Справа № 160/22715/25
Суддя: Царікова Олена Василівна
Дата ухвалення: 2026-01-28 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді Царікової О.В.,
06.08.2025 до Дніпропетровського окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов ОСОБА_1 до Департаменту охорони здоров`я Дніпропетровської обласної військової адміністрації, Державної установи «Український державний науково-дослідний інститут медико-соціальних проблем інвалідності Міністерства охорони здоров`я України», в якому позивач просить:
-визнати протиправною бездіяльність Департаменту охорони здоров`я Дніпропетровської обласної військової адміністрації щодо не направлення медико-експертної справи ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на розгляд до Державної установи «Український державний науково-дослідний інститут медико-соціальних проблем інвалідності Міністерства охорони здоров`я України», за результатами його заяви від 23.10.2024 р. про оскарження рішення обласної МСЕК №1;
-зобов`язати Департамент охорони здоров`я Дніпропетровської обласної військової адміністрації невідкладно направити медико-експертну справу ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , до Державної установи «Український державний науково-дослідний інститут медико-соціальних проблем інвалідності Міністерства охорони здоров`я України».
-зобов`язати Державну установу «Український державний науково-дослідний інститут медико-соціальних проблем інвалідності Міністерства охорони здоров`я України» провести повторний огляд (медико-соціальну експертизу) ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з урахуванням усіх наданих медичних документів та вимог чинного законодавства для вирішення питання щодо наявності чи відсутності підстав для встановлення групи інвалідності.
В обґрунтування заявлених позовних вимог позивач зазначив, що не погоджуючись з рішенням, прийнятим обласним МСЕК № 1 позивач звернувся з заявою до останнього про перегляд рішення, проте МСЕК №1 надало відповідь про те, що медико-експертна справа позивача буде направлена на розгляд до вищої інстанції Центральної МСЕК МОЗ України, однак остаточної відповіді на оскаржене рішення позивач не отримав, тому звернувся з цим позовом до суду.
Ця бездіяльність повністю заблокувала процедуру оскарження, залишивши позивача без можливості захистити свої права, у зв`язку з чим, позивач звернувся з адміністративним позовом до суду.
Також відповідач-1 зазначає, що у останнього відсутня будь-яка медична документація пацієнтів, яка зберігається в установах, підприємствах та інших медичних закладах.
Відповідач-2 зазначає, що на підставі вищевикладеного, ЦОФСО була отримана справа за скаргою позивача на рішення МСЕК та розглянута ним відповідно до вимог чинного законодавства України.
Під час ретельного вивчення медико-експертної справи позивача, експертна команда з оцінювання повсякденного функціонування особи Центру оцінювання функціонального стану особи у своїй роботі керувалася:
- постановою Кабінету Міністрів України від 15 листопада 2024 року № 1338 «Деякі питання запровадження оцінювання повсякденного функціонування особи»;
- наказом МОЗ України від 03.12.2024 № 2022 «Про покладання прав та обов`язків Центру оцінювання функціонального стану особи»;
- наказом МОЗ України від 10.12.2024 № 2067 «Деякі питання забезпечення проведення оцінювання повсякденного функціонування особи»;
- положенням про медико соціальну експертизу;
- положенням про порядок, умови та критерії встановлення інвалідності, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 3 грудня 2009 р. № 1317 «Питання медико соціальної експертизи»; - Інструкцією про встановлення груп інвалідності, затвердженою наказом МОЗ України від 05.09.2011 р. № 561 «Про затвердження Інструкції про встановлення груп інвалідності».
З метою уточнення ступеня функціональних порушень та обмеження життєдіяльності для подальшого прийняття експертного рішення в межах чинного законодавства, Центром оцінювання функціонального стану особи 24.04.2025 проведено оцінювання позивача. За результатами розгляду, експертна команда ЦОФСО прийняла рішення щодо виключної компетенції спеціалізованих установ в медичній сфері. Суд не може здійснювати власну оцінку підставності прийняття певного висновку МСЕК, оскільки суди не є спеціалізованими установами в медичній сфері і тому оцінка підставності висновку МСЕК виходить за межі необхідного дослідження в контексті застосування норм матеріального права. Суд вправі перевірити законність висновку МСЕК лише в межах дотримання процедури прийняття цього висновку на підставі приписів законодавчих актів про порядок, умови та критерії встановлення інвалідності.
19.01.2026 до Дніпропетровського окружного адміністративного суду від позивача надійшла відповідь на відзив (вх. №4206/26), в якій представник позивача заперечив проти тверджень, викладених відповідачем-2 у відзиві на позовну заяву, підтримав позовні вимоги та просив суд адміністративний позов задовольнити. Також зауважую на суперечливості позиції відповідача-2.
