Справа № 300/4071/24
Суддя: Мікула Оксана Іванівна
Дата ухвалення: 2026-01-23 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 січня 2026 рокуЛьвівСправа № 300/4071/24 пров. № А/857/31138/24
Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючого-судді - Мікули О. І.,

суддів - Курильця А. Р., Пліша М. А.,

розглянувши в порядку письмового провадження у м.Львові апеляційну скаргу Головного управління ДПС в Івано-Франківській області на рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 31 жовтня 2024 року у справі №300/4071/24 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління ДПС в Івано-Франківській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення,-

суддя в 1-й інстанції Боршовський Т. І.,

час ухвалення рішення 31 жовтня 2024 року,

місце ухвалення рішення м. Івано-Франківськ,

дата складання повного тексту рішення не зазначено,

в с т а н о в и в:

Позивач ОСОБА_1 звернулася в суд з позовом до відповідача - Головного управління ДПС в Івано-Франківській області, в якому просила визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення відповідача від 22 січня 2024 року №000-1647-2412-0909-UA0067596, згідно з яким позивачу визначено суму податкового зобов`язання по податку на нерухоме майно відмінне від земельної ділянки, сплач. фізичними особами, які є власниками об`єктів нежитлової нерухомості за 2021 рік у сумі 17877,60 грн; визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення відповідача від 18 квітня 2024 року №0-0909-UA0067596, згідно з яким позивачу визначено суму податкового зобов`язання по податку на нерухоме майно відмінне від земельної ділянки, сплач. фізичними особами, які є власниками об`єктів нежитлової нерухомості за 2022 рік у сумі 56228,25 грн; визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення відповідача від 18 квітня 2024 року №0-0909-UA0067596, згідно з яким позивачу визначено суму податкового зобов`язання по податку на нерухоме майно відмінне від земельної ділянки, сплач. фізичними особами, які є власниками об`єктів нежитлової нерухомості за 2022 рік у сумі 5466,50 грн.

Рішенням Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 31 жовтня 2024 року позов задоволено. Визнано протиправними та скасовано податкові повідомлення-рішення Головного управління ДПС в Івано-Франківській області від 22 січня 2024 року №000-1647-2412-0909-UA0067596, від 18 квітня 2024 року №0-0909-UA0067596, від 18 квітня 2024 року №0-0909-UA0067596.

Не погоджуючись з вказаним судовим рішенням, відповідач оскаржив його в апеляційному порядку. Вважає, що оскаржуване рішення прийняте з неповним з`ясуванням обставин, що мають значення для справи, з порушенням норм матеріального права та підлягає скасуванню, покликаючись на те, що згідно з наявним у матеріалах справи Витягом з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань станом на 20 травня 2024 року основним видом економічної діяльності ФОП ОСОБА_1 за КВЕД 16.23 значиться "Виробництво інших дерев`яних будівельних конструкцій і столярних виробів". Вказує, що позивач при здійсненні реєстраційних процедур самостійно визначив основний вид господарської діяльності, під час проведення якої мала б отримуватися основний обсяг доходу. На спростування аргументів контролюючого органу позивач не надав жодних пояснення і доказів про здійснення господарської діяльності та отримання доходу, пов`язаного з веденням господарської діяльності в 2021, 2022 роках, що класифікується в секціях В-F за КВЕД ДК009-2010. На думку апелянта, позивач не звільнений від оподаткування податком на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, об`єктів нежитлової нерухомості, на підставі підпункту "є" підпункту 266.2.2 пункту 266.2 статті 266 ПК України, а тому оскаржувані податкові повідомлення-рішення прийняті правомірно. З врахуванням наведеного просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове судове рішення, яким у задоволенні позову відмовити.

