Справа № 200/7552/25
Суддя: Голошивець І.О.
Дата ухвалення: 2026-01-26 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 січня 2026 року Справа№200/7552/25

Донецький окружний адміністративний суд у складі: головуючого судді - Голошивця І.О., розглянув за правилами спрощеного позовного провадження у порядку письмового провадження адміністративний позов ОСОБА_1 до Донецької обласної прокуратури про визнання протиправними дії та зобов`язання вчинити певні дії.

ОСОБА_1 звернувся до Донецького окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Донецької обласної прокуратури про визнання протиправними дії та зобов`язання вчинити певні дії.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що він обіймає посаду начальника відділу нагляду за додержанням законів територіальним управлінням Державного бюро розслідувань Донецької обласної прокуратури з 09 березня 2023 року та 18 серпня 2015 року Обласною медико-соціальною експертною комісією №1 м. Краматорська йому була встановлена друга група інвалідності безстроково. Позивач зауважив, що 17 вересня 2025 року він отримав лист керівника Донецької обласної прокуратури від 16.09.2025, яким його зобов`язано в строк до 30 вересня 2025 року прибути для проходження обстеження до Українського державного науково-дослідного інституту медико-соціальних проблем інвалідності Міністерства охорони здоров`я України для перевірки обґрунтованості прийнятого медико-соціальною експертною комісією рішення про встановлення групи інвалідності. Також в листі зазначено, що в разі не проходження такого обстеження, цей факт розцінюватиметься, як вчинення дисциплінарного проступку, передбаченого п. 5, 6 ч.1 ст.43 Закону України «Про прокуратуру», що є підставою для притягнення прокурора до дисциплінарної відповідальності у порядку, встановленому цим Законом. Позивач вважає такі дії відповідача незаконними.

Відповідачем був наданий відзив на позовну заяву, в якому він зазначив, що на виконання листа заступника Генерального прокурора та згідно з наданим зразком листа керівником Донецької обласної прокуратури листом від 16.09.2025 № 07-11020вн-25 повідомлено начальника відділу нагляду за додержанням законів територіальним управлінням Державного бюро розслідувань Донецької обласної прокуратури ОСОБА_1 про необхідність прибуття до 30.09.2025 для проходження обстеження до державної установи «Український державний науково-дослідний інститут медико-соціальних проблем інвалідності Міністерства охорони здоров`я України» (м. Дніпро). З вказаним листом ОСОБА_1 ознайомився особисто під підпис 17.09.2025. Відповідач закцентував свою увагу на тому, що вказаний лист носить інформаційний (рекомендаційний) характер та не відноситься до письмових вказівок у порядку ст. 17 Закону України «Про прокуратуру». Зокрема, він не встановлює зобов`язань для позивача, а стосується лише доведення до нього інформації Центру оцінювання функціонального стану особи щодо проходження огляду. Лист не містить посилань на ст. 17 Закону України «Про прокуратуру», у зв`язку з чим не може вважатися вимогою. Відповідач зазначив, що фактично лист стосується доведення до позивача певної інформації і позивач самостійно вирішує, пристати йому на запропоновану позицію чи проігнорувати її. З огляду на це, вимоги позивача про визнання таких дій протиправними є безпідставними. Щодо вимоги позивача про зобов`язання утриматись від дій, відповідач зауважив, що вона теж не підлягає задоволенню, оскільки позивачем не конкретизовано від вчинення яких саме дій необхідно утриматись. Зокрема, не зрозуміло від чого необхідно утриматись - від направлення листів, від пропозиції прибути для проходження обстеження до 30.09.2025, яке темпорально вже відбулося. На підставі вищевикладеного, відповідач просив відмовити в задоволенні позовних вимог позивача у повному обсязі.

Позивачем було надано відповідь на відзив, в якому він зазначив наступне, що в листі відповідача чітко зазначено, що: по-перше, йому, як прокурору, встановлено певне правило поведінки, а саме необхідність прибуття до 30 вересня 2025 року до Українського державного науково-дослідного інституту медико-соціальних проблем інвалідності Міністерства охорони здоров`я України для перевірки обґрунтованості прийнятого медико-соціальною експертною комісією рішення про встановлення групи інвалідності, по-друге, у разі порушення встановлених правил поведінки (не проходження обстеження), його, як прокурора, очікують санкції, а саме я буду вважатися таким, що вчинив дисциплінарний проступок, передбачений пунктами 5, 6 частини 1 статті 43 Закону України «Про прокуратуру», що є підставою для притягнення прокурора до дисциплінарної відповідальності у порядку, встановленому цим Законом. Таким чином, лист №07-11020вн-25 від 16.09.2025 це юридичний документ, в якому чітко сформульовані обов`язкові владні приписи щодо позивача, наслідком невиконання яких є настання дисциплінарної відповідальності. З урахуванням наведеного, твердження відповідача про те, що лист №07-11020вн-25 від 16.09.2025 носить інформаційний (рекомендаційний) характер та не відноситься до письмових вказівок у порядку ст.17 Закону України «Про прокуратуру», є або невіглаством в галузі права, або свідомою профанацією загальновизнаних термінів «вимога»/«письмова вказівка». Позивач повністю підтримав свої позовні вимоги зазначені ним у позовній заяві.

Ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 06.10.2025 року відкрито провадження у справі та ухвалено справу розглядати в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні). Звільнено позивача від сплати судового збору. Встановлений відповідачу строк для надання на адресу суду: відзиву на позовну заяву та усіх наявних доказів на підтвердження зазначеного у ньому.

Ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 26.01.2026 року у задоволенні клопотання позивача щодо відмови у поновленні процесуального строку для подання відзиву на позовну заяву відповідача, за його позовом до Донецької обласної прокуратури про визнання протиправними дії та зобов`язання вчинити певні дії - відмовлено.

Ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 26.01.2026 року у задоволенні клопотання Донецької обласної прокуратури про залучення у статусі третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - Офісу Генерального прокурора - відмовлено.

Ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 26.01.2026 року у задоволенні клопотання Донецької обласної прокуратури про розгляд справи за правилами загального позовного провадження - відмовлено.

Сторони про відкриття провадження у справі були повідомлені судом належним чином, відповідно до наявної у них реєстрації кабінету електронного суду, про що свідчить відповідна відмітка в графі «доставлено» та в графі «дата встановлення статусу» зазначено «06.10.2025».

Розглянувши матеріали справи, вирішивши питання, чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги, та якими доказами вони підтверджуються, чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження, яку правову норму належить застосувати до цих правовідносин, суд, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач: ОСОБА_1 у відповідності до наказу Донецької обласної прокуратури від 09.03.2023 року №147к призначений на посаду начальника відділу нагляду за додержанням законів територіальним управлінням Державного бюро розслідувань Донецької обласної прокуратури.

Позивачу безстроково встановлена друга група інвалідності з 18.08.2015 року, що підтверджується копією довідки до Акта огляду медико-соціальною експертною комісією серії АВ №0596008 виданої Обласною МСЕК №1 від 18.08.2015 року.

Доказів скасування даної довідки або визнання її недійсною матеріали справи не містять.

Слід зауважити, що у відповідності до приписів ч.1 ст.78 Кодексу адміністративного судочинства України, обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їх представників.

Приписами ч.2 ст.159 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що заявами по суті справи є: позовна заява; відзив на позовну заяву (відзив); відповідь на відзив; заперечення; пояснення третьої особи щодо позову або відзиву.

Відповідач у своєму відзиві на позовну заяву зазначив: - «Листом заступника Генерального прокурора Вдовиченко М.С. від 10.09.2025 № 31/2/1-83921вих-25 керівнику Донецької обласної прокуратури доведено до відома, що на виконання рішення Ради національної безпеки і оборони України від 22.10.2024, введеного у дію Указом Президента України від 22.10.2024 № 732/2024, а також постанов слідчого Державного бюро розслідувань від 31.01.2025 і від 01.08.2025 Центр оцінювання функціонального стану особи ініціював забезпечення прибуття до державної установи «Український державний науково-дослідний інститут медико-соціальних проблем інвалідності Міністерства охорони здоров`я України» упродовж вересня 2025 року працівників органів прокуратури для перевірки обґрунтованості прийнятих медико-соціальними експертними комісіями рішень про встановлення груп інвалідності.

Згідно з вищезазначеним листом, керівнику Донецької обласної прокуратури необхідно організувати ознайомлення під підпис прокурорів органів прокуратури області, у тому числі начальника відділу нагляду за додержанням законів територіальним управлінням Державного бюро розслідувань Донецької обласної прокуратури Буяновського Віктора Валерійовича.

Крім того, у листах, адресованих прокурорам обласної прокуратури, потрібно було роз`яснити порядок проходження медичного обстеження, а також повідомити, що у разі його непроходження, цей факт розцінюватиметься як порушення вимог ст. 11 Кодексу професійної етики та поведінки прокурорів та інших законодавчих актів і матиме відповідні юридичні наслідки.

Зразок листа про необхідність прибуття для проходження прокурорами медичного обстеження надіслано керівнику Донецької обласної прокуратури з відповідним дорученням.

На виконання листа заступника Генерального прокурора та згідно з наданим зразком листа керівником Донецької обласної прокуратури листом від 16.09.2025 № 07-11020вн-25 повідомлено начальника відділу нагляду за додержанням законів територіальним управлінням Державного бюро розслідувань Донецької обласної прокуратури Буяновського В.В. про необхідність прибуття до 30.09.2025 для проходження обстеження до державної установи «Український державний науково-дослідний інститут медико-соціальних проблем інвалідності Міністерства охорони здоров`я України» (м. Дніпро).

З вказаним листом ОСОБА_1 ознайомився особисто під підпис 17.09.2025.».

Позивач у своїй позовній заяві зазначив: - «17 вересня 2025 року я отримав лист керівника Донецької обласної прокуратури П.Угровецького №07-11020ВН-25 від 16.09.2025, яким мене зобов`язують в строк до 30 вересня 2025 року прибути для проходження обстеження до Українського державного науково-дослідного інституту медико-соціальних проблем інвалідності Міністерства охорони здоров`я України для перевірки обґрунтованості прийнятого медико-соціальною експертною комісією рішення про встановлення групи інвалідності.

Також в листі зазначено, що в разі не проходження такого обстеження, цей факт розцінюватиметься, як вчинення дисциплінарного проступку, передбаченого пунктами 5, 6 частини 1 статті 43 Закону України «Про прокуратуру», що є підставою для притягнення прокурора до дисциплінарної відповідальності у порядку, встановленому цим Законом.

Зазначена вимога обґрунтована рішенням Ради національної безпеки і оборони України від 22.10.2024, введеного у дію Указом Президента України від 22.10.2024 №732/2024, постановами слідчого Державного бюро розслідувань від 31.01.2025 і 01.08.2025 у кримінальному провадженні №0000923 від 21.10.2024, листом від 27.08.2025 № 3462/01-18 Державної установи «Український державний науково-дослідний інститут медико-соціальних проблем інвалідності Міністерства охорони здоров`я України».».

Вищезазначене також підтверджується наявними та наданими в якості доказів копіями відповідних листів позивачем та відповідачем.

Позивач звертаючись до суду з даним позовом просить суд:

- визнати протиправними дії Донецької обласної прокуратури щодо зобов`язання його в строк до 30 вересня 2025 року прибути для проходження обстеження до Українського державного науково-дослідного інституту медико-соціальних проблем інвалідності Міністерства охорони здоров`я України для перевірки обґрунтованості прийнятого медико-соціальною експертною комісією рішення про встановлення групи інвалідності та зобов`язати Донецьку обласну прокуратура утриматися від таких дій.

