Справа № 140/13224/25
Суддя: Смокович Віра Іванівна
Дата ухвалення: 2026-01-23 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОЛИНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 січня 2026 року ЛуцькСправа № 140/13224/25

Волинський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого - судді Смокович В.І., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області, треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача, Головне управління Пенсійного фонду України у Волинській області, Управління соціального захисту населення Камінь-Каширської районної державної адміністрації про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

Представник позивача, адвокат Хомич Роман Володимирович, в інтересах ОСОБА_1 (далі ОСОБА_1 , позивач) звернувся до суду із позовом до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області (далі ГУ ПФУ у Львівській області), треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача, Головне управління Пенсійного фонду України у Волинській області (далі ГУ ПФУ у Волинській області), Управління соціального захисту населення Камінь-Каширської районної державної адміністрації (далі Управління соцзахисту) про визнання протиправним та скасування рішення ГУ ПФУ у Львівській області №74 від 20.09.2025 про відмову в призначенні пенсії по інвалідності; зобов`язати ГУ ПФУ у Львівській області зарахувати ОСОБА_1 до страхового стажу період догляду за батьком ( ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1 ), як особою з інвалідністю І групи з 12.02.2003 по 30.04.2008, та призначити пенсію по інвалідності відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» з 12.09.2025.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що ОСОБА_1 з метою призначення пенсії по інвалідності з відповідно до положень Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» 12.09.2025 звернувся до ГУ ПФУ у Волинській області із заявою та визначеним, необхідним пакетом документів. Зокрема, додавши до заяви документи, які підтверджують/засвідчують наявність необхідного страхового стажу (більше 11 років).

За принципом екстериторіальності, вказану заяву розглянуто ГУ ПФУ у Львівській області та прийнято рішення №74 від 20.09.2025 про відмову в призначенні пенсії по інвалідності, у зв`язку з відсутність необхідного страхового стажу.

Водночас, за наданими документами, страховий стаж позивача ОСОБА_1 становить 9 років 7 місяців та 22 дні.

До рішення додано розрахунок страхового стажу ОСОБА_1 у вигляді інформаційної довідки, за змістом якої вбачається, що пенсійним органом враховано період навчання (з 01.09.1994 по 31.05.1998), військової служби (з 01.06.1998 по 04.11.1999), догляду за пенсіонером (з 15.10.2008 по 31.01.2013), а також інші два невизначені періоди.

Поряд з цим, пенсійним органом не враховано позивачу період страхового стажу з догляду за батьком ( ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1 ), як особою з інвалідністю І групи з 12.02.2003 по 30.04.2008, а тому просить адміністративний позов задовольнити (арк. спр. 1-5).

Ухвалою судді Волинського окружного адміністративного суду від 25.11.2025 прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі та вирішено розгляд справи здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) відповідно до частини п`ятої, сьомої статті 262 КАС України (арк. спр. 34).

На адресу суду 08.12.2025 надійшли пояснення від Управління соцзахисту від 08.12.2025 №2768/10-14/2-25, у яких зазначається, що згідно архівних даних комплексу АСОПД позивачу було призначена компенсаційна виплата за особою з інвалідністю І групи з 12.02.2003 по 30.04.2008.

ОСОБА_1 звернувся до управління з реєстром зарахування осіб Державного реєстру державного соціального страхування (Форма ОК-5) про не зарахування страхового стажу за період з 01.01.2005 по 30.04.2008.

Управлінням соцзахисту 14.10.2025 зроблено запит на проведення перевірки достовірності подачі індивідуальних відомостей до Державного реєстру ГУ ПФУ у Волинській області у зв`язку з тим, що індивідуальні відомості подавались без зазначення номера облікової картки застрахованої особи.

ГУ ПФУ у Волинській області 28.11.2025 проведено плановий (позаплановий) захід державного нагляду (контролю) щодо дотримання суб`єктом господарювання вимог законодавства у сфері загальнообов`язкового державного пенсійного страхування за результатами якого складено акт. Відповідно до припису про усунення суб`єктом господарювання порушень вимог законодавства ОСОБА_1 будуть внесені відповідні зміни (арк. спр. 39).

