Справа № 580/12031/25
Суддя: Олексій РІДЗЕЛЬ
Дата ухвалення: 2026-01-02 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 січня 2026 року справа № 580/12031/25
м. Черкаси

Черкаський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Рідзеля О.А., розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом військової частини НОМЕР_1 до ОСОБА_1 про стягнення коштів,

ВСТАНОВИВ:

28.10.2025 у Черкаський окружний адміністративний суд надійшов позов військової частини НОМЕР_1 (далі позивач) до ОСОБА_1 (далі відповідач), в якому позивач просить стягнути з відповідача на користь позивача 5867 грн. 81 коп. майнової шкоди.

В обґрунтування позову зазначено, що відповідач у добровільному порядку не відшкодував вищевказану шкоду, що зумовило звернення до суду.

Ухвалою суду від 03.11.2025 позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі та вирішено розгляд справи здійснювати на виконання ст.12 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України) за правилами спрощеного позовного провадження. Також встановлено відповідачу строк для надання відзиву на позовну заяву.

У встановлений судом строк відповідач відзиву на позов не надав, про причини його неподання суд не повідомив.

Оцінивши доводи сторін, дослідивши письмові докази, суд встановив таке.

Суд встановив, що наказом начальника НОМЕР_2 мобільного прикордонного загону Державної прикордонної служби України «Про особовий склад» від 08 серпня 2025 року №967-ОС, зараховано до списків особового складу та на всі види забезпечення солдата ОСОБА_1 , який прибув для подальшого проходження військової служби з ІНФОРМАЦІЯ_1 , з 06 серпня 2025 року.

Відповідно до рапорту коменданта першої прикордонної комендатури швидкого реагування полковника ОСОБА_2 від 30.09.2025 №22.1/77390/25-Вн, о 12:00 29.09.2025 надійшла доповідь про відсутність на стаціонарному лікуванні солдата ОСОБА_3 .

За даним фактом наказом начальника НОМЕР_2 мобільного прикордонного загону №5042-АГ від 02.10.2025 призначено службове розслідування щодо факту неприбуття після лікування в КПН «Тростянецькій міській лікарні» ТМР (н.п. Тростянець, Сумська область) солдата ОСОБА_1 .

Згідно з висновком службового розслідування щодо факту неприбуття 26.09.2025 після лікування в КНП "Тростянецькій міській лікарні" ТМР (н.п. Тростянець, Сумської області) солдата ОСОБА_1 ,

Відповідно до витягу з наказу начальника НОМЕР_2 мобільного прикордонного загону від 02.09.2025 №229-ВВ «По особовому складу» солдата ОСОБА_1 , призваного на військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період, інспектора прикордонної служби 2 категорії - кулеметника другого відділення інспекторів прикордонної служби другої прикордонної застави третього відділу прикордонної служби (тип С) першої прикордонної комендатури швидкого реагування вважати таким, що 31.08.2025 поступив до 61 ВМГ (в/ч НОМЕР_3 ) на стаціонарне лікування.

Відповідно до витягу з наказу начальника НОМЕР_2 мобільного прикордонного загону від 30.09.2025 №254-ВВ «По особовому складу» солдата ОСОБА_1 , призваного на військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період, інспектора прикордонної служби 2 категорії - кулеметника другого відділення інспекторів прикордонної служби другої прикордонної застави третього відділу прикордонної служби (тип С) першої прикордонної комендатури швидкого реагування вважати таким, що 26.09.2025 вибув з КНП «Тростянецької центральної районної лікарні» зі стаціонарного лікування.

Відповідно до витягу з наказу начальника НОМЕР_2 мобільного прикордонного загону від 02.10.2025 №1204-ОС «Про особовий склад» солдата ОСОБА_1 , призваного на військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період, інспектора прикордонної служби 2 категорії - кулеметника другого відділення інспекторів прикордонної служби другої прикордонної застави третього відділу прикордонної служби (тип С) першої прикордонної комендатури швидкого реагування вважати таким, що самовільно залишив військову частину (місця проходження військової служби) з 26.09.2025.

