Справа № 200/6146/25
Суддя: Компанієць Ірина Дмитрівна
Дата ухвалення: 2026-01-26 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПЕРШИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 січня 2026 року справа №200/6146/25

м. Дніпро

Перший апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Компанієць І.Д., суддів: Казначеєва Е.Г., Сіваченка І.В.,

розглянув у порядку письмового провадження апеляційну скаргу Військової частини НОМЕР_1 ( НОМЕР_2 прикордонний загін Державної прикордонної служби України) на рішення Донецького окружного адміністративного суду від 01 жовтня 2025 року у справі № 200/6146/25 (головуючий суддя І інстанції - Голубова Л.Б.) за позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 ( НОМЕР_2 прикордонний загін Державної прикордонної служби України), треті особи - ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та її неповнолітній син ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , про визнання протиправними дій, зобов`язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернулась до суду з позовом, в якому просила:

- визнати протиправними дії відповідача щодо непризначення одноразової грошової допомоги, яка передбачена пунктом 2 постанови КМУ № 168 "Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану" ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , як члену сім`ї загиблого військовослужбовця;

- зобов`язати відповідача повторно розглянути заяву ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , із документами про призначення одноразової грошової допомоги ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , як члену сім`ї загиблого військовослужбовця, внаслідок загибелі (смерті) батька полковника ОСОБА_7 , з урахуванням висновків суду.

В обґрунтування позову зазначила, що є матір`ю і законним представником неповнолітнього ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Позивач перебувала у шлюбі з 08 лютого 2009 року по ІНФОРМАЦІЯ_3 з ОСОБА_7 , який загинув в місті Маріуполь Донецької області під час захисту Батьківщини ІНФОРМАЦІЯ_4 .

Від спільного подружнього життя у них народилась дитина - ОСОБА_6 .

Під час проходження військової служби загиблий підполковник (полковник - посмертно) ОСОБА_7 брав безпосередню участь в бойових діях, забезпечення здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії РФ, що підтверджується довідкою № 08/3810 від 24.08.2024.

Позивач 24.03.2025 звернулася до відповідача через представника з питанням щодо виплати одноразової грошової допомоги її сину, як неповнолітньому члену сім`ї загиблого військовослужбовця.

Відповідач відмовив у виплаті спірної одноразової грошової допомоги її сину, оскільки допомога вже розподілена між членами сім`ї загиблого військовослужбовця ОСОБА_7 і діючим законодавством не передбачено механізму перерозподілу вже призначеної допомоги.

Рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 01 жовтня 2025 року позов задоволено.

Визнано протиправними дії Військової частини НОМЕР_1 ( НОМЕР_2 прикордонний загін Державної прикордонної служби України) щодо відмови ОСОБА_1 у призначенні одноразової грошової допомоги, яка передбачена пунктом 2 постанови КМУ № 168 "Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану" ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , як члену сім`ї загиблого військовослужбовця.

Зобов`язано Військову частину НОМЕР_1 ( НОМЕР_2 прикордонний загін Державної прикордонної служби України) повторно розглянути заяву ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , із документами про призначення одноразової грошової допомоги ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , як члену сім`ї загиблого військовослужбовця, внаслідок загибелі (смерті) батька полковника ОСОБА_7 , з урахуванням висновків суду.

Стягнуто з Військової частини НОМЕР_1 ( НОМЕР_2 прикордонний загін Державної прикордонної служби України) за рахунок бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 витрати по сплаті судового збору у розмірі 1211,20 грн.

Не погодившись з рішенням, відповідач звернувся з апеляційною скаргою, в якій посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просив скасувати рішення суду першої інстанції, ухвалити постанову, якою відмовити в задоволенні позову у повному обсязі.

Обґрунтування апеляційної скарги.

Відповідно до пункту 2 Постанови № 168 особи, які мають право на отримання одноразової грошової допомоги, передбаченої цією постановою, можуть його реалізувати протягом трьох років з дня виникнення у них такого права. Днем виникнення такого права є дата складання актового запису про смерть, зазначена у свідоцтві про смерть особи, зазначеної у пунктах 1 - 12 цієї постанови, загибель якої сталася в період воєнного стану або смерть якої настала внаслідок причин, зазначених в абзаці першому цього пункту, не пізніше ніж через три роки після поранення (контузії, травми, каліцтва).

