Справа № 120/920/26
Суддя: Воробйова Інна Анатоліївна
Дата ухвалення: 2026-01-26 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

26 січня 2026 р. Справа № 120/920/26

Суддя Вінницького окружного адміністративного суду Воробйова Інна Анатоліївна розглянувши заяву про забезпечення позову в справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Калинівський експериментальний завод деревинних матеріалів до Головного управління ДПС у Вінницькій області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії

ВСТАНОВИВ:

До Вінницького окружного адміністративного суду надійшли матеріали позовної заяви Товариства з обмеженою відповідальністю "Калинівський експериментальний завод деревинних матеріалів до Головного управління ДПС у Вінницькій області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії.

Одночасно із позовом надійшла заява про забезпечення позову шляхом:

- зупинки дії Рішення про стягнення коштів з рахунків/електронних гаманців платника податку у банках/ небанківських надавачів платіжних послуг/емітентів електронних грошей у рахунок погашення податкового боргу від 27.11.2025 року №327/4-0232;

- заборони відповідачу надсилати до банків/ небанківських надавачів платіжних послуг/емітентів електронних грошей електронні повідомлення про примусове списання коштів з рахунків позивача в рахунок погашення податкового боргу визначеного згідно Рішення про стягнення коштів з рахунків/електронних гаманців платника податку у банках/ небанківських надавачів платіжних послуг/емітентів електронних грошей від 27.11.2025 року №327/4-0232;

- зупинки банками/ небанківськими надавачами платіжних послуг/емітентам електронних грошей перерахування коштів з рахунків позивача в рахунокпогашення податкового боргу визначеного згідно Рішення про стягнення коштів з рахунків/електронних гаманців платника податку у банках/ небанківських надавачів платіжних послуг/емітентів електронних грошей від 27.11.2025 року №327/4-0232.

Обгрунтовуючи подану заяву позивач вказує, що відповідно до оскаржувального Рішення, яке є обов`язковим до виконання банківськими установами, визначено що позивач має податковий борг в розмірі 262 914.40 грн., який на даний час стягується відповідачем, в тому числі і зверх суми податкового боргу, зазначеного в Рішенні, що підтверджується відповідним розрахунком доданого до позовної заяви, а також відомостями з карток платника ПДВ за 2025-2026 роки, де станом на 27.11.2025 обліковувалася сума основного боргу з ПДВ в розмірі 413004.73 грн., а станом на 30.01.2026 року обліковується сума основного боргу з ПДВ в розмірі 224522.25 грн.

З огляду на вищенаведене, у випадку продовження стягнення безпідставно нарахованих відповідачем сум податкового боргу, в тому числі з урахуванням сум, які перевищують розмір податкового боргу, який зазначений у Рішенні, враховуючи теперішні строки розгляду таких справ у суді, з позивача кожного разу з його банківських рахунків будуть стягуватися кошти аж до набрання судовим рішенням законної сили, у випадку якщо позов буде задоволено, в іншому випадку постійно, шляхом стягнення з позивача максимально невідомої суми, визначеної відповідачем, як суми податкового боргу. Дані обставини негативно впливають на здійснення позивачем своєї господарської діяльності, так як кошти які надходять до позивача, фактично ним не отримуються а одразу стягуються на підставі електронних повідомлень про примусове списання коштів з рахунків .

Враховуючи, те що позивач оскаржує Рішення відповідача, на підставі якого здійснюється стягнення коштів, але в період такого оскарження стягнення коштів буде продовжуватися, тому у випадку задоволення позову, позивачу необхідно буде звертатися до відповідача з вимогою про повернення незаконно стягнутих сум, а у випадку відмови останнього їх повернути, а також у випадку реорганізації та/або ліквідації відповідача та ще з врахуванням того, що це є державні кошти, позивачу необхідно буде звертатися до суду із заявами про відновлення своїх прав та інтересів.

Надавши оцінку доводам заяви про забезпечення адміністративного позову, доходжу висновку про відсутність підстав для її задоволення виходячи з наступних міркувань.

Забезпечення позову це заходи адміністративного процесуального припинення дій, які можуть утруднити виконання майбутнього рішення суду чи зробити його виконання неможливим. Вони повинні гарантувати можливість реалізації позовних вимог у разі задоволення позову.

