Справа № 160/21397/25
Суддя: Рищенко Андрій Юрійович
Дата ухвалення: 2026-01-26 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі: головуючого судді Рищенка А.Ю., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи у місті Дніпро адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Київській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії,-
23 липня 2025 року до Дніпропетровського окружного адміністративного суду надійшов позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Київській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області з вимогами:
- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Київській області зарахувати до страхового стажу ОСОБА_1 періоди роботи з 01.07.1980 по 01.09.1980 згідно довідки від 11.03.2024 № 74 виданої Інститутом картоплярства Національної академії аграрних наук України, з 23.07.1981 по 30.08.1981 та з 21.06.1982 по 30.08.1982 згідно довідки від 11.03.2024 № 76, виданої Інститутом картоплярства Національної академії аграрних наук України, та з 01.03.2011 по 30.09.2020 згідно довідки від 20.10.2021 №63, виданої СДБПН «Художественно-профессиональный лицей Санкт-Петербурга имени Карла Фаберже», та здійснити призначення та виплату ОСОБА_1 пенсії за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 №1058-ІV зі зменшенням пенсійного віку передбаченого ст. 55 Закону України від 20.02.1991 №796-XII «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», починаючи з 31.03.2025.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 28.07.2025 року відкрито провадження у даній справі, призначено справу до розгляду за правилами спрощеного провадження без повідомлення (виклику) сторін.
14.08.2025 року до суду від Головного управління Пенсійного фонду України у Дніпропетровській області надійшов відзив на позовну заяву, в якому просив у задоволенні позовних вимог відмовити. В обґрунтування відзиву відповідач зазначив, що періоди роботи з 23.07.1981 р. по 30.08.1981 р., з 21.06.1982 р. по 30.08.1982 р. та період з 01.07.1980 р. по 01.09.1980 р. не зараховано до страхового стажу роботи, оскільки в довідках від 11.03.2024 № 76 та № 74 відсутні накази про звільнення; довідки потребують перевірки, оскільки в трудовій книжці відсутні дані періоди. Також не зараховано періоди роботи на території російської федерації з 01.03.2011 р. по 30.09.2020 р. у зв`язку із припиненням з 01.01.2023 р. росією участі в Угоді про гарантії прав громадян держав-учасниць Співдружності Незалежних Держав у галуз пенсійного забезпечення від 13.03.1992 р.. До періодів проживання у зоні посиленого радіологічного контролю не зараховано: період навчання з 26.04.1986 р. по 30.06.1988 р. у Київському інституті народного господарства; період роботи з 05.08.1988 р. по 14.09.1988 р. у Немирівському фінансовому відділі. Також зазначено, що питання перерахунку/призначення пенсії є дискреційними повноваженнями саме пенсійного органу, отже позивачем невірно обрано спосіб захисту права.
22.08.2025 року до суду від Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області надійшов відзив на позовну заяву, в якому просив у задоволенні позовних вимог відмовити. В обґрунтування відзиву відповідач зазначив, що спірне рішення прийнято у зв`язку з відсутністю необхідного стажу 23 роки, страховий стаж позивача складає 16 років 6 місяців. До страхового стажу позивача не було зараховано періоди роботи на території російської федерації з 01.03.2011 р. по 30.09.2020 р. у зв`язку із припиненням з 01.01.2023 р. росією участі в Угоді про гарантії прав громадян держав-учасниць Співдружності Незалежних Держав у галузі пенсійного забезпечення від 13.03.1992 р., а також періоди роботи з 23.07.1981 р. по 30.08.1981 р., з 21.06.1982 р. по 30.08.1982 р. та період з 01.07.1980 р. по 01.09.1980 р., оскільки в довідках від 11.03.2024 р. №76 та №74, виданих Інститутом картоплярства, відсутні накази про звільнення, а в трудовій книжці відсутні записи про дані періоди. Після отримання результатів перевірок довідок від 11.03.2024 р. №76 та №74, виданих Інститутом картоплярства, стаж та право позивача на пенсію будуть переглянуті за наявності підстав.
Справа розглянута в межах строку розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження, встановленого статтею 258 Кодексу адміністративного судочинства України - в межах шістдесяти днів із дня відкриття провадження у справі.
Розглянувши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини справи, на яких ґрунтується адміністративний позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до наступних висновків.
Судом встановлено, що ОСОБА_1 є особою, яка має право на пільги і компенсації, встановлені Законом України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», що підтверджено посвідчення серії НОМЕР_1 від 18.04.2011 р.
ОСОБА_1 31.03.2025 року звернулась до Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області з заявою про призначення пенсії за віком відповідно до Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».
Рішенням Головного управління Пенсійного фонду України у Дніпропетровській області про відмову у призначенні пенсії від 08.04.2025 р. №60 у призначенні пенсії позивачу відмовлено, у зв`язку з відсутністю необхідного страхового стажу 23 роки. Вказано, що страховий стаж становить 19 років 02 місяці 27 днів. За доданими документами до страхового стажу не зараховано: періоди роботи на території російської федерації з 01.03.2011 р. по 30.09.2020 р. у зв`язку із припиненням з 01.01.2023 р. росією участі в Угоді про гарантії прав громадян держав-учасниць Співдружності Незалежних Держав у галузі пенсійного забезпечення від 13.03.1992 р.; періоди роботи з 23.07.1981 р. по 30.08.1981 р., з 21.06.1982 р. по 30.08.1982 р. та період з 01.07.1980 р. по 01.09.1980 р., оскільки в довідках від 11.03.2024 р. № 76 та № 74 відсутні накази про звільнення, довідки потребують перевірки, оскільки в трудовій книжці відсутні дані періоди. Станом на 01.01.1993 р. період роботи (проживання) у зоні посиленого радіологічного контролю становить 4 роки 4 місяці 21 день. До періодів проживання у зоні посиленого радіологічного контролю не зараховано: період навчання з 26.04.1986 р. по 30.06.1988 р. у Київському інституті народного господарства період роботи з 05.08.1988 р. по 14.09.1988 р. у Немирівському фінансовому відділі.

