Справа № 420/18992/25
Суддя: Василяка Д.К.
Дата ухвалення: 2026-01-26 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 січня 2026 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі: головуючого судді Василяки Д.К., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Регіонального управління Морської охорони Адміністрації Державної прикордонної служби України (вул. Приморська, 3а, м. Одеса, 65082, ) про визнання протиправною бездіяльність та зобов`язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

До Одеського окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 в якому позивач просить суд:

визнати протиправною бездіяльність Регіонального управління Морської охорони Адміністрації Державної прикордонної служби України щодо нарахування та виплати ОСОБА_1 компенсації втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків виплати донарахованої індексації грошового забезпечення, яка йому була виплачена на виконання рішення Одеського окружного адміністративного суду від 14.08.2024 р. у справі №420/17378/24, частково зміненого Постановою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 25.10.2024 р., за весь час затримки виплати за період з 01 березня 2018 року по день фактичної виплати донарахованої індексації грошового забезпечення, тобто по 15 травня 2025 року, відповідно до Порядку проведення компенсації громадянам втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплати, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 21.02.2001 р. №159;

зобов`язати Регіональне управління Морської охорони Адміністрації Державної прикордонної служби України нарахувати та виплатити ОСОБА_1 компенсацію втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків виплати донарахованої індексації грошового забезпечення, яка йому була виплачена на виконання рішення Одеського окружного адміністративного суду від 14.08.2024 р. у справі №420/17378/24, частково зміненого Постановою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 25.10.2024 р., за весь час затримки виплати за період з 01 березня 2018 року по день фактичної виплати донарахованої індексації грошового забезпечення, тобто по 15 травня 2025 року, відповідно до Порядку проведення компенсації громадянам втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплати, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 21.02.2001 р. №159.

В обґрунтування позовних вимог та відповіді на відзив зазначено, що 20 травня 2025 року представник позивача звернувся через Урядовий контактний центр до Регіонального управління Морської охорони Адміністрації Державної прикордонної служби з вимогою нарахувати та виплатити ОСОБА_1 компенсацію втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків виплати індексації грошового забезпечення за період з 01.03.2018 р. по день фактичної виплати індексації грошового забезпечення, тобто 15.05.2025 року. 09 червня 2025 року отримав письмову відповідь від Регіонального управління Морської охорони Адміністрації Державної прикордонної служби (вих. №09/С-12/13 від 05.06.2025 року) відповідно до якої вимоги ОСОБА_1 не підлягають задоволенню. ОСОБА_1 вважає таку бездіяльність Регіонального управління Морської охорони Адміністрації Державної прикордонної служби щодо виплати йому компенсації втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків виплати донарахованої індексації грошового забезпечення за період з 01 березня 2018 року по день фактичної виплати донарахованої індексації грошового забезпечення, тобто по 15 травня 2025 року, протиправною, у зв`язку із чим звернувся до суду з даним позовом.

За цією позовною заявою відкрито спрощене позовне провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) за наявними у справі матеріалами.

Від відповідача надійшов відзив на позовну заяву в якому заперечує проти задоволення позовних вимог, оскільки компенсація громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати за Законом України Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати проводиться лише у випадку затримки грошових доходів громадян, які не мають разового характеру. Таким чином, сума виплаченої індексації-різниці грошового забезпечення ОСОБА_1 , виплачені йому за рішенням суду в порядку виконання, не є об`єктом для компенсації та не може нараховуватися компенсація згідно з Законом України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів» у зв`язку з порушенням строків їх виплати, оскільки норми цього Закону на цю виплату не поширюються.

Дослідивши подані письмові докази, оцінивши їх за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді у судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, суд виходить з такого: ОСОБА_1 до 01.08.2021 року проходив військову службу у ІНФОРМАЦІЯ_1 та був включений до списків особового складу, що встановлено судом у справі № 420/19839/21.

Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 26 листопада 2021 року по справі №420/19839/21 відмовлено у задоволені позовних вимог ОСОБА_1 . Постановою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 19 вересня 2022 року апеляційну задоволено, а рішення Одеського окружного адміністративного суду від 26 листопада скасовано та прийнято нову постанову, якою зобов`язано Регіональне управління Морської охорони Адміністрації Державної прикордонної служби України з 30.01.2020 року нарахувати грошове забезпечення внаслідок визначення розміру посадового окладу, окладу за військовим званням шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня 2020 року на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з додатками 1, 14 Постанови Кабінету Міністрів України «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» від 30.08.2017 №704 та виплатити різницю з урахуванням виплачених сум, зобов`язано Регіонального управління Морської охорони Адміністрації Державної прикордонної служби України з 01.01.2021 року нарахувати грошове забезпечення внаслідок визначення розміру посадового окладу, окладу за військовим званням шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня 2021 року на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з додатками 1, 14 Постанови Кабінету Міністрів України «Про грошове Документ сформований в системі «Електронний суд» 26.06.2025 3 забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» від 30.08.2017 №704 та виплатити різницю з урахуванням виплачених сум.

Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 14.08.2024 по справі № 420/17378/24, частково зміненого постановою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 25.10.2024 зобов`язано Регіональне управління Морської охорони нарахувати та виплатити ОСОБА_1 індексацію-різницю грошового забезпечення у сумі 4434,99 за період з 01.03.2018 по 01.08.2021 із врахуванням приписів абзаців 3,4,6 пункту 5 Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 17 липня 2003 року №1078. На виконання вищевказаних рішень Регіональним управлінням Морської охорони ОСОБА_1 з врахуванням приписів абзаців 3,4,6 пункту 5 Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 17 липня 2003 року №1078 було нараховано та виплачено 12.11.2024 індексацію-різницю грошового забезпечення у розмірі 74 275,90 грн.

На виконання вищевказаних рішень Регіональним управлінням Морської охорони ОСОБА_1 з врахуванням приписів абзаців 3,4,6 пункту 5 Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 17 липня 2003 року №1078 було нараховано та виплачено 12.11.2024 індексацію-різницю грошового забезпечення у розмірі 74 275,90 грн.

Регіональним управлінням Морської охорони ОСОБА_1 донараховано та виплачено12.05.2025 індексацію-різницю грошового забезпечення у розмірі 69026,28 грн.

На звернення представника позивача відповідач листом від 05.06.2025 року надав відповідь в якій зазначив, що відсутні підстави для нарахування та виплати компенсації втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків виплати індексації грошового забезпечення.

Позивач вважає, що має право на виплату компенсації втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків виплати індексації грошового забезпечення, у зв`язку із чим звернувся до суду з даним позовом.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Питання, пов`язані зі здійсненням компенсації громадянам втрати частини доходів у випадку порушення встановлених строків їх виплати, врегульовані Законом України «Про компенсацію втрати частини доходів у звязку з порушенням строків їх виплати» №2050-ІІІ (далі - Закон № 2050-III) та Порядком проведення компенсації громадянам втрати частини грошових доходів у звязку з порушенням термінів їх виплати, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21.02.2001 №159 (далі Порядок № 159).

Згідно з статей 1, 2 Закону №2050-III підприємства, установи і організації всіх форм власності та господарювання здійснюють компенсацію громадянам втрати частини доходів у випадку порушення встановлених строків їх виплати, у тому числі з вини власника або уповноваженого ним органу (особи).

Компенсація громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати провадиться у разі затримки на один і більше календарних місяців виплати доходів, нарахованих громадянам за період починаючи з дня набрання чинності цим Законом.

Під доходами у цьому Законі слід розуміти грошові доходи громадян, які вони одержують на території України і які не мають разового характеру, зокрема сума місячного грошового забезпечення.

Відповідно до статті 3 Закону №2050-III сума компенсації обчислюється шляхом множення суми нарахованого, але не виплаченого громадянину доходу за відповідний місяць (після утримання податків і обов`язкових платежів) на індекс інфляції в період невиплати доходу (інфляція місяця, за який виплачується доход, до уваги не береться).

Виплата громадянам суми компенсації провадиться у тому ж місяці, у якому здійснюється виплата заборгованості за відповідний місяць (стаття 4 Закону №2050-III).

Аналогічного змісту норми містяться у Порядку №159, які також конкретизують підстави та механізм виплати компенсацій. Згідно з абзацом 1 пункту 4 Порядку №159 сума компенсації обчислюється як добуток нарахованого, але невиплаченого грошового доходу за відповідний місяць (після утримання податків і обов`язкових платежів) і приросту індексу споживчих цін (індексу інфляції) у відсотках для визначення суми компенсації, поділений на 100.

Згідно з статті 1 та частини першої статті 5 Закону України «Про індексацію грошових доходів населення» від 03.07.1991 №1282-ХII (зі змінами) індексація грошових доходів населення - це встановлений законами та іншими нормативно-правовими актами України механізм підвищення грошових доходів населення, що дає можливість частково або повністю відшкодовувати подорожчання споживчих товарів і послуг. Підприємства, установи та організації підвищують розміри оплати праці працівникам у зв`язку з індексацією за рахунок власних коштів.

Відповідно до частини першої статті 34 Закону України «Про оплату праці» компенсація працівникам втрати частини заробітної плати у зв`язку із порушенням строків її виплати провадиться відповідно до індексу зростання цін на споживчі товари і тарифів на послуги у порядку, встановленому чинним законодавства.