Відповідно до ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожній фізичній або юридичній особі гарантується право на розгляд судом упродовж розумного строку цивільної, кримінальної, адміністративної або господарської справи, а також справи про адміністративне правопорушення, в якій вона є стороною.
Розумність строків є одним із основоположних засад (принципів) адміністративного судочинства відповідно до п.8 ч.3 ст.2 Кодексу адміністративного судочинства України.
Поняття розумного строку не має чіткого визначення, проте розумним уважається строк, який необхідний для вирішення справи відповідно до вимог матеріального і процесуального права.
Поряд з цим, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
Ухвалою суду продовжено строк розгляду справи до 28.01.2026.
Зважаючи на наведене та відповідно до вимог ст.ст. 257, 262 КАС України, справу розглянуто за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи у письмовому провадженні.
Розглянувши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позовна заява, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступне.
Судом встановлено, що 01 жовтня 2024 року обласною МСЕК № 1 за результатами огляду стосовно позивача було прийнято рішення про невстановлення йому групи інвалідності, що підтверджується довідкою № 433.
Не погоджуючись із цим рішенням, позивач 23 жовтня 2024 року подав заяву до обласної МСЕК № 1, в якій просив переглянути рішення та встановити йому III групу інвалідності.
У відповідь, листом № 7/1101 від 27.11.2024 Комунальний заклад «Обласний клінічний центр медико-соціальної експертизи» повідомив, що 24 червня 2024 року ОСОБА_1 був первинно оглянутий міжрайонною офтальмологічною МСЕК (ж/м Тополя-3, вул. Панікахи, 53, м. Дніпро), Акт № 928 огляду МСЕК, направлений на консультацію до ДУ «Український державний науково-дослідний інститут медико-соціальних проблем інвалідності МОЗ України» через обласну МСЕК № 1. 01 жовтня 2024 року ОСОБА_1 після консультації та дообстеження в ДУ «Український державний науково-дослідний інститут медико-соціальних проблем інвалідності МОЗ України» був оглянутий обласною МСЕК № 1, Акт № 1658 огляду МСЕК, група інвалідності не встановлена. Згідно з пунктом 24 «Положення про порядок, умови та критерії встановлення інвалідності», затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 03 грудня 2009 року № 1317, «п.24. Рішення Кримської республіканської, обласної, центральної міської комісії може бути Оскаржене до МОЗ. У зв`язку з незгодою з рішенням обласної МСЕК № 1 про невизнання особою з інвалідністю, згідно з пунктом 24 Положення, медико-експертну справу ОСОБА_1 буде направлено на розгляд до ДЗ «Центральна МСЕК МОЗ України» для винесення остаточного рішення.
У зв`язку з неотриманням відповіді, представник позивача направив адвокатський запит до директора Українського державного науково-дослідного інституту медико-соціальних проблем інвалідності, з проханням повідомити про стан розгляду справи.
Листом № 1946/01-19 від 16.07.2025 Державна установа «Український державний науково-дослідний інститут медико-соціальних проблем інвалідності Міністерства охорони здоров?я України» повідомило, що було проведено комплексну перевірку всіх доступних внутрішніх баз даних та реєстрів, які стосуються обліку медичних документів та інформації про пацієнтів за період, що може стосуватися запитуваних Вами даних. За результатами цієї перевірки, інформуємо Вас, що будь-яка документація, яка стосується ОСОБА_1 , у ДУ «УКРДЕРЖНДІМСІІІ МОЗ УКРАЇНИ» відсутня. Звертаємо Вашу увагу, що ДУ «УКРДЕРЖНДІМСПІ МОЗ УКРАЇНИ» не с архівом медико-соціальних експертних комісій і не веде облік осіб з інвалідністю в контексті їх медичних рішень.
Не погоджуючись з протиправною бездіяльністю відповідачів, позивач звернувся до суду з цим позовом.
Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам суд враховує наступне.
Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Статтею 46 Конституції України визначено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними. Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.
Відповідно до статті 2 Закону України «Про основи соціальної захищеності осіб з інвалідністю в Україні» (далі - Закон №875-ХІІ) особою з інвалідністю є особа зі стійким розладом функцій організму, що при взаємодії із зовнішнім середовищем може призводити до обмеження її життєдіяльності, внаслідок чого держава зобов`язана створити умови для реалізації нею прав нарівні з іншими громадянами та забезпечити її соціальний захист.
Відповідно до статті 3 Закону №875-ХІІ інвалідність як міра втрати здоров`я визначається шляхом експертного обстеження в органах медико-соціальної експертизи центрального органу виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері охорони здоров`я.
