Справа № 300/2862/24
Суддя: Кухтей Руслан Віталійович
Дата ухвалення: 2026-01-13 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 січня 2026 рокуЛьвівСправа № 300/2862/24 пров. № А/857/26795/25

Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі :

головуючого судді : Кухтея Р.В.,

суддів : Шевчук С.М., Пліша М.А.,

з участю секретаря судового засідання : Чупіль Д.Б.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу представниці позивача ОСОБА_1 - Штуць Наталії Григорівни на ухвалу Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 18 березня 2025 року про закриття провадження (постановлена головуючим-суддею Панікарем І.В. в порядку письмового провадження у м. Івано-Франківську) у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Коршівської сільської ради, приватного нотаріуса Досин Наталії Федорівни (за участі третьої особи на стороні відповідача, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - ОСОБА_2 ) про визнання протиправними та скасування рішень, зобов`язання вчинити певні дії,

в с т а н о в и в :

ОСОБА_1 звернувся в суд із адміністративним позовом до Коршівської сільської ради, приватного нотаріуса Досин Наталії Федорівни (за участі третьої особи на стороні відповідача, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - ОСОБА_2 ), в якому просив визнати протиправними та скасувати рішення Коршівської сільської ради №490-VIII/2021 від 30.09.2021 Про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки гр. ОСОБА_2 , №752-VIII/2022 від 10.02.2022 Про відмову у наданні дозволу на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки гр. ОСОБА_1 ; визнати протиправним та скасувати запис про державну реєстрацію права власності відповідача ОСОБА_2 №44757774 від 01.11.2021 на вищевказану земельну ділянку з кадастровим номером :01:003:0176 площею 0,4 га та зобов`язати Коршівську сільську раду повторно, з урахуванням висновків суду, розглянути його заяву про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства орієнтовною площею 0,400 га, яка знаходиться по АДРЕСА_1 відповідно до вимог ст.ст.118, 122 Земельного кодексу України.

Позов мотивований тим, що на рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 04.08.2021, яке набрало законної сили 06.09.2021, було повністю задоволено адміністративний позов ОСОБА_1 до Коршівської сільської ради та визнано протиправною відмову Коршівської сільської ради у наданні ОСОБА_1 дозволу на розробку проекту землеустрою, оформлену листом №518/02-27 від 23.04.2021 та зобов`язано Коршівську сільську раду повторно, з урахуванням висновків суду, розглянути заяву ОСОБА_1 про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства орієнтовною площею 0,400 га, яка знаходиться по АДРЕСА_1 відповідно до вимог ст.118 ЗК України. Однак, всупереч вказаному рішенню, в подальшому, рішенням Коршівської сільської ради №490-VIII/2021 від 30.09.2021 Про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки гр. ОСОБА_2 було затверджено проект землеустрою щодо відведення спірної земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства гр. ОСОБА_2 та передано останній у власність. Внаслідок вказаних дій, відповідач рішенням №752-VIII/2022 від 10.02.2022 повторно відмовив у наданні дозволу на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки гр. ОСОБА_1 , оскільки вказана земельна ділянка вже перебуває у приватній власності третіх осіб на підставі витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності. На думку ОСОБА_1 оскаржуване рішення не ґрунтуються на законі та суперечать положенням ЗК України, внаслідок чого, є протиправним, та таким, що порушують його законні права на отримання земельної ділянки прибудинкової території.

Ухвалою Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 18.03.2025 провадження по справі №300/2862/24 було закрито.

Не погодившись з ухвалою суду першої інстанції, представниця позивач ОСОБА_3 подала апеляційну скаргу, в якій через порушення норм процесуального права просить її скасувати та передати справу на розгляд суду першої інстанції.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначає, що у цій справі спір, який виникає з цивільних правовідносин відсутній, а дослідженню підлягають виключно владні управлінські рішення Коршівської сільської ради, яка у межах спірних відносин діє як суб`єкт владних повноважень, що свідчить про поширення на цю справу юрисдикції адміністративного суду.