Відповідно до довідки-розрахунку № 1253 від 03.10.2025 нарахованого та виплаченого грошового забезпечення в період з 26.09.2025 по 30.09.2025 заборгованість солдата ОСОБА_1 перед військовою частиною НОМЕР_1 складає 5867,81 грн. (п`ять тисяч вісімсот шістдесят сім грн. 81 коп.), а саме: 4131,85 грн. (чотири тисячі тридцять одна грн. 85 коп.) нарахованого та виплаченого грошового забезпечення; 755,06 грн. (сімсот п`ятдесят п`ять грн. 69 коп.) компенсація ПДФО; 62,92 грн (шістдесят дві грн. 92 коп.) військовий збір; 917,97 грн. (дев`ятсот сімнадцять грн. 97 коп.) нарахований та сплачений Єдиний соціальний внесок.

Відповідно до висновку службового розслідування від 12.10.2025 №07.3/1617/25-СР, щодо факту неприбуття 26.09.2025 після лікування в КНП «Тростянецькій міській лікарні» ТМР (н.п. Тростянець, Сумської обл.) солдата ОСОБА_1 є підтвердженим.

Відповідно до наказу начальна НОМЕР_2 мобільного прикордонного загону «Про результати службового розслідування» від 15.10.2025 №3432-ОД доручено начальнику вогневої підготовки відділу бойової та спеціальної підготовки штабу капітану ОСОБА_4 у зв`язку із наявністю в діях солдата ОСОБА_1 ознак кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 407 Кримінального кодексу України, встановленим порядком забезпечити направлення до Четвертого слідчого відділу (з дислокацією у місті Суми) Територіального управління Державного бюро розслідувань у місті Полтава, копії висновку та матеріалів службового розслідування для прийняття правового рішення.

Відділу юридичного забезпечення після відкриття кримінального провадження за частиною 5 статті 407 Кримінального кодексу України відносно солдата ОСОБА_1 підготувати документи, вжити заходів щодо стягнення суми збитку нанесеному державі в особі НОМЕР_2 мобільного прикордонного загону та направити документи до правоохоронних та судових органів у визначені законодавством терміни у розмірі: 5867,81 грн. (п`ять тисяч вісімсот шістдесят сім грн. 81 коп.).

Головному бухгалтеру начальнику фінансово економічного відділу (бухгалтерської служби): у зв`язку із неправомірним отриманням солдатом ОСОБА_1 грошового забезпечення за час відсутності в підрозділі з 26.09.2025 по 30.09.2025, 5867,81 грн. (п`ять тисяч вісімсот шістдесят сім грн. 81 коп.), а саме: 4131,85 грн. (чотири тисячі тридцять одна грн. 85 коп.) нарахованого та виплаченого грошового забезпечення; 755,06 грн. (сімсот п`ятдесят п`ять грн. 69 коп.) компенсація ПДФО; 62,92 грн (шістдесят дві грн. 92 коп.) військовий збір; 917,97 грн. (дев`ятсот сімнадцять грн. 97 коп.) нарахований та сплачений Єдиний соціальний внесок, у разі поновлення солдатом ОСОБА_1 на всі види забезпечення НОМЕР_2 мобільного прикордонного загону, організувати утримання завданого Державі збитку з грошового забезпечення солдата ОСОБА_1 .

24.10.2025 відповідачу направлено лист про добровільне відшкодування шкоди в сумі 5867,81 грн.

Оскільки у добровільному порядку відповідач вказані кошти не сплатив, позивач звернувся в суд з цим позовом.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає таке.

