Справа № 491/878/24
Суддя: Осіпов Ю.В.
Дата ухвалення: 2026-01-27 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

27 січня 2026 р.м.ОдесаСправа № 491/878/24
Головуючий в 1 інстанції: Желясков О.О.

П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

судді-доповідача: Осіпова Ю.В.,

суддів: Голуб В.А., Скрипченка В.О.,

розглянувши можливість відкриття апеляційного провадження за апеляційною скаргою Головного управління Національної поліції в Одеській області на рішення Ананьївського районного суду Одеської області від 11 листопада 2024 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Одеській області про скасування постанови в справі про адміністративне правопорушення,

В С Т А Н О В И В :

Рішенням Ананьївського районного суду Одеської області від 11 листопада 2024 року позов ОСОБА_1 - задоволено. Скасовано постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серії ББА №255128, винесену 13.09.2024р. інспектором з РПП СПД №1 ВП №1 Подільського районного управління поліції ГУНП в Одеській області Каліним М.В. про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.126, ч.5 ст.121, ч.2 ст.122, ч.4 ст.126 КУпАП, та з урахуванням п.2 ст.36 КУпАП застосоване остаточне покарання за ч.4 ст.126 КУпАП у виді штрафу в розмірі 20400 грн., та провадження в справі про адміністративне правопорушення - закрито.

Не погоджуючись з зазначеним рішенням суду 1-ї інстанції, відповідач 30.12.2025р. подав апеляційну скаргу, у якій, зокрема, заявив клопотання про відстрочення судового збору та про поновлення строку на апеляційне оскарження судового рішення.

Дослідивши вищезазначені доводи відповідача, колегія суддів вважає за необхідне зазначити наступне.

Згідно з п.8 ч.2 ст.296 КАС України, в апеляційній скарзі зазначаються дата отримання копії судового рішення суду першої інстанції, що оскаржується.

Також, відповідно до п.4 ч.5 ст.296 КАС України до апеляційної скарги додаються докази, що підтверджують дату отримання копії оскаржуваного судового рішення суду першої інстанції, за наявності.

Слід зазначити про те, що право на апеляційний перегляд судових рішень кореспондується із обов`язком дотримуватися процесуального законодавства щодо порядку, строків і умов реалізації цього права. Такі процесуальні обов`язки для всіх учасників судового процесу є однаковими, що забезпечує принцип рівності сторін.

Так, процесуальний строк звернення до суду, насамперед, покликаний забезпечувати принцип правової визначеності та є гарантією захисту прав сторін спору. Процесуальні строки роблять процес динамічним і прогнозованим. Без наявності строків на певну процесуальну дію та без їх дотримання в адміністративному судочинстві виникнуть порушення прав учасників процесу.

Недотримання встановлених законом строків зумовлює чітко визначені юридичні наслідки.

Особливості провадження у справах з приводу рішень, дій або ж бездіяльності суб`єктів владних повноважень щодо притягнення до адміністративної відповідальності визначено ст.286 КАС України, згідно з ч.4 якої, апеляційні скарги на судові рішення у справах, визначених цією статтею, можуть бути подані протягом десяти днів з дня його проголошення.

Враховуючи, що предметом оскарження у межах цієї адміністративної справи є постанова про притягнення до адміністративної відповідальності по справі про адміністративне правопорушення від 13.09.2024р. серії ББА №255128, підлягають застосуванню норми ст.286 КАС України, які встановлюють 10-денний строк оскарження рішення місцевого загального суду, що обчислюється з дня його проголошення.

У той же час, за змістом ч.2 ст.299 КАС України, незалежно від поважності причин пропуску строку на апеляційне оскарження суд апеляційної інстанції відмовляє у відкритті апеляційного провадження у разі, якщо апеляційна скарга прокурора, суб`єкта владних повноважень подана після спливу одного року з дня складення повного судового рішення, крім випадків подання апеляційної скарги суб`єктом владних повноважень у справі, про розгляд якої він не був повідомлений або до участі в якій він не був залучений, якщо суд ухвалив рішення про його права та/або обов`язки.

Як вбачається із матеріалів апеляційної скарги, оскаржуване рішення Ананьївського районного суду Одеської області ухвалено - 11.11.2024р. (день складення повного даного судового рішення) та отримано апелянтом - 12.11.2024р., що підтверджується електронною довідкою. А відтак, строк на апеляційне оскарження рішення суду першої інстанції, у даному випадку, спливає - 23.11.2024р.

Проте, варто наголосити, що апеляційна скарга була подана відповідачем до суду апеляційної інстанції 30.12.2025р., тобто після спливу більше одного року з дня складання повного судового рішення.

