Справа № 200/384/26
Суддя: Михайлик А.С.
Дата ухвалення: 2026-01-26 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
У Х В А Л А

про залишення позовної заяви без руху

26 січня 2026 року Справа №200/384/26

Суддя Донецького окружного адміністративного суду Михайлик А.С., розглянувши матеріали адміністративного позову ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області про визнання протиправними дій, зобов`язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до Донецького окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області, в якому просить:

визнати протиправною бездіяльність, яка полягає у непроведенні з 01.12.2022 по 28.02.2025 перерахунку пенсії по інвалідності відповідно до ст. 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», із застосуванням довідки про заробітну плату за роботу в зоні відчуження ЧАЕС за період з 21.08.1986 по 10.10.1986, яка містилась у матеріалах пенсійної справи;

визнати протиправними дії щодо застосування з 01.03.2025 коефіцієнтів зменшення пенсії, передбачених ст. 46 Закону України «Про Державний бюджет України на 2025 рік» та пунктом 1 постанови Кабінету Міністрів України №1 від 03.01.2025 та постанови Кабінету Міністрів України № 1778 від 30.12.2025 до призначеної відповідно до ст. 54 Закону України №796-XII пенсії по інвалідності та обмеження пенсії максимальним розміром, передбаченим ч. 3 ст. 67 Закону України №796-XII, з 01.03.2024;

зобов`язати здійснити перерахунок та виплату пенсії по інвалідності відповідно до ст. 54 Закону України №796-XII та постанови Кабінету Міністрів України від 23.11.2011 № 1210 (у редакції постанови Кабінету Міністрів України від 09.12.2021 №1307), на підставі наявної у матеріалах пенсійної справи довідки про заробітну плату за роботу в зоні відчуження, починаючи з 01.12.2022, з урахуванням фактично виплачених сум, без обмеження з 01.03.2024 розміру пенсії максимальним розміром відповідно до рішення Конституційного Суду України від 20.03.2024 №2-р(II)/2024 та без застосування з 01.03.2025 року коефіцієнтів зменшення пенсії.

Відповідно до п.п. 3, 5 ч. 1 ст. 171 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) суддя після одержання позовної заяви з`ясовує, зокрема, чи відповідає позовна заява вимогам, встановленим статтями 160, 161 цього Кодексу, чи позов подано у строк, установлений законом (якщо позов подано з пропущенням встановленого законом строку звернення до суду, то чи достатньо підстав для визнання причин пропуску строку звернення до суду поважними).

Згідно частини 1 та 2 статті 122 КАС України позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів (частина 2 статті 122 КАС України).

Позивач звернувся до суду із позовом 16.01.2026, тобто із пропуском 6 місячного строку звернення щодо позовних вимог, які стосуються перерахунку пенсії до 16.08.2025.

До позову додано клопотання про поновлення строку звернення до суду, вмотивоване тим, що позивачем не мав можливості раніше встановити факт порушення своїх прав, оскільки розмір виплат відповідав усталеній практиці Пенсійного фонду України та не викликав жодних підозр про порушення закону. Крім того, він був переконаний, що питання щодо перерахунку пенсій відповідно до рішення Конституційного Суду України №2-р(II)/2024 перебуває у процесі вирішення, адже ПФУ до цього часу не здійснив перерахунок ні для кого з категорії громадян, постраждалих внаслідок Чорнобильської катастрофи, і тому у позивча не могло бути підозр, що його право порушено. Фактичне порушення виявилося лише після того, як ПФУ провів перерахунок пенсії у жовтні 2025 року та у січні 2026 року надав позивачу письмове роз`яснення щодо порядку призначення і виплати пенсії, що підтверджує реальне відкриття порушення прав.