Особи, які беруть участь у справі в судове засідання не з`явилися, хоча були належним чином повідомлені про дату, час та місце розгляду справи. Відтак, в контексті положень ч.4 ст.229 КАС України, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. При цьому, колегія суддів не вбачає підстав для відкладення судового засідання та вважає за можливе провести апеляційний розгляд за відсутності сторін.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши наявні по справі матеріали та доводи апеляційної скарги в їх сукупності, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а ухвалу суду першої інстанції без змін, виходячи з наступного.

Постановляючи оскаржувану ухвалу, суд першої інстанції виходив з того, що у цій справі наявний спір про право, який стосується набутого третьою особою речового права власності на земельну ділянку з кадастровим номером :01:003:0176, тобто між позивачем та ОСОБА_2 існує спір про право власності на земельну ділянку.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, вважає їх вірними та такими, що ґрунтуються на правильному застосуванні норм матеріального права та з дотриманням норм процесуального права, а також при повному, всебічному та об`єктивному з`ясуванні всіх обставин, що мають значення для справи, виходячи з наступного.

Порядок звернення до суду регламентований процесуальним законодавством, зокрема, КАС України.

Відповідно до ч.1 ст.2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Згідно ч.1 ст.4 КАС України, адміністративна справа це переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір якому : хоча б одна сторона здійснює публічно-владні управлінські функції, в тому числі на виконання делегованих повноважень, і спір виник у зв`язку із виконанням або невиконанням такою стороною зазначених функцій; або хоча б одна сторона надає адміністративні послуги на підставі законодавства, яке уповноважує або зобов`язує надавати такі послуги виключно суб`єкта владних повноважень, і спір виник у зв`язку із наданням або ненаданням такою стороною зазначених послуг

Відповідно до п.7 ч.1 ст.4 КАС України, суб`єктом владних повноважень є орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їх посадова чи службова особа, інший суб`єкт при здійсненні ними публічно-владних управлінських функцій на підставі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, або наданні адміністративних послуг.

Частиною першою статті 5 КАС України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист шляхом.

Пунктом першим частини першої статті 19 КАС України визначено, що юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема спорах фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом установлено інший порядок судового провадження.

Відповідно до ч.1, 3, 4 ст.140 Конституції України, місцеве самоврядування є правом територіальної громади самостійно вирішувати питання місцевого значення в межах Конституції і законів України. Місцеве самоврядування здійснюється територіальною громадою в порядку, встановленому законом, як безпосередньо, так і через органи місцевого самоврядування: сільські, селищні, міські ради та їх виконавчі органи.

Органи місцевого самоврядування в межах повноважень, визначених законом, приймають рішення, які є обов`язковими до виконання на відповідній території (ч.1 ст.144 Конституції України).

Особливості здійснення місцевого самоврядування громад сіл, селищ та міст (крім Києва та Севастополя) визначені Законом України "Про місцеве самоврядування в Україні" (далі - Закон №280/97-ВР).

Відповідно до ч.1 ст.10 Закону №280/97-ВР, сільські, селищні, міські ради є органами місцевого самоврядування, що представляють відповідні територіальні громади та здійснюють від їх імені та в їх інтересах функції і повноваження місцевого самоврядування, визначені Конституцією України, цим та іншими законами.

Також слід зазначити, що згідно п.34 ч.1 ст.26 Закону №280/97-ВР, до питань місцевого значення належить регулювання сільськими, селищними, міськими радами земельних відносин.

Стаття 12 Земельного кодексу України визначає повноваження сільських, селищних, міських рад та їх виконавчих органів у галузі земельних відносин. Так, до повноважень сільських, селищних, міських рад у галузі земельних відносин належить, зокрема: а) розпорядження землями комунальної власності, територіальних громад; д) організація землеустрою; к) вирішення інших питань у галузі земельних відносин відповідно до закону.

Таким чином, відповідно до п.а, г ст.12 ЗК України, до повноважень сільських, селищних, міських рад належать розпорядження землями територіальних громад, передача земельних ділянок комунальної власності у власність громадян та юридичних осіб, надання земельних ділянок у користування із земель власності, вилучення земельних ділянок із земель комунальної власності.

Згідно п.34 ч.1 ст.26 Закону №280/97-ВР, виключно на пленарних засіданнях сільської, селищної, міської ради вирішуються такі питання : вирішення відповідно до закону питань регулювання земельних відносин.

