Справа № 140/13684/24
Суддя: Кашпур О.В.
Дата ухвалення: 2026-01-27 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

27 січня 2026 року

м. Київ

справа №140/13684/24

адміністративне провадження № К/990/54858/25

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

судді-доповідача - Кашпур О.В.,

суддів - Соколова В.М., Уханенка С.А.,

перевірив касаційну скаргу ОСОБА_1 , на рішення Волинського окружного адміністративного суду від 14 березня 2025 року та постанову Восьмого апеляційного адміністративного суду від 08 жовтня 2025 року у справі №140/13684/24 за позовом Харківського національного університету внутрішніх справ до ОСОБА_1 , про стягнення витрат, пов`язаних з утриманням у вищому навчальному закладі,

У С Т А Н О В И В :

Харківський національний університет внутрішніх справ звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення витрат, пов`язаних з утриманням у вищому навчальному закладі.

Рішенням Волинського окружного адміністративного суду від 14 березня 2025 року, залишеним без змін постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 08 жовтня 2025 року, позов задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Харківського національного університету внутрішніх справ витрати, пов`язані з утриманням у навчальному закладі, в розмірі 88782,81 грн (вісімдесят вісім тисяч сімсот вісімдесят дві гривні вісімдесят одна копійка).

Ухвалою Верховного Суду від 17 грудня 2025 року касаційну скаргу ОСОБА_1 , на рішення Волинського окружного адміністративного суду від 14 березня 2025 року та постанову Восьмого апеляційного адміністративного суду від 08 жовтня 2025 року у справі №140/13684/24 за позовом Харківського національного університету внутрішніх справ до ОСОБА_1 , про стягнення витрат, пов`язаних з утриманням у вищому навчальному закладі - повернуто особі, яка її подала.

26 грудня 2025 року до Верховного Суду через підсистему "Електронний суд" повторно надійшла касаційна скарга ОСОБА_1 , на рішення Волинського окружного адміністративного суду від 14 березня 2025 року та постанову Восьмого апеляційного адміністративного суду від 08 жовтня 2025 року у справі №140/13684/24. Скаржник просить скасувати оскаржувані судові рішення та направити справу на новий розгляд.

Суддя Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду Кашпур О.В. перебувала у відпустці, що підтверджується наказом від 27 листопада 2025 року №4976/0/6-25.

Вирішення питання про відкриття касаційного провадження за цією скаргою вирішується у найкоротший можливий строк після виходу судді Кашпур О.В. з відпустки.

Згідно з частиною першою статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в касаційному порядку рішення суду першої інстанції після апеляційного перегляду справи, а також постанову суду апеляційної інстанції повністю або частково у випадках, визначених цим Кодексом.

Відповідно до пункту 2 частини п`ятої статті 328 КАС України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у справах незначної складності та інших справах, розглянутих за правилами спрощеного позовного провадження (крім справ, які відповідно до цього Кодексу розглядаються за правилами загального позовного провадження), крім випадків, якщо:

а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики;

б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи;

в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу;

г) суд першої інстанції відніс справу до категорії справ незначної складності помилково.

Згідно ухвали Волинського окружного адміністративного суду від 02 грудня 2024 року справу №140/13684/24 призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження.

Отже, враховуючи, що ця справа відноситься до справ незначної складності, для можливості відкриття касаційного провадження процесуальним законом передбачено необхідність обґрунтувати наявність підстав для розгляду цієї касаційної скарги, визначених підпунктами «а»-«г» пункту 2 частини п`ятої статті 328 КАС України.

В обґрунтування права на касаційне оскарження скаржник зазначає про наявність виключних обставин, наведених у підпунктах «а», «в» пункту 2 частини п`ятої статті 328 КАС України.

Зокрема, скаржник вказує, що касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики.

Скаржник вважає, що саме ця підстава є основною для розгляду Верховним Судом України у складі Касаційного адміністративного суду, з огляду на те, що скаржник неодноразово зазначав проте, що у підписаному ним повідомленні про зобов`язання відшкодувати витрати, пов`язані з утриманням в навчальному закладі від 25 вересня 2024 року, була відсутня сума яку скаржник (відповідач) має компенсувати Харківському національному університету внутрішніх справ, для підтвердження даних обставин скаржником було надано копію зобов`язання з яким ознайомлювався саме він, і у якому відсутня сума компенсації витрат у навчальному закладі.

Суд касаційної інстанції відхиляє зазначені доводи скаржника, оскільки скаржником не обґрунтовано, в чому саме полягає фундаментальне значення цієї справи для формування єдиної правозастосовчої практики із зазначенням новітніх, проблемних, засадничих, раніше ґрунтовно не досліджуваних питань права, відповідь касаційного суду на які мала б надати нового, уніфікованого розуміння та застосування права як для сторін спору, так і для невизначеного, але широкого кола суб`єктів правовідносин. У поданій касаційній скарзі відсутні посилання на конкретні справи або їх кількісні показники, які б свідчили про те, що судами сформульовано різну правову позицію при вирішенні справ з аналогічними обставинами справи. Доводи скаржника щодо фундаментального значення цієї справи для формування єдиної правозастосовчої практики зводяться виключно до припущень скаржника та не містять належного обґрунтування.

