Справа № 640/5764/22
Суддя: І.В. Тихонов
Дата ухвалення: 2026-01-23 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛУГАНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

Іменем України

23 січня 2026 рокум. ДніпроСправа № 640/5764/22

Суддя Луганського окружного адміністративного суду Тихонов І.В., розглянувши в порядку письмового провадження справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Еколан Інгредієнти» до Київської митниці про визнання протиправним та скасування рішення про коригування митної вартості товарів,

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Еколан Інгредієнти» (далі позивач або ТОВ «Еколан Інгредієнти») звернулось до Окружного адміністративного суду міста Києва із позовною заявою до Київської митниці (далі відповідач або митниця) в якому просить визнати протиправним та скасувати рішення щодо коригування митної вартості товарів від 30.09.2021 №UA100380/2021/000404/2.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що 15.01.2019 року між ТОВ «Еколан Інгредієнти» (Покупець) та «Chengdu Chang Yuan Shun Co. Ltd.» Ченду, Китай (Продавець) укладено Контракт №9 (далі «Контракт»), відповідно до якого Продавець зобов`язується поставляти, а Покупець приймати та оплачувати на умовах Контракту Товари в асортименті та кількості, які вказані в Комерційних інвойсах, що є невід`ємною частиною Контракту. Відповідно до Комерційного інвойсу №110 від 06.07.2021, Продавець зобов`язується поставити, а Покупець прийняти і оплатити Товар на загальну суму USD 28 661,62.

В Проформі інвойс від 11.06.2021 визначено: умови оплати: 20 % передплата, решта - через 30 днів після отримання копії коносаменту.

З метою здійснення митного оформлення ввезеного в режимі імпорту товару, уповноваженим Позивачем декларантом - ТОВ «ЛАН-УКРАЇНА» була подана митна декларація UA100380.2021.025054 від 28.09.2021 з необхідними документами.

30.09.2021 Київською митницею відмовлено у застосуванні методу визначення митної вартості за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції), та самостійно скориговано митну вартість за резервним методом, внаслідок чого прийнято рішення про коригування митної вартості товарів № UA100380/2021/000404/2. Товар випущено у вільний обіг під гарантійні зобов`язання ТОВ «Еколан Інгредієнти» за МД №UA 100380/2021/025335 від 30.09.2021.

Позивач вважаєм, що до митного оформлення було надано вичерпний перелік передбачених чинним законодавством належних документів, необхідних для визначення митної вартості ввезеного товару, підстави для відмови у митному оформленні товару та подальше коригування митної вартості такого товару за допомогою резервного методу, у Київської митниці були відсутні.

На підставі вищезазначеного, просив суд визнати протиправним та скасувати рішення відповідача щодо коригування митної вартості товарів від 30.09.2021 №UA100380/2021/000404/2.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 14 квітня 2022 року відкрито провадження в адміністративній справі. Визначено, що справа буде розглядатися в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін та проведення судового засідання за наявними у справі матеріалами.

23.04.2022 відповідачем надано відзив на позовну заяву, в обґрунтування якого заперечив щодо задоволення позовних вимог з огляду на те, що прийняте рішення про коригування митної вартості є правомірним, оскільки, декларантом не надано документи, які підтверджують всі складові митної вартості товарів, не усунуто виявлені розбіжності та не спростовано сумніви у правильності задекларованої митної вартості, митним органом не був застосований метод визначення митної вартості товарів за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції).

Митна вартість визначена із застосуванням резервного методу відповідно до статті 64 Кодексу з використанням способів, які не суперечать законам України і є сумісними з відповідними принципами і положеннями Генеральної угоди з тарифів і торгівлі, яка щонайбільшою мірою грунтується на раніше визнаних (визначених) митницею вартостях.

03.05.2022 позивач подав до суду відповідь на відзив, в обґрунтування якого зазначив, що ним подані Відповідачу всі необхідні, на його думку, документи (в тому числі додаткові документи) для визначення митної вартості товару за обраним декларантом основним методом визначення митної вартості товару.

Відповідач так і не вказав, чому для визначення митної вартості товару за МД від 30.09.2021 було взято вартість товару з іншим кодом та характеристиками. Вважає, що Відповідачем в обґрунтування правомірності своїх дій та прийнятого рішення не надано достатніх доказів порушень норм Закону Позивачем, а тому суб`єктом владних повноважень не доведено своєї правоти.

13 грудня 2022 року Верховна Рада України прийняла Закон України № 2825-ІХ «Про ліквідацію Окружного адміністративного суду міста Києва та утворення Київського міського окружного адміністративного суду» (далі Закон № 2825), який набрав чинності 15 грудня 2022 року.

На підставі ст. 1 Закону № 2825 Окружний адміністративний суд міста Києва ліквідований.