Якщо після призначення одноразової грошової допомоги за її одержанням звертаються інші особи, питання щодо розподілу суми такої допомоги вирішується за взаємною згодою або в судовому порядку між такими особами.

Отже, постанова № 168 не містить приписів про можливість перерозподілу часток одноразової грошової допомоги до моменту повної виплати коштів, в постанові визначено про «призначення» коштів між членами сім`ї, а не про їх виплату.

Таким чином, військова частина, здійснивши розподіл і передавши належні суми у встановленому порядку членам сім`ї загиблого, вичерпала свої обов`язки зі спірного питання, а подальші спори про перерозподіл можливі виключно між членами сім`ї - добровільно або в судовому порядку, але ніяк не за рахунок повторного втручання військової частини у вже завершений процес.

Враховуючи режим роботи суддів та працівників апарату Першого апеляційного адміністративного суду з часу введення на території України правового режиму воєнного стану, з метою збереження життя та здоров`я, а також забезпечення безпеки суддів та працівників апарату суду, дана постанова прийнята колегією суддів за умови наявної можливості доступу колегії суддів до матеріалів адміністративної справи.

Апеляційним судом витребувано у Донецького окружного адміністративного суду справу, однак суд першої інстанції листом повідомив, що всі документи у цій справі сформовано в електронному вигляді та експортовано в КП "Діловодство спеціалізованого суду".

Верховний Суд листом від 19.08.2022 № 2097/0/2-22 на лист вх. № 1730/0/1-22 щодо надання Науково-консультативною радою при Верховному Суді висновку з питань, пов`язаних з електронним адміністративним судочинством повідомив, що підстав для звернення до НКР щодо надання вченими-членами НКР наукових висновків немає. Суд проводить розгляд справи за матеріалами судової справи у паперовій або електронній формі в порядку, визначеному Положенням про Єдину судову інформаційно-телекомунікаційну систему та/або положеннями, що визначають порядок функціонування її окремих підсистем (модулів) (ч. 9 ст. 18 КАС України).

Відповідно до листів Державної судової адміністрації України від 01.08.2018 № 15-14040/18, від 13.09.2018 № 15-17388/18 судами забезпечено сканування та експортування в підсистему "Електронний суд" матеріалів всіх судових справ, як перебували в провадженні суддів станом на 01.08.2018. Тобто вказана підсистема містить усі матеріали судової справи.

Отже, враховуючи зазначені листи, апеляційний суд вважає за можливе здійснити апеляційний перегляд за документами, наявними в підсистемі "Електронний суд".

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 311 КАС України суд апеляційної інстанції розглядає справу у порядку письмового провадження.

Суд, заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, розглядаючи апеляційну скаргу в межах викладених доводів, встановив наступне.

Фактичні обставини справи.

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 є громадянкою України, про що свідчить паспорт серії НОМЕР_3 .

Позивач має неповнолітнього сина ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , якого народила в шлюбі з ОСОБА_7 , який у подальшому був розірваний рішенням Володимир-Волинського міського суду Волинської області від 27 грудня 2011 року.

Вказані обставини доведені свідоцтвом про шлюб серії НОМЕР_4 від 08.02.2009 та свідоцтвом про народження серії НОМЕР_5 від 06.07.2009.

ОСОБА_7 загинув ІНФОРМАЦІЯ_4 в місті Маріуполь Донецької області під час проходження військової служби у Військовій частині НОМЕР_1 ( НОМЕР_2 прикордонному загоні ДПС України), про що складено актовий запис про смерть № 618 від 29.06.2022.

Під час проходження військової служби загиблий підполковник (полковник посмертно) ОСОБА_7 брав безпосередню участь в бойових діях, забезпечення здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії РФ, що підтверджується довідкою № 08/3810 від 24.08.2024.

Відповідно до витягу з протоколу засідання Центральної військово-лікарської комісії по встановленню причинного зв`язку захворювання, поранень та травм колишнього військовослужбовця від 26.12.2023 № 414 поранення полковника ОСОБА_7 , яке призвело до смерті, пов`язане із захистом Батьківщини.