Позивач вказав також, що 6-місячний строк звернення до суду не застосовується до спорів щодо захисту прав у сфері пенсійного забезпечення, тим, що позивач до кінець літа 2024 року мешкав у м. Нью-Йорку Донецької області, що входило до переліку населених пунктів, що перебували в районі проведення воєнних (бойових) дій або тимчасовій окупації, оточенні (блокуванні), де не працювали звичні канали комунікації, а доступ до правосуддя був обмежений, тим, що позивач перебував у тяжкому моральному та соціальному становищі, та тим, що не був обізнаний про порушення своїх прав до здійснення ознайомлення із інформацією в електронному кабінеті із матеріалами пенсійної справи та звернення до відповідача у 2025 році, із подальшою переписку із ним, внаслідок якої певні деталі щодо порушення прав позивач дізнався із листа відповідача, що позивач отримав 08.01.2026.

Суд зауважує, що відповідно до ст. 46 Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» нараховані суми пенсії, на виплату яких пенсіонер мав право, але не отримав своєчасно з власної вини, виплачуються за минулий час, але не більше ніж за три роки до дня звернення за отриманням пенсії. У цьому разі частина суми неотриманої пенсії, але не більш як за 12 місяців, виплачується одночасно, а решта суми виплачується щомісяця рівними частинами, що не перевищують місячного розміру пенсії. Нараховані суми пенсії, не отримані з вини органу, що призначає і виплачує пенсію, виплачуються за минулий час без обмеження будь-яким строком з нарахуванням компенсації втрати частини доходів.

Ця норма в частині щодо виплати пенсії за минулий час без обмеження будь-яким строком застосовується у випадку невиплати нарахованої пенсії.

При цьому, позивач у позові самостійно зазначає, що пенсія відповідачем не нараховувалась у розмірі, який позивач вважає належним, відтак, в даному випадку не підлягає застосуванню норма ст. 46 Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», а позивачем пропущено 6-місячний строк звернення до суду.

Встановлення строків звернення до суду з відповідними позовними заявами законом передбачено з метою дисциплінування учасників адміністративного судочинства та своєчасного виконання ними, передбачених КАС України, певних процесуальних дій. Інститут строків в адміністративному процесі сприяє досягненню юридичної визначеності у публічно-правових відносинах, а також стимулює учасників адміністративного процесу добросовісно ставитися до виконання своїх обов`язків.

Отже, право на звернення до суду не є абсолютним і може бути обмеженим, в тому числі і встановленням строків для звернення до суду, якими чинне законодавство обмежує звернення до суду за захистом прав, свобод та інтересів. Це, насамперед, обумовлено специфікою соціальних спорів, які розглядаються в порядку адміністративного судочинства, а запровадження таких строків обумовлене досягненням юридичної визначеності у публічно-правових відносинах. Ці строки обмежують час, протягом якого такі правовідносини можуть вважатися спірними. Після їх завершення, якщо ніхто не звернувся до суду за вирішенням спору, відносини стають стабільними.

Необхідно чітко диференціювати передбачені ст. 122 КАС України поняття «дізнався» та «повинен був дізнатись» про порушення своїх прав.

Так, під поняттям «дізнався» необхідно розуміти конкретний час, момент, факт настання обізнаності особи щодо порушених її прав, свобод та інтересів.

Поняття «повинен був дізнатися» необхідно розуміти як неможливість незнання, високу вірогідність, можливість дізнатися про порушення своїх прав.

При визначенні початку перебігу строку звернення до суду суд з`ясовує момент, коли особа фактично дізналася або мала реальну можливість дізнатися про наявність відповідного порушення (рішення, дії, бездіяльність), а не коли вона з`ясувала для себе, що певні рішення, дії чи бездіяльність стосовно неї є порушенням.

Пенсія є щомісячним періодичним платежем, а тому в будь-якому особі відомо або могло бути відомо чи вона її отримала. Така особа має реальну, об`єктивну можливість виявити належну зацікавленість та вчинити активні дії з метою отримання інформації про рішення, на підставі якого було здійснено припинення виплати пенсії та на підставі яких нормативно-правових актів тощо.