Отже, спірним питанням в даній справі є підстави для надіслання листа Донецькою обласною прокуратурою від 16.09.2025 року №07-11020ВН-25 для виконання певних дій позивачем.

З наявної в матеріалах справи копії вищезазначеного листа, судом встановлено наступне: - «Головним слідчим управлінням Державного бюро розслідувань за процесуального керівництва прокурорів Офісу Генерального прокурора здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000923 від 21.10.2024 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. ч. 4, 5 ст. 190, ч. 2 ст. 364, ч. ч. 1,2 ст. 366, ч. 4 ст. 27 ч. 2 ст. 358, ч. 4 ст. 358, ч. 4 ст. 191, ст. 368-5, ч. 3 ст. 369 КК України. Упродовж 2024 - 2025 років у численних медіа повідомлялось про видачу медико-соціальними експертними комісіями завідомо неправдивих документів щодо встановлення інвалідності для окремої категорії громадян, зокрема працівників державних і правоохоронних органів, серед яких працівники органів прокуратури, державної митної та державної податкової служб. Надалі зацікавлені державні службовці, прокурори та правоохоронці, достовірно знаючи про неправдивість отриманих документів, використовують їх шляхом подання до органів соціального захисту населення, з метою незаконного отримання пенсії по інвалідності за рахунок коштів Державного бюджету України. У вказаному кримінальному провадженні слідчим Державного бюро розслідувань 31.01.2025 і 01.08.2025 винесено постанови, якими залучено як спеціалістів працівників державної установи Український державний науково-дослідний інститут медико-соціальних проблем інвалідності Міністерства охорони здоров`я України, що виконував функції Центральної медико- соціальної експертної комісії МОЗ та наразі здійснює функції Центру оцінювання функціонального стану особи, для перевірки обґрунтованості прийнятих рішень медико-соціальними експертними комісіями про встановлення груп інвалідності, у тому числі працівникам органів прокуратури. На виконання рішення Ради національної безпеки і оборони України від 22.10.2024, введеного у дію Указом Президента України від 22.10.2024 № 732/2024, а також постанов слідчого Державного бюро розслідувань від 31.01.2025 і 01.08.2025 Центром оцінювання функціонального стану особи ініційовано забезпечення прибуття до державної установи «Український державний науково-дослідний інститут медико-соціальних проблем інвалідності Міністерства охорони здоров`я України» в строк до 30.09.2025 працівників органів прокуратури для перевірки обґрунтованості прийнятих медико-соціальними експертними комісіями рішень про встановлення груп інвалідності (лист від 27.08.2025 № 3462/01-18). Відповідно до пункту 4 частини четвертої статті 19 Закону України «Про прокуратуру» прокурор зобов`язаний додержуватися правил прокурорської етики, зокрема не допускати поведінки, яка може зашкодити авторитету прокуратури. Статтею 11 Кодексу професійної етики та поведінки прокурорів, затвердженого всеукраїнською конференцією прокурорів 27.04.2017 (далі - Кодекс) передбачено, що прокурор повинен постійно дбати про свою компетентність, професійну честь і гідність. Своєю доброчесністю, принциповістю, компетентністю, неупередженістю та сумлінним виконанням службових обов`язків сприяти підвищенню авторитету прокуратури та зміцненню довіри громадян до неї. У разі поширення неправдивих відомостей, які принижують його честь, гідність і ділову репутацію, за необхідності прокурор вживає заходів щодо спростування такої інформації, у тому числі в судовому порядку. Стаття 21 Кодексу зобов`язує прокурора не допускати дій і поведінки, які можуть зашкодити авторитету прокуратури, викликати негативний суспільний резонанс. Також у статті 16 Кодексу закріплено обов`язок прокурора бути взірцем доброчесності, спрямовувати свої дії на захист публічних інтересів і відмову від превалювання приватного інтересу. Ураховуючи викладене, Вам необхідно до 30.09.2025 прибути для проходження обстеження до Українського державного науково-дослідного інституту медико-соціальних проблем інвалідності Міністерства охорони здоров`я України за адресою: пров. Феодосія Макаревського, 1-А, м. Дніпро (контактні номери телефонів: 066-507-05-54, 073-507-05-54, 096-507-05-54, e-mail: , web:https://ndimspi.gov.ua/tsentr-otsiniuvanna). […]. Звертаю увагу, що факт перебування на обстеженні необхідно підтверджувати відповідною довідкою Центру оцінювання функціонального стану особи. У разі не проходження такого обстеження прокурором, цей факт розцінюватиметься, як вчинення дисциплінарного проступку, передбаченого п. п. 5, 6 ч. 1 ст. 43 Закону України «Про прокуратуру», що є підставою для притягнення прокурора до дисциплінарної відповідальності у порядку, встановленому цим Законом.».

Надаючи правову оцінку відносинам, що виникли між сторонами, суд виходить з наступного.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до статті 2 Закону України «Про основи соціальної захищеності осіб з інвалідністю в Україні», особою з інвалідністю є особа зі стійким розладом функцій організму, що при взаємодії із зовнішнім середовищем може призводити до обмеження її життєдіяльності, внаслідок чого держава зобов`язана створити умови для реалізації нею прав нарівні з іншими громадянами та забезпечити її соціальний захист.

Спеціальним законом, який визначає основи соціальної захищеності інвалідів в Україні і гарантує рівні з усіма іншими громадянами можливості для участі в економічній, політичній і соціальній сферах життя суспільства, створення необхідних умов, які дають можливість інвалідам вести повноцінний спосіб життя згідно з індивідуальними здібностями і інтересами, є Закон України «Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні».

