Справа № 751/8996/24
Суддя: Овсієнко Ю. К.
Дата ухвалення: 2026-01-15 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа №751/8996/24
Провадження №2-а/751/30/26
Рішення

Іменем України

15 січня 2026 року місто Чернігів

Н о в о з а в о д с ь к и й р а й о н н и й с у д м і с т а Ч е р н і г о в а

в складі: головуючого - судді Овсієнко Ю. К.

при секретарі Решетник В. В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Чернігівського РУП ГУНП в Чернігівській області, Головного управління Національної поліції в Чернігівській області про визнання протиправною та скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення -

Встановив:

ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом про визнання незаконною та скасування постанови ЕНА № 3154603 від 28.09.2024.

Позовні вимоги обґрунтовує тим, що відносно позивача інспектором РУП ГУНП в Чернігівській області лейтенантом поліції Марусик А.І. була винесена постанова ЕНА № 3154603 про накладення адміністративного покарання у зв`язку зі скоєнням правопорушення, передбаченого ч.5 ст. 121 КУпАП. На думку ст. інспектора дії, що призвели до скоєння правопорушення полягали у тому, що 28.09.2024 о 17 год 08 хв в Чернігівській області, районі дорога південний під`їзд 8 км водій керував транспортним засобом пасивної безпеки та був не пристебнутий ременем чим порушив п.2.3 в) ПДР. У відповідності до ч.5 ст. 121 КУпАП за наслідком розгляду справи накладено адміністративну санкцію у вигляді штрафу в розмірі 510 грн. Позивач вважає дії інспектора РУП ГУНП в Чернігівській області лейтенанта поліції Марусик А.І. незаконними. Інспектор поліції на Блокпосту, при в`їзді до м. Чернігова зупинив його транспортний засіб з метою перевірки документів. Позивач знаходився в транспортному засобі за кермом пристебнутий ременем безпеки, зупинив транспортний засіб в місті, яке йому вказав інспектор поліції лейтенант поліції Марусик А.І. Зазначає, що після зупинки транспортного засобу, він від`єднав ремінь безпеки тому, що він не давав змоги дотягнутися до документів. Після того, як документи були в руках позивача, він був готовий їх пред`явити інспектору поліції. Позивач, розуміючи необхідність відповідно до Правил дорожнього руху України, користуватися під час руху ременем безпеки, реалізував свій обов`язок одразу після того, яка була проведена перевірка документів на блокпосту. Інспектор поліції повідомив позивачу про те, що відносно нього буде складена адміністративна постанова за не користування ременем безпеки. Позивач пояснив інспектору поліції про незаконність його дій так як під час руху завжди користується ременем безпеки і знімає його лише у тих випадках, коли необхідно вийти з транспортного засобу або для того, щоб дістати в автомобілі під час зупинки чи стоянки транспортного засобу. Позивач попросив надати докази його вини, переглянувши відео, з`ясувалося, що на ньому зафіксовано події правопорушення. Не дивлячись на відсутність доказів події правопорушення Інспектор поліції все одно виніс оскаржувану постанову, чим перевищив свої повноваження, застосувавши до позивача адміністративну санкцію не маючи доказу вини та події правопорушення.

Ухвалою судді від 10.10.2024 відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін. Залучено до участі у справі в якості співвідповідача Головне управління Національної поліції в Чернігівській області.

23.10.2024 Чернігівським РУП ГУНП в Чернігівській області надано відзив на позовну заяву, відповідно якого просять в задоволенні позову відмовити, зазначивши, що факт вчинення адміністративного правопорушення позивачем підтверджується відеозаписом з портативного відеореєстратора, на якому видно, що інспектор зупиняє транспортний засіб «Toyota Land Cruiser», д.н.з. НОМЕР_1 , водій та пасажир якого не були пристебнуті засобами пасивної безпеки.

Зазначають, що як вбачається з відеозапису, на запитання поліцейського про користування пасками безпеки водій повідомив, що відстебнув пасок перед блокпостом та в подальшому продовжував рух будучи не пристебнутим.

01.11.2024 ГУНП в Чернігівській області надано відзив на позовну заяву відповідно якого просять в задоволенні позову відмовити, зазначивши, що з точки зору чинного законодавства, при розгляді та оформленні адміністративних матеріалів відносно позивача всі вимоги поліцейським витримані, що підтверджується наданим до суду відеозаписом.