Відповідно до статті 17 Конституції України, захист суверенітету і територіальної цілісності України, забезпечення її економічної та інформаційної безпеки є найважливішими функціями держави, справою всього Українського народу. Оборона України, захист її суверенітету, територіальної цілісності і недоторканності покладаються на Збройні Сили України. За необхідності виконання завдань оборони України, захисту її суверенітету, територіальної цілісності та недоторканості, а також завдань, визначених міжнародними зобов`язаннями України, у відношенні військовослужбовців

Статтею 9 Статут внутрішньої служби Збройних Сил України встановлено, що військовослужбовці Збройних Сил України мають права і свободи з урахуванням особливостей, що визначаються Конституцією України, законами України з військових питань, статутами Збройних Сил України та іншими нормативно-правовими актам.

Кожний військовослужбовець зобов`язаний виконувати службові обов`язки, що визначають обсяг виконання завдань, доручених йому за посадою. Ці обов`язки визначаються статутами Збройних Сил України, а також відповідними посібниками, порадниками, положеннями, інструкціями (ст.16 Статут внутрішньої служби Збройних Сил України).

Згідно з ч.1 ст.1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Пунктом 28 постанови Пленуму Вищого адміністративного суду України від 20.05.2013 № 8 «Про окремі питання юрисдикції адміністративних суді» визначено, що у разі умисного знищення, пошкодження, псування, розкрадання, незаконного витрачання військового майна або вчинення інших умисних протиправних дій військовослужбовці та призвані на збори військовозобов`язані несуть матеріальну відповідальність у повному розмірі шкоди, заподіяної з їх вини державі.

У разі якщо до прийняття рішення про стягнення матеріальної шкоди винну в її заподіянні особу було звільнено в запас чи у відставку або така особа вибула з військової частини, командир (начальник) військової частини у порядку, встановленому чинним законодавством, подає позов до суду на суму заподіяної цією особою шкоди.

Отже, спір з приводу відшкодування матеріальної шкоди, завданої особою державі під час проходження військової служби, є публічно - правовим, а тому підлягає розгляду в порядку, передбаченому КАС України.

Наведене узгоджується з правовими висновками викладеними у постанові Великої Палати Верховного суду від 22.01.2020 у справі №813/1045/18.

Проходження військової служби в Збройних Силах України врегульовано Законом України «Про військовий обов`язок і військову службу» від 25.03.1992 №2232-ХІІ (далі Закон №2232), Положенням про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України, затвердженого указом Президента України від 10.12.2008 №1153/2008 (далі Положення №1153), Інструкцією про організацію виконання Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах, затвердженого наказом Міністра оборони України від 10.04.2009 №170.

Загальні права та обов`язки військовослужбовців Збройних Сил України і їх взаємовідносини, обов`язки основних посадових осіб полку і його підрозділів визначає Статут внутрішньої служби Збройних Сил України, затверджений Законом України від 24.03.1999 № 548-XIV (далі Статут).

Згідно зі ст.26 Статуту військовослужбовці залежно від характеру вчиненого правопорушення чи провини несуть дисциплінарну, адміністративну, матеріальну, цивільно-правову та кримінальну відповідальність згідно із законом.

Підстави та порядок притягнення військовослужбовців та деяких інших осіб до матеріальної відповідальності за шкоду, завдану державному майну, у тому числі військовому майну, майну, залученому під час мобілізації, а також грошовим коштам, під час виконання ними службових обов`язків визначає Закон України від 3 жовтня 2019 року №160-IX «Про матеріальну відповідальність військовослужбовців та прирівняних до них осіб за шкоду, завдану державі» (далі Закон №160).

П.4 ч.1 ст.1 Закону №160 визначено, що матеріальна відповідальність вид юридичної відповідальності, що полягає в обов`язку військовослужбовців та деяких інших осіб покрити повністю або частково пряму дійсну шкоду, що було завдано з їх вини шляхом знищення, пошкодження, створення нестачі, розкрадання або незаконного використання військового та іншого майна під час виконання обов`язків військової служби або службових обов`язків, а також додаткове стягнення в дохід держави як санкція за протиправні дії у разі застосування підвищеної матеріальної відповідальності.

