Справа № 160/33074/25
Суддя: Неклеса Олена Миколаївна
Дата ухвалення: 2026-01-26 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Неклеси О.М., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи у письмовому провадженні адміністративну справу за позовною заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «СТО БАЛКАНКАР» до Південно-Східного міжрегіонального управління Державної служби з питань праці про визнання протиправними та скасування постанов,-
До Дніпропетровського окружного адміністративного суду через систему «Електронний суд» надійшла позовна заява Товариства з обмеженою відповідальністю «СТО БАЛКАНКАР» (далі позивач, ТОВ «СТО БАЛКАНКАР») до Південно-Східного міжрегіонального управління Державної служби з питань праці (далі Південно-Східного МУ Держпраці), в якій позивач просить:
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 24.11.2025 р. відкрито провадження в адміністративній справі, справу призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи.
Вивчивши та дослідивши всі матеріали справи та надані докази, а також проаналізувавши зміст норм матеріального права, що регулюють спірні правовідносини, з`ясувавши всі обставини справи, оцінивши докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, суд дійшов наступних висновків.
В ході проведення перевірки виявлено та зафіксовано в Акті перевірки від 18.06.2025 року порушення ТОВ «СТО БАЛКАНКАР» вимог п. 1.7.1, п. 1.7.3 додатку 1 до Технічного регламенту № 62, п. 7, 24 Технічного регламенту №62, а саме на навантажувачі JAC CPQYD35 с/н 241095598, електричному візку LF SL15L3 с/н 8024100D4458, електричному візку CLARK LWiol5 с/н LWL15-1011-8319CH:
1. Відсутня інформація, що має бути вказана на машині українською мовою, а саме: Найменування та місцезнаходження виробника та в разі необхідності його уповноваженого представника; Найменування машини; Позначення серії або типу; Серійний номер (за наявності); Рік вироблення, тобто рік, у якому виробничий процес завершено;
2. Не нанесено знак відповідності технічним регламентам до введення машини в обіг.
На виконання рішень відповідача, ТОВ «СТО БАЛКАНКАР» поновив наліпки з інформацією на вказаній відповідачем техніці та направив відповідні Повідомлення про виконання рішення про вжиття обмежувальних (корегувальних заходів) вих.№588/юр від 24.06.2025 року, вих.№589/юр від 24.06.2025 року, вих.№590/юр від 24.06.2025 року, вих.№591/юр від 25.06.2025 року, вих.№592/юр від 25.06.2025 року, вих.№593/юр від 25.06.2025 року, вих.№594/юр від 25.06.2025 року, вих.№595/юр від 25.06.2025 року, вих.№596/юр від 25.06.2025 року, які були отримані відповідачем 26.06.2025 року.
- декларації відповідності на продукцію визначену в Технічному регламенті;
- супровідної документації, що додається до відповідної продукції (включаючи інструкцію щодо користування продукцією);
- загального опису продукції, а також повний склад технічної документації на відповідну продукцію, передбачений технічним регламентом;
- документів, що дають змогу відстежити походження відповідної продукції та її подальший обіг (товарно-супровідна документація або договори);
- інформації про кількість завезеної продукції та введення її в обіг на території України, а саме: навантажувач JAC CPQYD35, електричний візок LF SL15L3, електричний візок CLARK LWiol5;
- залишки продукції представленої контрагентам (із зазначенням повної назви та місця знаходження контрагента);
- реєстраційних документів на TOB «СТО БАЛКАНКАР» та документів, що засвідчують особу, а в разі залучення представника - документ, що посвідчує уповноважену особа та її повноваження.
14.07.2025 року TOB «СТО БАЛКАНКАР» надав відповідачу повідомлення від 11.07.2025 року вих. №598/юр про виконання вимоги від 03.07.2025 року, в якому повідомив, що не погоджується із такою вимогою, але надає повторно затребувані відповідачем документи, які вже надавались під час проведення планової перевірки.