В апеляційній скарзі апелянт, посилаючи на отримання рішення у паперовому вигляді лише 23.12.2024р., просить поновити строк на апеляційне оскарження, однак суд апеляційної інстанції наголошує на тому, що ч.2 ст.299 КАС України чітко визначено наслідки звернення із апеляційною скаргою до суду після спливу одного року з дня складення повного судового рішення (у даному випадку - 11.11.2024р.) в незалежності від наведених відповідачем причин пропуску строку на апеляційне оскарження.

Разом із цим, наявність у матеріалах справи письмової заяви відповідача (про продовження строку для подання відзиву на позовну заяву), зареєстрованої судом 1-ї інстанції 30.10.2024р., чітко свідчить про те, що суб`єкт владних повноважень був залучений до розгляду справи та, відповідно, був повідомлений про її розгляд.

Згідно зі сталою практикою Європейського суду з прав людини, вирішення питання відносно поновлення строку на оскарження перебуває в межах дискреційних повноважень національних судів, однак такі повноваження не є необмеженими. Від судів вимагається вказувати підстави. У кожному випадку національні суди повинні встановити, чи виправдовують причини поновлення строку оскарження втручання у принцип «res judicata», особливо коли національне законодавство не обмежує дискреційні повноваження судів стосовно часу або підстав для поновлення строків (рішення у справі «Пономарьов проти України» від 03.04.2008р.).

Європейський суд з прав людини у рішенні від 20.10.2011р. у справі «Рисовський проти України» (заява №29979/04) підкреслив важливість принципу «належного урядування», який передбачає, що в разі, коли йдеться про питання загального інтересу, зокрема, якщо справа впливає на такі основоположні права людини, як майнові права, державні органи повинні діяти вчасно та в належний і якомога послідовніший спосіб. Серед іншого, на державні органи покладено обов`язок запровадити внутрішні процедури, які посилять прозорість і ясність їхніх дій, а також мінімізують ризик помилок і сприятимуть юридичній визначеності у цивільних правовідносинах, які зачіпають майнові інтереси.

Тобто, виходячи з принципу «належного урядування», державні органи зобов`язані діяти вчасно та в належний спосіб, а держава не повинна отримувати вигоду у вигляді поновлення судами строку на оскарження судових рішень та виправляти допущені органами державної влади помилки за рахунок приватної особи, яка діяла добросовісно.

Практика Європейського суду з прав людини також свідчить про те, що право на звернення до суду не є абсолютним і може бути обмеженим, у тому числі і встановленням строків на звернення до суду за захистом порушених прав (справа «Стаббігс на інші проти Великобританії», справа «Девеер проти Бельгії»).

У п.46 рішення Європейського суду з прав людини «Устименко проти України» зазначено, що право на справедливий судовий розгляд, гарантоване п.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, повинно тлумачитися у світлі Преамбули Конвенції, відповідна частина якої проголошує верховенство права спільною спадщиною Високих Договірних Сторін. Одним з основоположних аспектів верховенства права є принцип правової визначеності, яка передбачає дотримання принципу «res judicata», т.б. принципу «остаточності рішення», згідно з яким жодна зі сторін не має права домагатися перегляду остаточного і обов`язкового рішення лише з метою повторного слухання справи і постановлення нового рішення. Відхід від цього принципу можливий лише тоді, коли він зумовлений особливими і непереборними обставинами. Суд постановив, що якщо звичайний строк оскарження поновлюється зі спливом значного періоду часу, таке рішення може порушити принцип правової визначеності.

Частиною 2 ст.6 КАС України визначено, що суд застосовує принцип верховенства права із урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.

У той же час, приписи ч.2 ст.299 КАС України є імперативними та зобов`язують суд, у разі подання прокурором чи суб`єктом владних повноважень апеляційної скарги після спливу одного року з дня складення повного тексту оскаржуваного рішення суду (за виключенням випадків, коли такі не були повідомлені про розгляд справи чи не залучені до розгляду відповідної справи), в незалежності від поважності причин пропуску строку на його апеляційне оскарження, відмовити у відкритті апеляційного провадження.

Отже, беручи до уваги, що апеляційна скарга подана відповідачем після спливу більше одного року з дня складення повного тексту судового рішення, колегія суддів дійшла висновку про те, що у відкритті апеляційного провадження необхідно відмовити.

Керуючись ч.2 ст.299 КАС України, апеляційний суд,

У Х В А Л И В :

У задоволенні клопотання Головного управління Національної поліції в Одеській області про поновлення строку апеляційного оскарження - відмовити.

У відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою Головного управління Національної поліції в Одеській області на рішення Ананьївського районного суду Одеської області від 11 листопада 2024 року - відмовити.

Ухвала набирає законної сили з моменту підписання та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом тридцяти днів до Верховного Суду.

Суддя-доповідач Осіпов Ю.В.
Судді Голуб В.А.
Скрипченко В.О.