Відповідно до частини першої статті 2 Закону України «Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні», особою з інвалідністю є особа зі стійким розладом функцій організму, що при взаємодії із зовнішнім середовищем може призводити до обмеження її життєдіяльності, внаслідок чого держава зобов`язана створити умови для реалізації нею прав нарівні з іншими громадянами та забезпечити її соціальний захист.

За приписами статті 3 Закону України «Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні», інвалідність повнолітній особі встановлюється за результатами оцінювання повсякденного функціонування особи, проведеного експертною командою з оцінювання повсякденного функціонування особи у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Згідно з частиною першою-другою статті 6 Закону України «Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні» Захист прав, свобод і законних інтересів осіб з інвалідністю забезпечується в судовому або іншому порядку, встановленому законом.

Особа (її уповноважений представник) має право оскаржити рішення медико-соціальної експертної комісії, експертних команд з оцінювання повсякденного функціонування особи в порядку адміністративного оскарження відповідно до Закону України «Про адміністративну процедуру» з урахуванням особливостей, встановлених Основами законодавства України про охорону здоров`я, та/або в судовому порядку.

Основні засади створення правових, соціально-економічних, організаційних умов для усунення або компенсації наслідків, спричинених стійким порушенням здоров`я організму, функціонування системи підтримання особами з інвалідністю фізичного, психічного, соціального благополуччя, сприяння їм у досягненні соціальної та матеріальної незалежності визначає Закон України «Про реабілітацію осіб з інвалідністю в Україні».

За визначенням, наведеним в абзаці четвертому частини першої статті 1 Закону України «Про реабілітацію осіб з інвалідністю в Україні», інвалідність - міра втрати здоров`я у зв`язку із захворюванням, травмою (її наслідками) або вродженими вадами, що при взаємодії із зовнішнім середовищем може призводити до обмеження життєдіяльності особи, внаслідок чого держава зобов`язана створити умови для реалізації нею прав нарівні з іншими громадянами та забезпечити її соціальний захист.

Указом Президента України від 24.02.2022 № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», затвердженим Законом України від 24.02.2022 №2102-ІХ, в Україні введено воєнний стан з 24.02.2022. У подальшому строк дії воєнного часу продовжений та триває станом на час розгляду справи.

Рішенням Ради національної безпеки і оборони України від 30.08.2023 «Про військово-лікарську експертизу в Збройних Силах України», уведеним в дію Указом Президента України від 12 вересня 2023 року № 576/2023, зокрема, визначено Кабінету Міністрів України у тримісячний строк провести перевірку обґрунтованості рішень медико-соціальних експертних комісій та військово-лікарських комісій щодо встановлення інвалідності, визнання непридатності до військової служби, прийнятих у період дії правового режиму воєнного стану в Україні (тобто, з 24 лютого 2022 року).

У разі виявлення фактів необґрунтованого прийняття таких рішень, ініціювати їх перегляд у встановленому порядку та інформувати за наявності підстав відповідні правоохоронні органи.

Рішенням Ради національної безпеки і оборони України від 22.10.2024 «Щодо протидії корупційним та іншим правопорушенням під час встановлення інвалідності посадовим особам державних органів» (далі - Рішення РНБО від 22.10.2024), що введено в дію Указом Президента України від 22.10.2024 № 732/2024, вирішено рекомендувати Офісу Генерального прокурора, Службі безпеки України, Державному бюро розслідувань, Національній поліції України, Національному антикорупційному бюро України прозвітувати у місячний строк про вжиті заходи реагування щодо виявлення, розслідування та протидії корупційним й іншим кримінальним правопорушенням під час встановлення інвалідності посадовим особам державних органів. За результатами проведеної роботи запропонувати відповідні кадрові та організаційні рішення.

На виконання Рішення РНБО від 22.10.2024 Кабінетом Міністрів України було прийнято постанови від 25.10.2024 № 1207 та 08.11.2024 № 1276, якими було внесено зміни до Постанови Кабінету Міністрів України від 03.12.2009 № 1317 «Питання медико-соціальної експертизи».

Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо реформування медико-соціальної експертизи та впровадження оцінювання повсякденного функціонування особи» внесено зміни до законів України щодо процедури і повноважень суб`єктів владних повноважень щодо встановлення особам інвалідності.

Згідно з абзацом першим пункту 1 Розділу ІІ Прикінцеві та перехідні положення Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо реформування медико-соціальної експертизи та впровадження оцінювання повсякденного функціонування особи» цей Закон набирає чинності з дня, наступного за днем його опублікування, та вводиться в дію з 1 січня 2025 року (окрім деяких пунктів).

Відповідно до пункту 2 Розділу ІІ Прикінцеві та перехідні положення Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо реформування медико-соціальної експертизи та впровадження оцінювання повсякденного функціонування особи» установлено, що:

особам, яким встановлено інвалідність органами медико-соціальної експертизи, гарантується збереження статусу та соціальної захищеності в повному обсязі, передбаченому законодавством України для осіб з інвалідністю, на встановлений строк інвалідності;

документами, що підтверджують інвалідність повнолітнім особам, є:

видані до 31 грудня 2024 року органами медико-соціальної експертизи виписки/довідки до акта огляду медико-соціальною експертною комісією за формами, затвердженими центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику у сфері охорони здоров`я;

витяг з рішення експертної команди з оцінювання повсякденного функціонування особи щодо встановлення інвалідності за формою, затвердженою центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику у сфері охорони здоров`я;

рішення, прийняті медико-соціальними експертними комісіями, документи, видані на підставі таких рішень, є законними і чинними, прирівнюються до рішень експертних команд з оцінювання повсякденного функціонування особи, документів, виданих на підставі таких рішень експертних команд (у тому числі витягів з рішень), та продовжують бути підставами для оформлення або продовження надання особам з інвалідністю прав, статусів, пільг, пенсій, допомог, компенсацій, надбавок, інших соціальних гарантій тощо, у тому числі для цілей, визначених законами України «Про військовий обов`язок та військову службу» та «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», на весь термін дії довідки до акта огляду медико-соціальною експертною комісією до проведення планового оцінювання повсякденного функціонування особи експертними командами з оцінювання повсякденного функціонування;

особи, інвалідність яким встановлена без зазначення строку проведення повторного огляду, проходять оцінювання повсякденного функціонування особи за власним бажанням (за зверненням опікуна - у разі позбавлення особи з інвалідністю дієздатності);

На період дії воєнного стану, надзвичайного стану в Україні перелік причин неможливості проходження повторного огляду або оцінювання повсякденного функціонування особи визначається Кабінетом Міністрів України.