Позивач подав відзив на апеляційну скаргу, в якому зазначає про те, що вона зареєстрована як фізична особа підприємець. Основним видом діяльності є 16.23 Виробництво інших дерев`яних будівельних конструкцій і столярних виробів. Нерухоме майно, про яке йдеться в даній справі позивач в оренду не здає, а використовує його у своїй підприємницькій діяльності. В той же час спірне нерухоме майно згідно з чинними державними нормами Державного класифікатора будівель та споруд ДК 018-2000, виробничі приміщення, що знаходяться на АДРЕСА_1 належать до коду 125 Будівлі промисловості та склади. Таким чином, з 2020 звітного року не є об`єктом оподаткування податком на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки будівлі промисловості, віднесені до групи «Будівлі промисловості та склади» (код 125) Класифікатора, що використовуються за призначенням у господарській діяльності суб`єктів господарювання, в тому числі фізичних осіб, основна діяльність яких класифікується у секціях B-F Класифікатора ДК 009:2010, та не здаються їх власниками в оренду, лізинг, позичку. Аналогічну позицію займає і ДПС України своїй відповіді на запитання «Чи є об`єктом оподаткування податком на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки у 2020 році, будівлі промисловості, віднесені до групи «будівлі промисловості та склади» (код 125) Класифікатора будівель та споруд ДК 018:2000, що належать та використовуються за призначенням у господарській діяльності ФО, які займаються підприємницькою діяльністю, основний КВЕД, яких класифікується у секціях B- F КВЕД ДК 009:2010» розміщеній на загальнодоступному інформаційно довідковому ресурсі Державної податкової служби. Таким чином, вважає, що доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, який ухвалив законне та обґрунтоване рішення, тому просить залишити апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду - без змін.

Справа розглянута судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження.

Враховуючи, що рішення суду першої інстанції ухвалено в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження), суд апеляційної інстанції в порядку п.3 ч.1 ст.311 КАС України розглядає справу без виклику учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, оскільки справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи, доводи апеляційної скарги та відзив на апеляційну скаргу в їх сукупності, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а оскаржуване рішення - без змін з таких підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_1 зареєстрована як фізична особа-підприємець 12 березня 2004 року, перебуває на обліку в ГУ ДПС в Івано-Франківській області, види діяльності за КВЕД: 16.23 Виробництво інших дерев`яних будівельних конструкцій і столярних виробів (основний); 47.62 Роздрібна торгівля газетами та канцелярськими товарами в спеціалізованих магазинах; 43.32 Установлення столярних виробів, що підтверджується відомостями з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань (а.с. 18).

На підставі договору купівлі-продажу від 18 лютого 2005 року позивач придбала у ОСОБА_2 складське приміщення загальною площею 168,2 кв.м., що становить 6/100 часток будівлі хлібокомбінату, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 (а.с.15). Право власності ФОП ОСОБА_1 на вказаний об`єкт нерухомості підтверджується копією витягу з Державного реєстру правочинів від 18 лютого 2005 року №714676 та копією витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно від 06 квітня 2005 року №6931566 (а.с.16-17).

На підставі договору купівлі-продажу нежитлового приміщення від 04 жовтня 2005 року позивач придбала у ВАТ «Надвірнянський хлібокомбінат» нежитлове приміщення загальною площею 523,0 кв.м., що становить 18/100 часток будівлі хлібокомбінату, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 (а.с.9). Право власності ФОП ОСОБА_1 на вказаний об`єкт нерухомості підтверджується копією витягу з Державного реєстру правочинів від 04 жовтня 2005 року №1555519 та копією витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно від 09 листопада 2005 року №8892972 (а.с.10-11).

На підставі договору купівлі-продажу нежитлового приміщення від 10 травня 2006 року позивач придбала у ВАТ «Надвірнянський хлібокомбінат» нежитлове приміщення загальною площею 53,7 кв.м., розташованого за адресою: АДРЕСА_1 (а.с.12). Право власності ФОП ОСОБА_1 на вказаний об`єкт нерухомості підтверджується копією витягу з Державного реєстру правочинів від 10 травня 2006 року №2361855 та копією витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно від 30 травня 2006 року №10789081 (а.с.13-14).