Представник ГУ ПФУ у Львівській області у відзиві на позову заяву від 10.12.2025 заперечила проти задоволення позовних вимог та зазначила, що законодавством чітко передбачено порядок підтвердження трудового стажу на підставі трудової книжки та підтвердження стажу на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

Порядок призначення пенсій по інвалідності врегульовано статтею 32 Закону № 1058. Відповідно до статті 32 Закону №1058-ІV особи, яким установлено інвалідність мають право на пенсію по інвалідності залежно від групи інвалідності та за наявності страхового стажу на час настання інвалідності або на день звернення за пенсією від 46 років до досягнення особою 48 років включно 11 років.

Результати розгляду документів, доданих до заяви за доданими документами до страхового стажу зараховано всі періоди роботи, який становить 09 років 07 місяців 22 дні.

За таких обставин відмовлено ОСОБА_1 у призначенні пенсії по інвалідності, оскільки відсутній необхідний страховий стаж (арк. спр. 42-44).

ГУ ПФУ у Волинській області у своїх поясненнях зазначає, що пенсійний орган діяв в порядку передбаченому законодавством, обґрунтовано, а тому підстави для задоволення позовної вимоги позивача відсутні (арк. спр. 50-52).

Інших заяв по суті справи, передбачених КАС України до суду не надходило.

Суд, перевіривши доводи позивача у заяві по суті справи, дослідивши письмові докази на предмет належності, допустимості, достовірності кожного доказу окремо, а також достатності і взаємозв`язку доказів у їхній сукупності, встановив такі обставини.

ОСОБА_1 12.09.2025 звернувсь до ГУ ПФУ у Волинській області із заявою про призначення пенсії по інвалідності.

Пунктом 4.2 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону, затвердженим постановою правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 № 22-1 (далі - Порядок №22-1) визначено, що заява на призначення/перерахунок пенсії подається заявником до територіального органу Пенсійного фонду України через структурний підрозділ, який здійснює прийом та обслуговування осіб (сервісний центр).

Після реєстрації заяви та сканування документів засобами програмного забезпечення за принципом екстериторіальності визначається структурний підрозділ органу, що призначає пенсію, та відповідно до пункту 4.3. Порядку №22-1 рішення за результатами розгляду заяви та поданих документів приймається не пізніше 10 днів після надходження заяви.

Відповідно до пункту 4.2 Порядку розгляд документів, наданих позивачем, провадився за принципом «екстериторіальності» ГУ ПФУ у Львівській області, яким рішенням від 20.09.2025 №74 відмовлено у її призначенні (арк. спр. 16).

Зазначене рішення мотивовано тим, що за результатами розгляду документів, доданих до заяви, визначено наявність у заявника 09 років 07 місяців 22 дні страхового стажу.

За доданими документами до страхового стажу зараховано всі періоди роботи, однак необхідний страховий стаж згідно частини першої статті 32 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 №1058-ІV для призначення пенсії по інвалідності для осіб з інвалідність ІІ та ІІІ групи від 46 років до досягнення особою 48 років включно становить 11 років.

Відтак, позивачу відмовлено у призначенні пенсії у зв`язку з відсутністю необхідного страхового стажу (арк. спр. 16).

Уважаючи таке рішення відповідача щодо відмови у призначенні пенсії по інвалідності протиправним, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Відповідно до статті 19 Конституції України правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел, визначаються Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» № 1058-IV від 09.07.2003 (далі - Закон № 1058-IV).

Відповідно до частини першої статті 24 Закону № 1058-IV страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.

Страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом (частина друга статті 24 Закону № 1058-IV).

Судом встановлено, що на момент звернення позивач досяг 46-річного віку та відповідно до витягу з рішення експертної команди з оцінювання повсякденного функціонування особи від 28.08.2025 №99/25/1435/Р ОСОБА_1 з 21.07.2025 встановлено третю (ІІІ) групу інвалідності (арк. спр. 13-14).

Відповідно до частини першої статті 32 Закону № 1058-IV особи, яким установлено інвалідність, мають право на пенсію по інвалідності, залежно від групи інвалідності, за наявності такого страхового стажу на час настання інвалідності або на день звернення за пенсією: для осіб з інвалідністю II та III груп: від 46 років до досягнення особою 48 років включно - 11 років.