Пунктом 3 розділу ІІ Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо реформування медико-соціальної експертизи та впровадження оцінювання повсякденного функціонування особи» установлено, що повноваження, права і обов`язки медико-соціальних експертних комісій щодо проведення медико-соціальної експертизи, а також повноваження, права і обов`язки Центральної медико-соціальної експертної комісії Міністерства охорони здоров`я України припиняються 31 грудня 2024 року.

З моменту припинення повноважень, прав і обов`язків медико-соціальних експертних комісій щодо проведення медико-соціальної експертизи розгляд направлень на медико-соціальні експертні комісії, що не завершений до моменту припинення повноважень, прав і обов`язків медико-соціальних експертних комісій, припиняється зазначеними комісіями; розгляд зазначених направлень здійснюється експертними командами з оцінювання повсякденного функціонування особи відповідно до цього Закону та Порядку проведення оцінювання повсякденного функціонування особи, затвердженого Кабінетом Міністрів України.

15.11.2024 Кабінетом Міністрів України була прийнята постанова №1338 «Деякі питання запровадження оцінювання повсякденного функціонування особи» (далі Постанова №1338), якою затверджено Положення про експертні команди з оцінювання повсякденного функціонування особи; Порядок проведення оцінювання повсякденного функціонування особи; критерії направлення на проведення оцінювання повсякденного функціонування особи; Порядок функціонування електронної системи щодо оцінювання повсякденного функціонування особи; критерії встановлення інвалідності.

Відповідно до абзацу восьмого пункту 3 Постанови №1338 документи, рішення, прийняті медико-соціальними експертними комісіями, документи, видані на підставі цих рішень, є чинними, прирівнюються до рішень експертних команд, документів, виданих на підставі рішень експертних команд (у тому числі витягів з рішень), та продовжують бути підставами для оформлення або продовження надання особам з інвалідністю статусів, пільг, пенсій, допомог, компенсацій, надбавок, інших соціальних гарантій тощо, у тому числі для цілей, визначених у Законах України «Про військовий обов`язок та військову службу» та «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», на весь строк дії довідки до акта огляду медико-соціальною експертною комісією до проведення планового оцінювання повсякденного функціонування особи експертними командами.

Згідно з абзацом десятим пункту 3 Постанови №1338, особи, інвалідність яким встановлена без зазначення строку проведення повторного огляду, проходять оцінювання повсякденного функціонування за власним бажанням (за зверненням опікуна у разі позбавлення особи з інвалідністю дієздатності) або за рішенням суду.

Відповідно до абзацу п`ятнадцятого пункту 3 Постанови №1338, до числа тих, кого неможливо направити на проведення оцінювання повсякденного функціонування, належать: особи, місцем проживання яких є території, що включені до переліку територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих Російською Федерацією, затвердженого Міністерством з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій, для яких не визначена дата завершення бойових дій або тимчасової окупації; особи, які через порушення функцій організму не можуть самостійно пересуватися та самообслуговуватися, не чують, не розмовляють, не бачать (на обидва чи одне око), не мають очей (ока), кінцівок (кінцівки), кистей рук (кисті руки), стоп ніг (стопи ноги), одного з парних органів, в яких наявне онкологічне захворювання, інтелектуальні порушення чи психічні розлади, церебральний параліч або інші паралітичні синдроми, причина інвалідності з дитинства.

Пункт 48 Порядку проведення оцінювання повсякденного функціонування особи передбачає, що повторне оцінювання осіб з інвалідністю, а також осіб, інвалідність яких встановлена без зазначення строку проведення повторного оцінювання, проводиться раніше зазначеного строку за направленням, сформованим лікарем на підставі звернення такої особи з інвалідністю або її уповноваженого представника, у разі настання змін у стані здоров`я і працездатності або за рішенням суду.

При цьому, відповідно до підпункту 2 пункту 8 Положення про експертні команди з оцінювання повсякденного функціонування особи, Центр оцінювання функціонального стану особи, крім іншого, 2) проводить перевірку обґрунтованості рішень, прийнятих під час оцінювання та/або прийнятих медико-соціальними експертними комісіями на виконання ухвали слідчого судді або рішення, ухвали суду стосовно зазначеної в ухвалі слідчого судді або рішення, ухвалі суду особи, за запитом робочої групи із забезпечення моніторингу в сфері оцінювання, утвореної керівником обласної, Київської міської державної адміністрації (військової адміністрації), або за результатами моніторингу наявних в електронній системі щодо оцінювання повсякденного функціонування особи даних.

Якщо за результатами перевірки прийнято рішення про необхідність проведення повторного оцінювання особи, про це повідомляється особі, повторне оцінювання якої має бути проведено, на адресу її електронної пошти, а в разі відсутності електронної пошти - шляхом надсилання в паперовій формі протягом п`яти календарних днів засобами поштового зв`язку рекомендованого листа з повідомленням про вручення на адресу задекларованого/зареєстрованого місця проживання (перебування), а також відображається в електронній системі щодо оцінювання повсякденного функціонування особи для лікаря, який направив на оцінювання, по якому проводиться перевірка обґрунтованості рішення. Оцінювання в такому випадку здійснюється на підставі медичних документів, сформованих за результатами повного медичного обстеження, та проведених необхідних досліджень на базі державної установи Український державний науково-дослідний інститут медико-соціальних проблем інвалідності Міністерства охорони здоров`я України або Науково-дослідного інституту реабілітації осіб з інвалідністю навчально-наукового лікувального комплексу Вінницького національного медичного університету імені М.І. Пирогова.