П. 2 розділу ІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону № 2825 (в редакції Закону України від 16 липня 2024 року № 3863-ІХ Про внесення змін до пункту 2 розділу ІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про ліквідацію Окружного адміністративного суду міста Києва та утворення Київського міського окружного адміністративного суду» щодо забезпечення розгляду адміністративних справ» (далі Закон № 3863), який набрав чинності 26 вересня 2024 року), установлено, що з дня набрання чинності цим Законом Окружний адміністративний суд міста Києва припиняє здійснення правосуддя.

До початку роботи Київського міського окружного адміністративного суду справи, підсудні окружному адміністративному суду, територіальна юрисдикція якого поширюється на місто Київ, розглядаються та вирішуються Київським окружним адміністративним судом, крім випадку, передбаченого абз. 4 цього пункту.

Не розглянуті Окружним адміністративним судом міста Києва адміністративні справи, які були передані до Київського окружного адміністративного суду та розподілені між суддями до набрання чинності Законом № 3863, розглядаються та вирішуються Київським окружним адміністративним судом.

Інші адміністративні справи, які не розглянуті Окружним адміністративним судом міста Києва, у тому числі ті, що передані до Київського окружного адміністративного суду до набрання чинності Законом № 3863, але не розподілені між суддями (крім справ, підсудність яких визначена ч. 1 ст. 27, ч. 3 ст. 276, ст. ст. 289-1, 289-4 Кодексу адміністративного судочинства України), передаються на розгляд та вирішення іншим окружним адміністративним судам України шляхом їх автоматизованого розподілу між цими судами з урахуванням навантаження, за принципом випадковості та відповідно до хронологічного надходження справ у порядку, визначеному Державною судовою адміністрацією України. Справи, підсудність яких визначена ч. 1 ст. 27, ч. 3 ст. 276, ст. ст. 289-1, 289-4 Кодексу адміністративного судочинства України, до початку роботи Київського міського окружного адміністративного суду розглядаються та вирішуються Київським окружним адміністративним судом.

Після початку роботи Київського міського окружного адміністративного суду Київський окружний адміністративний суд та інші окружні адміністративні суди України завершують розгляд та вирішення переданих їм справ.

Судом апеляційної інстанції щодо всіх справ, підсудних окружному адміністративному суду, територіальна юрисдикція якого поширюється на місто Київ, та переданих на розгляд та вирішення іншим окружним адміністративним судам України відповідно до цього Закону, є Шостий апеляційний адміністративний суд.

До початку роботи Київського міського окружного адміністративного суду вирішення процесуальних питань, пов`язаних з виконанням судових рішень у справах, розглянутих Окружним адміністративним судом міста Києва, здійснює Київський окружний адміністративний суд.

На підставі п. 2 розділу ІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону № 2825 (в редакції Закону № 3863) проведений автоматизований розподіл адміністративних справ, які не розглянуті Окружним адміністративним судом міста Києва, між окружними адміністративними судами України з урахуванням навантаження, за принципом випадковості та відповідно до хронологічного надходження справ відповідно до Порядку передачі судових справ, нерозглянутих Окружним адміністративним судом міста Києва, затвердженому наказом Державної судової адміністрації України від 16 вересня 2024 року № 399.

За результатами автоматизованого розподілу адміністративних справ, які не розглянуті Окружним адміністративним судом міста Києва, між окружними адміністративними судами України, ця справа передана на розгляд та вирішення Луганському окружному адміністративному суду.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями справу передано для розгляду судді Тихонову І.В.

Ухвалою Луганського окружного адміністративного суду від 25 листопада 2025 справу прийнято до провадження. Відмовлено у задоволенні клопотання позивача про розгляд у порядку загального позовного провадження справи та розгляд справи продовжено в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні). Запропоновано сторонам у разі зміни фактичних обставин по даній справі, вибуття або заміни сторони чи третьої особи у відносинах, щодо яких виник спір (в тому числі подачі іншого позову (позовів) до цього самого відповідача (відповідачів з тим самим предметом та з тих самих підстав, повідомити суду про таке протягом 15 (п`ятнадцяти) днів з дня отримання цієї ухвали. Зобов`язано відповідача протягом п`ятнадцяти днів з дня отримання ухвали про прийняття адміністративної справи до провадження надіслати (надати) суду відзив на позовну заяву (відзив) і всі письмові та електронні докази (які можливо доставити до суду) разом з документами, що підтверджують надіслання (надання) позивачу копії відзиву та доданих до нього документів.