Щодо тверджень позивача відносно того, що він був пристебнутим паском безпеки, а лише від`єднав його, оскільки ремінь не давав йому можливості дотягнутися до документів вважають їх як спробу ввести суд в оману, так як при зупинці транспортного засобу, останній надав поліцейському документи, які посвідчують його особу в смартфоні в за стосунку «Дія».

Щодо заявленої вимоги стосовно витрат на правову допомогу в сумі 10 000 грн, зазначають, що позивачем не доведено та не обґрунтовано суму понесених витрат на правову допомогу, що є підставою для відмови у задоволенні заяви про розподіл судових витрат у зв`язку з недоведеністю їх наявності.

Суд, дослідивши надані сторонами докази та оцінивши їх, установив наступні обставини та зміст спірних правовідносин.

Постановою про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі від 28.09.2024 серії ЕНА № 3154603 ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.5 ст.121 КУпАП, та накладено стягнення у виді штрафу в розмірі 510 грн.

Зі змісту оскаржуваної постанови вбачається, що 28.09.2024 о 17 год 04 хв /дорога південний під`їзд 8 км/ водій керував транспортним засобом пасивної та був не пристебнутий ременем безпеки, чим порушив п.2.3 в) ПДР.

Складом правопорушення, за яке передбачається адміністративна відповідальність відповідно до ч.5 ст.121 КУпАП є, зокрема, порушення правил користування ременями безпеки.

Предметом розгляду даної справи є правомірність дій суб`єкта владних повноважень щодо встановлення адміністративного правопорушення, законність та обґрунтованість постанови про адміністративне правопорушення.

Підставою для прийняття спірної постанови було порушення позивачем вимог п.2.3 в) ПДР, відповідно якого для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний на автомобілях, обладнаних засобами пасивної безпеки (підголовники, ремені безпеки), користуватися ними та не перевозити пасажирів, не пристебнутих ременями безпеки.

Тобто, для правомірного притягнення позивача до адміністративної відповідальності, відповідачем повинно бути надано докази в підтвердження факту того, що позивач був не пристебнутий ременем безпеки.

З переглянутого відеозапису, долученого до справи, вбачається, що водій ОСОБА_1 , здійснюючи рух автомобілем «TOYOTA LAND CRUISER 200», д.н.з. НОМЕР_1 через блокпост, був не пристебнутий паском безпеки.

Згідно з ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Положеннями статті 245 КУпАП передбачено, що завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності із законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Відповідно до пункту 11 частини 1 статті 23 Закону України «Про Національну поліцію» від 02 липня 2015 року № 580-VIII (далі - Закон № 580-VIII), поліція відповідно до покладених на неї завдань регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі.

За приписами пункту 8 частини 1 статті 23 Закону № 580-VIII, у випадках, визначених законом, поліція здійснює провадження у справах про адміністративні правопорушення, приймає рішення про застосування адміністративних стягнень та забезпечує їх виконання.

Статтею 222 КУпАП визначено, що органи Національної поліції розглядають справи, зокрема, про порушення правил дорожнього руху (частини перша, друга, третя, п`ята, шоста, восьма, десята і одинадцята статті 121 КУпАП). Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.

Нормами статті 14 Закону України «Про дорожній рух» від 30 червня 1993 року № 3353-XII передбачено, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримуватися вимог цього Закону, правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху, створювати безпечні умови для дорожнього руху, не завдавати своїми діями або бездіяльністю шкоди підприємствам, установам, організаціям і громадянам, виконувати розпорядження органів державного нагляду та контролю щодо дотримання законодавства про дорожній рух.

Положеннями ч. 1 ст. 9 КУпАП визначено, що адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно частини 5 статті 121 КУпАП, порушення правил користування ременями безпеки або мотошоломами - тягне за собою накладення штрафу в розмірі тридцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року №1306 затверджено Правила дорожнього руху.

Пунктом 1.1 Правил дорожнього руху закріплено, що ці Правила відповідно до Закону України «Про дорожній рух» встановлюють єдиний порядок дорожнього руху на всій території України. Інші нормативні акти, що стосуються особливостей дорожнього руху (перевезення спеціальних вантажів, експлуатація транспортних засобів окремих видів, рух на закритій території тощо), повинні ґрунтуватися на вимогах цих Правил.