Суд також враховує, що згідно з пунктом 13 Положення про порядок, умови та критерії встановлення інвалідності затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 03.12.2009 №1317 (далі - Положення №1317) Центральна медико-соціальна експертна комісія МОЗ:

здійснює організаційно-методичне керівництво обласними, Київським та Севастопольським міськими центрами (бюро) медико-соціальної експертизи;

розробляє комплексні заходи щодо профілактики і зниження рівня інвалідності, а також удосконалення порядку проведення реабілітації осіб з інвалідністю;

проводить перевірку обґрунтованості рішень, прийнятих обласними, центральними міськими, міськими, міжрайонними, районними медико-соціальними експертними комісіями і в разі потреби скасовує їх;

узагальнює та аналізує випадки необґрунтованого прийняття рішень обласними, центральними міськими, міськими, міжрайонними, районними комісіями та направлення осіб лікарсько-консультативними комісіями на огляд до комісій для встановлення інвалідності;

повторно оглядає осіб, які оскаржили рішення обласних, Київської та Севастопольської центральних міських комісій, перевіряє якість розроблених ними індивідуальних програм реабілітації, здійснює контроль за повнотою і якістю виконання програми;

проводить у складних випадках огляд хворих та осіб з інвалідністю за направленнями обласних, Київського та Севастопольського міських центрів (бюро) медико-соціальної експертизи;

надає консультаційну допомогу фахівцям з питань проведення медико-соціальної експертизи та обласним, Київській та Севастопольській центральним міським комісіям;

направляє в особливо складних випадках осіб, що звертаються для встановлення інвалідності, для проведення медико-соціального експертного обстеження до державної установи «Український державний науково-дослідний інститут медико-соціальних проблем інвалідності Міністерства охорони здоров`я України» або Науково-дослідного інституту реабілітації осіб з інвалідністю навчально-наукового лікувального комплексу Вінницького національного медичного університету імені М.І. Пирогова;

на виконання постанови слідчого, прокурора, ухвали слідчого судді або за запитом правоохоронних органів/органів спеціального призначення з правоохоронними функціями відповідно до абзацу четвертого пункту 13 цього Положення проводить перевірку обґрунтованості рішень та/або переогляд шляхом проведення медико-соціальної експертизи стосовно відповідної особи, зазначеної у запиті, постанові слідчого, прокурора, ухвалі слідчого судді, і приймає відповідні рішення. Медико-соціальна експертиза проводиться на підставі медичних документів, сформованих за результатами повного медичного обстеження та проведених необхідних досліджень на базі державної установи «Український державний науково-дослідний інститут медико-соціальних проблем інвалідності Міністерства охорони здоров`я України» або Науково-дослідного інституту реабілітації осіб з інвалідністю навчально-наукового лікувального комплексу Вінницького національного медичного університету імені М.І. Пирогова. За результатом переогляду Центральна медико-соціальна експертна комісія МОЗ приймає рішення щодо скасування, підтвердження, зміни попереднього висновку або формування нового висновку. У разі відмови особи, зазначеної у запиті, постанові слідчого, прокурора, ухвалі слідчого судді, від повного медичного обстеження, проведення необхідних досліджень та/або неприбуття такої особи, крім випадків наявності виключних підстав, до державної установи «Український державний науково-дослідний інститут медико-соціальних проблем інвалідності Міністерства охорони здоров`я України» або Науково-дослідного інституту реабілітації осіб з інвалідністю навчально-наукового лікувального комплексу Вінницького національного медичного університету імені М.І. Пирогова приймається рішення про скасування попереднього рішення комісії. Виключними підставами для перенесення строку проведення повного медичного обстеження є відрядження, тимчасова непрацездатність або мобілізація до Збройних Сил;

забезпечує здійснення обміну інформацією з питань, пов`язаних з організацією проведення медико-соціальної експертизи, відповідно до наказу МОЗ про покладення обов`язків Центральної медико-соціальної експертної комісії МОЗ на підприємство, установу або організацію, що належить до сфери управління МОЗ;

впроваджує у практику роботи комісій наукові принципи і методи, розроблені науково-дослідними інститутами, готує пропозиції щодо вдосконалення медико-соціальної експертизи, узагальнює і поширює передовий досвід роботи;

бере участь в акредитації обласних, Київського та Севастопольського міських центрів (бюро) медико-соціальної експертизи та атестації лікарів, які входять до складу комісій, вживає заходів до підвищення їх кваліфікації;

проводить разом з профспілковими та громадськими організаціями осіб з інвалідністю конференції, наради, семінари з питань профілактики інвалідності, реабілітації та адаптації осіб з інвалідністю;

бере участь у здійсненні заходів щодо профілактики інвалідності.

Отже, з наведеного правового врегулювання слідує, що особам, яким встановлено інвалідність органами МСЕК гарантується збереження статусу та соціальної захищеності в повному обсязі, передбаченому законодавством України на встановлений строк інвалідності, а рішення, прийняті МСЕК, є законними і чинними, прирівнюються до рішень експертних команд з оцінювання повсякденного функціонування особи, документів, виданих на підставі таких рішень експертних команд (у тому числі витягів з рішень), та продовжують бути підставами для оформлення або продовження надання особам з інвалідністю прав, статусів, пільг, пенсій, допомог, компенсацій, надбавок, інших соціальних гарантій. При цьому, особи, яким інвалідність встановлена без зазначення строку проведення повторного огляду, проходять оцінювання повсякденного функціонування особи лише за власним бажанням або за рішенням суду.