На виконання вищезазначеної ухвали суду, 01.12.2025 представником Київської митниці надано відзив на позовну заяву в якому зазначено, що під час перевірки наданих до митного оформлення документів встановлено що документи, подані для підтвердження митної вартості товару, відповідно до статті 53 Митного кодексу України (далі - Кодекс), містять розбіжності та не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Зазначив, що ні умови контракту ні інвойс не містить інформації, яка б могла підтвердити висновки суду про те що вартість страхування вже включена до загальної вартості партії товару. Підставними через які заявлену декларантом митну вартість не може бути визнано є: наявність розбіжностей щодо відомостей стосовно вартості товарів, відсутність всіх необхідних відомостей (документів), що не дає можливості органу доходів і зборів перевірити декларування всіх складових митної вартості у повному обсязі. Оскільки, декларантом не надано документи, які підтверджують всі складові митної вартості товарів, не усунуто виявлені розбіжності та не спростовано сумніви у правильності задекларованої митної вартості, митним органом не був застосований метод визначення митної вартості товарів за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції).

Просив відмовити позивачу у задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

03.12.2025 представником позивача надані додаткові пояснення, в яких зазначив, що підтримує позовні вимоги та подану відповідь на відзив від 27.04.2022 вих. №64.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши усі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, судом встановлено наступне.

15.01.2019 між ТОВ «Еколан Інгредієнти» (як покупцем) та компанією Chendgu Chang Yuan Shun Co., LTD (Китай) (як продавцем) був укладений контракт №9, за умовами якого продавець зобов`язується поставити, а покупець зобов`язується прийняти і оплатити на умовах цього контракту товари, в асортименті та у кількості, що зазначені в комерційних інвойсах, які є невід`ємною частиною даного контракту (арк.спр.9).

Відповідно до Комерційного інвойсу №110 від 06.07.2021 (далі «Інвойс»), Продавець зобов`язується поставити, а Покупець прийняти і оплатити Товар на загальну суму USD 28 661,62 (арк.спр.40).

З метою митного оформлення товару, ввезеного в Україну на підставі вказаного вище контракту, ТОВ «Еколан Інгредієнти» подано електронну митну декларацію типу ІМ 40 ДЕ від 30.09.2021 № UA100380/2021/025335 (далі також ЕМД) (арк.спр.21).

ТОВ «Еколан Інгредієнти» перерахував Продавцю 28 661,62 доларів США, що підтверджується платіжним дорученням, виписками по рахунку, банку та довідкою (арк.спр.61-66).

Одночасно, з вказаною вище ЕМД декларантом було подано до митного органу перелік документів, що підтверджує заявлену митну вартість товарів, передбачених ч. 8 статті 55 Митного кодексу України (далі також МК України), заява про надання додаткових документів №372 від 11.11.2021 (арк.спр.58).

На виконання вимог п. 6 статті 54 МК України, Київською митницею було відмовлено позивачу у митному оформленні задекларованого товару, у зв`язку з чим оформлено картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення № UA100380/2021/38135; митна декларація, за якою було відмовлено у випуску товарів UA100380.2021.025054 від 28.09.2021; подання нової МД, заповненої з урахуванням рішення про визначення митної вартості від 30.09.2021 №UA100380/2021/000404/2 (арк.спр.23-24).

Підставою для відмови у митному оформленні було прийняте відповідачем рішення про коригування митної вартості товарів від 30.09.2021 № UA100380/2021/000404/2, яким митна вартість товару визначена із застосуванням резервного методу (арк.пр.19).

В подальшому відповідачем надано згоду на випуск товарів у вільний обіг під гарантійні зобов`язання, шляхом сплати до державного бюджету сум податків і зборів згідно митної вартості, визначеної митним органом в повному обсязі, та щодо надання протягом 80 днів з дня випуску товарів відповідних документів для підтвердження заявленої митної вартості.

Не погоджуючись з рішенням про коригування митної вартості товарів від 30.09.2021 №UA100380/2021/000404/2, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Відповідно до статті 19 Конституції України (тут і далі по тесту всі нормативно-правові акти наведені в редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин), правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з п. 34-1 ч. 1 статті 4 МК України, митні органи - центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну митну політику, митниці та митні пости.

Відповідно до положень статті 49 МК України, митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Частиною 1 статті 51 МК України передбачено, що митна вартість товарів, що переміщуються через митний кордон України, визначається декларантом відповідно до норм цього Кодексу.

Згідно з ч. 1 та ч. 2 статті 52 МК України, заявлення митної вартості товарів здійснюється декларантом або уповноваженою ним особою під час декларування товарів у порядку, встановленому розділом VIII цього Кодексу та цією главою.

Декларант або уповноважена ним особа, які заявляють митну вартість товару, зобов`язані:

1) заявляти митну вартість, визначену ними самостійно, у тому числі за результатами консультацій з митним органом;

2) подавати митному органу достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об`єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню;

3) нести всі додаткові витрати, пов`язані з коригуванням митної вартості або наданням митному органу додаткової інформації.