15 вересня 2023 року згідно з витягом із наказу начальника НОМЕР_2 прикордонного загону ДПС України № 492-ОС у зв`язку зі смертю полковника ОСОБА_7 було припинено контракт та виключено загиблого зі списків особового складу та всіх видів забезпечення.

На підставі затвердженого протоколу засідання комісії з питань виплати одноразової грошової допомоги, передбаченої пунктом 2 постанови Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 року № 168, від 16 грудня 2024 року № 113-24, комісія прийняла рішення у формі затвердженого висновку про призначення одноразової грошової допомоги, передбаченої пунктом 2 постанови Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 року № 168 "Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану", членам сімей загиблого підполковника (полковника (посмертно) ОСОБА_7 (П-003796) від 26 березня 2024 року № 67-24 про виплату одноразової грошової допомоги на першому етапі - 1/5 від призначеної суми 1 500 000 (один мільйон п`ятсот тисяч) гривень 00 копійок одноразової грошової допомоги таким членам сім`ї загиблого ОСОБА_7 , а саме:

- дружині, ОСОБА_3 (НОМЕР_10), в сумі 750 000 (сімсот п`ятдесят тисяч) гривень 00 копійок;

- сину, ОСОБА_4 ( НОМЕР_6 ), в особі його законного представника, матері, ОСОБА_3 (НОМЕР_10), в сумі 750 000 ( сімсот п`ятдесят тисяч) гривень 00 копійок.

Висновком від 17 квітня 2024 року № 72-24 про виплату одноразової грошової допомоги на першому етапі - 1/5 від призначеної суми 750 000 (сімсот п`ятдесят тисяч) гривень 00 копійок призначено одноразову грошову допомогу таким членам сім`ї загиблого ОСОБА_7 , а саме:

- матері, ОСОБА_2 ( НОМЕР_7 ), в сумі 750 000 (сімсот п`ятдесят тисяч) гривень 00 копійок.

Висновком від 23 квітня 2024 року № 75-24 про виплату одноразової грошової допомоги на першому етапі - 1/5 від призначеної суми 750 000 (сімсот п`ятдесят тисяч) гривень 00 копійок призначено одноразову грошову допомогу таким членам сім`ї загиблого ОСОБА_7 , а саме:

- сину, ОСОБА_5 ( НОМЕР_8 ), в сумі 750 000 (сімсот п`ятдесят тисяч) гривень 00 копійок.

Залишок невиплаченої суми одноразової грошової допомоги - 4/5 від призначеної суми 3 000 000 (три мільйони) гривень 00 копійок, що належить: сину, ОСОБА_5 ( НОМЕР_8 ), в сумі 3 000 000 (три мільйони) гривень 00 копійок вирішено виплачувати щомісячно, частками впродовж 40 наступних місяців.

За результатами роботи комісії на підставі затверджених висновків про призначення одноразової грошової допомоги, передбаченої пунктом 2 постанови Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 року № 168 членам сім`ї загиблого підполковника (полковника (посмертно) ОСОБА_7 , для висновку від 26 березня 2024 року № 67-24 начальником НОМЕР_2 прикордонного загону видано наказ від 08 квітня 2024 року № 402-ОС "Про виплату одноразової грошової допомоги", для висновку від 17 квітня 2024 року № 72-24 начальником НОМЕР_2 прикордонного загону видано наказ від 28 травня 2024 року № 574-ОС "Про виплату одноразової грошової допомоги", для висновку від 23 квітня 2024 року № 75-24 начальником НОМЕР_2 прикордонного загону видано наказ від 28 травня 2024 року № 572-ОС "Про виплату одноразової грошової допомоги".

Неповнолітньому сину позивача ОСОБА_1 та загиблого ОСОБА_7 - ОСОБА_6 06.04.2025 НОМЕР_2 прикордонним загоном видано посвідчення серії НОМЕР_9 дитини військовослужбовця, який загинув під час проходження військової служби.

В зв`язку з цим позивач через представника 24.03.2025 звернулася до відповідача щодо виплати одноразової грошової допомоги, передбаченої постановою КМУ № 168 "Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану" її сину ОСОБА_6 , як неповнолітньому члену сім`ї загиблого військовослужбовця.