В ході проведення перевірки виявлено та зафіксовано в Акті перевірки від 18.07.2025 року порушення ТОВ «СТО БАЛКАНКАР» вимог п.1 ч.1 ст.25 Закону України «Про державний ринковий нагляд і контроль нехарчової продукції»; п. 1.7.1, п. 1.7.3 додатку 1 до Технічного регламенту безпеки машин, затвердженого постановою Кабміну від 30.01.2013 р. № 62; п.7, абз.2, п.25 Технічного регламенту безпеки машин, затвердженого постановою Кабміну Міністрів України від 30.01.2013 р. №62, а саме на навантажувачі JAC CPQYD35 с/н 241095598, електричному візку LF SL15L3 с/н 8024100D4458, електричному візку CLARK LWiol5 с/н LWL15-1011-8319CH:
1. Відсутня інформація, що має бути вказана на машині українською мовою, а саме при введенні в обіг як особа, що є уповноваженим представником виробника та імпортером: Найменування та місцезнаходження виробника та в разі необхідності його уповноваженого представника; Найменування машини; Позначення серії та типу; Серійний номер (за наявності); Рік вироблення, тобто рік, у якому виробничий процес завершено;
2. Не нанесено знак відповідності технічним регламентам до введення машин в обіг особою, що є уповноваженим представником виробника та імпортера.
Так, в Акті перевірки від 18.07.2025 року зазначено, що відповідно до наданої інформації по вимозі, ТОВ "СТО Балканкар" ввело в обіг 70 одиниць Електронний візок LF SL15L3 (ввізна митна декларація Вн.№6259 від 17.02.2025 року), 6 одиниць Електронний візок CLARK LWiol5 (ввізна митна декларація Вн.№5068 від 26.12.2023 року), 1 одиниця навантажувач JAC CPQYD35 (ввізна митна декларація Вн.№6420 від 01.04.2025 року).
Надаючи правову оцінку відносинам, що виникли між сторонами, суд виходить з наступного.
Згідно з частиною 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Закон України «Про державний ринковий нагляд і контроль нехарчової продукції» №2735-VI від 02.12.2010 року (далі Закон України №2735) встановлює правові та організаційні засади здійснення державного ринкового нагляду і контролю нехарчової продукції.
Відповідно до ч.1 ст.1 Закону України №2735 орган державного ринкового нагляду - центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері державного ринкового нагляду у межах сфери своєї відповідальності, державний колегіальний орган, що визначається відповідно до цього Закону (далі - орган ринкового нагляду).
У разі якщо орган ринкового нагляду здійснює визначені цим Законом та Законом України "Про загальну безпечність нехарчової продукції" повноваження також через свої територіальні органи, термін "орган ринкового нагляду" позначає також його територіальні органи.
Державний ринковий нагляд (далі - ринковий нагляд) - діяльність органів ринкового нагляду з метою забезпечення відповідності продукції встановленим вимогам, а також забезпечення відсутності загроз суспільним інтересам;
Сфера відповідальності органу ринкового нагляду - перелік видів продукції, затверджений відповідно до цього Закону Кабінетом Міністрів України, щодо яких відповідний орган ринкового нагляду здійснює ринковий нагляд.
Згідно з ч.1 ст.3 Закону України №2735 законодавство України про державний ринковий нагляд і контроль продукції складається з цього Закону, Закону України "Про загальну безпечність нехарчової продукції", інших нормативно-правових актів, що регулюють відносини в цій сфері, у тому числі технічних регламентів.
Частиною 3 статті 23 Закону України №2735 передбачено, що органи ринкового нагляду проводять планові та позапланові перевірки характеристик продукції. Планові перевірки характеристик продукції проводяться у розповсюджувачів цієї продукції, а позапланові - у розповсюджувачів та виробників такої продукції.
Відповідно до ч.1 ст.23 Закону України №2735 під час проведення перевірок характеристик продукції проводиться перевірка документів, у разі необхідності - обстеження зразків продукції, за результатами яких приймається рішення про відбір та експертизу (випробування) зразків продукції, про що зазначається в акті, підготовленому відповідно до вимог статті 23-1 цього Закону.
Водночас, за приписами ч.2 ст.23 Закону України №2735 при проведенні перевірок характеристик продукції органи ринкового нагляду враховують ступінь ризику, який може становити відповідна продукція, а також відомості, що містяться у зверненнях споживачів (користувачів) про захист їх права на безпечність продукції, та іншу інформацію щодо продукції.
Відповідно до п.1 ч.1 ст.24 Закону України №2735 органи ринкового нагляду проводять перевірки характеристик продукції у її розповсюджувачів: планові - згідно із секторальними планами ринкового нагляду.
