Справа № 200/1164/25
Суддя: Бабіч С.І.
Дата ухвалення: 2026-01-28 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
У Х В А Л А

про закриття провадження у справі

28 січня 2026 року Справа №200/1164/25

Донецький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Бабіча С.І., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження у письмовому провадженні справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області, Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області про визнання протиправною бездіяльності та про зобов`язання вчинити певні дії,

У С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 (далі - позивач) звернувся до суду з позовною заявою до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області (далі відповідач 1), відповідно до якої просить:

- визнати протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області щодо невиплати пенсії ОСОБА_1 за період з 01.12.2023 року по 31.01.2025 року в розмірі 109008,66 грн;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області сплатити ОСОБА_1 за період з 01.12.2023 року по 31.01.2025 року пенсію у розмірі 109008,66 грн, негайно після набрання судовим рішенням законної сили;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області виплатити ОСОБА_1 компенсацію втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків виплати пенсії у належному розмірі за період затримки її виплати на один і більше календарних місяців - по дату фактичної виплати.

Ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 25.02.2025 позовну заяву залишено без руху.

Ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 18.03.2025 року позовну заяву ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області про визнання протиправною бездіяльності та про зобов`язання вчинити певні дії було прийнято до розгляду і відкрито провадження у справі № 200/1164/25 за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін.

З 18.04.2025 року по 14.07.2025 року, з 16.09.2025 року по 30 вересня 2025 року суддя Бабіч С.І. перебував на лікарняному та у щорічній відпустці.

Відповідачем 1 надано до суду відзив на позовну заяву, в якому він просить повністю відмовити у задоволенні позову. Серед іншого, зазначає про те, що у разі незгоди з рішеннями, діями чи бездіяльністю, вчиненими відповідачем під час виконання судового рішення від 14.10.2024 у справі № 200/6207/24, позивач може скористатися процесуальним механізмом судового контролю та звернутися до суду першої інстанції із відповідними заявами.

Ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 24.07.2025 залучено до участі у даній справі в якості другого відповідача Головне управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області (далі відповідач 2).

Від відповідача 2 надійшов відзив на позовну заяву, в якому він просив відмовити у задоволенні позову з огляду на те, що виплата пенсій відповідачем 2 здійснюється особам, які перебувають у нього на обліку. Отже, у відповідача 2 відсутня інформація про розмір доплати, що нарахована на виконання рішення Донецького окружного адміністративного суду від 14.10.2024 року у справі № 200/6207/24 за період з 01.12.2023 року по 31.01.2025 року та відсутні документи, які це підтверджують. За доводами відповідача 2, його вини як юридичної особи перед позивачем немає, оскільки всі дії щодо виконання рішення Донецького окружного адміністративного суду від 14.10.2024 року у справі № 200/6207/24 вчинялися у межах компетенції та у строки, визначені чинним законодавством, а здійснювати виплату без належного бюджетного асигнування органи Пенсійного фонду не має право.

Справу розглянуто судом за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).

Дослідивши письмові докази і письмові пояснення сторін, викладені у заявах по суті справи, суд встановив наступні обставини та спірні правовідносини.

Позивач, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , є громадянином України, що підтверджується паспортом серії НОМЕР_2 , виданим Димитровським МВ УМВС України в Донецькій області 06.05.1999.

Позивач перебуває на обліку в ГУ ПФУ в Донецькій області та отримує пенсію за віком на пільгових умовах відповідно до Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування від 09.07.2003 № 1058-IV, що не є спірним між сторонами.

Рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 11.04.2024 по справі № 200/442/24 адміністративний позов ОСОБА_1 до ГУ ПФУ в Чернігівській області про визнання дій неправомірними, зобов`язання вчинити певні дії, задоволено частково. Визнано протиправним та скасовано рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області від 25.12.2023 № 34 щодо відмови в призначенні пенсії ОСОБА_1 . Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області призначити пенсію ОСОБА_1 з 01.12.2023, зарахувавши до страхового та пільгового стажу роботи, що дає право на призначення пенсії відповідно до частини 3 статті 114 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, статті 14 Закону України Про пенсійне забезпечення та Постанови КМУ від 31.03.1994 р. № 202 з повним робочим днем під землею, згідно записів трудової книжки, періоди роботи: з 01.09.1996 по 12.04.2000, з 24.08.2001 по 30.12.2004, з 10.01.2005 по 21.08.2006, з 28.11.2006 по 09.02.2011, з 09.02.2011 по 04.07.2012, з 17.07.2012 по 01.12.2014, з 02.12.2014 по 30.11.2023. В іншій частині позову відмовлено (https://reyestr.court.gov.ua/Review/118328680).

Постановою Першого апеляційного адміністративного суду від 14.08.2024 рішення Донецького окружного адміністративного суду від 11.04.2024 у справі № 200/442/24 за позовом Верченко О.О. в інтересах ОСОБА_1 до ГУ ПФУ в Чернігівській області про визнання дій неправомірними, зобов`язання вчинити певні дії - скасовано в частині зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області зарахувати ОСОБА_1 до страхового та пільгового стажу роботи, що дає право на призначення пенсії відповідно до частини 3 статті 114 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, статті 14 Закону України Про пенсійне забезпечення та постанови КМУ від 31.03.1994 р. № 202 з повним робочим днем під землею, згідно записів трудової книжки, період роботи з 01.09.1996 по 12.04.2000. Прийнято нову постанову в цій частині про відмову в задоволені позову.

Крім того судом апеляційної інстанції рішення Донецького окружного адміністративного суду від 11.04.2024 у справі № 200/442/24 - змінено в мотивувальній частині щодо висновків із застосування роз`яснення Міністерства соціального забезпечення України від 20.01.1992 року № 8 до спірних правовідносин. В іншій частині рішення суду залишено без змін (https://reyestr.court.gov.ua/Review/121007753).

Відповідно до розрахунку стажу (форма РС-право) пільговий стаж позивача складав більше 15 років.

Вважаючи протиправною бездіяльність відповідача щодо незастосування статті 8 Закону України «Про підвищення престижності шахтарської праці» при призначенні пенсії, позивач звернувся до суду з позовом.

Рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 14.10.2024 у справі № 200/6207/24, залишеним постановою Першого апеляційного адміністративного суду від 19.12.2024 без змін, зокрема, визнано протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області щодо незастосування під час призначення пенсії ОСОБА_1 статті 8 Закону України "Про підвищення престижності шахтарської праці" з 01.12.2023.

Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області здійснити перерахунок та виплату пенсії ОСОБА_1 у розмірі 80% його заробітної плати (доходу) застрахованої особи, визначеної відповідно до статті 40 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, з якої обчислюється пенсія, але не менш, як три розміри прожиткового мінімуму, встановленого для осіб, які втратили працездатність, відповідно до положень статті 8 Закону України Про підвищення престижності шахтарської праці, з 01.12.2023, з урахуванням раніше виплачених сум.

На адвокатський запит відповідач 1 листом від 10.02.2025 № 3286/02-16 повідомив, що у січні 2025 року на виконання рішення Донецького окружного адміністративного суду від 14.10.2024 по справі № 200/6207/24, яке набрало законної сили 19.12.2024, відповідачем 2 здійснено перерахунок пенсії позивача у розмірі 80% його заробітної плати, визначеної відповідно до статті 40 Закону України від 09.07.2003 № 1058-IV Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, відповідно до положень статті 8 Закону України Про підвищення престижності шахтарської праці, з 01.12.2023. Заборгованість з виплати пенсії ОСОБА_1 обліковується в Головному управлінні в сумі 109008,66 грн за період з 01.12.2023 по 31.01.2025.

