Справа № 420/34153/24
Суддя: Аракелян М.М.
Дата ухвалення: 2026-01-23 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 січня 2026 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі:

Головуючого судді Аракелян М.М.,

розглянувши в порядку письмового провадження справу за адміністративною позовною заявою керівника Болградської окружної прокуратури в інтересах держави в особі Державної екологічної інспекції Південно-Західного округу (Миколаївська та Одеська області) до Кубейської сільської ради Болградського району Одеської області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача Південне міжрегіональне управління лісового та мисливського господарства про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії,-

ВСТАНОВИВ:

04 листопада 2024 року до Одеського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява Керівника Болградської окружної прокуратури в інтересах держави в особі Державної екологічної інспекції Південно-Західного округу (Миколаївська та Одеська області) (надіслана засобами поштового зв`язку 30.10.2024 року) до Кубейської сільської ради Болградського району Одеської області, у якій прокурор просить суд:

визнати протиправною бездіяльність Кубейської сільської ради Болградського району Одеської області щодо невинесення на розгляд сесії Кубейської сільської ради Болградського району Одеської області подання Південного міжрегіонального управління лісового та мисливського господарства від 24.11.2023 № 988 щодо віднесення земельних ділянок до самозалісених, його нерозгляду та неприйняття рішення у порядку, визначеному ч. ч. 2, 3, 5 ст. 57-1 Земельного кодексу України;

зобов`язати Кубейську сільську раду Болградського району Одеської області винести на розгляд та розглянути на сесії Кубейської сільської ради Болградського району Одеської області подання Південного міжрегіонального управління лісового та мисливського господарства від 24.11.2023 № 988 щодо віднесення земельних ділянок до самозалісених та прийняти за результатами його розгляду рішення у порядку, визначеному ч.ч. 2, 3, 5 ст. 57-1 Земельного кодексу України;

про час та місце розгляду справи прошу повідомити Болградську окружну прокуратуру та Одеську обласну прокуратуру.

Згідно витягу з протоколу автоматизованого розподілу справи між суддями адміністративна справа розподілена на суддю Аракелян М.М.

Ухвалою Одеського окружного адміністративного суду від 11.11.2024 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у даній справі, постановлено розглядати справу за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (ст.262 КАС України).

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що Південним міжрегіональним управлінням лісового та мисливського господарства до Кубейської сільської ради Болградського району Одеської області скеровано подання щодо віднесення земельних ділянок до самозалісених від 24.11.2023 № 988, згідно з яким за ідентифікацією на території громади виявлено самозалісені ділянки загальною площею 106 га. До вказаного подання додано інформацію про місце розташування цих самозалісених ділянок. За інформацією Південного міжрегіонального управління лісового та мисливського господарства, Кубейською сільською радою Болградського району Одеської області рішення про віднесення земельних ділянок до самозалісених не приймалось та подання на сесії сільської ради не розглядалось. Також, з відповіді Кубейської сільської ради Болградського району Одеської області від 16.10.2024 № 1007, наданої на запит окружної прокуратури, вбачається, що на сесії сільської ради подання Південного міжрегіонального управління лісового та мисливського господарства не розглядалось та рішення по ньому не приймалися. Такі дії органу місцевого самоврядування не сприяють реалізації державної екологічної ініціативи «Масштабне залісення України» та порушують інтереси держави у сфері охорони лісових ресурсів. Кубейська сільська рада Болградського району Одеської області допускає бездіяльність щодо віднесення угідь до самозалісених, що перешкоджає реалізації політики держави у сфері охорони самосійних лісів, визначеної, зокрема, Законом України «Про Основні засади (стратегію) державної екологічної політики України на період до 2030 року». Таким чином, на думку позивача, органом місцевого самоврядування безпідставно не розглянуто подання Південного міжрегіонального управління лісового та мисливського господарства, чим допущено протиправну бездіяльність.

28.11.2024 року відповідач подав відзив на позовну заяву, в якому просить відмовити у задоволенні позовних вимог та зазначає, що Кубейська сільська рада не отримували жодного листа (подання) від Південного міжрегіонального управління лісового та мисливського господарства від 24.11.2023 № 988 з електронної пошти: . До матеріалів справи не додано жодного доказу на підтвердження факту надіслання/ вручення Кубейській сільській раді листа (подання) від Південного міжрегіонального управління лісового та мисливського господарства від 24.11.2023 № 988. На підтвердження вищезазначеного, Кубейська сільська рада надала до суду в якості доказів: «скрін» копії вхідної кореспонденції робочої електронної пошти «ІНФОРМАЦІЯ_1» за період з 23.11.2023 по 25 11.2023.