Згідно з п.1 ч.1 ст.25 Закону України №2735 органи ринкового нагляду проводять перевірки характеристик продукції у її виробників, якщо за результатами перевірки характеристик продукції у її розповсюджувача є документально підтверджені підстави вважати, що продукція є небезпечною, становить ризик та/або не відповідає встановленим вимогам внаслідок дій чи бездіяльності виробника такої продукції за умови повідомлення виробника про такі підстави на початку перевірки.
Відповідно до ч.2 ст.25 Закону України №2735 під час проведення перевірки характеристик продукції у її виробників:
1) на початковому етапі перевірки об`єктами перевірки є:
а) наявність знака відповідності технічним регламентам, якщо його нанесення передбачено технічним регламентом на відповідний вид продукції, та додержання вимог щодо форми, опису, правил та умов нанесення знака відповідності технічним регламентам, а також правил його застосування;
б) наявність супровідної документації, що має додаватися до відповідної продукції (зокрема інструкції щодо користування продукцією), етикетки, маркування, інших позначок, якщо це встановлено технічними регламентами, та їх відповідність встановленим вимогам;
в) наявність декларації про відповідність, якщо її складення передбачено технічним регламентом на відповідний вид продукції, а також відповідність такої декларації встановленим вимогам;
г) загальний опис продукції;
2) на наступних етапах перевірки можуть бути проведені:
а) обстеження зразків відповідної продукції;
б) у разі якщо є підстави вважати, що продукція є небезпечною, становить ризик та/або не відповідає встановленим вимогам:
перевірка повного складу технічної документації на відповідну продукцію, передбаченого технічним регламентом;
перевірка документів щодо системи якості чи системи управління якістю, якщо їх надання передбачено технічним регламентом на відповідний вид продукції.
Згідно з пунктом 7 Технічного регламенту безпеки машин, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 30.01.2013 р. №62, в редакції постанови КМУ від 19.08.2023 року №880 (далі - Технічний регламент), до введення машини в обіг та/або в експлуатацію виробник або його уповноважений представник повинен забезпечити її відповідність суттєвим вимогам щодо безпеки та охорони здоров`я, зазначеним у додатку 1.
Відповідно до п. 1.7.1 додатку 1 до Технічного регламенту, інформація чи застереження на машинах повинні надаватися переважно у формі символів і піктограм, що легко розуміються. Будь-яка письмова або усна інформація чи застереження повинні бути складені українською мовою.
Згідно з п. 1.7.3 додатку 1 до Технічного регламенту усі машини повинні мати видиме, розбірливе та незмивне маркування, яке містить такі мінімальні дані:
найменування та місцезнаходження виробника та в разі необхідності його уповноваженого представника;
найменування машини;
маркування знаком відповідності технічним регламентам згідно з пунктом 24 Технічного регламенту безпеки машин;
позначення серії або типу;
серійний номер (за наявності);
рік вироблення, тобто рік, у якому виробничий процес завершено.
Заборонено під час маркування знаком відповідності технічним регламентам зазначати більш ранню чи пізню дату на машині.
Крім того, якщо машина розроблена для застосування у потенційно вибухонебезпечному середовищі, на ній повинне бути нанесене відповідне маркування.
На машині також повинна бути нанесена повна інформація про її тип, суттєва для безпечного застосування машини. Така інформація наведена у пункті 1.7.1 цього додатка.
Якщо під час експлуатації машини її частину необхідно переміщувати за допомогою підіймального обладнання, дані про масу та місце стропування цієї частини повинні бути позначені чітко, незмивно та бути легко зрозумілими.
Частиною 1 статті 29 Закону України №2735 визначено, у разі якщо органом ринкового нагляду встановлено, що продукція не відповідає встановленим вимогам (крім випадків, передбачених статтею 28 цього Закону, та формальної невідповідності), орган ринкового нагляду невідкладно вимагає від відповідного суб`єкта господарювання вжити протягом визначеного строку заходів щодо приведення такої продукції у відповідність із встановленими вимогами.