ГУ ДПС в Івано-Франківській області прийняло податкові повідомлення-рішення:

- від 22 січня 2024 року №000-1647-2412-0909-UA0067596, згідно з яим позивачу визначено суму податкового зобов`язання по податку на нерухоме майно відмінне від земельної ділянки, сплач. фізичними особами, які є власниками об`єктів нежитлової нерухомості за 2021 рік в сумі 17877,60 грн (а.с. 6);

- від 18 квітня 2024 року №0-0909-UA0067596, згідно якого позивачу визначено суму податкового зобов`язання по податку на нерухоме майно відмінне від земельної ділянки, сплач. фізичними особами, які є власниками об`єктів нежитлової нерухомості за 2022 рік в сумі 56228,25 грн (а.с.7);

- від 18 квітня 2024 року №0-0909-UA0067596, згідно з яким позивачу визначено суму податкового зобов`язання по податку на нерухоме майно відмінне від земельної ділянки, сплач. фізичними особами, які є власниками об`єктів нежитлової нерухомості за 2022 рік в сумі 5466,50 грн (а.с.8).

Вважаючи протиправними податкові повідомлення-рішення від 22 січня 2024 року №000-1647-2412-0909-UA0067596, від 18 квітня 2024 року №0-0909-UA0067596, від 18 квітня 2024 року №0-0909-UA0067596, представник позивача звернувся з цим позовом у суд, в якому просить суд визнати їх протиправними та скасувати.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що належні позивачу на праві власності об`єкти нерухомого майна, розташовані за адресою: АДРЕСА_1 , за які нараховано податок на нерухоме майно відмінне від земельної ділянки за 2021-2022 роки, відносяться до групи "Будівлі промислові та склади" (код 125) Державного класифікатора будівель та споруд ДК 018-2000 використовується нею за функціональним призначенням, тому враховуючи приписи пп.«є» пп.266.2.2 п.266.2 ст.266 ПК України контролюючий орган помилково відніс вищевказані об`єкти до категорії об`єктів оподаткування, що не мають пільг із сплати податку, а відтак оскаржувані податкові повідомлення-рішення є протиправними та підлягають скасуванню.

Такий висновок суду першої інстанції, на думку колегії суддів, відповідає нормам матеріального права та фактичним обставинам справи і є правильним, законним та обґрунтованим, виходячи з наступного.

Відповідно до ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Наведена норма означає, що суб`єкт владних повноважень зобов`язаний діяти лише на виконання закону, за умов і обставин, визначених ним, вчиняти дії, не виходячи за межі прав та обов`язків, дотримуватися встановленої законом процедури, обирати лише встановлені законодавством України способи правомірної поведінки під час реалізації своїх владних повноважень.

Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів регулює Податковий кодекс України (далі ПК України, в редакції, чинній на момент існування спірних правовідносин), зокрема, визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства.

Згідно з пп.10.1.1 п.10.1 ПК України податок на майно належить до місцевих податків.

За змістом пп.265.1.1 п.265.1 ст.265 ПК України податок на майно складається з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки.

Відповідно до пп.266.1.1 п.266.1 ст.266 ПК України платниками податку є фізичні та юридичні особи, в тому числі нерезиденти, які є власниками об`єктів житлової та/або нежитлової нерухомості.

Згідно з пп.266.1.2 п.266.1 ст.266 ПК України, якщо об`єкт житлової та/або нежитлової нерухомості перебуває у спільній сумісній власності кількох осіб, але не поділений в натурі, платником податку є одна з таких осіб-власників, визначена за їх згодою, якщо інше не встановлено судом.

За змістом пп.266.2.1 п.266.2 ст.266 ПК України об`єктом оподаткування є об`єкт житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі його частка.

Відповідно до пп.266.3.1, 266.3.2 п.266.3 ст.266 ПК України базою оподаткування є загальна площа об`єкта житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі його часток.

База оподаткування об`єктів житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі їх часток, які перебувають у власності фізичних осіб, обчислюється контролюючим органом на підставі даних Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, що безоплатно надаються органами державної реєстрації прав на нерухоме майно та/або на підставі оригіналів відповідних документів платника податків, зокрема документів на право власності.

Згідно з пп.266.6.1 п.266.6 ст.266 ПК України базовий податковий (звітний) період дорівнює календарному року.