Листом № 03.3/11051-25-вих. від 02.07.2025 відповідач відмовив у виплаті спірної одноразової грошової допомоги її сину, оскільки допомога вже розподілена між членами сім`ї загиблого військовослужбовця ОСОБА_7 і діючим законодавством не передбачено механізму перерозподілу вже призначеної допомоги.

Суд першої інстанції, задовольняючи позов, виходив з того, що станом на дату розгляду даної справи суми одноразової грошової допомоги залишаються невиплаченими, тому є підстава для здійснення відповідного перерозподілу одноразової грошової допомоги між заявниками з метою не порушення прав неповнолітньої дитини на отримання частки одноразової грошової допомоги у разі загибелі військовослужбовця.

Оцінка суду.

Відповідно до статті 41 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» виплата одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори, та резервістів під час виконання ними обов`язків служби у військовому резерві здійснюється в порядку і на умовах, встановлених Законом № 2011-XII.

Згідно із частинами першою, другою статті 16 Закону № 2011-XII одноразова грошова допомога у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві (далі - одноразова грошова допомога), - гарантована державою виплата, що здійснюється особам, які згідно з цим Законом мають право на її отримання.

Одноразова грошова допомога призначається і виплачується у разі смерті військовослужбовця, що настала в період проходження ним військової служби або внаслідок захворювання чи нещасного випадку, що мали місце в період проходження ним військової служби, або смерті особи, звільненої з військової служби, протягом року після звільнення її з військової служби, якщо смерть настала внаслідок поранення, контузії, каліцтва, захворювання, нещасного випадку, пов`язаних з проходженням військової служби.

Статтею 16-1 Закону № 2011-ХІІ (у редакції, чинній на час смерті військовослужбовця) передбачено, що у випадках, зазначених у підпунктах 1-3 пункту 2 статті 16 цього Закону, право на призначення та отримання одноразової грошової допомоги мають члени сім`ї, батьки та утриманці загиблого (померлого) військовослужбовця, військовозобов`язаного або резервіста.

Члени сім`ї та батьки загиблого (померлого) військовослужбовця, військовозобов`язаного або резервіста визначаються відповідно до Сімейного кодексу України, а утриманці - відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб».

Статтею 16-1 Закону № 2011-XII (у редакції, чинній на час звернення позивачки із заявою про призначення одноразової грошової допомоги на неповнолітнього сина) передбачено, що у випадках, зазначених у підпунктах 1-3 пункту 2 статті 16 цього Закону, право на призначення та отримання одноразової грошової допомоги мають особи:

діти, у тому числі усиновлені, зачаті за життя загиблої (померлої) особи та народжені після її смерті, а також діти, стосовно яких загиблу (померлу) особу за її життя було позбавлено батьківських прав;

вдова (вдівець);

батьки (усиновлювачі) загиблої (померлої) особи, якщо вони не були позбавлені стосовно неї батьківських прав або їхні батьківські права були поновлені на час її загибелі (смерті);

внуки загиблої (померлої) особи, якщо на момент її загибелі (смерті) їх батьки загинули (померли);

жінка (чоловік), з якою (з яким) загибла (померла) особа проживали однією сім`єю, але не перебували у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, за умови що цей факт встановлено рішенням суду, яке набрало законної сили;

утриманці загиблої (померлої) особи, визначені відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб".

Відповідно до частини третьої статті 16-2 Закону № 2011-XII розмір одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті) військовослужбовця в період дії воєнного стану визначається Кабінетом Міністрів України.

Згідно із частинами першою, дев`ятою та десятою статті 16-3 Закону № 2011-XII одноразова грошова допомога у випадках, передбачених підпунктами 1-3 пункту 2 статті 16 цього Закону, за відсутності особистого розпорядження призначається і виплачується рівними частками всім особам, які мають право на її призначення та отримання, за їх особистою заявою або заявою їх законних представників (…).

Особам, які мають право на призначення та отримання одноразової грошової допомоги, її виплата здійснюється незалежно від реалізації права на призначення та отримання такої допомоги будь-якою з осіб, зазначених у статті 16-1 цього Закону (…).

Особи, які мають право на отримання одноразової грошової допомоги, передбаченої цим Законом, можуть реалізувати його протягом трьох років з дня виникнення у них такого права.

