Справа № 644/354/26
Суддя: Паляничко Д. Г.
Дата ухвалення: 2026-01-26 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Суддя Паляничко Д. Г.
Справа № 644/354/26
Провадження № 2-а/644/41/26
УХВАЛА

про передачу адміністративної справи з одного адміністративного суду до іншого

26 січня 2026 року м. Харків

Індустріальний районний суд м. Харкова у складі головуючої судді Паляничко Д.Г. одноособово, дослідивши адміністративний позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до ІНФОРМАЦІЯ_1 ( АДРЕСА_2 , ЄДРПОУ НОМЕР_2 ) про визнання протиправними діянь суб`єкта владних повноважень, зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

До Індустріального районного суду м. Харкова звернувся ОСОБА_1 (надалі за текстом ОСОБА_1 /позивач) з позовною заявою до ІНФОРМАЦІЯ_1 (надалі за текстом ІНФОРМАЦІЯ_2 /відповідач) предметом якої є: визнати протиправними дії ІНФОРМАЦІЯ_2 щодо звернення до Нацполіції щодо скасування та/або припинення заходів розшуку та притягнення до адміністративної відповідальності за порушення військового обліку стосовно ОСОБА_1 та зобов`язати ІНФОРМАЦІЯ_2 скасувати заходи щодо розшуку та притягнення до адміністративної відповідальності за порушення правил військового обліку ОСОБА_1 .

В обгрунтування позовних вимог зазначено, що 07.01.2026 позивачу стало відомо, що його оголошено у розшук за порушення правил військового обліку та запропоновано сплатити штраф за порушення правил військового обліку, самої постанови ІНФОРМАЦІЯ_2 йому не надіслано.

02.11.2025 останній виїхав за кордон, де перебуває і нині, маючи відстрочку від мобілізації як багатодітний батько у період з 24.02.2022 по 07.11.2025.

Дослідивши позовну заяву ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні та, вирішуючи питання про прийняття справи № 644/354/26 до свого провадження, суд дійшов переконання, що відсутні правові підстави визначені положеннями п.1 ч.1 ст.20 КАС України щодо прийняття до розгляду та свого провадження адміністративного позову ОСОБА_1 Індустріальним районним судом м. Харкова як адміністративним судом, з таких підстав.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 4 КАС України адміністративний суд - суд, до компетенції якого цим Кодексом віднесено розгляд і вирішення адміністративних справ.

Водночас, ст. 19 та 20 КАС України розмежовано предметну юрисдикцію між місцевими загальними як адміністративними судами та окружними адміністративними судами.

Пункт 1 ч. 1 ст. 19 КАС України регламентує, що юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема у спорах фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження тощо.

За приписами ч. 1 ст. 20 КАС України передбачено, що місцевим загальним судам як адміністративним судам підсудні:

1) адміністративні справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності;

2) адміністративні справи, пов`язані з виборчим процесом чи процесом референдуму,

3) адміністративні справи, пов`язані з перебуванням іноземців та осіб без громадянства на території України, щодо:

4) адміністративні справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби щодо виконання ними рішень судів у справах, визначених пунктами 1-3 частини першої цієї статті;

5) адміністративні справи щодо оскарження рішень Національної комісії з реабілітації у правовідносинах, що виникли на підставі Закону України «Про реабілітацію жертв репресій комуністичного тоталітарного режиму 1917-1991 років» ;

6) адміністративні справи за позовними заявами територіального центру комплектування та соціальної підтримки з приводу тимчасового обмеження громадян України у праві керування транспортним засобом під час мобілізації.

Згідно з ч. 2 ст. 20 КАС України окружним адміністративним судам підсудні всі адміністративні справи, крім визначних частиною першою цієї статті.