За змістом пп.266.7.1, 266.7.2 п.266.7 ст.266 ПК України обчислення суми податку з об`єкта/об`єктів житлової нерухомості, які перебувають у власності фізичних осіб, здійснюється контролюючим органом за місцем податкової адреси (місцем реєстрації) власника такої нерухомості.

Податкове/податкові повідомлення-рішення про сплату суми/сум податку, обчисленого згідно з підпунктом 266.7.1 пункту 266.7 цієї статті, та відповідні платіжні реквізити, зокрема, органів місцевого самоврядування за місцезнаходженням кожного з об`єктів житлової та/або нежитлової нерухомості, надсилаються (вручаються) платнику податку контролюючим органом за місцем його податкової адреси (місцем реєстрації) до 1 липня року, що настає за базовим податковим (звітним) періодом (роком).

З системного аналізу наведених вище правових норм суд першої інстанції дійшов правильного висновку про те, що податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, є однією зі складових податку на майно і належить до місцевих податків, визначених статтею 10 ПК України. Податок сплачується за місцем розташування об`єкта/об`єктів оподаткування і зараховується до відповідного бюджету згідно з положеннями Бюджетного кодексу. Платниками податку на нерухомість є фізичні та юридичні особи, в тому числі нерезиденти, у власності яких перебуває відповідне майно.

Як вбачається з матеріалів справи, основним видом діяльності ФОП ОСОБА_1 за КВЕД - 16.23 «Виробництво інших дерев`яних будівельних конструкцій і столярних виробів», що підтверджується відомостями з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань (а.с.18).

Так, код 16.23 «Виробництво інших дерев`яних будівельних конструкцій і столярних виробів» входить до секції С «Переробна промисловість», підкатегорія 16 «Оброблення деревини та виготовлення виробів з деревини та корка, крім меблів; виготовлення виробів із соломки та рослинних матеріалів для плетіння».

Крім того, матеріалами справи стверджується, що на підставі договору купівлі-продажу від 18 лютого 2005 року позивач придбала у ОСОБА_2 складське приміщення загальною площею 168,2 кв.м., що становить 6/100 часток будівлі хлібокомбінату, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 (а.с. 15). Право власності ФОП ОСОБА_1 на вказаний об`єкт нерухомості підтверджується копією витягу з Державного реєстру правочинів від 18 лютого 2005 року №714676 та копією витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно від 06.04.2005 №6931566 (а.с.16-17).

На підставі договору купівлі-продажу нежитлового приміщення від 04 жовтня 2005 року позивач придбала у ВАТ «Надвірнянський хлібокомбінат» нежитлове приміщення загальною площею 523,0 кв.м., що становить 18/100 часток будівлі хлібокомбінату, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 (а.с. 9). Право власності ФОП ОСОБА_1 на вказаний об`єкт нерухомості підтверджується копією витягу з Державного реєстру правочинів від 04 жовтня 2005 року №1555519 та копією витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно від 09 листопада 2005 року №8892972 (а.с.10-11).

На підставі договору купівлі-продажу нежитлового приміщення від 10 травня 2006 року позивач придбала у ВАТ «Надвірнянський хлібокомбінат» нежитлове приміщення загальною площею 53,7 кв.м., розташованого за адресою: АДРЕСА_1 (а.с.12). Право власності ФОП ОСОБА_1 на вказаний об`єкт нерухомості підтверджується копією витягу з Державного реєстру правочинів від 10 травня 2006 року №2361855 та копією витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно від 30 травня 2006 року №10789081 (а.с.13-14).

Даючи правову оцінку правомірності віднесення об`єктів нерухомого майна загальною площею 744,90 кв.м., розташованих за адресою: АДРЕСА_1 , до групи "Будівлі промислові та склади" (код 125) Державного класифікатора будівель та споруд ДК 018-2000, то колегія суддів зазначає наступне.

Так, положеннями пп.«є» пп.266.2.2 п.266.2 ст.266 ПК України закріплено перелік об`єктів, які не є об`єктом оподаткування податком на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, до яких, зокрема, належать будівлі промисловості, віднесені до групи «Будівлі промислові та склади» (код 125) Державного класифікатора будівель та споруд ДК 018-2000, що використовуються за призначенням у господарській діяльності суб`єктів господарювання, основна діяльність яких класифікується у секціях B-F КВЕД ДК 009:2010, та не здаються їх власниками в оренду, лізинг, позичку.