Порядок призначення і виплати одноразової грошової допомоги визначається Кабінетом Міністрів України.

На виконання Указів Президента України від 24 лютого 2022 року № 64 «Про введення воєнного стану в Україні» та № 69 «Про загальну мобілізацію» Кабінетом Міністрів України 28 лютого 2022 року прийнято постанову № 168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» (далі - Постанова № 168 в редакції на час звернення позивача з заявою про виплату одноразової грошової допомоги).

Пунктом 2 Постанови № 168 установлено, що особам, які мають право на виплату одноразової грошової допомоги у разі загибелі осіб, зазначених у пунктах 1-1-2 цієї постанови, а також їх смерті внаслідок поранення (контузії, травми, каліцтва), отриманого у період воєнного стану під час захисту Батьківщини, участі у бойових діях або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах їх ведення (здійснення), зокрема на тимчасово окупованій Російською Федерацією території України, на території між позиціями сил оборони та позиціями військ держави-агресора, на території держави-агресора, у період здійснення зазначених заходів, не пізніше ніж через один рік після поранення (контузії, травми, каліцтва), виплачується одноразова грошова допомога в розмірі 15 млн. гривень.

Абзацами 8, 11, 13 пункту 2 Постанови № 168 передбачено, що особи, які мають право на отримання одноразової грошової допомоги, передбаченої цією постановою, можуть його реалізувати протягом трьох років з дня виникнення у них такого права. Днем виникнення такого права є дата, зазначена у свідоцтві про смерть особи, зазначеної у пунктах 1-1-2 цієї постанови, загибель якої сталася в період воєнного стану або смерть якої настала внаслідок причин, зазначених в абзаці першому цього пункту, не пізніше ніж через один рік після поранення (контузії, травми, каліцтва).

Відмова від призначення та отримання одноразової грошової допомоги від імені малолітніх, неповнолітніх дітей загиблої (померлої) особи, а також недієздатних осіб та осіб, цивільна дієздатність яких обмежена, які мають право на призначення та отримання одноразової грошової допомоги, не допускається.

Якщо після призначення одноразової грошової допомоги за її одержанням звертаються інші особи, питання щодо розподілу суми такої допомоги вирішується за взаємною згодою або в судовому порядку між такими особами.

На виконання вимог Закону № 2011-XII постановою Кабінету Міністрів України від 25 грудня 2013 року № 975 затверджено Порядок призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві (далі - Порядок № 975 в редакції, чинній на час звернення позивача за виплатою одноразової грошової допомоги).

Згідно з пунктом 3 Порядку № 975 днем виникнення права на отримання одноразової грошової допомоги є у разі загибелі (смерті) військовослужбовця, військовозобов`язаного та резервіста - дата смерті, що зазначена у свідоцтві про смерть.

Відповідно до підпункту 1 пункту 4 Порядку № 975 одноразова грошова допомога призначається у разі загибелі (смерті) військовослужбовця під час виконання ним обов`язків військової служби (...).

На підставі пункту 12 Порядку № 975 одноразова грошова допомога у випадках, передбачених підпунктами 1-3 пункту 4 цього Порядку, за відсутності особистого розпорядження призначається і виплачується рівними частками всім особам, які мають право на її призначення та отримання, за їх особистою заявою або заявою їх законних представників.

Звертаючись до суду з апеляційною скаргою, Військова частина НОМЕР_1 зазначає, що судом першої інстанції неправильно застосовано норми матеріального права, оскільки при вирішенні спору не враховано положення пункту 2 Постанови № 168, відповідно до якого, в разі звернення інших осіб за одержанням одноразової грошової допомоги після її призначення, питання щодо розподілу сум такої допомоги вирішуються за взаємною згодою або в судовому порядку між такими особами.

З огляду на зміст спірних правовідносин у цій справі, предметом судового розгляду є правомірність відмови Військової частини НОМЕР_1 у призначенні частки одноразової грошової допомоги неповнолітній дитині загиблого військовослужбовця за наявності факту призначення та попереднього розподілу такої допомоги між іншими членами сім`ї.