У випадках, визначених цим Кодексом, для заявлення митної вартості товарів, що переміщуються через митний кордон України відповідно до митного режиму імпорту, митному органу, який проводить митне оформлення цих товарів, разом з митною декларацією та іншими необхідними для митного оформлення зазначених товарів документами в установленому порядку подається декларація митної вартості (ч. 4 статті 52 МК України).

У декларації митної вартості наводяться відомості про метод визначення митної вартості товарів, числове значення митної вартості товарів та її складових, умови зовнішньоекономічного договору, що мають відношення до визначення митної вартості товарів, та надані документи, що підтверджують зазначене.

Відомості, зазначені у частині восьмій цієї статті, є відомостями, необхідними для митних цілей (ч.ч. 8, 9 статті 52 МК України).

За правилами ч. 1 статті 53 МК України, у випадках, передбачених цим Кодексом, декларант подає митному органу документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення.

Частиною 2 статті 53 МК України передбачено, що документами, які підтверджують митну вартість товарів, є:

1) декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п`ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості;

2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності;

3) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу);

4) якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару;

5) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару;

6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів;

7) ліцензія на імпорт товару, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню;

8) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.

Відповідно до ч. 3 статті 53 МК України, у разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, які мають вплив на правильність визначення митної вартості, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу митного органу зобов`язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи:

1) договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов`язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається;

2) рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом);

3) рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов`язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту);

4) виписку з бухгалтерської документації;

5) ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів;

6) каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару;

7) копію митної декларації країни відправлення;

8) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.

Частиною 4 статті 53 МК України передбачено, що у разі якщо митний орган має обґрунтовані підстави вважати, що існуючий взаємозв`язок між продавцем і покупцем вплинув на заявлену декларантом митну вартість, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу митного органу, крім документів, зазначених у частинах другій та третій цієї статті, подає (за наявності) такі документи:

1) виписку з бухгалтерських та банківських документів покупця, що стосуються відчуження оцінюваних товарів, ідентичних та/або подібних (аналогічних) товарів на території України;

2) довідкову інформацію щодо вартості у країні-експортері товарів, що є ідентичними та/або подібними (аналогічними) оцінюваним товарам;

3) розрахунок ціни (калькуляцію).

Частинами 1-3 статті 54 МК України передбачено, що контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється митним органом під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості.

Контроль правильності визначення митної вартості товарів за основним методом - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту (вартість операції), здійснюється митним органом шляхом перевірки розрахунку, здійсненого декларантом, за відсутності застережень щодо застосування цього методу, визначених у частині першій статті 58 цього Кодексу.

За результатами здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів митний орган визнає заявлену декларантом або уповноваженою ним особою митну вартість чи приймає письмове рішення про її коригування відповідно до положень статті 55 цього Кодексу.

Частиною 5 статті 54 МК України передбачено, що митний орган з метою здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів має право:

1) упевнюватися в достовірності або точності будь-якої заяви, документа чи розрахунку, поданих для цілей визначення митної вартості;

2) у випадках, встановлених цим Кодексом, письмово запитувати від декларанта або уповноваженої ним особи встановлені статтею 53 цього Кодексу додаткові документи та відомості, якщо це необхідно для прийняття рішення про визнання заявленої митної вартості;

3) у випадках, встановлених цим Кодексом, здійснювати коригування заявленої митної вартості товарів;

4) проводити в порядку, визначеному статтями 345-354 цього Кодексу, перевірки правильності визначення митної вартості товарів після їх випуску;

5) звертатися до митних органів інших країн із запитами щодо надання відомостей, необхідних для підтвердження достовірності заявленої митної вартості;

6) застосовувати інші передбачені цим Кодексом форми митного контролю.

Зокрема, митний орган може відмовити у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю виключно за наявності обґрунтованих підстав вважати, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, у разі:

1) невірно проведеного декларантом або уповноваженою ним особою розрахунку митної вартості;

2) неподання декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій - четвертій статті 53 цього Кодексу, або відсутності у цих документах всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари;

3) невідповідності обраного декларантом або уповноваженою ним особою методу визначення митної вартості товару умовам, наведеним у главі 9 цього Кодексу;

4) надходження до митного органу документально підтвердженої офіційної інформації митних органів інших країн щодо недостовірності заявленої митної вартості. (ч. 6 вказаної статті).

Відповідно до ч. 12 статті 264 МК України, у разі відмови у прийнятті митної декларації посадовою особою митного органу заповнюється картка відмови у прийнятті митної декларації за формою, встановленою центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику. Один примірник зазначеної картки невідкладно вручається (надсилається) декларанту або уповноваженій ним особі. Інформація про відмову у прийнятті для оформлення електронної митної декларації надсилається декларанту електронним повідомленням, засвідченим електронним цифровим підписом посадової особи митного органу.