Пункт 30.1 ст.30 ПК України передбачає, що податкова пільга - передбачене податковим та митним законодавством звільнення платника податків від обов`язку щодо нарахування та сплати податку та збору, сплата ним податку та збору в меншому розмірі за наявності підстав, визначених пунктом 30.2 цієї статті.

Відповідно до п.30.2 ст.30 ПК України підставами для надання податкових пільг є особливості, що характеризують певну групу платників податків, вид їх діяльності, об`єкт оподаткування або характер та суспільне значення здійснюваних ними витрат.

Підставою для звільнення платника податків від обов`язку щодо нарахування та сплати податків за правилами підпункту «є» підпункту 266.2.2 пункту 266.2 статті 266 ПК України є особливість, що характеризує об`єкт оподаткування.

Так, Наказом Державного комітету України по стандартизації, метрології та сертифікації від 17 серпня 2000 року №507 затверджено і введено в дію Державний класифікатор будівель та споруд ДК 018-2000 (далі ДК 018-2000), який призначений для використання органами центральної та місцевої виконавчої та законодавчої влади, фінансовими службами, органами статистики та всіма суб`єктами господарювання (юридичними та фізичними особами) України. Об`єктами класифікації в ДК 018-2000 є будівлі виробничого та невиробничого призначення та інженерні споруди різного функціонального призначення.

Згідно з ДК 018-2000 клас 1251 «Будівлі промислові» віднесено до групи 125 «Будівлі промислові та склади». Клас 1251 «Будівлі промислові» включає криті будівлі промислового призначення, наприклад, фабрики, майстерні, бойні, пивоварні заводи, складальні підприємства тощо.

До будівель промисловості відносяться об`єкти нерухомості, які відповідно до ДК 018-2000 належать до класу 1251 «Будівлі промислові». Визначення приналежності будівлі до того чи іншого класу проводиться на підставі документів, що підтверджують право власності, з урахуванням класифікаційних ознак та функціонального призначення об`єкта нерухомості згідно з ДК 018-2000.

Застосовуючи об`єктно-функціональний підхід до визначення податкової пільги у підпункті «є» підпункту 266.2.2 пункту 266.2 статті 266 ПК України, законодавець ключовим критерієм обрав функціональне призначення будівлі.

Разом з тим, колегія суддів зазначає, що сама по собі специфіка об`єкта оподаткування наявність спеціального статусу будівлі, а саме: статусу будівлі промисловості не може бути достатньою підставою для звільнення від оподаткування, оскільки законодавець пов`язує звільнення від сплати податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, не тільки і не стільки із його статусом (придатністю його до застосування у виробничому промисловому циклі господарської діяльності без конкретизації видів промислового виробництва та організаційних форм у яких воно здійснюється), а й з використанням будівлі з метою провадження виробничої діяльності, тобто з використанням такої за цільовим призначенням для виготовлення промислової продукції.

При цьому, встановлення законодавцем певних податкових пільг зі сплати податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, як в цьому випадку підпункт «є» підпункту 266.2.2 пункту 266.2 статті 266 ПК України за своєю сутністю спрямоване на збалансування суспільних відносин у сфері справляння податків та має на меті створити умови для стимулювання та зменшення податкового навантаження на тих платників податків фізичних та юридичних осіб, які є власниками певних об`єктів нерухомості, що використовуються за функціональним призначенням, тобто для промислового виробництва.

Такий підхід у розумінні норми, про яку йдеться, випливає з того, що функціональне призначення об`єкта, який звільняється від оподаткування, яким є предмет - будівля промисловості (вид нежитлової нерухомості), є фактично визначальною родовою ознакою, оскільки не є об`єктом оподаткування саме будівлі промисловості, тобто будівлі, які використовуються для виготовлення промислової продукції будь-якого виду.