На підставі ч.ч.1, 2, 4 ст.3 Закону №160 підставою для притягнення до матеріальної відповідальності є шкода, завдана неправомірним рішенням, невиконанням чи неналежним виконанням особою обов`язків військової служби або службових обов`язків, крім обставин, визначених статтею 9 цього Закону, які виключають матеріальну відповідальність.

Умовами притягнення до матеріальної відповідальності є: 1) наявність шкоди; 2) протиправна поведінка особи у зв`язку з невиконанням чи неналежним виконанням нею обов`язків військової служби або службових обов`язків; 3) причинний зв`язок між протиправною поведінкою особи і завданою шкодою; 4) вина особи в завданні шкоди.

Переведення особи до іншого місця служби чи її звільнення з посади або служби не може бути підставою для звільнення її від матеріальної відповідальності, встановленої законом.

Відповідно до ч.1 ст.7 Закону №160 розмір завданої шкоди встановлюється за фактичними втратами на підставі даних бухгалтерського обліку з урахуванням цін, що діють на період розгляду питання про притягнення особи до матеріальної відповідальності. У разі відсутності таких даних розмір шкоди визначається суб`єктами оціночної діяльності відповідно до законодавства або за рішенням суду.

Згідно з ч.ч.2, 6, 7 у разі виявлення факту завдання шкоди командир (начальник) протягом трьох діб після отримання відповідної письмової доповіді посадових (службових) осіб письмовим наказом призначає розслідування для встановлення причин завдання шкоди, її розміру та винних осіб.

За результатами проведення розслідування складається акт (висновок), який подається командиру (начальнику), що призначив розслідування, на розгляд. До акта (висновку), складеного за результатами розслідування, додаються довідка про вартісну оцінку завданої шкоди за підписом начальника відповідної служби забезпечення і фінансового органу (головного бухгалтера) військової частини, установи, організації, закладу та/або акт оцінки збитків, що складається суб`єктами оціночної діяльності.

Якщо вину особи доведено, командир (начальник) не пізніше ніж у п`ятнадцятиденний строк із дня закінчення розслідування видає наказ про притягнення винної особи до матеріальної відповідальності із зазначенням суми, що підлягає стягненню.

Наказ доводиться до винної особи під підпис.

Відповідно до ч.ч.1, 4 ст.10 Закону №160 відшкодування шкоди, завданої особою, здійснюється на підставі наказу командира (начальника) шляхом стягнення сум завданої шкоди з місячного грошового забезпечення винної особи, крім випадків, передбачених частинами третьою, четвертою та п`ятою цієї статті та частиною першою статті 12 цього Закону.

Відшкодування шкоди, визначеної частиною другою статті 6 цього Закону, здійснюється в судовому порядку за позовом військової частини, установи, організації, закладу в разі відмови особи від її добровільного відшкодування.

Тому, суд дійшов висновку, що належним способом захисту інтересів Держави є стягнення з відповідача шкоди в сумі 5867 грн 81 коп.

Отже, позовні вимоги підлягають задоволенню повністю.

Відповідно до ч. 2 ст. 139 КАС України при задоволенні позову суб`єкта владних повноважень з відповідача стягуються виключно судові витрати суб`єкта владних повноважень, пов`язані із залученням свідків та проведенням експертиз.

Оскільки доказів понесення таких витрат суду не надано, відсутні підстави для розподілу судових витрат, а клопотання позивача про стягнення з відповідача судового збору є необґрунтованим.

Керуючись ст.ст.6, 14, 242-245, 255, 295 КАС України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позов військової частини НОМЕР_1 задовольнити повністю.

Стягнути з ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_4 ) на користь військової частини НОМЕР_1 ( АДРЕСА_2 , код ЄДРПОУ НОМЕР_5 ) шкоду, завдану Державі у сумі 5867,81 грн (п`ять тисяч вісімсот шістдесят сім гривень 81 коп.).

2. Судові витрати розподілу не підлягають.

3. Копію рішення направити учасникам справи.

4. Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. Апеляційна скарга може бути подана до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного його тексту.

Суддя Олексій РІДЗЕЛЬ