Відповідно до ч.3 статті 29 Закону України №2735 орган ринкового нагляду невідкладно вимагає від відповідного суб`єкта господарювання вжити протягом визначеного строку заходів щодо усунення формальної невідповідності, якщо цей орган встановить будь-яку таку невідповідність:
знак відповідності технічним регламентам було нанесено з порушенням вимог, визначених у відповідному технічному регламенті;
не було нанесено знак відповідності технічним регламентам, якщо його нанесення передбачено відповідним технічним регламентом;
не було складено декларацію про відповідність або декларація про відповідність (її копія чи спрощена декларація про відповідність) не супроводжує продукцію, якщо це передбачено відповідним технічним регламентом;
декларацію про відповідність було складено з порушенням вимог;
органу ринкового нагляду не надано доступу до технічної документації або вона є неповною;
вчинено інші порушення встановлених вимог, визначені у відповідному технічному регламенті як формальна невідповідність.
Перелік порушень встановлених вимог, які вважаються формальною невідповідністю, уточнюється у відповідних технічних регламентах.
Відповідальність суб`єктів господарювання за невиконання рішення про вжиття обмежувальних (корегувальних) заходів врегульована положеннями пунктів 1-4 частини 4 статті 44 Закону України №2735, якими передбачено, що до суб`єкта господарювання застосовуються адміністративно-господарські санкції у вигляді штрафу в разі:
1) невиконання рішення про вжиття обмежувальних (корегувальних) заходів, визначених частиною першою статті 28 цього Закону, - у розмірі десяти тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян для осіб, які ввели продукцію в обіг або відповідно до цього Закону вважаються такими, що ввели продукцію в обіг, та у розмірі семи тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян для розповсюджувачів;
2) невиконання рішення про вжиття обмежувальних (корегувальних) заходів, визначених статтею 29 цього Закону, крім усунення формальної невідповідності, передбаченої частиною третьою статті 29 цього Закону, - у розмірі шести тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян для осіб, які ввели продукцію в обіг або відповідно до цього Закону вважаються такими, що ввели продукцію в обіг, у розмірі чотирьох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян для розповсюджувачів (крім юридичних та фізичних осіб - підприємців, які обрали спрощену систему оподаткування) та у розмірі двох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян для розповсюджувачів - юридичних та фізичних осіб - підприємців, які обрали спрощену систему оподаткування;
3) невиконання рішення про вжиття обмежувальних (корегувальних) заходів щодо усунення формальної невідповідності, визначених частиною третьою статті 29 цього Закону, - у розмірі трьох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян для осіб, які ввели продукцію в обіг або відповідно до цього Закону вважаються такими, що ввели продукцію в обіг, у розмірі двох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян для розповсюджувачів (крім юридичних та фізичних осіб - підприємців, які обрали спрощену систему оподаткування) та у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян для розповсюджувачів - юридичних та фізичних осіб - підприємців, які обрали спрощену систему оподаткування;
4) невиконання рішення про вжиття обмежувальних (корегувальних) заходів, визначених частинами першою та другою статті 29-1 цього Закону, - у розмірі двох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.
Позивач у позовній заяві зазначає про відсутність у відповідача правових підстав для проведення планової та позапланової перевірки, оскільки перевіряєма продукція, а саме електричні візки марок LF та CLARK - не включені до Секторального плану державного ринкового нагляду на 2025 рік, затвердженого Головою Державної служби з питань праці 29.11.2024 року.
З наведеними твердженнями позивача суд не погоджується, з огляду на наступне.
Відповідно до підпункту 3 пункту 1 Секторального плану державного ринкового нагляду на 2025 рік, затвердженого головою Держпраці 29.11.2024 року, одним з видів, категорій та/або груп продукції, що підлягає здійсненню ринкового нагляду є підіймальні машини, підіймальне обладнання, на які розповсюджується дія постанови КМУ від 30.01.2013 року №62 "Про затвердження Технічного регламенту безпеки машин".
Відповідно до п.1 загальної частини Технічного регламенту безпеки машин, затвердженого постановою від 30.01.2013 року №62, в редакції постанови КМУ від 19.08.2023 року №880, цей Технічний регламент установлює вимоги до машин щодо захисту життя або здоров`я людини, захисту тварин або рослин, а також майна та охорони навколишнього природного середовища, процедури оцінки відповідності машин та вимоги до їх обігу на ринку України та/або введення в експлуатацію.
Технічний регламент розроблено на основі Директиви 2006/42/ЄС Європейського Парламенту та Ради від 17 травня 2006 р. щодо машин та внесення змін до Директиви 95/16/ЄС.
Дія цього Технічного регламенту поширюється на таку продукцію: машини; змінне обладнання; пристрої безпеки; підіймальне приладдя; ланцюги, канати та текстильні стрічки; знімні механічні пристрої трансмісії; частково завершені машини.
