Справа № 200/5883/25
Суддя: Логойда Т.В.
Дата ухвалення: 2026-01-28 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
У Х В А Л А

28 січня 2026 року Справа №200/5883/25

Донецький окружний адміністративний суд у складі судді Логойди Т.В., розглянувши в порядку письмового провадження заяву ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2 про визнання протиправним рішення, вчиненого суб`єктом владних повноважень - відповідачем на виконання рішення суду, що подана в адміністративній справі за позовом ОСОБА_2 до Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії,

в с т а н о в и в:

21.01.2026 року ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2 через підсистему «Електронний суд» Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи на підставі ст. 383 Кодексу адміністративного судочинства України (яка регулює питання визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності, вчинених суб`єктом владних повноважень - відповідачем на виконання рішення суду), звернулася до суду із заявою, в якій просила:

- визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві від 03.12.2025 року № 16 про відмову у призначенні пенсії ОСОБА_2 , прийняте на виконання рішення Донецького окружного адміністративного суду від 19.08.2025 року у справі №200/5883/25;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві зарахувати ОСОБА_2 до пільгового стажу роботи, згідно із записами в трудовій книжці серії НОМЕР_1 , військового квитка, диплому про навчання та довідок про періоди служби, періоди:

за списком робіт, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 31.03.1994 року № 202, розділ І, періоди роботи з 01.09.1992 року по 29.05.1996 року, з 01.08.1996 року по 06.10.1996 року, з 07.10.1996 року по 26.03.1997 року, з 27.03.1997 року по 16.05.1997 року, з 28.05.1997 року по 06.11.1998 року, з 25.01.1999 року по 12.05.1999 року, з 29.06.2010 року по 10.08.2010 року, з 09.04.2012 року по 17.09.2017 року, з 04.10.2017 року по 23.07.2025 року;

на провідній професії гірником прохідником з 01.09.1992 року по 29.05.1996 року, з 01.08.1996 року по 06.10.1996 року, з 27.03.1997 року по 16.05.1997 року, з 28.05.1997 року по 06.11.1998 року, з 25.01.1999 року по 12.05.1999 року, з 29.06.2010 року по 10.08.2010 року, з 09.04.2012 року по 17.09.2017 року, з 04.10.2017 року по 23.07.2025 року;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві розрахувати ОСОБА_2 періоди роботи з 01.09.1992 року по 29.05.1996 року, з 01.08.1996 року по 06.10.1996 року, з 27.03.1997 року по 16.05.1997 року, з 28.05.1997 року по 06.11.1998 року, з 25.01.1999 року по 12.05.1999 року, з 29.06.2010 року по 10.08.2010 року, з 09.04.2012 року по 17.09.2017 року, з 04.10.2017 року по 23.07.2025 року на провідних професіях з кратністю відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 22.02.1992 № 81, та роз`яснень Міністерства соціального забезпечення України від 20.01.1992 року № 8, за кожний повний рік донарахувати додатково по три місяці підземного стажу;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві зарахувати ОСОБА_2 до пільгового стажу періоди роботи на провідних посадах, передбачених ч. 3 ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», з 03.03.2022 року по 05.03.2022 року, з 08.03.2022 року по 23.03.2022 року, з 02.04.2022 року по 06.04.2022 року, з 09.01.2023 року по 09.04.2023 року, з 09.08.2024 року по 18.04.2025 року із розрахунку 1 день військової служби за три у відповідності до ст. 8 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», п. 2.3. розд. 2 Положення, затвердженого наказом Міністерства оборони України від 14.08.2014 року № 530;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві призначити ОСОБА_2 пенсію відповідно до ч. 3 ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» з 23.07.2025 року.

Заяву обґрунтовувала тим, що на виконання рішення Донецького окружного адміністративного суду від 19.08.2025 року, що ухвалено в даній справі, Головним управлінням Пенсійного фонду України в м. Києві повторно розглянуто заяву позивача від 23.07.2025 року про призначення пенсії на пільгових умовах відповідно до ч. 3 ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» та за наслідками її розгляду прийнято рішення, яким йому знову відмовлено в призначенні такої пенсії.

Вказане рішення ним отримано 14.01.2026 року.

