Справа № 420/30633/24
Суддя: Берназюк Я.О.
Дата ухвалення: 2026-01-23 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

про зупинення виконання судових рішень

23 січня 2026 року

м. Київ

справа №420/30633/24

адміністративне провадження №К/990/45200/25

Верховний Суд у складі судді-доповідача Касаційного адміністративного суду Берназюка Я.О., розглянувши клопотання Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області

про зупинення виконання постанови П`ятого апеляційного адміністративного суду від 07 жовтня 2025 року

у справі № 420/30633/24

за позовом ОСОБА_1

до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області

про визнання протиправною відмови, зобов`язання вчинити певні дії,

УСТАНОВИВ:

У жовтні 2024 року ОСОБА_1 звернувся до адміністративного суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області, в якому просив:

- визнати протиправною відмову Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області, викладену в листі №25412-22870/Я-02/1500-24 від 11 вересня 2024 року, щодо розрахунку та виплати ОСОБА_1 на підставі Закону України «Про компенсацію громадян втрати частини доходів у зв`язку з порушення строків виплати» від 19 жовтня 2000 року №2050-III (далі - Закон №2050-ІІІ), компенсації за втрату частини доходів, у зв`язку з порушенням строків виплати основного розміру пенсії по інвалідності, а саме: в сумі 167299,26 грн за період з 01 січня 2016 року по 30 листопада 2019 року; в сумі 17651,54 грн за період з 01 грудня 2019 року; в сумі 191250,36 грн за період з 01 грудня 2019 року по 31 травня 2023 року; в сумі 119850,01 грн за період з 01 грудня 2019 року по 30 листопада 2023 року; в сумі 36608,81 грн за період з 25 жовтня 2022 року по 30 квітня 2024 року, (по дні, з яких розпочалась виплата перерахованої пенсії);

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області здійснити помісячний розрахунок, нарахувати та виплатити ОСОБА_1 на підставі Закону №2050-III, компенсацію за втрату частини пенсії за весь час прострочення, у зв`язку із порушенням строку виплати частини основного розміру пенсії по інвалідності, а саме: в сумі 167299,26 грн за період з 01 січня 2016 року по 30 листопада 2019 року; в сумі 17651,54 грн за період з 01 грудня 2019 року; в сумі 191250,36 грн за період з 01 грудня 2019 року по 31 травня 2023 року; в сумі 119850,01 грн за період з 01 грудня 2019 року по 30 листопада 2023 року; в сумі 36608,81 грн за період з 25 жовтня 2022 року по 30 квітня 2024 року, (по дні, з яких розпочалась виплата перерахованої пенсії).

Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 19 грудня 2024 року відмовлено у задоволенні позову.

Постановою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 07 жовтня 2025 року скасовано рішення Одеського окружного адміністративного суду від 19 грудня 2024 року і ухвалено нове рішення, яким позов задоволено повністю.

Не погодившись з рішенням суду апеляційної інстанції, Управління 04 листопада 2025 року звернулося з касаційною скаргою до Верховного Суду.

Ухвалою Верховного Суду від 15 грудня 2025 року відкрито касаційне провадження, витребувано з Одеського окружного адміністративного суду справу №420/30633/24 та надано учасникам справи строк для надання відзиву та письмових пояснень на касаційну скаргу.

У касаційній скарзі Управлінням заявлено клопотання про зупинення виконання постанови П`ятого апеляційного адміністративного суду від 07 жовтня 2025 року у справі № 420/30633/24 до закінчення її перегляду в касаційному порядку, яке обґрунтовувалося необхідністю запобігання можливим негативним наслідкам негайного виконання оскаржуваного судового рішення, зокрема у зв`язку з відсутністю відповідних бюджетних асигнувань, обмеженістю фінансових ресурсів Пенсійного фонду України та ризиком порушення вимог бюджетного законодавства у разі здійснення видатків без належного фінансового забезпечення, а також з урахуванням того, що виконання зазначеної постанови до завершення касаційного перегляду, на переконання скаржника, може ускладнити або унеможливити відновлення порушених прав та інтересів держави у випадку її скасування

25 грудня 2025 року позивачем - ОСОБА_1 подано заперечення на клопотання про зупинення виконання постанови П`ятого апеляційного адміністративного суду від 07 жовтня 2025 року , яке обґрунтовано тим, що оскаржувана постанова набрала законної сили, на її виконання видано виконавчий лист та відкрито виконавче провадження, а тому зупинення виконання судового рішення на цій стадії суперечить принципам обов`язковості судових рішень та правової визначеності. Позивач наголосив на відсутності виключних обставин, які б виправдовували зупинення виконання, оскільки доводи касатора зводяться до бюджетних обмежень, що не є належною підставою для обмеження права на виконання судового рішення. Також зазначено, що подальше зволікання з виконанням рішення у спорі щодо соціальних виплат порушує право позивача на ефективний судовий захист та виконання судового рішення у розумний строк.

Розглядаючи клопотання про зупинення виконання судових рішень, суддя-доповідач виходить з такого.

Відповідно до статті 129-1 Конституції України судове рішення є обов`язковим до виконання; держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку.