Зі змісту позовних вимог вбачається, що позивач оскаржує дії посадових осіб ІНФОРМАЦІЯ_1 щодо ведення військового обліку, зокрема - звернення до Нацполіції щодо скасування та/або припинення заходів розшуку та притягнення до адміністративної відповідальності за порушення військового обліку стосовно ОСОБА_1 та скасувати заходи щодо розшуку та притягнення до адміністративної відповідальності за порушення правил військового обліку ОСОБА_1 , що не відноситься до предмету розгляду визначених ч. 1 ст. 20 КАС України справ підсудних місцевим загальним судам як адміністративним судам, тому позовна заява не може бути розглянута Індустріальним районним судом м. Харкова як адміністративним судом, у зв`язку з порушенням предметної юрисдикції адміністративних судів позивачем.

Зі змісту положень ст.286 КАС України, яка міститься у Главі 11 щодо особливостей позовного провадження в окремих категоріях адміністративних справи, слідує, що місцевими загальними судами як адміністративними судами вирішуються адміністративні справі з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень саме у справах про притягнення особи до адміністративної відповідальності, за наслідками розгляду якої суд має право: 1) залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення; 2) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи); 3) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення; 4) змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що цей спір є адміністративним спором, розгляд якого відповідно до вимог ст. 20 КАС України віднесено до компетенції окружних адміністративних судів.

Правила предметної підсудності разом з правилами територіальної та інстанційної підсудності складають алгоритм визначення компетентного суду для розгляду і вирішення окремих категорій адміністративних справ.

Відповідно до визначеного ст. 8 Закону України «Про судоустрій та статус суддів» права на повноважний суд, ніхто не може бути позбавлений права на розгляд його справи в суді, до юрисдикції якого вона віднесена процесуальним законом. Вказана норма кореспондує положенням ст. 6 Конвенції про захист прав людини, відповідно до якої у поняття «суд, встановлений законом», входить лише той суд, до підсудності якого віднесений розгляд тієї чи іншої справи.

Порядок та підстави для передачі адміністративної справи на розгляд іншого адміністративного суду врегульовані нормами ст. 29 КАС України.

Норми ст. 29 КАС України передбачають передачу адміністративної справи з одного адміністративного суду до іншого тільки в разі неналежності такої до територіальної юрисдикції суду.

Однак, в цьому випадку суд вважає, що положення ст. 29 КАС України необхідно трактувати і застосовувати не буквально, а системно, у взаємозалежному і взаємообумовленому зв`язку з положеннями, що стосуються функціонування видів підсудності в адміністративному судочинстві.

За загальним визначенням підсудність адміністративних спорів (справ) є правовим інститутом, що містить адміністративно-процесуальні норми, які розмежовують компетенцію щодо розгляду і вирішення адміністративних справ між окремими інституціями судової системи і між адміністративними судами одного інституційного рівня. Визначення компетентного суду для розгляду адміністративної справи провадиться, серед іншого, залежно від предмета публічно-правового спору або його суб`єктного складу, територіальних меж юрисдикції певного суду, функцій при розгляді справи, які виконує певний суд судової системи.

Правила підсудності у своїй сукупності певним чином встановлюють алгоритм обрання компетентного адміністративного суду для розгляду і вирішення конкретної справи. Правильне визначення компетентного суду для розгляду і вирішення адміністративної справи має значення для ухвалення законного і обґрунтованого судового рішення в адміністративній справі.

Процесуальний закон встановлює три різновиди підсудності адміністративних справ: предметну або родову; територіальну або просторову, інстанційну або функціональну.

Як предмет підсудності розуміють сукупність правил, що визначають, чи розмежовують компетенції судів із розгляду адміністративних справ по першій інстанції залежно від предмета публічно-правового спору або його суб`єктного складу. Територіальна підсудність - це також сукупність правил, що визначають розмежування компетенції адміністративних судів одного рівня щодо розгляду адміністративних справ по першій інстанції залежно від території, на яку поширюється їх діяльність. Своєю чергою, ця підсудність поділяється на такі її види, як загальну, альтернативну, виключну і за зв`язком справ.

Як інстанційну підсудність належить розуміти правила, що визначають розмежування компетенції адміністративних судів при розгляді адміністративних справ.

Стаття 29 КАС України встановлює правила передачі адміністративної справи з одного адміністративного суду до іншого і наводить перелік умов, коли така передача можлива. В основному підставами для передачі справи є чинники, що впливають на дотримання правил територіальної підсудності.