Згідно пункту 2.3 «в» Правил дорожнього руху, для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний: на автомобілях, обладнаних засобами пасивної безпеки (підголівники, ремені безпеки), користуватися ними і не перевозити пасажирів, не пристебнутих ременями безпеки.

Як вбачається з матеріалів справи, згідно постанови серії ЕНА № 3154603 від 28.09.2024, ОСОБА_1 визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 121 КпАП України, та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 510,00 гривень, за те, що він 28.09.2024 о 17 год 04 хв /дорога південний під`їзд 8 км/ водій керував транспортним засобом пасивної та був не пристебнутий ременем безпеки, чим порушив п.2.3 в) ПДР (а.с. 7-8).

У позовній заяві ОСОБА_1 наголошує, що він рухався на автомобілі із застебнутим ременем безпеки, однак під час зупинки відстібнув його, щоб мати можливість дотягнутися до документів.

Суд наголошує, що відповідно до п. 1 ст. 247 КУпАП, обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події адміністративного правопорушення.

Відповідно до ч.5 ст. 121 КУпАП порушення водієм правил користування ременями безпеки або мотошоломами - тягне за собою накладення штрафу в розмірі трьох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Об`єктом цього правопорушень, передбачених коментованою статтею, є безпека дорожнього руху та встановлений порядок використання транспортних засобів.

Об`єктивна сторона правопорушення, передбаченого ч.5 коментованої статті є порушення правил користування ременем безпеки.

В свою чергу, пп. в п. 2.3 ПДР для забезпечення безпеки дорожнього руху на водія покладено обов`язок, зокрема: на автомобілях, обладнаних засобами пасивної безпеки (підголівники, ремені безпеки), користуватися ними і не перевозити пасажирів, не пристебнутих ременями безпеки. Дозволяється не пристібатися в населених пунктах водіям і пасажирам з інвалідністю, фізіологічні особливості яких унеможливлюють користування ременями безпеки, водіям і пасажирам оперативних та спеціальних транспортних засобів.

Суб`єктивна сторона правопорушень, передбачених коментованою статтею - умисел або необережність.

Суб`єктом правопорушення може бути лише водій транспортного засобу.

Наявність події адміністративного правопорушення доводиться шляхом надання доказів.

За приписами статті 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Положеннями статті 280 КУпАП передбачено, що орган (посадова особа) при розгляді справ про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ст. 252 КУпАП, орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Ураховуючи викладене, висновки про наявність чи відсутність в діях особи адміністративного правопорушення повинні ґрунтуватися на підставі всебічного, повного і об`єктивного дослідження всіх обставин справи та наданих доказів.

Як вбачається з наданих відповідачем до суду відеозаписів, досліджених судом, на блок-посту 28.09.2024 інспектором було зупинено транспортний засіб «TOYOTA LAND CRUISER 200», д.н.з. НОМЕР_1 , водій якого керуючи транспортним засобом не будучи пристебнутим засобом пасивної безпеки. Після чого, інспектором запропоновано водію з`їхати зі смуги руху де і відбулося з`ясування обставин винесення оскаржуваної постанови.

При цьому, інспектор підійшов до автомобіля, назвав свою посаду та повідомив позивача, що його зупинено, на підставі статті 35 Закону України «Про національну поліцію», за порушення правил дорожнього руху, а саме, пункту 2.3 «в» ПДР, у зв`язку з тим, що він не був пристебнутий ременем безпеки.

Отже, враховуючи вищезазначене, у даній справі відповідач належними та допустимими доказами довів правомірність дій працівників поліції та прийняття рішення у виді постанови про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 5 ст. 121 КУпАП.

Доводи позивача про те, що він перед блокпостом відстебнувся для того, щоб дістати документи, судом до уваги не приймаються, виходячи з наступного.

Постановою Кабінету Міністрів України №1456 від 29.12.2021 затверджено Порядок перевірки документів в осіб, огляду речей, транспортних засобів, багажу та вантажів, службових приміщень і житла громадян під час забезпечення заходів правового режиму воєнного стану(Порядок №1456).

Відповідно до п.5 Порядку №1456 право на проведення перевірки документів в осіб, огляду речей, транспортних засобів, багажу та вантажів, службових приміщень і житла громадян надано відповідним уповноваженим особам Національної поліції, СБУ, Національної гвардії, Держприкордонслужби, ДМС, Держмитслужби та Збройних Сил, які визначені в наказі коменданта.