Надаючи правову оцінку відносинам, що виникли між сторонами, суд виходить з наступного.

Відповідно до статті 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел визначено Законом України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування від 09.07.2003 року № 1058-IV (далі Закон № 1058-IV).

Згідно частини першої статті 24 Закону № 1058-IV страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.

У відповідності до статті 12 Закону України Про пенсійне забезпечення право на пенсію за віком мають: жінки - після досягнення 55 років і при стажі роботи не менше 20 років.

Згідно частини 1 статті 26 Закону № 1058-IV, особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років за наявності страхового стажу не менше 15 років по 31 грудня 2017 року.

Починаючи з 1 січня 2018 року право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років мають особи за наявності страхового стажу: з 1 січня 2025 року по 31 грудня 2025 року - не менше 32 років.

Також статтею 55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» встановлені умови надання пенсій за віком особам, які працювали або проживали на територіях радіоактивного забруднення, а саме: особам, які працювали або проживали на територіях радіоактивного забруднення, пенсії надаються із зменшенням пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", за наявності відповідного страхового стажу, зменшеного на кількість років зменшення пенсійного віку, але не менше 15 років страхового стажу, для учасників ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС (пункт 1 частини першої), для потерпілих від Чорнобильської катастрофи (пункт 2 частини першої).

Згідно статті 56 Закону України Про пенсійне забезпечення до стажу роботи зараховується робота, виконувана на підставі трудового договору на підприємствах, в установах, організаціях і кооперативах, незалежно від використовуваних форм власності та господарювання, а також на підставі членства в колгоспах та інших кооперативах, незалежно від характеру й тривалості роботи і тривалості перерв.