Суд встановив, що спірним у цій справі є питання можливості зарахування до страхового стажу позивача періоду догляду за особою з інвалідністю І групи з 12.02.2003 по 30.04.2008.

Згідно з пунктом 9 статті 11 Закону №1058-IV загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню підлягають один із непрацюючих працездатних батьків, усиновителів, опікун, піклувальник, один із прийомних батьків, батьків-вихователів, які фактично здійснюють догляд за дитиною з інвалідністю, дитиною, хворою на тяжке перинатальне ураження нервової системи, тяжку вроджену ваду розвитку, рідкісне орфанне захворювання, онкологічне, онкогематологічне захворювання, дитячий церебральний параліч, тяжкий психічний розлад, цукровий діабет I типу (інсулінозалежний), гостре або хронічне захворювання нирок IV ступеня, за дитиною, яка отримала тяжку травму, потребує трансплантації органа, потребує паліативної допомоги, якій не встановлено інвалідність, а також непрацюючі працездатні особи, які здійснюють догляд за особою з інвалідністю I групи або за особою, яка досягла пенсійного віку, встановленого статтею 26 цього Закону, та за висновком закладу охорони здоров`я потребує постійного стороннього догляду, якщо такі непрацюючі працездатні особи отримують допомогу, надбавку або компенсацію відповідно до законодавства.

Відповідно до статті 66 Закону України «Про пенсійне забезпечення» від 05.11.1991 № 1788-XII (далі - Закон №1788-ХІІ) до заробітку для обчислення пенсії включаються всі види оплати праці (виплат, доходу ), на які відповідно до Закону України «Про збір на обов`язкове державне пенсійне страхування» нараховується збір на обов`язкове державне пенсійне страхування, в межах максимальної величини фактичних витрат на оплату праці найманих працівників, оподатковуваного доходу (прибутку), сукупного оподатковуваного доходу (граничної суми заробітної плати (доходу), з яких справляються страхові внески (збори) до соціальних фондів, що діяла на день одержання зазначеного заробітку (виплат, доходу).

Згідно із вимогами пункту «ж» частини 1 статті 3 Закону № 1788-XII право на трудову пенсію мають особи, які здійснюють догляд за інвалідом І групи або дитиною-інвалідом віком до 16 років, а також за пенсіонером, який за висновком медичного закладу потребує постійного стороннього догляду.

Документами, які підтверджують перебування на інвалідності, можуть бути виписка із акта огляду медико-соціальної експертної комісії, медичні висновки, пенсійне посвідчення, посвідчення одержувача допомоги або довідка органів соціального захисту населення або Пенсійного фонду України та інші документи.

Зі змісту статті 41 Закону №1058-IV слідує, що до заробітної плати (доходу) для обчислення пенсії враховуються, зокрема, суми виплат (доходу), отримуваних застрахованою особою після набрання чинності цим Законом, з яких згідно з цим Законом були фактично нараховані (обчислені) та сплачені страхові внески в межах встановленої законодавством максимальної величини заробітної плати (доходу), з якої сплачуються страхові внески, а після набрання чинності Законом України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування" - максимальної величини бази нарахування єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, визначеної відповідно до закону.

Відповідно до пункту 1 Порядку призначення і виплати компенсації фізичним особам, які надають соціальні послуги, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №558 від 29.04.2004 (втрата чинності від 25.09.2020, підстава постанова Кабінету Міністрів України №859 від 23.09.2020), непрацюючим фізичним особам, які постійно надають соціальні послуги громадянам похилого віку, інвалідам, дітям-інвалідам, хворим, які не здатні до самообслуговування і потребують постійної сторонньої допомоги (крім осіб, котрих обслуговують соціальні служби), призначається щомісячна компенсаційна виплата.

Постановою Кабінету Міністрів України №859 від 23.09.2020 "Деякі питання призначення і виплати компенсації фізичним особам, які надають соціальні послуги з догляду на непрофесійній основі" затверджено Порядок подання та оформлення документів, призначення і виплати компенсації фізичним особам, які надають соціальні послуги з догляду на непрофесійній основі (пункт 2). Установлено, що фізичним особам, які надають соціальні послуги, щомісячні компенсаційні виплати, призначені відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 29.04.2004 №558 "Про затвердження Порядку призначення і виплати компенсації фізичним особам, які надають соціальні послуги" (Офіційний вісник України, 2004 р., № 17, ст. 1188), проводяться до дати призначення таким фізичним особам іншої виплати на догляд, установленої законодавством, або до 31 грудня 2022 року (пункт 2).