Колегія суддів звертає увагу на те, що застосування підпункту «є» підпункту 266.2.2 пункту 266.2 статті 266 ПК України можливе у разі дотримання трьох обов`язкових умов: таким об`єктом нерухомості мають бути будівлі промисловості, віднесені до групи "Будівлі промислові та склади" (код 125) Державного класифікатора будівель та споруд ДК 018-2000; такий об`єкт нерухомості має використовуватися за призначенням у господарській діяльності суб`єктів господарювання, основна діяльність яких класифікується у секціях B-F КВЕД ДК 009:2010; такий об`єкт нерухомості не повинен здаватися їх власниками в оренду, лізинг, позичку.

З наведеного вище вбачається, що фізична особа, яка є власником об`єкта промисловості, за умови використання такого об`єкта за функціональним призначенням, тобто для промислового виробництва (виготовлення промислової продукції будь-якого виду), має право на застосування податкової пільги, передбаченої нормами підпункту «є» підпункту 266.2.2 пункту 266.2 статті 266 ПК України.

Як вбачається зі змісту листа Івано-Франківської філії ДП Українського державного науково-дослідного інституту проектування міст Діпромісто імені Ю.М.Білоконя від 09 листопада 2023 року №Т-29/201 «Щодо класифікації будівель і споруд, що знаходяться в місті Надвірна, вулиця Визволення, будинок 22», виробничо-складські приміщення: пекарня площею 523,0 м.кв., допоміжне приміщення площею 53,70 м.кв.», згідно з яким відповідно до чинних державних норм Державного класифікатора будівель та споруд ДК 018-2000, виробничі приміщення, що знаходяться на вулиці Визволення, будинок 22, в місті Надвірна, Надвірнянського району, Івано-Франківської області, а саме: промислові будівлі: (нежитлові приміщення) приміщення пекарні, площею 523,00 м.кв., згідно з Державним класифікатором будівель і споруд ДК 018-2000, код 1251.5 (будівлі підприємств харчової промисловості); промислові будівлі: (нежитлові приміщення) допоміжне приміщення пекарні, площею 53,70 м.кв., згідно з Державним класифікатором будівель і споруд ДК 018-2000, код 1251.5 (будівлі підприємств харчової промисловості) (а.с.19).

При цьому, вказаний вище об`єкт нерухомості площею 523,0 кв.м. є частиною будівлі хлібокомбінату розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , та становить 18/100 його частки, що підтверджується договором купівлі-продажу нежитлового приміщення від 04 жовтня 2005 року та витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно №8892972 від 09 листопада 2005 року.

Ще один об`єкт нерухомості, який є об`єктом оподаткування згідно зі спірними податковими повідомленнями-рішеннями, а саме: складське приміщення загальною площею 168,2 кв.м., то воно також є частиною вказаної вище будівлі хлібокомбінату розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , та становить 6/100 його частки, що підтверджується договором купівлі-продажу нежитлового приміщення від 18 лютого 2005 року, копією витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно від 06.04.2005 №6931566.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що вказаний вище висновок спеціалізованої організації, викладений в листі Івано-Франківської філії ДП Українського державного науково-дослідного інституту проектування міст Діпромісто імені Ю.М.Білоконя від 09 листопада 2023 року за №Т-29/201 «Щодо класифікації будівель і споруд, що знаходяться в місті Надвірна, вулиця Визволення, будинок 22» про класифікацію виробничих приміщень, що знаходяться на вулиці Визволення, будинок 22, в місті Надвірна, Надвірнянського району, Івано-Франківської област відповідно до чинних державних норм Державного класифікатора будівель та споруд ДК 018-2000 за кодом - 1251,5, також поширюються й на іншу частину колишньої будівлі комбінату, що складає 6/100 її частки, тобто на складське приміщення загальною площею 168,2 кв.м.

Отже об`єкти нерухомого майна, розташовані за адресою: АДРЕСА_1 , які належать позивачу на праві власності та за які нараховано податок на нерухоме майно відмінне від земельної ділянки, за 2021-2022 роки, відносяться до групи "Будівлі промислові та склади" (код 125) Державного класифікатора будівель та споруд ДК 018-2000.