Вважав, що рішення органу Пенсійного фонду України свідчить про фактичне невиконання висновків суду та ігнорування наданої правової оцінки. Зокрема, всупереч вимогам суду, відповідач не здійснив розрахунок стажу військової служби позивача (учасника бойових дій) на пільгових умовах «один місяць за три» та не зарахував ці періоди до підземного стажу. Крім того, орган Пенсійного фонду України не навів жодних обґрунтувань щодо причин незарахування до підземного стажу позивача за Постановою № 202 наступних періодів роботи: з 28.05.1997 року по 06.11.1998 року - взагалі, з 25.01.1999 року по 12.05.1999 року враховано до Списку №1, з 01.03.2007 року по 30.11.2007 року - взагалі, з 29.06.2010 року по 10.08.2010 року враховано до Списку № 1, з 01.11.2011 року по 31.12.2011 року - взагалі, з 04.10.2017 року по 31.08.2021 року враховано до Списку №1, з 01.09.2021 року по 16.09.2021 року - взагалі, з 17.09.2021 року по 15.12.2021 року враховано до Списку №1. Таким чином, відповідач при повторному розгляді заяви позивача вдався до формального перегляду заяви, проігнорував обов`язкові вказівки суду щодо пільгового обчислення стажу та не надав правової оцінки всім періодам роботи, не усунув порушення, на які вказав суд, що свідчить про протиправну бездіяльність щодо повного виконання судового рішення. Тому прийняте відповідачем рішення не може вважатися належним виконанням судового акта.

Вважав, що таким рішенням, яке прийнято на виконання судового рішення, що ухвалено в даній справі, суб`єкт владних повноважень порушив його пенсійні права.

Судом встановлено, що рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 19.08.2025 року, яке залишено без змін постановою Першого апеляційного адміністративного суду від 17.11.2025 року та набрало законної сили, позов ОСОБА_2 до Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії задоволено частково:

- визнано неправомірним та скасовано рішення Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві від 30.07.2025 року № 16, прийняте щодо ОСОБА_2 ;

- зобов`язано Головне управлінням Пенсійного фонду України в м. Києві повторно розглянути заяву ОСОБА_2 від 23.07.2025 року про призначення пенсії на пільгових умовах незалежно від віку відповідно до ч. 3 ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», із зарахуванням до його страхового стажу періодів роботи з 17.05.1995 року по 31.07.1995 року, з 13.12.1995 року по 16.05.1997 року, та з урахуванням правової оцінки, наданої судом у даному рішенні;

- в задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Також цим судовим рішенням здійснено розподіл судових витрат.

07.01.2026 року після набрання судовим рішенням законної сили і повернення справи до суду першої інстанції, адміністративним судом за заявою стягувача оформлено та видано виконавчий лист про зобов`язання відповідача вчинити дії на користь позивача.

Предметом спору в даній справі було рішення органу Пенсійного фонду України.

На виконання вказаного судового рішення Головним управлінням Пенсійного фонду України в м. Києві повторно розглянуто заяву ОСОБА_2 від 23.07.2025 року про призначення пенсії на пільгових умовах відповідно до ч. 3 ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», за наслідками чого прийнято рішення від 03.12.2025 року № 16.

Рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві від 03.12.2025 року № 16 в призначенні такої пенсії відмовлено у зв`язку з відсутністю необхідного пільгового стажу.

Рішення мотивовано наступним:

- відповідно доданих до заяви документів (ідентифікаційний номер, дублікат трудової книжки, військовий квиток, диплом) загальний страховий стаж заявника складає 31 рік 3 місяці 19 днів;

- пільговий стаж згідно ч. 3 ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» зараховано згідно з дублікатом трудової книжки НОМЕР_1 від 07.10.2009 року, індивідуальних відомостей про застраховану особу Реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, і він складає 8 років 9 місяців 2 дні, а саме: роботи підземні (провідні професії (20)) - 6 років 6 місяців 15 днів; роботи підземні, професії за пост.№202 (25) 9 місяців 8 днів; роботи за списком № 1- 4 роки 1 місяць 27 днів; військова служба строкова - 1 рік 5 місяців 9 днів;

- згідно з дублікатом трудової книжки до пільгового стажу не зараховано періоди роботи: з 01.08.1996 року по 06.10.1996 року (відсутня інформація, що заявник був зайнятий повний робочий день на роботах у шахті (деякі підприємства встановлюють скорочений графік роботи при неритмічній роботі); з 04.10.2017 року по 30.06.2025 року (відсутня інформація пов`язана чи ні діяльність ТОВ «Шахтобудівельна компанія» з видобутком вугілля, сланцю, руди та інших корисних копалин, на будівництві шахт і рудників. Зазначений період враховано частково за списком №1 згідно з індивідуальних відомостей про застраховану особу Реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування);

- згідно з рішенням суду до загального страхового стажу зараховано період роботи з 17.05.1995 року по 31.07.1995 року, з 13.12.1995 року по 16.05.1997 року;

- до уваги не взяті довідки від 06.02.2024 року № 08/337 та № 08/338, від 24.08.2022 року №12/2016, від 11.04.2022 року № 62, оскільки довідки не відповідають додатку 6 до постанови Кабінету Міністрів України від 20.08.2014 року № 413.

Про прийняте рішення представника позивача повідомлено листом Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві від 14.01.2026 року 3305-76821/С-02/8-2600/26. До листа додано копію рішення від 03.12.2025 року № 16 про відмову в призначенні пенсії.