Приписами статті 62 Закону України «Про пенсійне забезпечення» визначено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

За приписами пункту першого Порядку підтвердження наявного стажу роботи для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою КМУ від 12.08.1993 р. № 637, основним документом, що підтверджує стаж роботи за період до впровадження персоніфікованого обліку у системі загальнообов`язкового державного соціального страхування (далі - персоніфікований облік), є трудова книжка.

За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній стаж роботи встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

Матеріалами справи, а саме довідками від 11.03.2024 р. № 74 та № 76, виданими Інститутом картоплярства Національної академії аграрних наук України, підтверджено, що ОСОБА_2 працювала в Українському науково-дослідному інституті картопляного господарства на посаді лаборанта з 01.07.1980 р. по 01.09.1980 р., також на посаді різноробочої в лабораторії закритих районів з 23.07.1981 р. по 30.08.1981 р., та в лабораторії насінництва в закритих районах з 21.06.1982 р. по 30.08.1982 р.

Вказані довідки підписані директором підприємства та засвідчені відповідними печатками.

Отже, за відсутності відповідних записів в трудовій книжці, наведені довідки, які підтверджують стаж роботи позивача в Українському науково-дослідному інституті картопляного господарства, мають бути прийняті пенсійним органом. За викладених обставин, відмова у зарахуванні до страхового стажу періоду роботи з 23.07.1981 р. по 30.08.1981 р., з 21.06.1982 р. по 30.08.1982 р. та з 01.07.1980 р. по 01.09.1980 р. є протиправною.

Згідно з довідкою від 29.10.2021 р. №63, виданої Санкт-Петербурзьким державним бюджетним професійним освітнім закладом «Художньо-професійний ліцей Санкт-Петербурга імені Карла Фаберже», ОСОБА_1 працювала на таких посадах: вахтер з 01.03.2011 р. по 31.08.2018 р., прибиральник службових приміщень з 01.09.2018 р. по 30.09.2020 р.

Відповідно до статті 19 Закону України «Про міжнародні договори України» чинні міжнародні договори України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства і застосовуються у порядку, передбаченому для норм національного законодавства. Якщо міжнародним договором України, який набрав чинності в установленому порядку, встановлено інші правила, ніж ті, що передбачені у відповідному акті законодавства України, то застосовуються правила міжнародного договору.

Як передбачено частиною другою статті 4 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (далі Закон № 1058-IV), якщо міжнародним договором України, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України, встановлено інші норми, ніж ті, що передбачені законодавством України про пенсійне забезпечення, то застосовуються норми міжнародного договору.

Одним із міжнародних договорів з питань пенсійного забезпечення, який підписала Україна, стала багатостороння Угода про гарантії прав громадян держав-учасниць Співдружності Незалежних держав в галузі пенсійного забезпечення від 13.03.1992 року, зобов`язання за якою взяли на себе дев`ять держав - учасниць СНД, в тому числі Україна та Російська Федерація (дал - Угода).

Ця Угода поширюється на всі види пенсійного забезпечення громадян, які встановлені або будуть встановлені законодавством держав - учасниць Угоди (стаття 5 Угоди).

Відповідно до статті 1 Угоди пенсійне забезпечення громадян держав - учасниць цієї Угоди та членів їхніх сімей здійснюється за законодавством держави, на території якої вони проживають.

Статтею 6 Угоди встановлено, що призначення пенсій громадянам держав - учасниць Угоди проводиться за місцем проживання.

Для встановлення права на пенсію, в тому числі пенсію на пільгових умовах і за вислугу років, громадянам держав - учасниць Угоди враховується трудовий стаж, набутий на території будь-якої з цих держав, а також на території колишнього СРСР за час до набуття чинності цією Угодою.

Відповідно до ст. 6 Угоди призначення пенсій громадянам держав - учасниць Угоди проводиться за місцем проживання.