Із приписів ч. 1 ст. 30 КАС випливає, що первинно положення цієї статті спрямовані на недопущення спорів між судами одного інституційного рівня, яким підсудні справи з однаковим предметом спору, і, коли з`являються обставини, що зумовлюють зміну територіальної підсудності. Саме тому, щоб унеможливити пересилання справи з одного суду до іншого з підстави забезпечення дотримання територіальної підсудності, закон встановив заборону. Положення ч. 2 ст. 30 КАС, які відсилають до положень ст. 29 цього Кодексу, посилюють правильність думки про те, що передача справ з одного суду до іншого за підсудністю забороняється з підстав територіальної підсудності.

Розгляд судом предметно непідсудної йому справи може призвести до ухвалення незаконного рішення, обмежити право кожного на судовий захист належним судом, позбавити можливості скористатися правом на апеляційне чи касаційне оскарження рішення.

Отже, рішення суду про направлення справи до суду тієї самої інстанції справу, яка за предметом спору, суб`єктним складом учасників, характером спірних правовідносин відноситься до його підсудності, свідчить про виконання вимог процесуального закону щодо забезпечення дієвості і обов`язковості положень інституту підсудності адміністративних справ і є реалізацією гарантії кожного на розгляд справи судом, встановленим законом. Таке рішення є виконанням вимог закону. Вказана правова позиція викладена в постанові Великої Палати Верховного Суду від 26.08.2019 в справі № 855/364/19 (провадження № 11-871ав19).

Суд дійшов переконання, що у випадку розгляду цієї справи Індустріальним районним судом м. Харкова, як судом першої інстанції, буде порушено принцип розгляду справи незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, гарантування якого визначено ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Виходячи із загальних засад здійснення судочинства, визначених положеннями ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка, відповідно до вимог ч.1 ст. 9 Конституції України, ратифікована Законом від 17.07.1997 року «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2,4,7 та 11 Конвенції» і є частиною національного законодавства України, кожна людина при визначенні її громадянських прав і обов`язків має право на справедливий і відкритий розгляд упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Європейський суд з прав людини у справі «Занд проти Австрії» від 12.10.1978 року вказав, що словосполучення «встановлений законом» поширюється не лише на правову основу самого існування «суду», але й на дотримання таким судом певних норм, які регулюють його діяльність. Поняття «суд, встановлений законом» у частині першій статті 6 Конвенції передбачає «усю організаційну структуру суддів, включно з питаннями, що належать до юрисдикції певних категорій судів». З огляду на це не вважається «судом, встановленим законом» орган, який не маючи юрисдикції, судить осіб на підставі практики, яка не передбачена законом.

Беручи до уваги вказані обставини, Індустріальний районний суд м. Харкова не може розглядати вказану справу, яка не віднесена до його підсудності в силу вимог ст. 20 КАС України, тобто не може вважатися «судом, встановленим законом» у розумінні частини першої ст. 6 Конвенції», тому, суд дійшов висновку, що адміністративна справа № 644/354/26 повинна бути розглянута саме Харківським окружним адміністративним судом.

На підставі наведеного вище, керуючись ст. 19, 20, 29, 30, 241, 243, 256, 286, 295 КАС України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративну справу № 644/354/26 за позовом ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до ІНФОРМАЦІЯ_1 ( АДРЕСА_2 , ЄДРПОУ НОМЕР_2 ) про визнання протиправними діянь суб`єкта владних повноважень, зобов`язання вчинити певні дії передати на розгляд до Харківського окружного адміністративного суду за підсудністю.

Передачу справи здійснити не пізніше наступного дня після закінчення строку на оскарження ухвали, а в разі подання апеляційної скарги - після залишення її без задоволення.

Копію ухвали надіслати (вручити) учасникам справи.

Ухвала суду набирає законної сили з моменту підписання та може бути оскаржена до Другого апеляційного адміністративного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її складання.

Учасники справи можуть отримати інформацію щодо справи на офіційному веб-порталі судової влади України в мережі Інтернет за веб-адресою сторінки: http://og.hr.court.gov.ua /sud2029/.

Суддя Д.Г. Паляничко