При цьому, Центр оцінювання функціонального стану особи, може проводити перевірку обґрунтованості рішень, прийнятих під час оцінювання та/або прийнятих медико-соціальними експертними комісіями, виключно на виконання ухвали слідчого судді або рішення, ухвали суду стосовно зазначеної в ухвалі слідчого судді або рішення, ухвалі суду особи, за запитом робочої групи із забезпечення моніторингу в сфері оцінювання, утвореної керівником обласної, Київської міської державної адміністрації (військової адміністрації), або за результатами моніторингу наявних в електронній системі щодо оцінювання повсякденного функціонування особи даних (як передбачає пп.2 п. 8 Положення про експертні команди з оцінювання повсякденного функціонування особи), на виконання постанови слідчого, прокурора, ухвали слідчого судді або за запитом правоохоронних органів/органів спеціального призначення з правоохоронними функціями (як передбачає абз.9 п.13 Положення №1317).

Крім того, встановлений порядок проведення перевірки обґрунтованості рішень, прийнятих під час оцінювання та/або прийнятих медико-соціальними експертними комісіями, передбачає обов`язкове повідомлення особи, повторне оцінювання якої має бути проведено, у встановленому порядку.

В даному випадку, судом було встановлено та зазначено в його описовій частині, що позивачу встановлено ІІ групу інвалідності безстроково з 18.08.2015 року, в свою чергу доказів скасування цієї довідки відповідачем на адресу суду не надано, а отже позивач у відповідності до чинного та діючого законодавства має право пройти повторне оцінювання повсякденного функціонування тільки або за власним бажанням, або на підставі рішення суду.

Щодо зазначеного відповідачем у його відзиві з приводу: - «Позивач стверджує, що лист керівника Донецької обласної прокуратури від 16.09.2025 № 07-11020вн-25 зобов`язує його пройти обстеження для перевірки обґрунтованості встановлення інвалідності та суперечить ст. 17 Закону України «Про прокуратуру». Однак, вказаний лист носить інформаційний (рекомендаційний) характер та не відноситься до письмових вказівок у порядку ст. 17 Закону України «Про прокуратуру». Зокрема, він не встановлює зобов`язань для позивача, а стосується лише доведення до нього інформації Центру оцінювання функціонального стану особи щодо проходження огляду. Лист не містить посилань на ст. 17 Закону України «Про прокуратуру», у зв`язку з чим не може вважатися вимогою.», суд зазначає наступне.

У відповідності до приписів ст.17 Закону України «Про прокуратуру», прокурори здійснюють свої повноваження у межах, визначених законом, і підпорядковуються керівникам виключно в частині виконання письмових наказів адміністративного характеру, пов`язаних з організаційними питаннями діяльності прокурорів та органів прокуратури.

Адміністративне підпорядкування прокурорів не може бути підставою для обмеження або порушення незалежності прокурорів під час виконання ними своїх повноважень.

[…].

Керівник обласної прокуратури має право видавати письмові накази адміністративного характеру, що є обов`язковими до виконання першим заступником, заступниками, керівниками та заступниками керівників підрозділів, прокурорами відповідної обласної прокуратури та керівниками окружних прокуратур, розташованих у межах адміністративно-територіальної одиниці, що підпадає під територіальну юрисдикцію відповідної обласної прокуратури.

[…].

Під час здійснення повноважень, пов`язаних з реалізацією функцій прокуратури, прокурори є незалежними, самостійно приймають рішення про порядок здійснення таких повноважень, керуючись при цьому положеннями закону, а також зобов`язані виконувати лише такі вказівки прокурора вищого рівня, що були надані з дотриманням вимог цієї статті.

Прокурори вищого рівня мають право давати вказівки прокурору нижчого рівня, погоджувати прийняття ним певних рішень та здійснювати інші дії, що безпосередньо стосуються реалізації цим прокурором функцій прокуратури, виключно в межах та порядку, визначених законом. Генеральний прокурор має право давати вказівки будь-якому прокурору.

Прокурором вищого рівня є:

1) для прокурорів, у тому числі прокурорів - стажистів окружних прокуратур, керівників та заступників керівників підрозділів окружної прокуратури - керівник окружної прокуратури чи його перший заступник або заступник відповідно до розподілу обов`язків;

2) для прокурорів, керівників та заступників керівників підрозділів обласної прокуратури - керівник обласної прокуратури чи його перший заступник або заступник відповідно до розподілу обов`язків;

[…].

Накази адміністративного характеру, а також вказівки, що прямо стосуються реалізації прокурором функцій прокуратури, видані (віддані) в письмовій формі в межах повноважень, визначених законом, є обов`язковими до виконання відповідним прокурором.

Прокурору, якому віддали наказ чи вказівку в усній формі, надається письмове підтвердження такого наказу чи вказівки.

В даному випадку, розглянувши даний лист відповідача від 16.09.2025 року, суд погоджується з відповідачем, що він не містить посилань на ст.17 Закону України «Про прокуратуру», але з іншого боку судячи та оцінюючі його з мовно-стилістичного характеру викладення, з однієї сторони він містить інформаційний характер та з іншої сторони передбачає настання певних для позивача негативних наслідків у вигляді притягнення його до дисциплінарної відповідальності.

Слід зауважити, що суду відомо розгляд дисциплінарних справ щодо притягнення прокурорів до адміністративної відповідальності, що стало наслідком ігнорування даного листа. З урахуванням наведеного, суд не вбачає даний лист як такий, що носить інформаційний характер, оскільки лист інформаційного характеру доводить до його адресата лише певну інформацію, в свою чергу, не містить посилань щодо можливої відповідальності за відсутності реагування на нього.