З наведеного випливає, що кошти, які підлягають нарахуванню в порядку індексації заробітної плати та компенсації працівникам втрати частини заробітної плати у зв`язку з порушенням строків її виплати, є складовими заробітної плати. Отже, кошти, які підлягають нарахуванню в порядку компенсації втрати частини заробітної плати у зв`язку з порушенням строків виплати індексації є компенсаторною складовою доходу у вигляді заробітної плати працівника.

На належності сум індексації та компенсації працівникам втрати частини заробітної плати у зв`язку з порушенням строків її виплати до складових належної працівникові заробітної плати, як коштів, які мають компенсаторний характер та спрямовані на забезпечення реальної заробітної плати, наголошував і Конституційний Суд України у Рішенні від 15.10.2013 №9-рп/2013.

Конституційний Суд України у вказаному рішенні виходив з того, що винагорода за виконану працівником роботу є джерелом його існування та має забезпечувати для нього достатній, гідний життєвий рівень. Це визначає обов`язок держави створювати належні умови для реалізації громадянами права на працю, оптимізації балансу інтересів сторін трудових відносин, зокрема, шляхом державного регулювання оплати праці. Так, держава передбачає заходи, спрямовані на забезпечення реальної заробітної плати, тобто грошової винагороди за виконану роботу як еквівалента вартості споживчих товарів і послуг.

Згідно з положеннями частини шостої статті 95 КЗпП України, статей 33, 34 Закону України «Про оплату праці» такими заходами є індексація заробітної плати та компенсація працівникам втрати частини заробітної плати у зв`язку з порушенням строків її виплати.

У пункті 2.2 Рішення від 15 жовтня 2013 року №9-рп/2013 Конституційний Суд України дійшов висновку, що кошти, які підлягають нарахуванню в порядку індексації заробітної плати та компенсації працівникам частини заробітної плати у зв`язку з порушенням строків її виплати, мають компенсаторний характер. Як складові належної працівникові заробітної плати ці кошти спрямовані на забезпечення реальної заробітної плати з метою підтримання достатнього життєвого рівня громадян та купівельної спроможності заробітної плати у зв`язку з інфляційними процесами та зростанням споживчих цін на товари та послуги.

Згідно з пунктом 5 Порядку № 159 сума компенсації виплачується громадянам у тому ж місяці, у якому здійснюється виплата заборгованості за відповідний місяць.

Абзацом 7 пункту 4 Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 № 1078 (далі Порядок №1078) визначено, що у разі несвоєчасної виплати сум індексації грошових доходів громадян проводиться їх компенсація відповідно до законодавства.

З наведених норм права слідує, що при несвоєчасній виплаті позивачу індексації грошового забезпечення відповідач зобов`язаний самостійно нарахувати та виплатити позивачу компенсацію втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків виплати на суму індексації за весь час затримки такої виплати.

Натомість, відповідно до статті 7 Закону № 2050-ІІІ та пункту 8 Порядку №159, відмова власника або уповноваженого ним органу (особи) від виплати компенсації може бути оскаржена громадянином у судовому порядку. Отже, вказані норми не містять обов`язку щодо звернення особи до уповноваженого органу з вимогою нарахувати та виплати компенсацію втрати частини доходів.

Водночас, у Законі №2050-ІІІ, у Порядку №159 та у Порядку №1078 чітко встановлено, що виплата громадянам суми компенсації провадиться у тому ж місяці, у якому здійснюється виплата заборгованості за відповідний місяць.

З аналізу наведених норм права вбачається, що уповноважений орган, з вини якого виплачено несвоєчасно дохід, зобов`язаний виплатити громадянину суми компенсації у тому ж місяці, у якому здійснюється виплата заборгованості за відповідний місяць.

Верховний Суд у складі Судової палата з розгляду справ щодо захисту соціальних прав Касаційного адміністративного суду у постанові від 02.04.2024 у справі №560/8194/20 відступив від висновків, викладених у постановах Верховного Суду від 09.06.2021, 17.11.2021, 27.07.2022, 11.05.2023 (справи №№240/186/20, 460/4188/20, 460/783/20, 460/786/20, відповідно), зокрема щодо обов`язку звернення особи з відповідною заявою до органу влади про виплату компенсації втрати частини доходів, у зв`язку з порушенням строків виплати та дійшов висновку:

«…що умовами для виплати суми компенсації у справі, що розглядається, є порушення встановлених строків виплати нарахованих доходів - пенсії та нарахування доходів (у тому числі, за рішенням суду). А виплата компенсації втрати частини доходів повинна здійснюватися у тому ж місяці, в якому здійснюється виплата заборгованості. При цьому норми Закону № 2050-ІІІ і Порядку № 159 не покладають на особу, якій несвоєчасно виплатили компенсацію втрати частини доходів, обов`язку додатково звертатися до органу Пенсійного фонду України за виплатою такої компенсації. Крім того, Судова палата вважає, що відмова відповідача у виплаті компенсації громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати у розумінні статті 7 Закону №2050-ІІІ не обов`язково має висловлюватися через ухвалення окремого акта індивідуальної дії, оскільки це не передбачено законодавством. Зазначену норму варто тлумачити у її системному зв`язку з нормами статей 2-4 Закону № 2050-ІІІ, які визначають, що компенсація втрати частини доходів через порушення строку їх виплати повинна нараховуватись, […] у місяці, в якому проведено виплату заборгованості. Відповідно невиплата компенсації у вказаний період свідчить про відмову виплатити таку згідно із Законом № 2050-ІІІ і не потребує оформлення відмови окремим рішення».