До цього - 07.01.2026 року позивач через підсистему «Електронний суд» Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи звернувся до Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Київській області Київського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України із заявою, в якій просив прийняти до примусового виконання виконавчий документ - виконавчий лист № 200/5883/25 виданий Донецьким окружним адміністративним судом 07.01.2026 року та відкрити виконавче провадження.

Інформація про наявність відкритого виконавчого провадження у суду відсутня.

Розглянувши заяву суд виходить з наступного.

Статтею 1291 Конституції України, ст. 13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» встановлено, що судове рішення є обов`язковим до виконання.

Відповідно до ст. 370 Кодексу адміністративного судочинства України судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності, - за її межами.

Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом.

Питання визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності, вчинених суб`єктом владних повноважень - відповідачем на виконання рішення суду врегульовано ст. 383 Кодексу адміністративного судочинства України.

Відповідно до ч. 1 ст. 383 Кодексу адміністративного судочинства України особа-позивач, на користь якої ухвалено рішення суду, має право подати до суду першої інстанції заяву про визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності, вчинених суб`єктом владних повноважень - відповідачем на виконання такого рішення суду, або порушення прав позивача, підтверджених таким рішенням суду.

Частиною 6 ст. 383 Кодексу визначено, що за відсутності обставин протиправності відповідних рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень - відповідача та порушення ним прав, свобод, інтересів особи-позивача, суд залишає заяву без задоволення. За наявності підстав для задоволення заяви суд постановляє ухвалу в порядку, передбаченому статтею 249 цього Кодексу.

Стаття 249 цього Кодексу регулює питання постановлення судом окремих ухвал.

Відповідно до ч.ч. 1, 4, 5 ст. 249 Кодексу адміністративного судочинства України суд, виявивши під час розгляду справи порушення закону, може постановити окрему ухвалу і направити її відповідним суб`єктам владних повноважень для вжиття заходів щодо усунення причин та умов, що сприяли порушенню закону.

В окремій ухвалі суд має зазначити закон чи інший нормативно-правовий акт (у тому числі його статтю, пункт тощо), вимоги яких порушено, і в чому саме полягає порушення.

З метою забезпечення виконання вказівок, що містяться в окремій ухвалі, суд встановлює у ній строк для надання відповіді залежно від змісту вказівок та терміну, необхідного для їх виконання.

Отже, винесення судом окремої ухвали на стадії виконання судового рішення можливо лише при вирішенні заяви, що подана в порядку, що передбачений ст. 383 Кодексу.

Із заяви, що подана до суду, вбачається, що заявник не погоджувався з рішенням відповідача щодо виконання судового рішення.

Судовим рішенням в даній справі, яке набрало законної сили, встановлено, що позивач не погоджувався з оскарженим рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві від 30.07.2025 року № 16, з огляду на що звернувся до суду з адміністративним позовом.

Оскарженим рішенням органу Пенсійного фонду позивачу було відмовлено в призначенні пенсії у зв`язку з відсутністю необхідного пільгового стажу.

Зазначеним рішенням:

- до загального страхового стажу позивача не було зараховано періоди роботи з 17.05.1995 року по 31.07.1995 року, з 13.12.1995 року по 16.05.1997 року, оскільки дата заповнення дублікату трудової книжки 07.10.2009 року;

- зазначено, що пільговий стаж зараховано згідно з індивідуальними відомостями про застраховану особу Реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, та він становить: роботи підземні (провідні професії (20)) - 5 років 5 місяців 9 днів; роботи за списком № 1 - 4 роки 6 місяців 27 днів; військова служба в особливий період - 3 роки 6 місяців 15 днів.

При цьому суб`єктом владних повноважень в оскарженому рішенні періоди роботи позивача та військової служби, які зараховані до пільгового стажу, а які не зараховані, не зазначені; підстави такого незарахування не наведені; рішення прийнято без наведення відповідних обґрунтувань для його прийняття.

Суд дійшов висновку про те, що вказане не відповідає загальному принципу правової визначеності. Вказане свідчить про те, що відповідач діяв недобросовісно та необґрунтовано, не врахував усіх обставин та положень законодавства, що мають значення для призначення пенсії позивачу, і, як наслідок, допустив неналежний розгляд поданої ним заяви і документів та, відповідно, прийняв незаконне і необґрунтоване рішення.

Крім того, судом також встановлено, що через помилкову позицію відповідача щодо дублікату трудової книжки, періоди роботи позивача до дати початку заповнення дублікату трудової книжки навіть не розглядалися на предмет можливості їх зарахування до пільгового стажу роботи позивача, що дає право на призначення пенсії на пільгових умовах незалежно від віку відповідно до ч. 3 ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», що є неправомірним.