Щодо зазначеного відповідачем з приводу того, що: - «Суд не може вживати заходи до потенційного «порушення», яке ще не відбулось і можливо відбудеться у майбутньому», суд зазначає наступне.

У відповідності до приписів п.3 ч.2 ст.245 Кодексу адміністративного судочинства України, яким визначено, що у разі задоволення позову суд може прийняти рішення про, зокрема визнання дій суб`єкта владних повноважень протиправними та зобов`язання утриматися від вчинення певних дій.

З урахування встановленого судом під час розгляду даної справи та наданими доказами учасниками справи, а також належного захисту прав позивача суд дійшов висновку визнати протиправними дії Донецької обласної прокуратури щодо зобов`язання позивача в строк до 30 вересня 2025 року прибути для проходження обстеження до Українського державного науково-дослідного інституту медико-соціальних проблем інвалідності Міністерства охорони здоров`я України для перевірки обґрунтованості прийнятого медико-соціальною експертною комісією рішення про встановлення групи інвалідності та зобов`язати Донецьку обласну прокуратура утриматися від зобов`язання позивача прибути для проходження обстеження до Українського державного науково-дослідного інституту медико-соціальних проблем інвалідності Міністерства охорони здоров`я України для перевірки обґрунтованості прийнятого медико-соціальною експертною комісією рішення про встановлення групи інвалідності.

В даному випадку, суд зауважує відповідачу, що питання утриматися від вчинення певних дій не направлене на майбутнє, оскільки судом встановлено в межах цієї справи, що позивач не підлягає повторному огляду для встановлення інвалідності, вона йому вже була встановлена ще у серпні 2015 року, довідка не оскаржувалась, не чинной не визнавалась, тобто, інвалідність отримана позивачем задовго до загальновідомих подій. Як вже встановлено вище, позивач може пройти відповідну процедуру лише за власним бажанням, або за рішенням суду.

Також, відповідно до частин першої та другої статті 6 Кодексу адміністративного судочинства України, суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.

Європейський суд з прав людини неодноразово вказував на особливу важливість принципу "належного урядування", який передбачає, що в разі коли йдеться про питання загального інтересу, державні органи повинні діяти вчасно та в належний і якомога послідовніший спосіб (рішення у справах "Беєлер проти Італії"[ВП]), заява N 33202/96, пункт 120, ECHR 2000,"Онер`їлдіз проти Туреччини" [ВП]), заява N 48939/99, пункт 128, ECHR 2004-XII, "Megadat.com S.r.l. проти Молдови", заява N 21151/04, пункт 72, від 08 квітня 2008 року, і "Москаль проти Польщі", заява N 10373/05, пункт 51, від 15 вересня 2009 року). Та зазначав, що на державні органи покладено обов`язок запровадити внутрішні процедури, які посилять прозорість і ясність їхніх дій, мінімізують ризик помилок (див., наприклад, рішення у справах "Лелас проти Хорватії", заява N 55555/08, пункт 74, від 20 травня 2010 року, і "Тошкуце та інші проти Румунії", заява N 36900/03, пункт 37, від 25 листопада 2008 року) і сприятимуть юридичній визначеності у правовідносинах.

Ухвалюючи рішення, суд керується статтею 246 Кодексу адміністративного судочинства України, статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, практикою Європейського суду з прав людини та Висновком №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів (пункт 41) щодо якості судових рішень.

Згідно з усталеною практикою Європейського суду з прав людини, яка відображає принцип, пов`язаний із належним здійсненням правосуддя, у рішенні судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (параграф 58 рішення у справі «Серявін та інші проти України»).

Пунктом 41 Висновку № 11(2008) Консультативної ради європейських суддів зазначено, що обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

Наведене дає підстави для висновку, що доводи сторін у кожній справі повинні оцінюватись судами на предмет їх відповідності критеріям конкретності, доречності та важливості у рамках відповідних правовідносин з метою належного обґрунтування позиції суду. Відтак, решта доводів та аргументів сторін, що наведена у заявах по суті справи, не потребує окремої оцінки суду, оскільки зроблених судом висновків не спростовують.

Частинами першою, другою статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідно до положень статті 90 Кодексу адміністративного судочинства України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Надавши оцінку усім доказам в сукупності, повно та всебічно проаналізувавши матеріали справи, суд дійшов висновку про наявність підстав для визнання протиправним та скасування оскаржуваного рішення, тому позовні вимоги є обґрунтованими, підтвердженими матеріалами справи та підлягають задоволенню.

Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, суд зазначає наступне.

Оскільки позивач був звільнений від сплати судового збору, підстави для розподілу судового збору по цій справі відсутні.

Керуючись ст.ст. 2, 5-10, 72-90, 139, 242-246, 205, 250, 255, 257-263, 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 (адреса: АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 ) до Донецької обласної прокуратури (адреса: 87500, Донецька область, м. Маріуполь, вул. Університетська, буд.6, ) про визнання протиправними дії та зобов`язання вчинити певні дії - задовольнити повністю.

Визнати протиправними дії Донецької обласної прокуратури () щодо зобов`язання ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_1 ) в строк до 30 вересня 2025 року прибути для проходження обстеження до Українського державного науково-дослідного інституту медико-соціальних проблем інвалідності Міністерства охорони здоров`я України для перевірки обґрунтованості прийнятого медико-соціальною експертною комісією рішення про встановлення групи інвалідності.

Зобов`язати Донецьку обласну прокуратуру () утриматися від зобов`язання позивача прибути для проходження обстеження до Українського державного науково-дослідного інституту медико-соціальних проблем інвалідності Міністерства охорони здоров`я України для перевірки обґрунтованості прийнятого медико-соціальною експертною комісією рішення про встановлення групи інвалідності.

Повний текст рішення виготовлено та підписано 26 січня 2026 року.

Апеляційна скарга подається до Першого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя І.О. Голошивець