Згідно з частиною другою статті 6 Закону №875-ХІІ громадянин має право в судовому порядку оскаржувати рішення органів медико-соціальної експертизи про визнання чи невизнання його особою з інвалідністю.
Положення про медико-соціальну експертизу та Положення про порядок, умови та критерії встановлення інвалідності затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 03.12.2009 №1317 (далі - Положення №1317, у редакції станом на виникнення спірних правовідносин).
Відповідно до пункту 3 Положення про медико-соціальну експертизу медико-соціальна експертиза проводиться особам, що звертаються для встановлення інвалідності, за направленням лікувально-профілактичного закладу охорони здоров`я після проведення діагностичних, лікувальних і реабілітаційних заходів за наявності відомостей, що підтверджують стійке порушення функцій організму, обумовлених захворюваннями, наслідками травм чи вродженими вадами, які спричиняють обмеження життєдіяльності.
Згідно з пунктом 4 Положення про медико-соціальну експертизу медико-соціальну експертизу проводять медико-соціальні експертні комісії (далі - комісії), з яких утворюються в установленому порядку центри (бюро), що належать до закладів охорони здоров`я при Міністерстві охорони здоров`я Автономної Республіки Крим, управліннях охорони здоров`я обласних, Київської та Севастопольської міських держадміністрацій.
Центр (бюро) очолює головний лікар, який призначається Міністром охорони здоров`я Автономної Республіки Крим, керівником управління охорони здоров`я обласної (міської) держадміністрації.
Комісії перебувають у віданні МОЗ і утворюються за таким територіальним принципом: Кримська республіканська; обласні; центральні міські у мм. Києві та Севастополі (далі - центральні міські); міські, міжрайонні, районні.
Міські та районні комісії утворюються з розрахунку одна комісія на 100 тис. чоловік віком 18 років і старше, міжрайонні - у районах і містах з кількістю населення менш як 100 тис. чоловік.
МОЗ утворює Центральну медико-соціальну експертну комісію МОЗ, визначає її голову та заступника голови. За рішенням МОЗ права та обов`язки Центральної медико-соціальної експертної комісії МОЗ можуть бути покладені на підприємство, установу або організацію, що належить до сфери управління МОЗ та має ліцензію на провадження господарської діяльності з медичної практики. Документи, оформлені Центральною медико-соціальною експертною комісією МОЗ, підписуються її головою або заступником голови (у разі відсутності голови) та засвідчуються штампом Центральної медико-соціальної експертної комісії МОЗ.
Відповідно до пункту 13 Положення №1317 Центральна медико-соціальна експертна комісія МОЗ:
здійснює організаційно-методичне керівництво обласними, Київським та Севастопольським міськими центрами (бюро) медико-соціальної експертизи;
розробляє комплексні заходи щодо профілактики і зниження рівня інвалідності, а також удосконалення порядку проведення реабілітації осіб з інвалідністю;
проводить перевірку обґрунтованості рішень, прийнятих обласними, центральними міськими, міськими, міжрайонними, районними медико-соціальними експертними комісіями і в разі потреби скасовує їх;
узагальнює та аналізує випадки необґрунтованого прийняття рішень обласними, центральними міськими, міськими, міжрайонними, районними комісіями та направлення осіб лікарсько-консультативними комісіями на огляд до комісій для встановлення інвалідності;
повторно оглядає осіб, які оскаржили рішення обласних, Київської та Севастопольської центральних міських комісій, перевіряє якість розроблених ними індивідуальних програм реабілітації, здійснює контроль за повнотою і якістю виконання програми;
проводить у складних випадках огляд хворих та осіб з інвалідністю за направленнями обласних, Київського та Севастопольського міських центрів (бюро) медико-соціальної експертизи;
надає консультаційну допомогу фахівцям з питань проведення медико-соціальної експертизи та обласним, Київській та Севастопольській центральним міським комісіям;
направляє в особливо складних випадках осіб, що звертаються для встановлення інвалідності, для проведення медико-соціального експертного обстеження до державної установи «Український державний науково-дослідний інститут медико-соціальних проблем інвалідності Міністерства охорони здоров`я України» або Науково-дослідного інституту реабілітації осіб з інвалідністю навчально-наукового лікувального комплексу Вінницького національного медичного університету імені М.І. Пирогова;