Суд першої інстанції, задовольняючи позов, виходив з того, що станом на дату розгляду цієї справи суми одноразової грошової допомоги залишаються невиплаченими, тому є підстава для здійснення відповідного перерозподілу одноразової грошової допомоги між заявниками з метою не порушення прав неповнолітньої дитини на отримання частки одноразової грошової допомоги у разі загибелі військовослужбовця.

Статтею 2 Конвенції ООН про права дитини визначено, що держави-учасниці поважають і забезпечують всі права, передбачені цією Конвенцією, за кожною дитиною, яка перебуває в межах їх юрисдикції, без будь-якої дискримінації незалежно від раси, кольору шкіри, статі, мови, релігії, політичних або інших переконань, національного, етнічного або соціального походження, майнового стану, стану здоров`я і народження дитини, її батьків чи законних опікунів або яких-небудь інших обставин.

Частиною першою статті 3 Конвенції про права дитини встановлено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Згідно зі статтею 3 Закону України «Про охорону дитинства», яка закріплює основні принципи охорони дитинства, визначено, що всі діти на території України, незалежно від раси, кольору шкіри, статі, мови, релігії, політичних або інших переконань, національного, етнічного або соціального походження, майнового стану, стану здоров`я та народження дітей і їх батьків (чи осіб, які їх замінюють) або будь-яких інших обставин, мають рівні права і свободи, визначені цим Законом та іншими нормативно-правовими актами.

Матеріали справи свідчать, що неповнолітній ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є сином ОСОБА_7 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_5 від 06.07.2009 та в межах цієї справи не є спірним і визнається відповідачем.

Також матеріалами справи підтверджено, що смерть військовослужбовця ОСОБА_7 - батька неповнолітнього борсука ОСОБА_8 настала під час виконання ним обов`язків військової служби, і причинний зв`язок між загибеллю та захистом Батьківщини підтверджено висновком військово-лікарської комісії.

На підставі цього ОСОБА_6 надано статус дитини військовослужбовця, який загинув під час проходження військової служби.

Таким чином, ОСОБА_6 належить до кола членів сім`ї загиблого у розумінні статті 16-1 Закону № 2011-XII, а тому має право на призначення одноразової грошової допомоги, отже, виключення його з переліку отримувачів одноразової грошової допомоги є дискримінаційним.

У цій справі не ставиться під сумнів право дитини на отримання одноразової грошової допомоги, а зводиться до визначення можливості реалізації права на отримання одноразової грошової допомоги, з огляду на те, що така допомога вже була розподілена між іншими членами сім`ї.

Зміст норми пункту 2 Постанови № 168 свідчить, що законодавець чітко розмежував право на призначення одноразової грошової допомоги (як елемент державної гарантії соціального захисту) та право на її отримання (як стадію реалізації цієї гарантії у конкретних правовідносинах).

Однак зазначене положення не створює нового суб`єктивного права на повторне призначення або «донарахування» одноразової грошової допомоги щодо конкретного загиблого військовослужбовця після того, як така допомога вже була розподілена між іншими членам його сім`ї. Його зміст спрямований на розширення часових меж застосування закону до неврегульованих випадків, однак не вбачає покладення на державу додаткового бюджетного зобов`язання у межах одного і того самого випадку загибелі військовослужбовця. Законодавець, розширюючи коло осіб, які мають право на одноразову грошову допомогу, не змінював установленого статтею 16-3 Закону № 2011-ХІІ принципу рівності часток між усіма отримувачами та не передбачав покладення на державу фінансового зобов`язання держави понад фіксовану суму, визначену Постановою № 168. Таким чином право дитини на одноразову грошову допомогу не втрачається, однак може бути реалізоване виключно в межах уже виплаченої суми шляхом перерозподілу часток між отримувачами за правилами, встановленими пунктом 2 Постанови № 168.

Таким чином, коли одноразова грошова допомога вже була призначена іншим членам сім`ї загиблого, у такій ситуації реалізація права дитини можлива лише у спосіб, прямо передбачений абзацом тринадцятим пункту 2 постанови КМУ № 168, - шляхом перерозподілу вже виплаченої суми між отримувачами за їх взаємною згодою або в судовому порядку.

Такий правовий висновок викладено Верховним Судом в подібних правовідносинах в постанові від 17 листопада 2025 року у справі № 560/12192/24.