Отже, органи місцевого самоврядування відповідно до Закону Закону №280/97-ВР наділені значними повноваженнями у різних галузях, зокрема, у сфері бюджету та фінансів, соціально-економічного і культурного розвитку, у сфері управління комунальною власністю, в галузі житлово-комунального господарства, у сфері регулювання земельних відносин, соціального захисту населення тощо.

Право на оскарження рішень органів місцевого самоврядування мають особи, щодо яких застосовано відповідне рішення, а також особи, які є суб`єктами правовідносин, де застосовуються прийняті органами місцевого самоврядування акти.

Характерною ознакою публічно-правових спорів є сфера їх виникнення публічно-правові відносини, у яких стороною є суб`єкт владних повноважень, який здійснює владні управлінські функції у цьому процесі або за його результатами владно впливає на фізичну чи юридичну особу та порушує її права, свободи чи інтереси саме в межах публічно-правових відносин.

Відповідно до ст.ст.116, 118, 123 ЗК України, громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень. Зокрема, у процесі передачі земельних ділянок у власність або надання їх у користування зазначені органи приймають наступні рішення: про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або мотивовану відмову у його наданні; про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки та надання її у власність; про надання земельної ділянки у користування. При цьому відмова органу виконавчої влади чи органу місцевого самоврядування у передачі земельної ділянки у власність (наданні у користування) або залишення клопотання без розгляду можуть бути оскаржені до суду.

Отже, органи місцевого самоврядування у вказаних правових відносинах є суб`єктами владних повноважень, які виконують владні управлінські функції (нормотворчу, координаційну, дозвільну, реєстраційну, розпорядчу).

Відповідний висновок міститься у Рішенні Конституційного Суду України №10-рп/2010 від 01.04.2010 у справі за конституційним поданням Вищого адміністративного суду України щодо офіційного тлумачення положень ч.1 ст.143 Конституції України, пунктів а, б, в, г ст.12 ЗК України, п.1 ч.1 ст.17 КАС України, у якому визначено, що вирішення земельних спорів фізичних та юридичних осіб з органом місцевого самоврядування як суб`єктом владних повноважень щодо оскаржень його рішень (нормативно-правових актів чи актів індивідуальної дії), дій чи бездіяльності належить до юрисдикції адміністративних судів.

Згідно ст.1511 Конституції України, рішення та висновки, ухвалені Конституційним Судом України, є обов`язковими, остаточними і не можуть бути оскаржені.

Водночас, ст.19 Цивільного процесуального кодексу України визначено, що до кола справ цивільної юрисдикції віднесені, справи про захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових, а також з інших правовідносин, крім випадків, коли розгляд таких справ проводиться за правилами іншого судочинства.

Юрисдикційні колізії між цивільним та адміністративним судочинством виникають, насамперед, через те, що публічно-правові утворення (держава, органи місцевого самоврядування) можуть бути як суб`єктами приватних правовідносин, так і суб`єктами публічних правовідносин. Причому статус державних чи місцевих органів влади визначається виключно нормами публічного права, незалежно від того, які права публічно-правового значення ( цивільні чи публічні) вони мають намір реалізувати.

Головною ознакою публічно-правових спорів є участь у них хоча б однієї із сторін суб`єкта владних повноважень.

Необхідною ознакою суб`єкта владних повноважень є здійснення цим суб`єктом владних управлінських функцій та повноважень, при цьому ці функції та повноваження повинні здійснюватися суб`єктом саме у тих правовідносинах, де виник спір.

Згідно висновків Великої Палат Верховного Суду, викладених у постановах від 21.03.2018 по справі №536/233/16-ц, від 15.05.2019 по справі №363/3786/17, до адміністративної юрисдикції відноситься справа, яка виникає зі спору в публічно-правових відносинах, що стосується цих відносин, коли один з його учасників - суб`єкт владних повноважень, здійснює владні управлінські функції, в цьому процесі або за його результатами владно впливає на фізичну чи юридичну особу та порушує їх права, свободи чи інтереси в межах публічно-правових відносин.