Згідно із частиною першою статті 375 КАС України суд касаційної інстанції за заявою учасника справи або за своєю ініціативою може зупинити виконання оскаржуваного судового рішення або зупинити його дію (якщо рішення не передбачає примусового виконання) до закінчення його перегляду в касаційному порядку.

З огляду на частину першу статті 340 КАС України питання про зупинення виконання судових рішень, які оскаржуються, вирішує суддя-доповідач в порядку підготовки справи до касаційного розгляду.

Верховний Суд зазначає, що для зупинення виконання судових рішень, яке допускається як винятковий захід, повинні бути істотні підстави, при цьому таке зупинення не повинно порушувати балансу інтересів сторін.

Також Суд звертає увагу на пункт "с" Рекомендацій(95)5 Комітету міністрів Ради Європи державам-членам «Щодо введення в дію та поліпшення функціонування систем і процедур оскарження у цивільних або комерційних справах» від 07 лютого 1995 року, в якому вказано, що якщо судове рішення підлягає негайному виконанню, дозволити зупиняти виконання тільки тоді, коли в результаті виконання особі, яка подала скаргу, буде завдано непоправної або серйозної шкоди або коли це унеможливить здійснення правосуддя на більш пізньому етапі.

Крім того, у пунктах «b» та «d» Рекомендацій Rec(2003)16 Комітету міністрів Ради Європи державам-членам «Щодо виконання адміністративних рішень і судових рішень у сфері адміністративного права» від 09 вересня 2003 роки наголошено на тому, що якщо в законодавстві не передбачено, що подача скарги на рішення автоматично зупиняє виконання даного рішення, сторонам повинна бути надана можливість звернутися до судових органів із клопотанням про призупинення виконання оскаржуваного рішення для забезпечення їх прав та інтересів; при винесенні рішення за клопотанням про призупинення виконання рішення судові органи повинні враховувати права та інтереси третіх осіб.

Також Суд бере до уваги положення Висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів щодо якості судових рішень (пункт 55), в якому, серед іншого, звертається увага на те, що у більшості правових систем існують процедури зупинення або відстрочення виконання рішення; зупинення або відстрочення є, безперечно, необхідними в деяких випадках.

У справі, що розглядається, предметом спору є зобов`язання територіального органу Пенсійного фонду України здійснити нарахування та виплату значних сум компенсації втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків виплати пенсії за тривалий період. Виконання оскаржуваної постанови апеляційного суду до завершення касаційного перегляду пов`язане з необхідністю здійснення одноразових видатків значного розміру, що має безпосередній вплив на формування та виконання бюджетних програм Пенсійного фонду України, які фінансуються за рахунок коштів Державного бюджету України.

З огляду на централізований характер фінансування пенсійних виплат, негайне виконання судового рішення у цій справі може призвести до дисбалансу бюджетних асигнувань, необхідності перерозподілу коштів між бюджетними програмами та створення ризиків невиконання інших зобов`язань держави у сфері соціального забезпечення. У разі подальшого скасування оскаржуваної постанови в касаційному порядку повернення виплачених сум до бюджету буде істотно ускладненим або фактично неможливим з огляду на приписи статті 381 КАС України, яка допускає поворот виконання рішень про присудження пенсійних та інших періодичних платежів з Державного бюджету України лише у виняткових випадках, пов`язаних із встановленням подання позивачем завідомо неправдивих відомостей або підроблених документів. За таких обставин негайне виконання судового рішення свідчить про наявність ризику завдання серйозної та непоправної шкоди публічним інтересам, що має враховуватися при вирішенні питання про зупинення його виконання.

Крім того, зупинення виконання судового рішення на період касаційного перегляду спрямоване на забезпечення балансу приватних і публічних інтересів, оскільки тимчасове відтермінування виплати не позбавляє позивача права на отримання відповідних сум у разі залишення судового рішення в силі, водночас унеможливлює настання негативних та незворотних наслідків для бюджетної системи у випадку його скасування.

При цьому правова невизначеність виникає не через зупинення виконання судового рішення, а саме через наявність судового спору та касаційного перегляду, оскільки висновки суду попередньої інстанції не є остаточними до завершення касаційного перегляду і ухвалення остаточного рішення судом касаційної інстанції.

Враховуючи відновлювальний характер наслідків зупинення виконання для позивача, необґрунтованість його заперечень про позбавлення його прав на ефективний судовий захист, виконання судового рішення у розумний строк та правову невизначеність, Верховний Суд доходить висновку про необхідність задоволення клопотання Управління.

Аналогічна правова позиція щодо застосування положень пункту 4 частини четвертої статті 340 та частини першої статті 375 КАС України, висловлена, зокрема, в ухвалах Верховного Суду від 09 липня 2025 року у справі №520/32171/24, від 08 жовтня 2025 року у справі №420/1897/25, від 02 січня 2026 року у справі №120/2559/25

Керуючись статтями 44, 241, 248, 340, 344, 375 КАС України, Суд

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області про зупинення виконання судового рішення задовольнити.

Зупинити виконання постанови П`ятого апеляційного адміністративного суду від 07 жовтня 2025 року у справі № 420/30633/24 до закінчення її перегляду в касаційному порядку.

Ухвала суду касаційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та не може бути оскаржена.

Суддя-доповідач Я.О. Берназюк