Судом першої інстанції встановлено, однак не враховано, що одноразова грошова допомога була призначена та виплачується у рівних частках дружині, сину та матері загиблого військовослужбовця ОСОБА_7 на підставі протоколу комісії з питань виплати одноразової грошової допомоги від 16 грудня 2024 року № 113-24.

За таких умов відсутні підстави для повторного призначення одноразової грошової допомоги за цього ж військовослужбовця його неповнолітній дитині, оскільки призначення у межах відповідного бюджетного зобов`язання держави вже відбулася, а правовідносини з її розподілу є завершеними.

Таким чином, висновок суду першої інстанції про протиправність дій Військової частини НОМЕР_1 щодо відмови ОСОБА_1 у призначенні одноразової грошової допомоги, яка передбачена пунктом 2 постанови КМУ № 168 "Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану" ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , як члену сім`ї загиблого військовослужбовця є помилковими.

Разом із тим, правомірність відмови відповідача у призначенні одноразової грошової допомоги не позбавляє дитину права на відповідну частку такої допомоги як члена сім`ї загиблого військовослужбовця. Це право зберігається, однак не може бути реалізоване шляхом повторного звернення до відповідача, оскільки після призначення та виплати такої допомоги первинним отримувачам таке призначення є неможливим, а подальше вирішення питання про отримання коштів має приватноправовий характер.

Після ухвалення відповідачем рішення про первинний розподіл і виплату допомоги його повноваження вважаються вичерпаними.

Відтак питання визначення належної дитині частки переходить у сферу приватноправових відносин між отримувачами, а за відсутності згоди між ними спір може бути вирішений судом, виходячи з принципу рівності прав усіх членів сім`ї загиблого військовослужбовця та з урахуванням гарантій, передбачених статтею 16-3 Закону № 2011-ХІІ.

Отже, у випадку, коли одноразова грошова допомога вже призначена та розподілена реалізація права дитини здійснюється не через повторне звернення до суб`єкта владних повноважень, а шляхом пред`явлення вимоги до фактичних отримувачів коштів про перерозподіл належної їй частки у встановленому законом порядку.

Такий підхід узгоджується з:

- положеннями пункту 2 Постанови № 168, які визначають єдиний правовий механізм перерозподілу вже призначеної допомоги;

- статтею 16-3 Закону № 2011-ХІІ, що гарантує рівність прав усіх отримувачів на частку допомоги;

- принципами правової визначеності та справедливості, оскільки держава вже виконала свій обов`язок щодо виплати загальної суми допомоги, а подальший розподіл належить до компетенції суду або узгоджених дій самих отримувачів.

Таким чином, доводи апелянта про неправильне застосування судом першої інстанції пункту 2 Постанови Кабінету Міністрів України № 168 є обґрунтованими.

Статтею 242 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Відповідно до положень частини першої статті 317 КАС України підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового судового рішення у відповідній частині або зміни рішення є неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Здійснюючі апеляційний розгляд справи в межах доводів апеляційної скарги, суд вважає, що суд першої інстанції неправильно застосував норми матеріального права, що обумовлює задоволення апеляційної скарги, скасування рішення суду першої інстанції з ухваленням постанови про відмову в задоволенні позовних вимог.

Відповідно до статті 139 КАС України розподіл судових витрат не здійснюється.

Керуючись статтями 308, 311, 315, 317, 321, 322, 325, 327, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Військової частини НОМЕР_1 ( НОМЕР_2 прикордонний загін Державної прикордонної служби України) на рішення Донецького окружного адміністративного суду від 01 жовтня 2025 року у справі № 200/6146/25 - задовольнити.

Рішення Донецького окружного адміністративного суду від 01 жовтня 2025 року у справі № 200/6146/25 - скасувати.

В задоволенні позову ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 ( НОМЕР_2 прикордонний загін Державної прикордонної служби України) про визнання протиправними дій, зобов`язання вчинити певні дії - відмовити.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її ухвалення 26 січня 2026 року.

Касаційна скарга на судове рішення подається протягом тридцяти днів до Верховного Суду з дня складання повного судового рішення в порядку, визначеному ст. 328 КАС України.

Повне судове рішення складено 26 січня 2026 року.

Головуючий суддя І.Д. Компанієць

Судді Е.Г. Казначеєв

І.В. Сіваченко