Згідно з ч. 1 статті 55 МК України, рішення про коригування заявленої митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України з поміщенням у митний режим імпорту, приймається митним органом у письмовій формі під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості цих товарів як до, так і після їх випуску, якщо митним органом у випадках, передбачених частиною шостою статті 54 цього Кодексу, виявлено, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів.

У випадку незгоди декларанта або уповноваженої ним особи з рішенням митного органу про коригування заявленої митної вартості товарів митний орган за зверненням декларанта або уповноваженої ним особи випускає товари, що декларуються, у вільний обіг за умови сплати митних платежів згідно з митною вартістю цих товарів, визначеною декларантом або уповноваженою ним особою, та забезпечення сплати різниці між сумою митних платежів, обчисленою згідно з митною вартістю товарів, визначеною декларантом або уповноваженою ним особою, та сумою митних платежів, обчисленою згідно з митною вартістю товарів, визначеною митним органом, шляхом надання гарантій відповідно до розділу Х цього Кодексу. Строк дії таких гарантій не може перевищувати 90 календарних днів з дня випуску товарів (ч. 7 статті 55 МК України).

Згідно з ч. 8 вказаної статті МК України, протягом 80 днів з дня випуску товарів декларант або уповноважена ним особа може надати митному органу додаткові документи для підтвердження заявленої ним митної вартості товарів, що декларуються.

Відповідно до ч. 9 статті 55 МК України, у разі надання декларантом або уповноваженою ним особою додаткових документів митний орган розглядає подані додаткові документи і протягом 5 робочих днів з дати їх подання виносить письмове рішення щодо визнання заявленої митної вартості та скасовує рішення про коригування заявленої митної вартості або надає обґрунтовану відмову у визнанні заявленої митної вартості з урахуванням додаткових документів. У такому випадку надана фінансова гарантія відповідно повертається (вивільняється) або реалізується в порядку та у строки, визначені цим Кодексом.

Положення статті 57 МК України встановлено, що визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється за такими методами:

1) основний - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції);

2) другорядні: а) за ціною договору щодо ідентичних товарів; б) за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів; в) на основі віднімання вартості; г) на основі додавання вартості (обчислена вартість); ґ) резервний.

Основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору (вартість операції).

Кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу.

Застосуванню другорядних методів передує процедура консультацій між митним органом та декларантом з метою визначення основи вартості згідно з положеннями статей 59 і 60 цього Кодексу. Під час таких консультацій митний орган та декларант можуть здійснити обмін наявною у кожного з них інформацією за умови додержання вимог щодо її конфіденційності.

У разі неможливості визначення митної вартості товарів згідно з положеннями статей 59 і 60 цього Кодексу за основу для її визначення може братися або ціна, за якою ідентичні або подібні (аналогічні) товари були продані в Україні не пов`язаному із продавцем покупцю відповідно до статті 62 цього Кодексу, або вартість товарів, обчислена відповідно до статті 63 цього Кодексу.

При цьому кожний наступний метод застосовується, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу.

Методи на основі віднімання та додавання вартості (обчислена вартість) можуть застосовуватися у будь-якій послідовності на прохання декларанта або уповноваженої ним особи.

У разі якщо неможливо застосувати жоден із зазначених методів, митна вартість визначається за резервним методом відповідно до вимог, встановлених статтею 64 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 1 статті 58 МК України, метод визначення митної вартості за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, застосовується у разі, якщо:

1) немає жодних обмежень щодо прав покупця (імпортера) на використання оцінюваних товарів, за винятком тих, що:

а) встановлюються законом чи запроваджуються органами державної влади в Україні;

б) обмежують географічний регіон, у якому товари можуть бути перепродані (відчужені повторно);

в) не впливають значною мірою на вартість товару;

2) щодо продажу оцінюваних товарів або їх ціни відсутні будь-які умови або застереження, які унеможливлюють визначення вартості цих товарів;

3) жодна частина виручки від будь-якого подальшого перепродажу, розпорядження або використання товарів покупцем не надійде прямо чи опосередковано продавцеві, якщо тільки не буде зроблено відповідне коригування з урахуванням положень частини десятої цієї статті;

4) покупець і продавець не пов`язані між собою особи або хоч і пов`язані між собою особи, однак ці відносини не вплинули на ціну товарів.

Частиною 2 статті 58 МК України передбачено, що метод визначення митної вартості товарів за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються, не застосовується, якщо використані декларантом або уповноваженою ним особою відомості не підтверджені документально або не визначені кількісно і достовірні та/або відсутня хоча б одна із складових митної вартості, яка є обов`язковою при її обчисленні.

Ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті, - це загальна сума всіх платежів, які були здійснені або повинні бути здійснені покупцем оцінюваних товарів продавцю або на користь продавця через третіх осіб та/або на пов`язаних із продавцем осіб для виконання зобов`язань продавця.