Враховуючи наведене суд дійшов висновку про те, що таке рішення органу Пенсійного фонду України підлягає визнанню неправомірним та скасуванню.

Оскільки відповідачем були виконані не всі умови, що необхідні для прийняття законного та обґрунтованого рішення, і вчинення таких дій входить до безпосередньої компетенції органу Пенсійного фонду України, тому суд дійшов висновку про те, що слід зобов`язати суб`єкта владних повноважень - Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві, який прийняв оскаржене рішення, повторно вирішити питання, щодо якого звернувся позивач, з урахуванням правової оцінки, наданої судом у даному рішенні.

При новому розгляді заяви позивача про призначення пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до ч. 3 ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» органу Пенсійного фонду України необхідно було дослідити всі зазначені в дублікаті трудової книжки позивача періоди його роботи, прийняти та дослідити всі подані позивачем документи та визначити наявність у позивача необхідних умов для призначення такої пенсії з урахуванням таких документів та правової оцінки, наданої судом у даному рішенні. Також слід було врахувати те, що періоди роботи позивача до дати початку заповнення дублікату трудової книжки також мають бути розглянуті на предмет можливості їх зарахування до пільгового стажу роботи позивача, що дає право на призначення пенсії на пільгових умовах незалежно від віку відповідно до ч. 3 ст. 114 цього Закону.

При новому розгляді заяви позивача про призначення пенсії на пільгових умовах органу Пенсійного фонду України необхідно було також врахувати те, що позивач є учасником бойових дій (посвідчення серії НОМЕР_2 , видане 13.02.2023 року), у зв`язку з чим до нього мають бути застосовані наступні положення законодавства: ч. 1 ст. 2 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», ст. 8 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», ст. 57 Закону України «Про пенсійне забезпечення», п. 2.3 розд. ІІ Положення про організацію в Міністерстві оборони України роботи з обчислення вислуги років для призначення пенсій військовослужбовцям і забезпечення соціальними виплатами осіб, звільнених з військової служби у Збройних Силах України, та членів їх сімей, що затверджено наказом Міністерства оборони України від 14.08.2014 № 530 (зареєстровано в Міністерстві юстиції України 20 жовтня 2014 року за № 1294/26071), п. 19 ч. 1 ст. 6 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», правову позицію Верховного Суду у постановах від 05.06.2018 року у справі № 348/347/17, від 21.03.2023 року у справі № 160/6146/19. Звернуто увагу, що виходячи з наведеного час проходження позивачем військової служби, протягом якого він брав участь в антитерористичній операції, а також час, протягом якого він брав участь у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, підлягає зарахуванню до страхового стажу та стажу роботи за спеціальністю на пільгових умовах - один місяць служби за три місяці.

На виконання судового рішення Головним управлінням Пенсійного фонду України в м. Києві прийнято нове рішення.

Суд при розгляді заяви, що подана в порядку що передбачений ст. 383 Кодексу адміністративного судочинства України, не може надавати оцінку такому рішенню, оскільки наведені в ньому обставини при розгляді даної адміністративної справи судом не досліджувалися та не аналізувалися, і, відповідно, їм не була надана правова оцінка. Також судом не досліджувалися і не вирішувалися спірні питання щодо періодів, про які йдеться в заяві, оскільки вони не були предметом спору в даній адміністративній справі.

Фактично між заявником та органом Пенсійного фонду України після ухвалення судового рішення виник новий спір щодо рішення органу Пенсійного фонду України, його дій та бездіяльності. Питання правомірності такого рішення, а також дій та бездіяльності може бути розглянуто судом в новому позовному провадженні, а не в порядку, що передбачений ст. 383 Кодексу адміністративного судочинства України.

З огляду на наведене суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення поданої заяви.

Разом з тим, заявник якщо не погоджується з прийнятим щодо нього рішенням та вважає його таким, що порушує його пенсійні права, не позбавлений права на звернення до суду з відповідним позовом за захистом та відновленням порушених прав.

Вказана заява розглянута в порядку письмового провадження, адже згідно з ч.5 ст.383 Кодексу адміністративного судочинства України порядок розгляду і вирішення таких заяв належить до адміністративного розсуду суду.

Враховуючи наведене та керуючись ст.ст. 248, 383 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

у х в а л и в:

В задоволенні заяви ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2 про визнання протиправним рішення, вчиненого суб`єктом владних повноважень - відповідачем на виконання рішення суду, що подана в адміністративній справі за позовом ОСОБА_2 до Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії, відмовити.

Ухвала набирає законної сили у строк та у порядку, що визначені статтею 256 КАС України, і може бути оскаржена до Першого апеляційного адміністративного суду шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом п`ятнадцяти днів з дня складання повного тексту ухвали.

Повний текст ухвали складено 28 січня 2026 року.

Суддя Логойда Т.В.