Натомість визначальні ознаки приватноправових відносин - це юридична рівність та майнова самостійність їх учасників, наявність майнового чи немайнового, особистого інтересу суб`єкта. Спір буде мати приватноправовий характер, якщо він обумовлений порушенням приватного права (як правило майнового) певного суб`єкта, що підлягає захисту в спосіб, передбачений законодавством для сфери приватноправових відносин, навіть і в тому випадку, якщо до порушення приватного права призвели владні управлінські дії суб`єкта владних повноважень.

Справи зі спорів про оскарження рішень органів державної влади та місцевого самоврядування щодо їхніх повноважень зі здійснення землеустрою, якщо підставою спорів є, зокрема, відмова у затвердженні проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки та скасування раніше прийнятого місцевою радою рішення про надання особі дозволу на розробку проекту землеустрою, порушення органом місцевого самоврядування порядку та строків надання дозволу на розробку проекту із землеустрою, за умови якщо на ділянку не встановлено речового права позивача фізичної особи або третіх осіб, підлягають розгляду у порядку адміністративного судочинства.

З матеріалів справи видно, що позивач є власником житлового будинку, що знаходиться в АДРЕСА_1 , що підтверджується договором купівлі-продажу №3232 від 07.10.2008 та витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно №20543051 від 10.10.2008.

17.02.2021 позивач звернувся із заявою до Коршівської сільської ради про надання йому дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність згідно з поданими до неї графічними матеріалами бажаного місця розташування земельної ділянки.

Листом №518/02-27 від 23.04.2021 відповідачем повідомлено про відмову у наданні дозволу на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, оскільки рішення про надання відповідного дозволу не набрало необхідної кількості голосів.

Рішенням Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 04.08.2021 по справі №300/2377/21 визнано протиправною відмову Коршівської сільської ради у наданні ОСОБА_1 дозволу на розробку проекту землеустрою, оформлену листом №518/02-27 від 23.04.2021 та зобов`язано Коршівську сільську раду повторно, з урахуванням висновків суду, розглянути заяву ОСОБА_1 про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства орієнтовною площею 0,4000 га, яка знаходиться по АДРЕСА_1 у відповідності до вимог статті 118 Земельного кодексу України.

Вказане рішення набрало законної сили 06.09.2021.

Надалі, рішенням Коршівської сільської ради №490-VIII/2021 від 30.09.2021 Про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки гр. ОСОБА_2 було затверджено проект землеустрою щодо відведення спірної земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства гр. ОСОБА_2 та передано вказану ділянку останній у власність.

Судом встановлено, що державним кадастровим реєстратором проведено реєстрацію земельної ділянки, яка знаходиться за адресою : АДРЕСА_1 у Державному земельному кадастрі з присвоєнням кадастрового номера :01:003:0176, на підставі рішення Коршівської сільської ради №490-VIII/2021 від 30.09.2021, що підтверджується Витягом з Державного земельного кадастру про земельну ділянку.

За результатами повторного розгляду заяви ОСОБА_1 про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства орієнтовною площею 0,4000 га, яка знаходиться по АДРЕСА_1 , на виконання рішенням Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 04.08.2021 по справі №300/2377/21, відповідачем прийнято рішення №752-VIII/2022 від 10.02.2022 Про відмову у наданні дозволу на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки гр. ОСОБА_1 , яким повторно відмовлено у наданні дозволу на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки гр. ОСОБА_1 , у зв`язку з тим, що спірна земельна ділянка перебуває у приватній власності третіх осіб на підставі витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності.

Таким чином, суд першої інстанції вірно зазначив, що звертаючись до відповідача із заявою про надання дозволу на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки позивач реалізував свій суб`єктивний публічний інтерес, задовольнити, який міг тільки відповідач під час реалізації своїх владних повноважень у галузі земельних відносин.

Зі змісту адміністративного позову вбачається, що судовий розгляд цього спору позивач ініціював з метою захисту своїх прав у сфері публічно-правових відносин, оскільки спірні рішення унеможливлюють набуття позивачем законодавчо визначеного права власності на земельну ділянку.