Платежі можуть бути здійснені прямо чи опосередковано. Прикладом опосередкованого платежу може бути врегулювання покупцем повністю чи частково боргу продавця.

Платежі необов`язково повинні бути здійснені у вигляді переказу грошей (зокрема, але не виключно). Такі платежі можуть бути здійснені шляхом акредитива, інкасування або за допомогою інших розрахунків (вексель, передача цінних документів тощо).

Термін «ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті» стосується лише ціни оцінюваних товарів. Дивіденди або інші платежі покупця на користь продавця, не пов`язані з оцінюваними товарами, не є частиною митної вартості. Додавання, якщо вони не включалися до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті, згідно з цією статтею робляться лише на основі об`єктивних даних, що підтверджуються документально та піддаються обчисленню (частини 5-8 статті 58 МК України).

Відповідно до ч. 10 статті 58 МК України, при визначенні митної вартості до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за оцінювані товари, додаються такі витрати (складові митної вартості), якщо вони не включалися до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті:

1) витрати, понесені покупцем:

а) комісійні та брокерська винагорода, за винятком комісійних за закупівлю, що є платою покупця своєму агентові за надання послуг, пов`язаних із представництвом його інтересів за кордоном для закупівлі оцінюваних товарів;

б) вартість ящиків тари (контейнерів), в яку упаковано товар, або іншої упаковки, що для митних цілей вважаються єдиним цілим з відповідними товарами;

в) вартість упаковки або вартість пакувальних матеріалів та робіт, пов`язаних із пакуванням;

2) належним чином розподілена вартість нижчезазначених товарів та послуг, якщо вони поставляються прямо чи опосередковано покупцем безоплатно або за зниженими цінами для використання у зв`язку з виробництвом та продажем на експорт в Україну оцінюваних товарів, якщо така вартість не включена до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті:

а) сировини, матеріалів, деталей, напівфабрикатів, комплектувальних виробів тощо, які увійшли до складу оцінюваних товарів;

б) інструментів, штампів, шаблонів та аналогічних предметів, використаних у процесі виробництва оцінюваних товарів;

в) матеріалів, витрачених у процесі виробництва оцінюваних товарів (мастильні матеріали, паливо тощо);

г) інженерних та дослідно-конструкторських робіт, дизайну, художнього оформлення, ескізів та креслень, виконаних за межами України і безпосередньо необхідних для виробництва оцінюваних товарів;

3) роялті та інші ліцензійні платежі, що стосуються оцінюваних товарів та які покупець повинен сплачувати прямо чи опосередковано як умову продажу оцінюваних товарів, якщо такі платежі не включаються до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті.

Правила заповнення декларації митної вартості, затверджені наказом Міністерства фінансів України 24 травня 2012 року № 599, визначають порядок заповнення декларації митної вартості (далі - ДМВ), яка використовується:

декларантом або уповноваженою ним особою - при визначенні та заявленні митної вартості товарів, що переміщуються через митний кордон України відповідно до митного режиму імпорту;

митним органом - при здійсненні контролю за правильністю визначення декларантом або уповноваженою ним особою митної вартості товарів, що переміщуються через митний кордон України відповідно до митного режиму імпорту.

Відповідно до пункту 1.3 вказаних Правил, ДМВ подається в установленому порядку митному органу, що здійснює митне оформлення товарів, разом з митною декларацією на оцінювані товари.

Пунктом 1.14 Правил передбачено, що метод визначення митної вартості товарів за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються, не застосовується, якщо використані декларантом або уповноваженою ним особою відомості не підтверджені документально або не визначені кількісно і достовірні та/або відсутня хоча б одна із складових митної вартості, яка є обов`язковою при її обчисленні.

Посадовою особою митного органу заповнюється графа ДМВ «Для відміток митного органу». На основному аркуші, крім реєстраційного номера ДМВ, повинно бути зазначене рішення, яке прийняте посадовою особою митного органу за результатами контролю правильності визначення митної вартості товарів (пункти 2.1, 2.2 вказаних Правил).

Відповідно до пункту 2.3 Правил, при електронному декларуванні посадова особа за допомогою автоматизованої системи митного оформлення створює та надсилає декларанту або уповноваженій ним особі засвідчене електронним цифровим підписом електронне повідомлення про необхідність подання документів відповідно до частин третьої та/або четвертої статті 53 Кодексу для підтвердження митної вартості товарів із складанням їх переліку.

При електронному декларуванні повідомлення про необхідність подання документів вважається одержаним декларантом або уповноваженою ним особою з часу надходження до митного органу повідомлення в електронній формі від декларанта або уповноваженої ним особи про одержання цього повідомлення. При електронному декларуванні декларант або уповноважена ним особа надсилає повідомлення про відмову у подачі документів у складі електронного повідомлення, засвідченого електронним підписом (пункти 2.4, 2.5 Правил).