Крім того, як визначено підпунктом «є» підпункту 266.2.2 пункту 266.2 статті 266 ПК України основна діяльність суб`єктів господарювання, які використовують об`єкт нерухомості за призначенням у господарській діяльності, має класифікуватися у секціях B-F КВЕД ДК 009:2010, а саме: B "Добувна промисловість та розроблення кар`єрів", C "Переробна промисловість", D "Постачання електроенергії, газу, пари та кондиційованого повітря", E "Водопостачання; каналізація, поводження з відходами" та F "Будівництво".

Як зазначено вище, основним видом діяльності ФОП ОСОБА_1 є КВЕД - 16.23 «Виробництво інших дерев`яних будівельних конструкцій і столярних виробів» входить до секції С «Переробна промисловість», підкатегорія 16 «Оброблення деревини та виготовлення виробів з деревини та корка, крім меблів; виготовлення виробів із соломки та рослинних матеріалів для плетіння».

Отже, об`єкти нерухомого майна, розташовані за адресою: АДРЕСА_1 , які належать позивачу на праві власності та за які нараховано податок на нерухоме майно відмінне від земельної ділянки, за 2021-2022 роки, використовуються за призначенням у господарській діяльності ФОП ОСОБА_1 , основна діяльність якої класифікується у секції С «Переробна промисловість», тобто в межах секцій B-F КВЕД ДК 009:2010.

Таким чином, аналізуючи вищенаведені законодавчі приписи та фактичні обставини справи у їх сукупності, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що належні позивачу на праві власності об`єкти нерухомого майна, розташовані за адресою: АДРЕСА_1 за які нараховано податок на нерухоме майно відмінне від земельної ділянки за 2021-2022 роки, відносяться до групи "Будівлі промислові та склади" (код 125) Державного класифікатора будівель та споруд ДК 018-2000 використовується нею за функціональним призначенням, тому враховуючи приписи пп.«є» пп.266.2.2 п.266.2 ст.266 ПК України контролюючий орган помилково відніс вищевказані об`єкти до категорії об`єктів оподаткування, що не мають пільг із сплати податку, а відтак оскаржувані податкові повідомлення-рішення є протиправними та підлягають скасуванню.

Враховуючи наведене вище, колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги не знайшли свого підтвердження та спростовуються висновками суду першої інстанції, які зроблені на підставі повного, всебічного та об`єктивного аналізу відповідних правових норм та фактичних обставин справи.

Крім того, колегія суддів зазначає, що інші зазначені відповідачем в апеляційній скарзі обставини, крім вищеописаних обставин, ґрунтуються на довільному трактуванні фактичних обставин справи і норм матеріального права, а тому такі не вимагають детальної відповіді або спростування.

Колегія суддів також враховує позицію ЄСПЛ (в аспекті оцінки аргументів апелянта), сформовану у справі Серявін та інші проти України (№4909/04): згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі Руїс Торіха проти Іспанії (RuizTorijav. Spain) №303-A, пункт 29).

Також згідно з п. 41 висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Ради Європи щодо якості судових рішень, обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення.

Відповідно до ч.2 ст.6 КАС України суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського Суду з прав людини, а ст.17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" передбачає, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Наведене дає підстави для висновку, що доводи скаржника у кожній справі мають оцінюватись судами на предмет їх відповідності критеріям конкретності, доречності та важливості в межах відповідних правовідносин з метою належного обґрунтування позиції суду.

З врахуванням вищенаведеного колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов правильного висновку про підставність позовних вимог, правильно і повно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, тому відповідно до ст.316 КАС України апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а рішення суду - без змін.

Оскільки колегія суддів залишає без змін рішення суду першої інстанції, то відповідно до ч.6 ст.139 КАС України понесені сторонами судові витрати новому розподілу не підлягають.

Керуючись ст.139, 242, 243, 250, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, суд,-

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу Головного управління ДПС в Івано-Франківській області залишити без задоволення, а рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 31 жовтня 2024 року у справі №300/4071/24 - без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її ухвалення та касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених п.2 ч.5 ст.328 КАС України, протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий суддя О. І. Мікула
судді А. Р. Курилець
М.А. Пліш
Повне судове рішення складено 23 січня 2026 року.