Суд зазначає, що питання визначення осіб, які підлягають загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню, а також підстави і порядок нарахування та сплати єдиного внеску передбачені Законом №1058-IV, Порядком нарахування та сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування за деякі категорії застрахованих осіб, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 02.03.2011 №178, відповідно до яких визначальним у вирішенні питання права на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування є надання соціальних послуг хворій особі, яка не здатна до самообслуговування і потребує постійної сторонньої допомоги.

Як встановлено судом та підтверджено матеріалами справи, позивач перебував на обліку в управлінні соціального захисту населення Камінь-Кащирської райдержадміністрації як одержувач компенсації по догляду за інвалідом І групи ( ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1 ) з 12.02.2003 по 30.04.2008, що підтверджується довідкою Управління соціального захисту населення Камінь-Каширської районної державної адміністрації від 06.02.2013 №133 (арк. спр. 19).

Даний факт також підтверджується довідкою про отримання (неотримання) допомоги від 29.08.2025 №1461 (арк. спр. 20) та поясненнями Управління соцзахисту від 08.12.2025 №2768/01-14/2-25 (арк. спр. 39).

Окрім того судом встановлено, що Управління соцзахисту листом від 14.10.2025 №2437/01-14/2-25 просило ГУ ПФУ у Волинській області провести перевірку достовірності подачі індивідуальних відомостей до Державного реєстру загальнообов`язкового соціального страхування на застрахованих осіб, що здійснили догляд за особою, що досягла 80-річного віку, а саме ОСОБА_1 за період з 01.01.2005 по 30.04.2008 у зв`язку з тим, що індивідуальні відомості подавались без зазначення номера облікової картки застрахованої особи (арк. спр. 40).

З форми РС-право по пенсійній справі №74 видно, що період догляду за особою з інвалідністю І групи з 12.02.2003 по 30.04.2008 не було зараховано до страхового стажу позивача (арк. спр. 17).

За таких обставин суд зазначає, що отримання ОСОБА_1 допомоги по здійсненню догляду за особою з інвалідністю І групи свідчить про те, що він відноситься до категорії застрахованих осіб, на яких розповсюджується дія Закону № 1788-XII.

Таким чином, оскільки позивач отримував компенсацію як особа, що здійснювала догляд за особою з інвалідністю, то він належить до категорії застрахованих осіб, на яких розповсюджується дія Закону №1788-XII, та підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню, як особа яка надавала соціальні послуги.

При цьому, невиконання уповноваженим органом покладеного на нього обов`язку нарахувати та сплатити єдиний внесок або ж подання індивідуальних відомостей без зазначення номера облікової картки застрахованої особи не є підставою для не зарахування до страхового стажу періоду надання соціальних послуг хворій особі з інвалідністю, яка не здатна до самообслуговування і потребує постійної сторонньої допомоги.

Відсутність даних про сплату страхових внесків не може позбавляти особу права на зарахування стажу, що підтверджується правовими висновками Верховного Суду, викладеними у постановах від 17.07.2019 у справі № 144/669/17 та від 20.03.2019 у справі № 688/947/17.

За таких обставин, відповідач безпідставно не врахував до стажу роботи позивача період здійснення ним догляду на непрофесійній основі та отримання компенсації за надання соціальних послуг по догляду за особою з інвалідністю з 12.02.2003 по 30.04.2008, що складає 5 років 2 місяці 19 днів.

Суд також враховує, що під час звернення до ГУ ПФУ у Волинській області, із заявою про призначення пенсії по інвалідності, позивачем було долучено необхідні документи.

Відповідно до пункту 4 частини другої статті 245 КАС України у випадку, визначеному пунктом 4 частини другої цієї статті, суд може зобов`язати відповідача - суб`єкта владних повноважень прийняти рішення на користь позивача, якщо для його прийняття виконано всі умови, визначені законом, і прийняття такого рішення не передбачає права суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд.