Значення цього інституту адміністративного процесуального права в тому, що ним захищаються законні інтереси (права) позивача на той випадок, коли відповідач буде діяти недобросовісно або коли неприйняття заходів може призвести до невиконання судового рішення.

Забезпечення позову не порушує принципів змагальності і процесуального рівноправ`я сторін.

Мета забезпечення позову це хоча і негайні, проте тимчасові заходи, направлені на недопущення утруднення чи неможливості виконання судового акта, а також перешкоджання спричинення значної шкоди заявнику. Таким чином, заходи забезпечення позову не мають якогось дискримінаційного характеру стосовно якоїсь із сторін у спорі; їх застосування здійснюється в рамках дискреційних повноважень суду і на основі принципів змагальності та процесуального рівноправ`я сторін.

Відповідно до частини першої, другої статті 150 КАС України, суд за заявою учасника справи або з власної ініціативи має право вжити визначені цією статтею заходи забезпечення позову.

Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо:

1) невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду; або

2) очевидними є ознаки протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, та порушення прав, свобод або інтересів особи, яка звернулася до суду, таким рішенням, дією або бездіяльністю.

Із процитованої норми видно, що законодавець визначив підстави для постановлення ухвали про забезпечення позову у справі, зокрема, такими є:

- невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду;

- наявні ознаки очевидної протиправності оскаржуваного рішення, дій чи бездіяльності;

- наявні ознаки очевидного порушення прав, свобод або інтересів особи, яка звернулася до суду.

У пункті 17 Постанови Пленуму Вищого адміністративного суду України Про практику застосування адміністративними судами окремих положень Кодексу адміністративного судочинства України під час розгляду адміністративних справ № 2 від 06.03.2008 р., надано роз`яснення, що в ухвалі про забезпечення позову суд повинен навести мотиви, з яких він дійшов висновку про існування обставин, які б свідчили про наявність зазначених вище підстав для забезпечення позову.

У вирішенні питання про забезпечення позову адміністративний суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням такого: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення адміністративного суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Із аналізу наведеного видно, що обов`язковою передумовою вжиття заходів для забезпечення позову, є обґрунтована заява сторони, в тому рахунку, й з зазначенням очевидних ознак протиправності оскаржуваного рішення та неможливість в подальшому без вжиття таких заходів відновлення прав особи.

З цією метою обов`язковим є подання доказів наявності фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного заходу до забезпечення позову.

Тому, у вирішенні питання про забезпечення позову адміністративний суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення адміністративного суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

При цьому, слід зазначити, що стаття 151 КАС України встановлює види забезпечення позову.

Так, відповідно до пунтків 1 -5 частини першої цієї норми позов може бути забезпечено: зупиненням дії індивідуального акта або нормативно-правового акта; забороною відповідачу вчиняти певні дії; забороною іншим особам вчиняти дії, що стосуються предмета спору; зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа або іншого документа, за яким стягнення здійснюється у безспірному порядку.

В контексті наведеного, оцінюючи доводи позивача, що податковий борг в розмірі 262 914.40 грн. на даний час стягується відповідачем, в тому числі і зверх суми податкового боргу, то слід зауважити, що жодних банківських виписок , які б підвтерджували дану обставину не надано . Розрахунок же позивача не може свідчити про списання коштів з його рахунків в банківських установах на підстав спірного рішення .

Отже доказів, які б підтверджували наведені у заяві аргументи,а саме, що відбувається стягнення у банківських установах , зокрема станом на дату подання заяви про забезпечення позову - не надано.

Акцентую увагу, що розгляд справи по суті - це безпосередньо вирішення спору судом з ухваленням відповідного рішення. У свою чергу, забезпечення позову - це вжиття заходів щодо охорони інтересів позивача від можливих недобросовісних дій з боку відповідача до вирішення справи по суті з метою створення можливості реального та ефективного виконання рішення суду.

Тому, сам факт прийняття суб`єктом владних повноважень (відповідачем) рішення чи вчинення дій, які, на думку заявника, порушують його права та інтереси, не може автоматично свідчити про те, що таке рішення чи дії/бездіяльність є очевидно протиправними і що невжиття заходів забезпечення позову може істотно ускладнити виконання майбутнього рішення суду, адже факт порушення прав та інтересів особи (позивача) підлягає доведенню у встановленому законом порядку.