Відповідно до приписів п.10 цього Порядку уповноважена особа має право зупиняти транспортні засоби, зокрема в разі: порушення водієм Правил дорожнього руху; проїзду транспортних засобів через блокпости та контрольні пункти в`їзду-виїзду.

Відповідно до Порядку встановлення особливого режиму в`їзду і виїзду, обмеження свободи пересування громадян, іноземців та осіб без громадянства, а також руху транспортних засобів в Україні або в окремих її місцевостях, де введено воєнний стан, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29 грудня 2021 р. № 1455 (Порядок №1455), блокпост - посилений контрольно-пропускний пункт, який за рішенням військового командування тимчасово встановлюється на вході/виході (в`їзді/виїзді) на територію/з території, де введено воєнний стан і встановлено особливий режим (за винятком державного кордону), на якому облаштовуються місця для перевірки осіб, транспортних засобів, багажу та вантажів, позиції вогневих засобів та бойової техніки, місця для відпочинку та забезпечення життєдіяльності особового складу, який виконує завдання на такому пункті, до складу якого можуть входити службові особи військових формувань та правоохоронних органів, які відповідно до закону залучені до здійснення заходів правового режиму воєнного стану.

З цього приводу суд зазначає, що порядок проїзду блокпостів не регламентовано, а ні Законами № 580-VIII та № 389-VIII, а ні Порядками №1455 та 1456 і є лише рекомендаціями ЗСУ та місцевих військових адміністрацій.

Згідно вимог Правил дорожнього руху Дорожній знак 2.2 - це дорожній знак пріоритету, який наказує водіям здійснити обов`язкову короткочасну зупинку перед ним.

Проїжджаючи знак 2.2, водій зобов`язаний зупинитися перед розміткою 1.12 (стоп-лінія) або (у разі її відсутності) перед знаком, незалежно від наявності інших учасників дорожнього руху.

Крім того, за загальними рекомендаціями Міністерства оборони щодо проїзду блок-постів, відповідно до яких, під`їжджаючи до блокпоста водіям необхідно зменшити швидкість і підготувати документи до перевірки, відео-реєстратор має бути вимкнений і знятий з лобового скла, так само як і телефон. Помітивши знак «СТОП» - потрібно зупинитися, а потім вимкнути фари й ввімкнути аварійні вогні, очікуючи команди від уповноваженої особи.

Тобто, проміжок часу між зупинкою транспортного засобу перед знаком «Стоп» та подальшим рухом є в кожному випадку різним, залежно від кількості транспортних засобів та завантаженості під час перевірки уповноважених на те осіб. Ці фактичні обставини мають значення для встановлення об`єктивної сторони правопорушення та наявності вини правопорушника.

Наразі, з наявного в матеріалах справи відеозапису не вбачається, що позивач рухався через блок-пост без зупинки, а зупинившись біля поліцейського вже не був пристебнутий ременем безпеки, крім того, на вимогу поліцейського, останній показав свої документи в за стосунку «ДІЯ» в смартфоні.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що відповідачем доведено правомірність своїх дій щодо притягнення позивача до адміністративної відповідальності за ч.5 ст.121 КУпАП. У той же час, позивачем не надано належних та допустимих доказів, які б свідчили про обґрунтованість заявлених позовних вимог.

Відповідно до п.5 ч.1 ст.244 КАС України, при ухваленні рішення суд має вирішити питання розподілу судових витрат між сторонами.

Враховуючи, що позовні вимоги позивача задоволенню не підлягають, правові підстави для відшкодування судових витрат відсутні.

Керуючись ст.ст.3,4,9,72,78,241-246,255,286,293,295-297 КАС України, суд

Вирішив:

В задоволенні позову ОСОБА_1 до Чернігівського РУП ГУНП в Чернігівській області, Головного управління Національної поліції в Чернігівській області про визнання протиправною та скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано, або у порядку, передбаченого ч.2 ст.255 КАС України.

Рішення суду може бути оскаржена до Шостого апеляційного адміністративного суду. Апеляційна скарга на рішення суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня його проголошення.

позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (адреса реєстрації: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 )

відповідачі:

Чернігівське районне управління Головного управління Національної поліції в Чернігівській області (14000, м. Чернігів, вул. Шевченка, 13, )

Головне управління Національної поліції в Чернігівській області (проспект Перемоги, 74, м. Чернігів, 14000, ).

Суддя Ю. К. Овсієнко