Водночас, пунктом 2 загальної частини Технічного регламенту, визначено продукцію на яку дія цього Технічного регламенту не поширюється і такого обладнання як електричні візки марок LF та CLARK чи візки з функцією розвантаження, завантаження, транспортування та укладання різних вантажів на відкритих майданчиках, у виробничих і складських приміщеннях, зазначеним пунктом не передбачено.
З наданих позивачем Декларацій відповідності Технічному регламенту безпеки машин перевіряємої продукції, а саме: електричних візків марок LF та CLARK, судом встановлено, що позивач у деклараціях зазначає про відповідність такої продукції постанові КМУ від 30.01.2013 року №62 "Про затвердження Технічного регламенту безпеки машин". Водночас позивач у деклараціях зазначає, що код УКТЗЕД по зазначеній продукції відносить до групи 8427: Автонавантажувачі з вилковим захватом; інші навантажувачі та візки, оснащені підіймальним чи вантажно-розвантажувальним обладнанням, та зазначає, що ці візки з функцією розвантаження, завантаження, транспортування та укладання різних вантажів на відкритих майданчиках, у виробничих і складських приміщеннях.
Отже, з огляду на зазначену у Деклараціях відповідності Технічному регламенту безпеки машин інформацію щодо електричних візків марок LF та CLARK, позивачем фактично підтверджено віднесення такої продукції до підіймальних машин (підіймального обладнання), на які розповсюджується дія постанови КМУ від 30.01.2013 року №62 "Про затвердження Технічного регламенту безпеки машин".
Оскільки позивач самостійно визнає у деклараціях відповідності Технічному регламенту безпеки машин, що його продукція відповідає постанові КМУ від 30.01.2013 року №62 "Про затвердження Технічного регламенту безпеки машин", тобто ним не заперечується, а навпаки визнається факт того, що дія постанови КМУ від 30.01.2013 року №62 "Про затвердження Технічного регламенту безпеки машин" розповсюджується і на перевіряєму продукцію, враховуючи код УКТЗЕД продукції та її функціональне призначення, суд дійшов висновку, що така продукція фактично була включена до Секторального плану державного ринкового нагляду на 2025 рік, незважаючи на відсутність у Секторальному плані детального опису кожного товару із зазначенням марки, моделі тощо.
З огляду на вищевикладені обставини та норми права суд дійшов висновку, що перевіряєма продукція позивача, а саме: електричні візки марок LF та CLARK, була фактично включена до Секторального плану державного ринкового нагляду на 2025 рік, що спростовує доводи позивача про відсутність правових підстав для проведення планової та позапланової перевірок, оскільки перевіряєма продукція, на думку позивача, не включена до Секторального плану державного ринкового нагляду на 2025 рік.
Щодо суті виявлених відповідачем порушень та підстав для прийняття спірних рішень про застосування штрафних санкцій, суд зазначає наступне.
Штраф було застосовано на підставі п.2 ч.4 ст.44 Закону України №2735, якою визначено, що до суб`єкта господарювання застосовуються адміністративно-господарські санкції у вигляді штрафу в разі невиконання рішення про вжиття обмежувальних (корегувальних) заходів, визначених статтею 29 цього Закону, крім усунення формальної невідповідності, передбаченої частиною третьою статті 29 цього Закону, - у розмірі шести тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян для осіб, які ввели продукцію в обіг або відповідно до цього Закону вважаються такими, що ввели продукцію в обіг.
При цьому, у рішеннях відсутня інформація, що виявлені порушення впливають безпосередньо на безпеку людей чи навколишнього середовища, а відповідачем не доведено, що відсутність інформації, що має бути вказана на машині українською мовою створює серйозні ризики.
знак відповідності технічним регламентам було нанесено з порушенням вимог, визначених у відповідному технічному регламенті;
не було нанесено знак відповідності технічним регламентам, якщо його нанесення передбачено відповідним технічним регламентом;
не було складено декларацію про відповідність або декларація про відповідність (її копія чи спрощена декларація про відповідність) не супроводжує продукцію, якщо це передбачено відповідним технічним регламентом;
декларацію про відповідність було складено з порушенням вимог;
органу ринкового нагляду не надано доступу до технічної документації або вона є неповною;
вчинено інші порушення встановлених вимог, визначені у відповідному технічному регламенті як формальна невідповідність.