Таким чином аналіз змісту вказаних норм та правових висновків свідчить про те, що обов`язковою передумовою вжиття заходів забезпечення позову є обґрунтованість відповідних вимог сторони, в тому числі й із зазначенням очевидних ознак протиправності оскаржуваного рішення, дії або бездіяльності, очевидної небезпеки заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам останньої, неможливості у подальшому без вжиття таких заходів відновлення прав особи та обов`язковим поданням доказів наявності фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного заходу забезпечення позову.

Суд враховує правову позицію Верховного Суду, викладену у постанові від 10 квітня 2019 року у справі № 826/16509/18, а саме, щодо "очевидності" ознак протиправності рішення та порушення прав позивача, та попри те, що такі ознаки не мають окреслених меж, йдеться насамперед про їх "якість": вони повинні свідчити про протиправність оскаржуваного рішення поза обґрунтованим сумнівом. Суд, який застосовує заходи забезпечення позову з підстав очевидності ознак протиправності оскарженого рішення, на основі наявних у справі доказів повинен бути переконаний, що рішення явно суперечить вимогам закону за критеріями, передбаченими ч. 2 ст. 2 КАС України, порушує права, свободи або інтереси позивача і вжиття заходів забезпечення позову є способом запобігання істотним та реальним негативним наслідкам цього порушення. Твердження про "очевидність" порушення до розгляду справи по суті є висновком, який свідчить про правову позицію суду наперед. Тому, застосування заходів забезпечення позову з цієї підстави допускається у виключних випадках.

Безумовно, рішення чи дії суб`єктів владних повноважень справляють певний вплив на осіб, на яких поширюються. Такі рішення можуть завдавати шкоди і мати наслідки, які позивач оцінює негативно. Проте, відповідно до ст. 150 КАС України зазначені обставини, навіть у разі їх доведення, не є підставами для застосування заходів забезпечення позову в адміністративній справі.

При вирішенні заяви позивача про забезпечення позову зазначаю, що судове рішення суду не може ґрунтуватися на припущеннях та домислах, оскільки таке рішення суперечитиме законодавчо визначеним принципам і завданням адміністративного судочинства.

При цьому, підстави вважати, що рішення відповідача має очевидні ознаки протиправності, на даний час відсутні.

Ймовірне настання певних негативних наслідків для заявника у спірних правовідносинах ще не є беззаперечним свідченням необхідності вжиття судом заходів забезпечення позову. Заявником не доведені та документально не підтверджені обставини, які б вказували на очевидну небезпеку заподіянню шкоди правам та інтересам позивача, які б унеможливили захист його прав та інтересів без вжиття відповідних заходів до ухвалення рішення у справі. Так само в матеріалах справи відсутні докази та підтвердження того, що невжиття заходів до забезпечення позову якимось чином може ускладнити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Окремо стосовно вимоги про зупинку банками/ небанківськими надавачами платіжних послуг/емітентам електронних грошей перерахування коштів з рахунків позивача в рахунок погашення податкового боргу визначеного згідно Рішення про стягнення коштів з рахунків/електронних гаманців платника податку у банках/ небанківських надавачів платіжних послуг/емітентів електронних грошей від 27.11.2025 року №327/4-0232, то слід вказати, що заявник не вказав , яким конкретно банкам/небанківським надавачам платіжних послуг/емітентам електронних грошей, слід зупинити перерахування коштів з рахунків позивача , що є додатковою підставою для відмови в задоволенні заяви про забезпечення позову.

Відтак , в задоволенні заяви про забезпечення позову слід відмовити.

Враховуючи вищевикладене , керуючись ст.150, 151 , 256 КАС України,-

УХВАЛИВ:

в задоволенні заяви про забезпечення позову відмовити.

Ухвала з питань забезпечення адміністративного позову може бути оскаржена. Оскарження ухвали про забезпечення позову не зупиняє її виконання, а також не перешкоджає подальшому розгляду справи. Ухвала набирає законної сили в порядку, визначеному ст. 256 КАС України.Відповідно до ст. 295 КАС України апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення (складання).

Суддя Воробйова Інна Анатоліївна