Для встановлення права на пенсію, в тому числі пенсію на пільгових умовах і за вислугу років, громадянам держав - учасниць Угоди враховується трудовий стаж, набутий на території будь-якої з цих держав, а також на території колишнього СРСР за час до набуття чинності цією Угодою.

Обчислення пенсій проводиться з заробітку (доходу) за періоди роботи, які зараховуються до трудового стажу.

Відповідно до ст. 11 Угоди необхідні для пенсійного забезпечення документи, видані у належному порядку на території держав - учасниць Співдружності Незалежних Держав і держав, що входили до складу СРСР або до 1 грудня 1991 року, приймаються на території держав учасниць Співдружності без легалізації.

Відповідно до ст. 13 Угоди пенсійні права громадян держав-учасниць Співдружності, що виникли відповідно до положень цієї Угоди, не втрачають своєї сили і в разі виходу із Угоди держави-учасниці, на території якої вони проживають.

Отже, цією Угодою визначено стаж, який підлягає безумовному врахуванню при визначенні розміру пенсії.

Згідно із абзацами 2, 3 статті 6 Угоди між Урядом України і Урядом РФ "Про трудову діяльність і соціальний захист громадян України і Росії, які працюють за межами кордонів своїх країн" від 14 січня 1993 року, трудовий стаж, включаючи стаж який обчислюється у пільговому порядку, і стаж роботи за спеціальністю, набутий у зв`язку з трудовою діяльністю на територіях обох Сторін, взаємно визнається Сторонами. Обчислення стажу здійснюється згідно з законодавством Сторони, на території якої відбувалась трудова діяльність. Сторонами визнаються дипломи, свідоцтво, інші документи державного зразка про рівень освіти і кваліфікації, які видані відповідними компетентними органами Сторін, без легалізації.

Частиною другою статті 4 Угоди "Про співробітництво в галузі трудової міграції та соціального захисту трудівників-мігрантів" від 15 квітня 1994 року, підписаної Урядами Азербайджанської Республіки, Республіки Вірменія, республіки Білорусь, Республіки Грузія, Республіки Казахстан, Киргизької Республіки, Республіки Молдова, РФ, Республіки Таджикистан, Туркменістану, Республіки Узбекистан, України, передбачено, що трудовий стаж, зокрема стаж на пільгових підставах і за спеціальністю, взаємно визнається Сторонами.

Аналіз зазначених норм дає підстави для висновку про те, що обчислення стажу здійснюється згідно з законодавством держави, на території якої відбувалась трудова діяльність; пільговий стаж, набутий на території однієї з цих двох держав, визнається іншою державою.

Так, постановою Кабінету Міністрів України № 1328 від 29.11.2022 року «Про вихід з Угоди про гарантії прав громадян держав - учасниць Співдружності Незалежних Держав у галузі пенсійного забезпечення» постановлено вийти з Угоди про гарантії прав громадян держав - учасниць Співдружності Незалежних Держав у галузі пенсійного забезпечення, вчиненої 13 березня 1992 р. у м. Москві.

Вказана постанова набрала чинності 02.12.2022 року.

Отже, до набрання чинності постановою Кабінету Міністрів України № 1328 від 29.11.2022 року Україна, як держава - учасниця Угоди виконує зобов`язання, взяті згідно Угоди про гарантії прав громадян держав-учасниць Співдружності Незалежних держав в галузі пенсійного забезпечення від 13.03.1992 року.

Таким чином, період роботи позивача в Санкт-Петербурзькому державному бюджетному професійному освітньому закладі «Художньо-професійний ліцей Санкт-Петербурга імені Карла Фаберже» з 01.03.2011 р. по 30.09.2020 р., що підтверджений довідкою від 29.10.2021 р. №63, має бути зарахований до страхового стажу позивача.

На підставі викладеного суд приходить до висновку про протиправність рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Дніпропетровській області про відмову у призначенні пенсії від 08.04.2025 р. №60 та необхідність його скасування.