Перелік порушень встановлених вимог, які вважаються формальною невідповідністю, уточнюється у відповідних технічних регламентах.
Отже, застосування до позивача штрафу за невиконання рішення про усунення формальних невідповідностей, передбачених ч.3 статті 29 цього Закону, на підставі п.2 ч.4 ст.44 Закону України №2735 є неправомірним, оскільки на підставі цієї норми до суб`єкта господарювання застосовуються адміністративно-господарські санкції у вигляді штрафу в разі невиконання рішення про вжиття обмежувальних (корегувальних) заходів, визначених статтею 29 цього Закону, крім усунення формальної невідповідності, передбаченої частиною третьою статті 29 цього Закону.
Таким чином, винятком у застосуванні штрафу на підставі п.2 ч.4 ст.44 Закону України №2735 є невиконання рішення про вжиття обмежувальних (корегувальних) заходів щодо усунення формальної невідповідності, передбаченої частиною третьою статті 29 цього Закону, розмір штрафу за яке визначено п.3 ч.4 ст.44 Закону України №2735 та є значно меншим.
Окрім того, вирішуючи спір по суті, суд бере до уваги доводи позивача про недоведеність висновків відповідача про порушення ТОВ «СТО БАЛКАНКАР» вимог п. 1.7.1, п. 1.7.3 додатку 1 до Технічного регламенту безпеки машин, затвердженого постановою Кабміну Міністрів України від 30.01.2013 р. № 62; п.7 Технічного регламенту безпеки машин, затвердженого постановою Кабміну Міністрів України від 30.01.2013 р. №62 щодо 70 одиниць електричного візка LF SL15L3 та 6 одиниць електричного візка CLARK LWiol5, з огляду на наступне.
В ході проведення перевірки виявлено та зафіксовано в Акті перевірки від 18.07.2025 року порушення ТОВ «СТО БАЛКАНКАР» вимог п.1 ч.1 ст.25 Закону України «Про державний ринковий нагляд і контроль нехарчової продукції»; п. 1.7.1, п. 1.7.3 додатку 1 до Технічного регламенту безпеки машин, затвердженого постановою Кабміну від 30.01.2013 р. № 62; п.7, абз.2, п.25 Технічного регламенту безпеки машин, затвердженого постановою Кабміну Міністрів України, а саме на навантажувачі JAC CPQYD35 с/н 241095598, електричному візку LF SL15L3 с/н 8024100D4458, електричному візку CLARK LWiol5 с/н LWL15-1011-8319CH:
1. Відсутня інформація, що має бути вказана на машині українською мовою, а саме при введенні в обіг як особа, що є уповноваженим представником виробника та імпортером: Найменування та місцезнаходження виробника та в разі необхідності його уповноваженого представника; Найменування машини; Позначення серії та типу; Серійний номер (за наявності); Рік вироблення, тобто рік, у якому виробничий процес завершено;
2. Не нанесено знак відповідності технічним регламентам до введення машин в обіг особою, що є уповноваженим представником виробника та імпортера.
Проте, аналогічні висновки вже були викладені відповідачем в Акті перевірки від 18.06.2025 року, в якому зазначалось про порушення ТОВ «СТО БАЛКАНКАР» вимог п. 1.7.1, п. 1.7.3 додатку 1 до Технічного регламенту № 62, п. 7, 24 Технічного регламенту №62, а саме на навантажувачі JAC CPQYD35 с/н 241095598, електричному візку LF SL15L3 с/н 8024100D4458, електричному візку CLARK LWiol5 с/н LWL15-1011-8319CH:
1. Відсутня інформація, що має бути вказана на машині українською мовою, а саме: Найменування та місцезнаходження виробника та в разі необхідності його уповноваженого представника; Найменування машини; Позначення серії або типу; Серійний номер (за наявності); Рік вироблення, тобто рік, у якому виробничий процес завершено;
2. Не нанесено знак відповідності технічним регламентам до введення машини в обіг.
Суд наголошує на тому, що саме акт перевірки є носієм доказової інформації про виявлені контролюючим органом порушення вимог законодавства, на підставі якого приймається відповідне рішення контролюючого органу.