на виконання постанови слідчого, прокурора, ухвали слідчого судді або за запитом правоохоронних органів/органів спеціального призначення з правоохоронними функціями відповідно до абзацу четвертого пункту 13 цього Положення проводить перевірку обґрунтованості рішень та/або переогляд шляхом проведення медико-соціальної експертизи стосовно відповідної особи, зазначеної у запиті, постанові слідчого, прокурора, ухвалі слідчого судді, і приймає відповідні рішення. Медико-соціальна експертиза проводиться на підставі медичних документів, сформованих за результатами повного медичного обстеження та проведених необхідних досліджень на базі державної установи «Український державний науково-дослідний інститут медико-соціальних проблем інвалідності Міністерства охорони здоров`я України» або Науково-дослідного інституту реабілітації осіб з інвалідністю навчально-наукового лікувального комплексу Вінницького національного медичного університету імені М.І. Пирогова. За результатом переогляду Центральна медико-соціальна експертна комісія МОЗ приймає рішення щодо скасування, підтвердження, зміни попереднього висновку або формування нового висновку. У разі відмови особи, зазначеної у запиті, постанові слідчого, прокурора, ухвалі слідчого судді, від повного медичного обстеження, проведення необхідних досліджень та/або неприбуття такої особи, крім випадків наявності виключних підстав, до державної установи «Український державний науково-дослідний інститут медико-соціальних проблем інвалідності Міністерства охорони здоров`я України» або Науково-дослідного інституту реабілітації осіб з інвалідністю навчально-наукового лікувального комплексу Вінницького національного медичного університету імені М.І. Пирогова приймається рішення про скасування попереднього рішення комісії. Виключними підставами для перенесення строку проведення повного медичного обстеження є відрядження, тимчасова непрацездатність або мобілізація до Збройних Сил;
забезпечує здійснення обміну інформацією з питань, пов`язаних з організацією проведення медико-соціальної експертизи, відповідно до наказу МОЗ про покладення обов`язків Центральної медико-соціальної експертної комісії МОЗ на підприємство, установу або організацію, що належить до сфери управління МОЗ;
впроваджує у практику роботи комісій наукові принципи і методи, розроблені науково-дослідними інститутами, готує пропозиції щодо вдосконалення медико-соціальної експертизи, узагальнює і поширює передовий досвід роботи;
бере участь в акредитації обласних, Київського та Севастопольського міських центрів (бюро) медико-соціальної експертизи та атестації лікарів, які входять до складу комісій, вживає заходів до підвищення їх кваліфікації;
проводить разом з профспілковими та громадськими організаціями осіб з інвалідністю конференції, наради, семінари з питань профілактики інвалідності, реабілітації та адаптації осіб з інвалідністю;
бере участь у здійсненні заходів щодо профілактики інвалідності.
З аналізу пункту 13 Положення №1317 вбачається, що на Центральну медико-соціальну експертну комісію МОЗ покладено повноваження перевірки обґрунтованості рішень, прийнятих обласними, центральними міськими, міськими, міжрайонними, районними медико-соціальними експертними комісіями, та їх скасування. При цьому, на виконання постанови слідчого, прокурора, ухвали слідчого судді або за запитом правоохоронних органів/органів спеціального призначення з правоохоронними функціями відповідно до абзацу четвертого пункту 13 цього Положення проводить перевірку обґрунтованості рішень та/або переогляд шляхом проведення медико-соціальної експертизи стосовно відповідної особи, зазначеної у запиті, постанові слідчого, прокурора, ухвалі слідчого судді, і приймає відповідні рішення.
Відповідно до Положення про Центр оцінювання функціонального стану особи, який затверджений наказом Міністерства охорони здоров`я України від 03.12.2024 №2022, до повноважень Центру оцінювання належить:
1) надає організаційно-методичне консультування експертним командам;
2) залучає лікарів закладів охорони здоров`я незалежно від форми власності за їх згодою (за необхідності) до роботи Центру оцінювання;
3) проводить перевірку обгрунтованості рішень, прийнятих експертними командами або медико-соціальними експертними комісіями:
4) здійснює обмін інформацією з питань, пов`язаних з організацією проведення оцінювання, відповідно до цього Положення;
5) узагальнює, аналізує та інформує МОЗ та правоохоронні органи про випадки необґрунтованого прийняття рішень експертними командами;
6) розглядає скарги на рішення експертних команд щодо результатів оцінювання та рішення медико-соціальних експертних комісій щодо результатів медико-соціальної експертизи;
7) перевіряє під час оскарження рішення експертних команд обґрунтованість рішень, прийнятих під час оцінювання та встановлення інвалідності, розглядає медичні документи та проводить оцінювання, за результатами якого приймає рішення щодо скасування, підтвердження або формування нового рішення.
Рішення про встановлення інвалідності може прийматися під час заочного розгляду справи за результатами медичного обстеження в країні перебування відповідно до міждержавних договорів (угод).