Відповідно до частин першої та другої статті 23 Бюджетного кодексу України будь які бюджетні зобов`язання та платежі з бюджету можна здійснювати лише за наявності відповідного бюджетного призначення, встановленого законом про Державний бюджет України. Нараховані на виконання рішень суду кошти виплачуються в межах затверджених бюджетних призначень на погашення заборгованості з пенсійних виплат за рішеннями суду. Згідно з положеннями пунктів 20, 29 частини першої статті 116 Бюджетного кодексу України, взяття зобов`язання без відповідних бюджетних асигнувань та здійснення видатків бюджету без встановлених бюджетних призначень або з їх перевищенням всупереч цьому Кодексу чи закону про Державний бюджет України є порушенням бюджетного законодавства. Кошти Державного бюджету України включаються до бюджету Пенсійного фонду України в обсягах, визначених Законом України про Державний бюджет України на відповідний рік. Повідомлено, що доплата за вказаний період, як така, що потребує додаткового фінансування, буде фактично виплачена після надходження відповідного фінансування, в межах бюджетних призначень, визначеного Законом України Про Державний бюджет України на 2026 рік.

Не погоджуючись із бездіяльністю відповідача 1 щодо невиплати пенсії за період з 01.12.2023 року по 31.01.2025 року в розмірі 109008,66 грн, позивач звернувся до суду з цим позовом.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам та встановленим обставинам справи, суд дійшов таких висновків.

Відповідно до статті 129-1 Конституції України судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов`язковими до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Згідно з частин 2 3 статті 14 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України) судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України.

Відповідно до статті 370 КАС України судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності, - за її межами.

Згідно з частиною першою статті 1 Закону України "Про виконавче провадження" від 02.06.2016 №1404-VIII (далі - Закон №1404-VIII) виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому Законі, що спрямовані на примусове виконання і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Відповідно до частини першої статті 18 Закону № 1404-VIII виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 16.01.2019 у справі №686/23317/13-а на підставі аналізу положень Закону № 1404-VIII дійшла висновку, що неможна зобов`язати суб`єкта владних повноважень виконувати судове рішення шляхом ухвалення з цього приводу іншого судового рішення, оскільки примусове виконання рішення суду здійснюється в порядку, передбаченому Законом № 1404-VIII.

Така позиція неодноразово підтримана Верховним Судом у постанові Великої Палати Верховного Суду від 16 лютого 2019 у справі № 816/2016/17, постанові Верховного Суду від 30 січня 2024 року у справі №320/19014/23 тощо.

Також згідно з положеннями статей 382 - 382-3 КАС України суд, який ухвалив судове рішення в адміністративній справі, може зобов`язати суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення. За наслідками розгляду звіту суб`єкта владних повноважень про виконання рішення суду або в разі неподання такого звіту суддя своєю ухвалою може встановити новий строк подання звіту, накласти на керівника суб`єкта владних повноважень, відповідального за виконання рішення, штраф у сумі від двадцяти до сорока розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Відповідно до частини першої статті 383 КАС України особа-позивач, на користь якої ухвалено рішення суду, має право подати до суду першої інстанції заяву про визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності, вчинених суб`єктом владних повноважень - відповідачем на виконання такого рішення суду, або порушення прав позивача, підтверджених таким рішенням суду.

Отже, процесуальним законом встановлено порядок виконання судових рішень в адміністративних справах та визначено певну послідовність дій, які необхідно вчинити для того, щоб зобов`язати відповідача належним чином виконати рішення суду.

Ці норми КАС України мають на меті забезпечення належного виконання судового рішення. Підставами їх застосування є саме невиконання судового рішення, ухваленого на користь особи-позивача, та обставини, що свідчать про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, пов`язаних з невиконанням судового рішення в справі.

Наявність у КАС України спеціальних норм, спрямованих на забезпечення належного виконання судового рішення, виключає можливість застосування загального судового порядку захисту прав та інтересів позивача шляхом подання позову. Судовий контроль за виконанням судового рішення здійснюється в порядку, передбаченому КАС України, який не передбачає можливості подання окремого позову, предметом якого є спонукання відповідача до виконання судового рішення.