Частиною 2 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

У свою чергу, суд перевіряє, зокрема, чи діяв ПФУ обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії).

З огляду на викладене, суд дійшов висновку щодо права позивача на зарахування до страхового стажу періоду роботи з 23.07.1981 р. по 30.08.1981 р., з 21.06.1982 р. по 30.08.1982 р. та з 01.07.1980 р. по 01.09.1980 р. в Українському науково-дослідному інституті картопляного господарства, а також періоду роботи з 01.03.2011 р. по 30.09.2020 р. в Санкт-Петербурзькому державному бюджетному професійному освітньому закладі «Художньо-професійний ліцей Санкт-Петербурга імені Карла Фаберже», у зв`язку з чим вважає необхідним зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Київській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 про призначення пенсії за віком 31.03.2025 року, оскільки органи Пенсійного фонду України наділені дискреційними повноваженнями на прийняття рішення про призначення пенсії (здійснення перерахунку, переведення з одного виду пенсії на інший) та визначення підстав, за яких призначається (перераховується) пенсія або приймається рішення про відмову в її призначенні (перерахунку).

Відповідно до статті 19 Конституції України правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством.

Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до частини першої статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Відповідно до частин 1, 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Згідно з частиною третьою статті 245 Кодексу адміністративного судочинства України у разі скасування нормативно-правового або індивідуального акта суд може зобов`язати суб`єкта владних повноважень вчинити необхідні дії з метою відновлення прав, свобод чи інтересів позивача, за захистом яких він звернувся до суду.

За вказаних обставин, виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України та матеріалів справи, суд дійшов висновку, що викладені в позовній заяві доводи позивача є обґрунтованими, а вимоги такими, що підлягають частковому задоволенню.

Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, суд виходить з наступного.

Згідно з частиною третьою статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України, при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. При цьому суд не включає до складу судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами, витрати суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката та сплату судового збору.

Як вбачається з матеріалів справи, позивачем при зверненні до суду понесені судові витрати, пов`язані зі сплатою судового збору за подання позовної заяви до суду в розмірі 969,00 грн., що документально підтверджується квитанцією від 18.07.2025 року № 7371-1463-8817-5431.

Отже, сплачений позивачем судовий збір за подачу позовної заяви до суду в сумі 484,50 грн. підлягає стягненню з Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області за рахунок бюджетних асигнувань.

Керуючись ст.ст. 9, 72-77, 139, 242-243, 245-246, 258, 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

УХВАЛИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ПН НОМЕР_2 , дата народження: ІНФОРМАЦІЯ_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Київській області (вул.Саєнка Андрія, буд.10, м.Київ, 08500; ІК в ), Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області (вул.Набережна Перемоги, буд.26, м.Дніпро, 49094; ІК в ) про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Дніпропетровській області про відмову у призначенні пенсії від 08.04.2025 р. №60.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Київській області зарахувати до страхового стажу ОСОБА_1 період роботи з 23.07.1981 р. по 30.08.1981 р., з 21.06.1982 р. по 30.08.1982 р. та з 01.07.1980 р. по 01.09.1980 р. в Українському науково-дослідному інституті картопляного господарства, а також періоду роботи з 01.03.2011 р. по 30.09.2020 р. в Санкт-Петербурзькому державному бюджетному професійному освітньому закладі «Художньо-професійний ліцей Санкт-Петербурга імені Карла Фаберже».

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Київській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 про призначення пенсії за віком від 31.03.2025 року.

В задоволенні решти вимог відмовити.

Стягнути на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ПН НОМЕР_2 , дата народження: ІНФОРМАЦІЯ_1 ) з Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області (вул.Набережна Перемоги, буд.26, м.Дніпро, 49094; ІК в ) за рахунок бюджетних асигнувань понесені витрати з оплати судового збору в сумі 484,50 грн.

Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в строки, передбачені статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя А. Ю. Рищенко