Реалізація функцій Центру центру оцінювання, визначених підпунктами 3, 6, 7, 8 цього пункту, забезпечується експертними командами Центру оцінювання.

Суд зазначає, що при розгляді по суті спору у справах, у яких оспорюються рішення МСЕК, суд не може здійснювати власну оцінку підставності прийняття певного висновку, оскільки не є спеціалізованою установою в медичній сфері і тому оцінка підставності висновку МСЕК виходить за межі необхідного дослідження в контексті застосування норм матеріального права. Суд вправі перевіряти законність висновку МСЕК лише в межах дотримання процедури прийняття цього висновку на підставі приписів Інструкції про встановлення груп інвалідності, Положення про медико-соціальну експертизу та Положення про порядок, умови та критерії встановлення інвалідності.

Відповідна правова позиція неодноразово виснувалась Верховним Судом, зокрема, у постановах від 10.02.2022 у справі №160/7153/20, від 29.12.2021 у справі № 638/2723/16-а, від 12.10.2021 у справі №280/4820/19.

Верховний Суд у постанові від 13.04.2021у справі № 0540/7965/18-а вказав, що беручи до уваги сутність спірних правовідносин, суд, при розв`язанні спору щодо оскарження рішення МСЕК, у першу чергу перевіряє дотримання медико-соціальною експертною комісією порядку проведення експертизи та основних вимог законодавства, що регулює відповідну сферу, тоді як вирішення питань щодо визначення міри втрати здоров`я та ступеня обмеження життєдіяльності особи є дискреційним повноваженням відповідних комісій, яке суд не може перебирати на себе.

Відповідно до частини п`ятої статті 242 КАС України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

При цьому, позивачем не наведено, а судом не встановлено порушення відповідачем саме порядку проведення експертизи та основних вимог законодавства, що регулює відповідну сферу спірних правовідносин.

Так, як встановлено судом із матеріалів справи, позивач, не погоджуючись із рішенням обласної МСЕК №1 про невизнання інвалідом, яке оформлене довідкою №433, 23 жовтня 2024 року подав заяву до обласної МСЕК № 1, в якій просив переглянути рішення та встановити йому III групу інвалідності. У відповідь, листом № 7/1101 від 27.11.2024 Комунальний заклад «Обласний клінічний центр медико-соціальної експертизи» повідомив, що у зв`язку з незгодою з рішенням обласної МСЕК № 1 про невизнання особою з інвалідністю, згідно з пунктом 24 Положення, медико-експертну справу ОСОБА_1 буде направлено на розгляд до ДЗ «Центральна МСЕК МОЗ України» для винесення остаточного рішення.