З оскаржуваного рішення про коригування митної вартості товарів від 30.09.2021 (графа 33 обставини прийняття рішення та джерела інформації, що використовувалися митним органом для визначення митної вартості) вбачається, що декларантом до митного оформлення не надано всіх необхідних документів, які підтверджують митну вартість товарів та документи не містять достовірних та об`єктивних відомостей, які б підтверджували числові значення складових митної вартості, а саме:

1) відповідно до п. 3.1 зовнішньоекономічного договору (контракту) від 15.01.2019 № 9 "відвантаження товару здійснюється відповідно до замовлення та проформи - інвойсу" до митного оформлення не надані зазначені документи;

2) пунктом 4.1 зовнішньоекономічного договору від 15.01.2019 № 9 передбачена передплата за товар, також терміни оплати зазначені в інвойсі від 06.07.2021 № CUKL18406/2021 - 20% авансу по проформі -інвойс, залишок після копії коносаменту через 30 днів. До митного оформлення не надано банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару;

3) зовнішньоекономічним договором від 15.01.2019 № 9 не визначені умови поставки товару згідно INCOTERMS, водночас, в комерційному Інвойсі від 06.07.2021 № CUKL18406/2021 зазначено CIF Odessa. Згідно Інкотермс - 2010 міжнародний торговий термін CIF (Cost, Insurance and Freight (... named port of destination) "вартість, страхування та фрахт" означає, що продавець виконав постачання, коли товар перейшов через поручні судна в порту відвантаження. Продавець зобов`язаний оплатити витрати і фрахт, необхідні для доставки товару в зазначений порт призначення, але І ризик втрати або ушкодження товару, як і будь-які додаткові витрати, що виникають після відвантаження товару, переходять із продавця на покупця. За умовами терміну CIF на продавця покладається обов`язок по митному очищенню товару для експорту, також продавець заключає договір страхування й виплачує страхувальнику страхову премію.

Продавець зобов`язаний за власний рахунок застрахувати вантаж принаймні з мінімальним страховим покриттям відповідно до Застереження (С) умов страхування вантажів або будь - яких подібних застережень. Продавець повинен надати покупцю страховий поліс чи інше підтвердження страхового покриття. До митного оформлення не надано страхові документи, а також Документ документи, що містять відомості про вартість страхування.

Надаючи оцінку оскаржуваному рішенню через призму викладених аргументів сторін та положень митного законодавства, суд зазначає наступне.

Щодо посилань митного органу на відсутність у поданих документах замовлення, на підставі якого відповідно до п.3.1 зовнішньоекономічного договору від 15.01.2019 № 9 здійснюється відвантаження вантажу суд зазначає, що інформація щодо відвантаження вантажу (товару) також міститься у проформі-інвойсі, який було надано декларантом до митного оформлення.

При цьому, слід зазначити, що митним органом, а ні в оскаржуваному рішенні, а ні у поданому відзиві не вказано, яким чином відсутність у поданих документах замовлення, на підставі якого відповідно до п.3.1 зовнішньоекономічного договору від 15.01.2019 № 9 здійснюється відвантаження вантажу, могло б вплинути на заявлену декларантом митну вартість товару.

Таким чином, суд відхиляє наведені висновки митного органу як на підставу для коригування митної вартості товару.

У оскаржуваному рішенні митним органом зазначено, що пунктом 4.1 зовнішньоекономічного договору від 15.01.2019 № 9 передбачена передплата за товар, також терміни оплати зазначені в інвойсі від 06.07.2021 № CUKL18406/2021 - 20% авансу по проформі -інвойс, залишок після копії коносаменту через 30 днів. До митного оформлення не надано банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару

Поряд з цим, позивачем надані відповідні документи, а саме вінвойсі №CUKL1804/2021 від 06.07.2021 сторони визначили вартість товару у розмірі USD 28 661,62. Згідно з інвойсом, ТОВ ТОВ «Еколан Інгредієнти» перерахував на рахунок Продавця (Chengdu Chang Yuan Shun Co., Ltd): 14.06.2021 - USD 3 648,00, що підтверджується квитанцією про проведення платежу №210614/000463508. 12.08.2021 - USD 25 013,62, що підтверджується платіжним дорученням в іноземній валюті №210812/000481380,тобто позивач повністю оплатив товар за ціною інвойсу, що також, підтверджується довідкою та банківськими виписками, які були додатково надані відповідачу.

Щодо посилань митного органу, що зовнішньоекономічним договором від 15.01.2019 № 9 не визначені умови поставки товару згідно INCOTERMS, до митного оформлення не надано страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.