Отже, з дня неотримання пенсійної виплати щомісяця особою, якій призначена пенсія вона вважається такою, що повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи законних інтересів у такому місяці щодо вказаної виплати.

Винятком з цього правила є випадок, коли така особа без зайвих зволікань, в розумний строк після неотримання пенсійної виплати, демонструючи свою необізнаність щодо причин невиплати звернулась до пенсійного органу із заявою про надання їй відповідної інформації. В такому випадку особа вважається такою, що дізналась про порушення її прав при отриманні від пенсійного органу відповіді на подану нею заяву.

Аналогічного висновку дійшла Судова палата з розгляду справ щодо захисту соціальних прав Верховного Суду у постанові від 31.03.2021 у справі № 240/12017/19.

Позивач додав до позову листи до відповідача, датовані вереснем 2025 року, водночас, суд не може обчислювати початок перебігу строк звернення до суду від дати отримання позивачем відповідей на ці листи та скарги, оскільки здійснення позивачем цих запитів не свідчить про їх направлення у розумний строк з моменту, коли позивач мав дізнатись про порушення прав.

Також з огляду на наведені судом вище висновки Верховного Суду, не можна вважати, що позивач дізналася про порушення прав при отриманні від пенсійного органу відповідей на звернення, оскільки позивач не отримуючи пенсію у належному розмірі як щомісячну виплату у кожен місяць спірного періоду мав можливість без зайвих зволікань, в розумний строк після неотримання пенсійної виплати у належному розмірі, демонструючи свою необізнаність щодо підстав її виплати у такому розмірі звернутись до пенсійного органу із заявою про надання відповідної інформації (в тому числі в електронному вигляді - у такому вигляді позивач здійснював звернення до відповідача у вересні 2025 року).

Відтак, отримання пенсіонером листів від територіального органу Пенсійного фонду України у відповідь на його заяву не змінює момент, з якого така особа повинна була дізнатись про порушення своїх прав, а свідчить лише про час, коли вона почала вчиняти дії щодо реалізації свого права і ця дата не пов`язується з початком перебігу строку звернення до суду у разі, якщо така особа без зволікань та протягом розумного строку не вчиняла активних дій щодо отримання інформації про невиплату їй пенсії тощо.

Згідно з ч. 6 ст. 161 КАС України у разі пропуску строку звернення до адміністративного суду позивач зобов`язаний додати до позову заяву про поновлення цього строку звернення до адміністративного суду та докази поважності причин його пропуску.

Додане позивачем до позову клопотання про поновлення строку звернення до адміністративного суду не підлягає задоволенню.

Згідно з ч.ч. 1-2 ст. 123 КАС України у разі подання особою позову після закінчення строків, установлених законом, без заяви про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані судом неповажними, позов залишається без руху. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали особа має право звернутися до суду з заявою про поновлення строку звернення до адміністративного суду або вказати інші підстави для поновлення строку. Якщо заяву про поновлення строку звернення до адміністративного суду не буде подано особою в зазначений строк або вказані нею підстави для поновлення строку звернення до адміністративного суду будуть визнані неповажними, суд повертає позовну заяву.

Наведене вище свідчить про те, що позовну заяву подано без додержання вимог, встановлених ст.ст. 160, 161 КАС України, що з огляду на ст. 169 цього Кодексу є підставою для постановлення ухвали про залишення позовної заяви без руху.

З огляду на наведене та керуючись ст.ст. 169, 171, 248, 256 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

У Х В А Л И В:

Позовну заяву ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області про визнання протиправними дій, зобов`язання вчинити певні дії, - залишити без руху.

Встановити десятиденний строк для усунення недоліків позовної заяви, протягом якого позивач має надати до суду заяву про поновлення строку звернення до суду і відповідні докази поважності причин його пропуску.

Роз`яснити позивачеві, що у разі невиконання вимог цієї ухвали позовна заява буде залишена без розгляду.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя А.С. Михайлик