Предметом даного позову є не оскарження рішення медико-експертної комісії, а вимога до відповідача-1 Департаменту охорони здоров`я Дніпропетровської обласної військової адміністрації невідкладно направити медико-експертну справу ОСОБА_1 до Державної установи «Український державний науково-дослідний інститут медико-соціальних проблем інвалідності Міністерства охорони здоров`я України».

Однак, у відзиві на позовну заяву, відповідач-2 Державна установа «Український державний науково-дослідний інститут медико-соціальних проблем інвалідності Міністерства охорони здоров?я України» зазначає, що останнім була отримана справа за скаргою позивача на рішення МСЕК та розглянута ним відповідно до вимог чинного законодавства України. З метою уточнення ступеня функціональних порушень та обмеження життєдіяльності для подальшого прийняття експертного рішення в межах чинного законодавства, Центром оцінювання функціонального стану особи 24.04.2025 проведено оцінювання позивача. За результатами розгляду, експертна команда ЦОФСО прийняла рішення щодо виключної компетенції спеціалізованих установ в медичній сфері.

Враховуючи викладене, справа позивача була передана на розгляд Державної установи «Український державний науково-дослідний інститут медико-соціальних проблем інвалідності Міністерства охорони здоров?я України» та розглянута ним відповідно до вимог чинного законодавства України, а відтак позовні вимоги стосовно зобов`язання Державної установи «Український державний науково-дослідний інститут медико-соціальних проблем інвалідності Міністерства охорони здоров`я України» провести повторний огляд (медико-соціальну експертизу) ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з урахуванням усіх наданих медичних документів та вимог чинного законодавства для вирішення питання щодо наявності чи відсутності підстав для встановлення групи інвалідності, не підлягає задоволенню, оскільки фактично вже розглянута останнім.

Враховуючи викладене, похідна позовна вимога про зобов`язання Департаменту охорони здоров`я Дніпропетровської обласної військової адміністрації невідкладно направити медико-експертну справу ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , до Державної установи «Український державний науково-дослідний інститут медико-соціальних проблем інвалідності Міністерства охорони здоров`я України», також не підлягаю задоволенню, оскільки фактично вже отримана відповідачем-2.

Що стосується позовних вимог позивача в частині зобов`язання Державної установи «Український державний науково-дослідний інститут медико-соціальних проблем інвалідності Міністерства охорони здоров`я України» провести повторний огляд (медико-соціальну експертизу) ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з урахуванням усіх наданих медичних документів та вимог чинного законодавства для вирішення питання щодо наявності чи відсутності підстав для встановлення групи інвалідності, суд зазначає наступне.

Виходячи з того, що за основними позовними вимогами публічно-правового характеру та заявленими підставами за змістом позову, предметом позову не було визнання протиправним та скасування згаданого вище рішення експертної команди, а відповідно, судом оцінка правомірності прийняття вказаного рішення не надавалась у межах розгляду даного спору, тому, згадані позовні вимоги про проведення повторного огляду (медико-соціальну експертизу) без оскарження їх у встановленому законом порядку такі вимоги є передчасними, у зв`язку з чим задоволенню не підлягають.

Відповідно до ст. 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Згідно ч. 1 ст. 77 КАС України, кожна сторона повинна, довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Частиною 2 ст. 77 КАС України визначено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Згідно з ч. 5 ст. 242 Кодексу адміністративного судочинства України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Підсумовуючи викладене, суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення адміністративного позову.

З огляду на відмову у задоволенні позовних вимог розподіл судових витрат між сторонами зі сплати судового збору у даній справі не здійснюється.

Керуючись ст. ст. 139, 241-246, 255, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

УХВАЛИВ:

У задоволенні позовної заяви ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_1 ) до Департаменту охорони здоров`я Дніпропетровської обласної військової адміністрації (49000, м. Дніпро, вул. Олександра Поля 2; ), Державної установи «Український державний науково-дослідний інститут медико-соціальних проблем інвалідності Міністерства охорони здоров?я України» (49005, м. Дніпро, пров. Феодосія Макаревського 1-А; ) про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії, відмовити повністю.

Розподіл судових витрат не здійснюється.

Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в строки, передбачені статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

Повний текст рішення суду складений 28.01.2026.

Суддя О.В. Царікова