Також скаржник вказує, що дана справа має виняткове значення для нього, як учасника справи, який подає касаційну скаргу, а також може становити значний суспільний інтерес, оскільки таких ситуацій, які відбулись у його житті в період окупації чимало, судової практики по розгляду таких справ ще небагато, та відсутні правові позиції Верховного Суду України.

Вжите національним законодавцем словосполучення «значний суспільний інтерес» необхідно розуміти як серйозну, обґрунтовану зацікавленість, яка має неабияке виняткове значення для усього суспільства в цілому, певних груп людей, територіальних громад, об`єднань громадян тощо до певної справи в контексті можливого впливу ухваленого у ній судового рішення на права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб. Указане поняття охоплює ті потреби суспільства або окремих його груп, які пов`язані із збереженням і захистом цінностей, утрата яких мала б значний негативний вплив на розвиток громадянського суспільства. Наявність значного суспільного інтересу може мати місце й тоді, коли предмет спору зачіпає питання загальнодержавного значення: визначення і зміну конституційного ладу в Україні, виборчого процесу (референдуму), обороноздатності держави, її суверенітету, найвищих соціальних цінностей, визначених Конституцією України тощо.

Суд зазначає, що касаційна скарга не містить аргументів, які б свідчили про значний суспільний інтерес саме до цієї конкретної справи й вказували на те, що предмет даного спору стосується питань, які мають виняткове значення для суспільства в контексті наведених вище критеріїв.

Суд також відхиляє твердження скаржника, що справа має виняткове значення для нього, оскільки вони не підтверджені належними доказами та не обґрунтовані обставинами, які б виділяли вимоги скаржника у цій справі в якусь особливу категорію спорів та лише загальні посилання за відсутності вмотивованих підстав, не свідчать про винятковість цієї справи.

У касаційній скарзі не наведено обставин, які б свідчили про наявність у справі ознак її суспільної важливості, а також не виділено вимог, що дають підстави вважати, що вона має значення для уніфікованого розуміння та застосування права для сторін спору.

Суд наголошує, що визначені підпунктами «а»-«г» пункту 2 частини п`ятої статті 328 КАС України випадки є виключенням із загального правила і необхідність відкриття касаційного провадження у справі на підставі будь-якого з них потребує належних, фундаментальних обґрунтувань, як від заінтересованих осіб, так і від суду, оскільки в іншому випадку принцип правової визначеності буде порушено.

Отже, Суд дійшов висновку, що у касаційній скарзі скаржником не наведено, а судом касаційної інстанції не встановлено обґрунтованих підстав можливості допуску касаційної скарги до перегляду судових рішень, прийнятих за наслідками розгляду справи, яка відноситься до категорій справ незначної складності.

Щодо посилання скаржника на підстави касаційного оскарження, визначені у частині четвертій статті 328 КАС України, Суд зазначає, що передумовою для перевірки наявності підстав касаційного оскарження рішень судів попередніх інстанцій, встановлених пунктами 1-4 частини четвертої статті 328 цього Кодексу у справі незначної складності, є наявність обставин, визначених пунктом 2 частини п`ятої статті 328 КАС України.

З огляду на зазначене та враховуючи, що скаржник, оскаржуючи судові рішення у цій справі, не обґрунтував наявності випадків для відкриття касаційного провадження, передбачених пунктом 2 частини п`ятої статті 328 КАС України, підстави перевірки інших доводів касаційної скарги відсутні.

На підставі викладеного суд зазначає, що вичерпний перелік судових рішень, які можуть бути оскаржені до касаційного суду, жодним чином не є обмеженням доступу особи до правосуддя чи перепоною в отриманні судового захисту, оскільки встановлення законодавцем «розумних обмежень» в праві на звернення до касаційного суду не суперечить практиці Європейського суду з прав людини та викликане виключно особливим статусом Верховного Суду, розгляд скарг яким покликаний забезпечувати формування єдиної правозастосовчої практики, а не можливість перегляду будь-яких судових рішень.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 333 КАС України суд касаційної інстанції відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.

За такого правового регулювання та обставин справи у відкритті касаційного провадження необхідно відмовити.

Керуючись статтями 248, 328, 333 КАС України, Суд

У Х В А Л И В :

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 , на рішення Волинського окружного адміністративного суду від 14 березня 2025 року та постанову Восьмого апеляційного адміністративного суду від 08 жовтня 2025 року у справі №140/13684/24 за позовом Харківського національного університету внутрішніх справ до ОСОБА_1 , про стягнення витрат, пов`язаних з утриманням у вищому навчальному закладі.

Копію ухвали направити скаржнику за допомогою підсистеми ЄСІТС «Електронний кабінет» (у разі його відсутності - засобами поштового зв`язку), а касаційну скаргу та додані до неї матеріали - у спосіб їхнього надсилання до суду.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Суддя-доповідач О.В. Кашпур

Судді: В.М. Соколов

С.А. Уханенко