Водночас, в Акті перевірки від 18.07.2025 року відповідач зазначає про введення ТОВ "СТО Балканкар" в обіг 70 одиниць Електронний візок LF SL15L3 (ввізна митна декларація Вн.№6259 від 17.02.2025 року), 6 одиниць Електронний візок CLARK LWiol5 (ввізна митна декларація Вн.№5068 від 26.12.2023 року), 1 одиниця навантажувач JAC CPQYD35 (ввізна митна декларація Вн.№6420 від 01.04.2025 року), проте порушення вимог п.1 ч.1 ст.25 Закону України «Про державний ринковий нагляд і контроль нехарчової продукції»; п. 1.7.1, п. 1.7.3 додатку 1 до Технічного регламенту безпеки машин, затвердженого постановою Кабміну від 30.01.2013 р. № 62; п.7, абз.2, п.25 Технічного регламенту безпеки машин, затвердженого постановою Кабміну Міністрів України, встановлено щодо однієї одиниці кожного товару.
Отже, Акт перевірки від 18.07.2025 року, як носій доказової інформації, не містить інформації про порушення позивачем вимог чинного законодавства стосовно усієї партії електричних візків LF SL15L3 у кількості 70 одиниць (згідно ввізної декларації вн №6259 від 17.02.2025 року) та усієї партії електричних візків CLARK LWiol5 у кількості 6 одиниць (згідно ввізної декларації вн №5068 від 26.12.2023 року).
Вирішуючи даний спір суд вважає за необхідне зазначити, що у справі «Рисовський проти України» Європейський суд з прав людини підкреслив особливу важливість принципу «належного урядування». Він передбачає, що у разі, коли йдеться про питання загального інтересу, зокрема, якщо справа впливає на такі основоположні права людини, як майнові права, державні органи повинні діяти вчасно та в належний і якомога послідовніший спосіб. Зокрема, на державні органи покладено обов`язок запровадити внутрішні процедури, які посилять прозорість і ясність їхніх дій, мінімізують ризик помилок і сприятимуть юридичній визначеності у цивільних правовідносинах, які зачіпають майнові інтереси.
Принцип «належного урядування» не повинен перешкоджати державним органам виправляти випадкові помилки, навіть ті, причиною яких є їхня власна недбалість.
Будь-яка інша позиція була б рівнозначною санкціонуванню неналежного розподілу обмежених державних ресурсів, що саме по собі суперечило б загальним інтересам. З іншого боку, потреба виправити минулу «помилку» не повинна непропорційним чином втручатися в нове право, набуте особою, яка покладалася на легітимність добросовісних дій державного органу.
Державні органи, які не впроваджують або не дотримуються своїх власних процедур, не повинні мати можливість отримувати вигоду від своїх протиправних дій або уникати виконання своїх обов`язків. Ризик будь-якої помилки державного органу повинен покладатися на саму державу, а помилки не можуть виправлятися за рахунок осіб, яких вони стосуються.
Інші доводи учасників справи не є юридично значимими та не впливають на висновки суду.
Відповідно до ч.2 ст.2 Кодексу адміністративного судочинства України(далі-КАС України), у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень, адміністративні суди перевіряють: чи прийняті (вчинені) вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноважень з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії): безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.
Частиною 1 статті 6 КАС України визначено, що суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого зокрема людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.
Згідно з ч. 1ст. 9 КАС України, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.
У відповідності до ч. 1 і ч. 2 ст. 73 КАС України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмету доказування.
Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.
Частиною 1 статті 77 КАС України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
Відповідно до ч. 2 ст. 77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
За наведених обставин та беручи до уваги норми чинного законодавства, якими врегульовані спірні відносини, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог в повному обсязі.
Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, суд зазначає наступне.
Відповідно до ч.1 ст.139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
Керуючись статтями 2, 9, 72, 77, 139, 241, 243-246, 257, 258, 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
Звернути увагу учасників справи, що відповідно до частини 7 статті 18 Кодексу адміністративного судочинства України особам, які зареєстрували офіційні електронні адреси в Єдиній судовій інформаційно-телекомунікаційній системі, суд вручає будь-які документи у справах, в яких такі особи беруть участь, виключно в електронній формі шляхом їх направлення на офіційні електронні адреси таких осіб, що не позбавляє їх права отримати копію судового рішення у паперовій формі за окремою заявою.
Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог ст. 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в порядку та строки, передбачені ст.ст.295,297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Повний текст рішення складено та підписано 26.01.2026 року.

Суддя О.М. Неклеса