Однак, позивач належним чином спростував викладені аргументи митного органу, оскільки умови поставки CIF згідно Інкотермс 2010 передбачають, що у фактурну вартість товару вже включені витрати, які впливають на митну вартість товару (в тому числі перевезення і страхування вантажу), а тому для цілей визначення митної вартості товару ця вартість не потребує коригування. При цьому, як зазначено позивачем, додаткових витрат на страхування товару він не поніс.

Крім того, позивач до митного оформлення надано страховий поліс від 08.07.2021 NPYIE01E04092 на підтвердження факту страхування вантажу продавцем, із зазначенням об`єкта страхування, номер контейнера, покупцем якого є ТОВ «Еколан Інгредієнти».

Крім того, суд звертає увагу, що відповідно до ч. 2 ст. 53 МК України прайс-лист не відноситься до документів, якими декларант підтверджує митну вартість товару під час подання митної декларації із підтверджуючими документами.

Водночас, витребування у декларанта прайс-листа, та відповідно, надання оцінки його змісту, можливе лише в тому випадку, якщо подані декларантом документи, передбачені ч. 2 ст. 53 МК України (декларація митної вартості, контракт, інвойс, банківські платіжні документи, транспорті документи тощо) містять розбіжності, які мають вплив на правильність визначення митної вартості, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Суд наголошує, що в даному випадку оскаржуване рішення не містить жодних обґрунтованих висновків щодо виявлених розбіжностей у поданих позивачем документах (наявність ознак підробки або ж відсутність необхідної інформації), які передбачені ч. 2 ст. 53 МК України, а тому посилання митного органу на зміст поданого прайс-листа як на підставу для коригування митної вартості товару є необґрунтованим.

Однак, позивач належним чином спростував викладені аргументи митного органу, оскільки умови поставки CIF згідно Інкотермс 2010 передбачають, що у фактурну вартість товару вже включені витрати, які впливають на митну вартість товару (в тому числі перевезення і страхування вантажу), а тому для цілей визначення митної вартості товару ця вартість не потребує коригування. При цьому, як зазначено позивачем, додаткових витрат на страхування товару він не поніс.

Таким чином, наведене свідчить про те, що відповідач, за результатами розгляду митної декларації від 30.09.2021 №UA100380/2021/025335, помилково не застосував основний метод визначення митної вартості товару, витребував у декларанта додаткові документи на підтвердження заявленої митної вартості та визначив митну вартість за резервним методом, оскільки подані декларантом документи належним чином підтверджували заявлену митну вартість товару за його фактурною вартістю, а митний орган у оскаржуваному рішенні не навів жодних обґрунтованих доводів, які б підтверджували виявлені розбіжності у поданих декларантом документах.

З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що рішення відповідача про коригування митної вартості товарів від 30.09.2021 № UA100380/2021/000404/2 є протиправним, а тому підлягає скасуванню.

Решта доводів учасників справи, в тому числі зазначених представником відповідача у відзиві, не спростовують висновків суду щодо протиправності винесення відповідачем оскаржуваного рішення про коригування митної вартості товарів.

Суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), що міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів) (ст. 90 КАС України).

Відповідно до норм статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Оцінивши кожен доказ, який є у справі щодо його належності, допустимості, достовірності та їх достатності і взаємного зв`язку у сукупності, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, та враховуючи всі наведені обставини, перевіривши юридичну та фактичну обґрунтованість доводів учасників справи, оцінивши докази суб`єкта владних повноважень на підтвердження правомірності свого рішення та докази надані позивачем - суд дійшов висновку, що обґрунтування на які посилається позивач, дають суду підстави для висновків, які спростовують доводи відповідача, а тому наявні підстави для задоволення позовних вимог.

Щодо розподілу судових витрат, суд зазначає, що відповідно до частини 1 статті 139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Враховуючи задоволення позовних вимог, слід стягнути на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань відповідача сплачений судовий збір у сумі 4995,49 грн.

Керуючись статтями 14, 243-246, 258, 262, 293, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Еколан Інгредієнти» (04116, м. Київ, вул. Митрофана Довнар-Запольського, 5, ) до Київської митниці (03124, м. Київ, вул. Гавела Вацвала, 8 А, ) про визнання протиправним та скасування рішення про коригування митної вартості товарів, -задовольнити.

Визнати протиправними і скасувати рішення Київської митниці про коригування митної вартості товарів від 30.09.2021 №UA100380/2021/000404/2.

Стягнути на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Еколан Інгредієнти» (04116, м. Київ, вул. Митрофана Довнар-Запольського, 5, ) судовий збір в сумі 4995,49 грн. за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень Київської митниці (, адреса: 3124, м. Київ, бульвар Гавела Вацлава, 8-А).

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

У разі оголошення судом лише вступної та резолютивної частини рішення, або розгляду справи в порядку письмового провадження, апеляційна скарга подається протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення.

Суддя І.В. Тихонов