 543/775/17, у якій відступлено від правової позиції Верховного Суду України, викладеної в постанові від 13.12.2016, згідно із якою за подання позивачем або відповідачем - суб`єктом владних повноважень апеляційної/касаційної скарги на рішення адміністративного суду у справі про оскарження постанови про адміністративне правопорушення судовий збір у порядку і розмірах, встановлених Законом України Про судовий збір, сплаті не підлягає.

Зокрема, відступаючи від вказаної правової позиції Верховного Суду України, Великою Палатою Верховного Суду вказано на те, що чинне законодавство містить ставку судового збору, що підлягає сплаті при поданні позовної заяви, іншої заяви і скарги у справі про оскарження постанови про адміністративне правопорушення та подальшому оскарженні позивачем та відповідачем судового рішення.

Разом з тим, Велика Палата Верховного Суду вказала, що з огляду на необхідність однакового підходу у визначенні розміру судового збору, який підлягає застосуванню у справах щодо накладення адміністративного стягнення та справляння судового збору, він складає за подання позовної заяви 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

При цьому, суд касаційної інстанції виходив з положень ч. 5 ст. 4 Закону України Про судовий збір, яка передбачає, що у разі ухвалення судом постанови про накладення адміністративного стягнення ставка судового збору становить 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Статтею 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2025 рік» передбачено, що з 1 січня 2025 року прожитковий мінімум працездатних осіб становить 3028 грн.

Тобто, за звернення до Болградського районного суду Одеської області з даною позовною заявою підлягав сплаті судовий збір в загальному розмірі 605.60 гривень.

Відповідно до частини 1 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Оскільки позивачем за подання адміністративного позову сплачено судовий збір у сумі 605.60 гривень (а.с.51), суд вважає за необхідне стягнути на користь позивача сплачений судовий збір за рахунок бюджетних асигнувань відповідача у сумі 605.60 гривень.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.72-77, 90, 132, 134, 241-246, 250-251, 268-272, 286, 292-293, 296, 297 КАС України, суд, -

УХВАЛИВ:

Заяву позивача ОСОБА_1 про поновлення строку звернення до суду - задовольнити.

Поновити позивачу ОСОБА_1 строк на звернення до суду із даним позовом, визнавши підстави його пропущення позивачем поважними.

Позовну заяву ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 (надалі ІНФОРМАЦІЯ_2 ) про визнання протиправною та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення - задовольнити.

Постанову начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 № 650 від 30.03.2025 року ОСОБА_2 про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого частиною третьою статті 210-1 КУпАП - скасувати.

Провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 про притягнення до адміністративної відповідальності за ст.210-1 ч.3 КУпАП - закрити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань ІНФОРМАЦІЯ_3 на користь ОСОБА_1 понесені судові витрати:

- судовий збір за подання позову в розмірі 605.60 гривень (шістсот п`ять гривень шістдесят копійок);

- витрати на правову допомогу в розмірі 4000.00 гривень (чотири тисячі гривень).

Рішення набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги на рішення суду, з моменту проголошення судового рішення суду апеляційної інстанції.

Апеляційна скарга може бути подана до П`ятого апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня його проголошення. Апеляційна скарга, подана після закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення цього строку, а також якщо у поновленні строку відмовлено.

Інформація про сторін:

Позивач ОСОБА_1 : АДРЕСА_1

Представник позивача Черевиченко Неллі Анатоліївна: вул.Щоголева, буд.1, літ.А, м.Одеса, 65000, ел. пошта: ІНФОРМАЦІЯ_10 , тел. НОМЕР_1

Відповідач ІНФОРМАЦІЯ_2 в Одеській області: АДРЕСА_4 , ел. адреса: ІНФОРМАЦІЯ_13

Представник відповідача ОСОБА_9: АДРЕСА_5, ел.пошта: ІНФОРМАЦІЯ_14 , тел: НОМЕР_3

Суддя С.В.Кодінцева