Відтак, у своїй сукупності із зарахованим страховим стажем, у ОСОБА_1 наявний страховий стаж, передбачений частиною першою статті 32 Закону № 1058-IV, тобто понад 11 років.

Статтею 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (право на ефективний засіб юридичного захисту) передбачено, що кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

При цьому під ефективним засобом (способом) слід розуміти такий, що призводить до потрібних результатів, наслідків, дає найбільший ефект.

У пункті 145 рішення від 15.11.1996 у справі «Чахал проти Об`єднаного Королівства» Європейський суд з прав людини зазначив, що згадана норма гарантує на національному рівні ефективні правові засоби для здійснення прав і свобод, що передбачаються Конвенцією, незалежно від того, яким чином вони виражені в правовій системі тієї чи іншої країни.

Засіб захисту, що вимагається зазначеною статтею повинен бути ефективним як у законі, так і на практиці, щоб його використання не було ускладнене діями або недоглядом органів влади відповідної держави (пункт 75 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Афанасьєв проти України» від 05.04.2005).

Отже, ефективний спосіб захисту повинен забезпечити поновлення порушеного права, бути адекватним наявним обставинам та виключати подальше звернення особи до суду за захистом порушених прав.

Оскільки дотримання позивачем інших необхідних умов для призначення даного виду пенсії не є спірним у даній справі, то позовні вимог в частині зобов`язання пенсійний орган призначити та виплачувати позивачу пенсію по інвалідності відповідно до Закону №1058-IV також підлягають задоволенню.

Відповідно до частин першої, другої статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

ГУ ПФУ у Львівській області не довів належними та допустимими доказами правомірність свого рішення від 20.09.2025 №74 у зв`язку із чим, таке рішення підлягає скасуванню, а позовні вимоги задоволенню.

З урахуванням вищевикладених мотивів та беручи до уваги висновки Верховного Суду, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позивних вимоги, шляхом визнання протиправним та скасування рішення ГУ ПФУ у Львівській області від 20.09.2025 №74 про відмову в призначенні пенсії по інвалідності та зобов`язати відповідача призначити пенсію ОСОБА_1 по інвалідності з 12.09.2025 відповідно Закону №1058-IV із зарахуванням до страхового стажу період догляду за особою інвалідністю з І групи з 12.02.2003 по 30.04.2008.

Відповідно до статті 244 КАС України суд під час ухвалення рішення вирішує, як розподілити між сторонами судові витрати.

Згідно із частинами першою, третьою статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд виходить із того, що часткове задоволення позовних вимог зумовлене обрання судом ефективного способу захисту порушених прав, свобод та інтересів позивача протиправними діями/рішеннями відповідача.

Отже, на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань відповідача необхідно стягнути судовий збір в сумі 968,96 грн (дев`ятсот шістдесят вісім гривень 96 копійок), який сплачений згідно із квитанцією про сплату судового збору від 20.11.2025 №2.410060655.1 (арк. спр. 32).

Керуючись статтями 139, 243-246, 255, 262, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, на підставі Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», суд

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області (79016, Львівська область, місто Львів, вулиця Митрополита Андрея, будинок 10, ідентифікаційний код юридичної особи 13814885), треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача, Головне управління Пенсійного фонду України у Волинській області (43027, Волинська область, місто Луцьк, Київський майдан, будинок 6, ідентифікаційний код юридичної особи 13358826), Управління соціального захисту населення Камінь-Каширської районної державної адміністрації (44500, Волинська область, місто Камінь-Каширський, вулиця Волі, будинок 2, ідентифікаційний код юридичної особи 03192023) про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області від 20 вересня 2025 року №74 про відмову в призначенні пенсії ОСОБА_1 .

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області призначити ОСОБА_1 пенсію по інвалідності відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09 липня 2003 року №1058-ІV з 12 вересня 2025 року, зарахувавши до страхового стажу період догляду за особою з інвалідністю І групи з 12 лютого 2003 року по 30 квітня 2008 року.

Стягнути на користь ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області судовий збір в сумі 968,96 грн (дев`ятсот шістдесят вісім гривень 96 копійок).

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги до Восьмого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Суддя В.І. Смокович