Таким чином, враховуючи наявність факту несвоєчасної виплати позивачу індексації грошового забезпечення позивач набув право на виплату йому компенсації втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків виплати сум індексації грошового забезпечення за весь час затримки виплати із 01 березня 2018 року по день фактичної виплати донарахованої індексації грошового забезпечення, тобто по 15 травня 2025 року відповідно до Порядку № 159.

Відповідно до частини п`ятої статті 242 КАС України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Висновок, викладений у постанові Судової палати, має перевагу над висновками, викладеними у попередніх рішеннях колегій суддів. Таким чином, суд, керуючись принципом правової визначеності, зобов`язаний застосовувати саме цей, більш актуальний та уточнений правовий висновок, який усунув попередню розбіжність у судовій практиці.

Оскільки відповідач здійснив виплату заборгованості з індексації 15 травня 2025 року, у нього в тому ж місяці виник безумовний, прямий обов`язок, встановлений законом, самостійно нарахувати та виплатити позивачу компенсацію втрати частини доходів за весь період затримки. Згідно з частиною другою статті 9 КАС України, суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд вжив усіх визначених законом заходів, необхідних для з`ясування обставин у справі, зокрема, надавши відповідачу можливість подати відзив та докази на спростування позовних вимог.

Відповідно до частини першої статті 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення. Частиною другою цієї ж статті встановлено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. Позивач надав докази факту несвоєчасної виплати йому індексації та невиплати компенсації. Відповідач, у свою чергу, не довів правомірності своєї бездіяльності, оскільки його аргументи суперечать чинному законодавству та актуальній судовій практиці.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що позовні вимоги є законними, обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Відповідно до пункту 13 частини першої статті 5 Закону України «Про судовий збір», від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються військовослужбовці у справах, пов`язаних з виконанням військового обов`язку. Оскільки даний спір безпосередньо пов`язаний з виплатою грошового забезпечення, яке є формою реалізації військового обов`язку, позивач правомірно звільнений від сплати судового збору.

Керуючись вимогами ст.ст. 2, 6-11, 12, 77, 90, 241-246, 255, 257, 258, 262, 291, 293, 295 КАС України, суд, -

ВИРІШИВ :

Адміністративний позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Регіонального управління Морської охорони Адміністрації Державної прикордонної служби України (вул. Приморська, 3а, м. Одеса, 65082, ) про визнання протиправною бездіяльність та зобов`язання вчинити певні дії задовольнити у повному обсязі.

Визнати протиправною бездіяльність Регіонального управління Морської охорони Адміністрації Державної прикордонної служби України щодо нарахування та виплати ОСОБА_1 компенсації втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків виплати донарахованої індексації грошового забезпечення, яка йому була виплачена на виконання рішення Одеського окружного адміністративного суду від 14.08.2024 р. у справі №420/17378/24, частково зміненого Постановою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 25.10.2024 р., за весь час затримки виплати за період з 01 березня 2018 року по день фактичної виплати донарахованої індексації грошового забезпечення, тобто по 15 травня 2025 року, відповідно до Порядку проведення компенсації громадянам втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплати, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 21.02.2001 р. №159.

Зобов`язати Регіональне управління Морської охорони Адміністрації Державної прикордонної служби України нарахувати та виплатити ОСОБА_1 компенсацію втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків виплати донарахованої індексації грошового забезпечення, яка йому була виплачена на виконання рішення Одеського окружного адміністративного суду від 14.08.2024 р. у справі №420/17378/24, частково зміненого Постановою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 25.10.2024 р., за весь час затримки виплати за період з 01 березня 2018 року по день фактичної виплати донарахованої індексації грошового забезпечення, тобто по 15 травня 2025 року, відповідно до Порядку проведення компенсації громадянам втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплати, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 21.02.2001 р. №159.

Беручи до уваги інтенсивність роботи та об`єктивні умови її здійснення, зокрема перебої електропостачання і тривалість повітряних тривог, знаходження судді на лікарняному текст рішення складено та підписано суддею 26.01.2026 року.

Рішення суду набирає законної сили в порядку та строки, встановлені ст. 255 Кодексу адміністративного судочинства України.

Рішення суду може бути оскаржено в порядку та строки, встановлені ст. 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя Д.К. Василяка