Виходячи зі змісту статті 129-1 Конституції України судове рішення виконується безпосередньо і для його виконання не вимагається ухвалення будь-яких інших, додаткових судових рішень. У разі невиконання судового рішення, позивач має право вимагати вжиття спеціальних заходів впливу на боржника, передбачених законодавством про виконавче провадження, за КАС України. Невиконання судового рішення не може бути самостійним предметом окремого судового провадження.

Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 03.04.2019 у справі № 820/4261/18, від 09.07.2019 у справі №826/17587/18, від 11.02.2025 у справі №240/13680/24.

Ухвалою суду від 24.07.2025 залучено до участі у даній справі в якості другого відповідача Головне управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області.

Залучаючи відповідача 2 до участі у справі суд виходив з того, що саме відповідач 2 має виплачувати позивачу заборгованість із пенсії у розмірі 109008,66 грн, яка утворилася внаслідок проведення її перерахунку та зауважив, що на відповідача 1 за рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 14.10.2024 року у справі № 200/6207/24 не покладено жодних зобов`язань щодо здійснення виплати позивачу заборгованості з пенсії після її перерахунку, оскільки такий обов`язок покладено саме на відповідача 2.

Таким чином, заявлені у цій справі позовні вимоги стосуються саме порядку виконання судового рішення в іншій справі - № 200/6207/24, та фактично направлено на перевірку виконання рішення суду в іншій справі, що набрало законної сили.

Отже, у даному випадку відсутні підстави стверджувати про виникнення між позивачем та відповідачем 2 нового спору., оскільки місце спір між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав, але на стадії виконання судового рішення.

Наявність спеціальних правових норм КАС України (статей 382, 383), направлених на забезпечення належного виконання судового рішення, виключає можливість застосування загального судового порядку захисту прав та інтересів стягувача шляхом подання позову.

Крім цього, суд роз`яснює позивачу, що відповідно до абзацу 2 частини 3 статті 378 КАС України невиконання суб`єктом владних повноважень судового рішення, яке набрало законної сили, щодо обчислення, призначення, перерахунку, здійснення, надання, одержання пенсійних виплат, соціальних виплат непрацездатним громадянам, виплат за загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням, виплат та пільг дітям війни, інших соціальних виплат, доплат, соціальних послуг, допомоги, захисту та пільг протягом двох місяців з дня набрання законної сили судовим рішенням є самостійною підставою для зміни способу і порядку виконання такого судового рішення шляхом стягнення з такого суб`єкта владних повноважень відповідних виплат.

Таким чином, суд дійшов висновку про наявність підстав для закриття провадження у справі у частині вимог, заявлених до Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області, оскільки спір у даній справі виник між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав, що уже були предметом розгляду судом у іншому провадженні, проте, на стадії виконання таких судових рішень.

Вказаний висновок відповідає правовій позиції, висловленій Верховним Судом у постанові від 20 лютого 2019 року у справі №806/2143/15, від 03 квітня 2019 року у справі № 820/4261/18, у справі № 522/10140/17 від 22.08.2019, від 21.12.2020 у справі № 440/1810/19.

Відповідно до пункту 4 частини 1 статті 238 КАС України суд закриває провадження у справі, якщо є такі, що набрали законної сили, постанова чи ухвала суду про закриття провадження у справі між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав.

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку про закриття провадження у даній справі в частині вимог, заявлених до Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області.

Керуючись положеннями Кодексу адміністративного судочинства України, суд

У Х В А Л И В:

Провадження у справі № 200/1164/25, у частині вимог, заявлених до Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області - закрити.

Ухвала складена у повному обсязі 28 січня 2026 року, набирає законної сили з моменту її підписання та може бути оскаржена в апеляційному порядку до Першого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Суддя С.І. Бабіч