Водночас, як слушно зауважив суд першої інстанції, після прийняття відповідачем рішення Коршівської сільської ради №490-VIII/2021 від 30.09.2021, задовго до звернення позивача до суду з даним позовом, відбулися події, які вплинули на предметну підсудність, оскільки було реалізоване та фактично вичерпало свою дію, так як стало підставою для надання земельної ділянки у власність третій особі - гр. ОСОБА_2 .

Таким чином, у третьої особи виникло речове право на земельну ділянку з кадастровим номером :01:003:0176.

Згідно ст.14 Конституції України, право власності на землю гарантується. Це право набувається і реалізується громадянами, юридичними особами та державою виключно відповідно до закону.

Згідно ч.1-3 ст.116 ЗК України, громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом або за результатами аукціону. Набуття права на землю громадянами та юридичними особами здійснюється шляхом передачі земельних ділянок у власність або надання їх у користування.

За правилами ч.1 ст.19 ЦПК України, суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.

Суди розглядають у порядку цивільного судочинства також вимоги щодо реєстрації майна та майнових прав, інших реєстраційних дій, якщо такі вимоги є похідними від спору щодо такого майна або майнових прав, якщо цей спір підлягає розгляду в місцевому загальному суді і переданий на його розгляд з такими вимогами.

Із встановлених судом фактичних обставин справи вбачається, що спірні правовідносини виникли між учасниками справи у зв`язку з прагненням позивача визнати за ним право власності на спірну ділянку з подальшим оформленням правовстановлюючих документів.

Приватноправові відносини відрізняються наявністю майнового чи немайнового особистого інтересу учасника. Спір має приватноправовий характер, якщо він обумовлений порушенням або загрозою порушення приватного права чи інтересу, як правило майнового, конкретного суб`єкта, що підлягає захисту в спосіб, передбачений законодавством для сфери приватноправових відносин, навіть якщо до порушення приватного права чи інтересу призвели рішення чи управлінські дії суб`єктів владних повноважень.

Вказане узгоджується з висновками Великої Палати Верховного Суду, сформованими у постанові від 23.01.2019 по справі №560/1218/15-а.

Враховуючи наведене, суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що наявний спір про право, який стосується набутого третьою особою речового права власності на земельну ділянку з кадастровим номером :01:003:0176, а тому адміністративні правовідносини припинились, а замість них виникли цивільні правовідносини.

Тобто, між позивачем та ОСОБА_2 існує спір про право власності на земельну ділянку, а задоволення позовних вимог позивача в частині скасування оспорюваного рішення буде мати наслідком позбавлення права власності ОСОБА_2 на вказану земельну ділянку :01:003:0176.

Більше того, як слушно зауважив суд першої інстанції, з моменту реєстрації права власності на земельну ділянку в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, рішення Коршівської сільської ради №490-VIII/2021 від 30.09.2021 Про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки гр. ОСОБА_2 вичерпало свою дію, оскільки було реалізовано.

З огляду на вищенаведене, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, що дану справу не належить розглядати в порядку адміністративного судочинства, оскільки цей спір є спором про цивільне право на земельну ділянку. Для захисту своїх прав та законних інтересів позивач має право звернутись до відповідного суду загальної юрисдикції, в порядку цивільного судочинства.

Інші зазначені в апеляційній скарзі обставини, окрім вищеописаних, ґрунтуються на довільному трактуванні фактичних обставин і норм матеріального права, а тому такі не вимагають детальної відповіді або спростування.

Згідно ст.316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Таким чином, колегія суддів приходить до висновку, що оскаржувана ухвала постановлена відповідно до норм матеріального та процесуального права, а висновки суду першої інстанції ґрунтується на всебічному, повному та об`єктивному з`ясуванні всіх обставин, що мають значення для справи, які не спростовані доводами апеляційної скарги, у зв`язку з чим відсутні підстави для її задоволення.

Керуючись ст.ст. 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, суд,

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу представниці позивача ОСОБА_1 - Штуць Наталії Григорівни залишити без задоволення, а ухвалу Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 18 березня 2025 року по справі №300/2862/24 - без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її ухвалення та може бути оскаржена у касаційному порядку шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя Р. В. Кухтей
судді С. М. Шевчук
М.А. Пліш
Повне судове рішення складено 22.01.26