29.11.2024 року відповідач подав копії матеріалів, що стосуються предмету позову.

23.12.2024 року прокурор подав суду пояснення, в яких зазначив, що у своєму відзиві відповідач стверджує, що Кубейська сільська рада Болградського району Одеської області у період з 23.11.2023 по 25.11.2023 не отримувала подання від 24.11.2023 № 988 3 електронної пошти . Однак, слід зазначити, що реєстрація вхідної кореспонденції здійснюється безпосередньо працівником сільської ради, отже факт його нереєстрації ніяким чином не спростовує надходження вказаного подання. Більш того, окружною прокуратурою до пред`явлення позову до суду з`ясовувалася позиція сільської ради. Зокрема, з метою отримання інформації про виконання органом місцевого самоврядування указаних законодавства 08.10.2024 окружна прокуратура звернулася до Кубейської сільської ради Болградського району Одеської області 3 № 57-4538ВИХ-24 про надання інформації та належним чином засвідчених копій документів щодо розгляду подання Південного міжрегіонального управління лісового та мисливського господарства. Ha лист окружної прокуратури, Кубейською сільською радою Болградського району Одеської області надано відповідь від 16.10.2024 № 1007, зі змісту якої вбачається, що сільською радою на сесії подання Південного міжрегіонального управління лісового не розглядалось та рішення по ньому не приймалися. Про неотримання вказаного подання Південного міжрегіонального управління лісового та мисливського господарства у відповіді на запит прокуратури сільська рада не вказувала, лише зазначила, що не розуміє на які земельні ділянки площею 106 га вказує Південне міжрегіональне управління лісового та мисливського господарства. Отже, навіть після отримання листа окружної прокуратури Кубейська сільська рада Болградського району Одеської області бездіяла щодо прийняття на сесії рішення про віднесення земель до самозалісених за результатами розгляду подання Південного міжрегіонального управління лісового та мисливського господарства від 24.11.2023. Вищевикладене свідчить про протиправну бездіяльність відповідача, а тому позовна заява Болградської окружної прокуратури є обгрунтованою та підлягає задоволенню.

Розглянувши наявні матеріали справи, з`ясувавши всі фактичні обставини, що мають значення для вирішення справи, оцінивши надані учасниками судового процесу докази в їх сукупності, суд дійшов наступного.

З матеріалів справи вбачається, що Південним міжрегіональним управлінням лісового та мисливського господарства на адресу Кубейської сільської ради Болградського району Одеської області скеровано подання щодо віднесення земельних ділянок до самозалісених від 24.11.2023 № 988, згідно з яким за ідентифікацією на території громади виявлено самозалісені ділянки загальною площею 106 га (а.с.23).

До якого додано 1 файл: у форматі geojson в електронному примірнику розміром 279 КБ. (а.с.24).

08.10.2024 року Болградською окружною прокуратурою на адресу Кубейської сільської ради Болградського району Одеської області було направлено лист №57-4538ВИХ-24 з метою надання інформації щодо результатів розгляду листа Південного міжрегіонального управління лісового та мисливського господарства від 24.11.2023 року № 988, у строк до 11.10.2024 року (а.с.36-37).

У відповідь на вказаний лист Кубейська сільська рада Болградського району Одеської області направила лист №1007 від 16.10.2024 року на адресу виконувача обов1язків керівника Болградської окружної прокуратури, яким повідомлено, що «…Кубейській сільській раді невідомо на які земельні ділянки орієнтовною площею 106 га. вказує Південне міжрегіональне управління лісового та мисливського господарства. Будемо вдячні, якщо Ви нам додатково поясните…» (а.с.38).

28.10.2024 року прокурор направив позивачу лист, у якому просив у найкоротший строк надати інформацію про вжиті Інспекцією заходи або намір їх вжити, у тому числі шляхом звернення з позовом до суду до Кубейської сільської ради Болградського району Одеської області про зобов`язання цієї ради винести на розгляд сесії подання Південного міжрегіонального управління лісового та мисливського господарства від 24.11.2023 року №988.

На це звернення позивач направив відповідь, де повідомлено, що такі заходи позовного характеру Інспекцією у судовому порядку не вживались та не плануються (а.с.42-43).

25.10.2024 року прокурором направлено повідомлення в порядку ст.23 ЗУ «Про прокуратуру» поштою на адресу позивача, яким повідомлено про підготовку позовної заяви в інтересах держави в особі Державної екологічної інспекції Південно-Західного округу (Миколаївська та Одеська області) (а.с.44-45).

На думку прокурора, органом місцевого самоврядування безпідставно не розглянуто подання Південного міжрегіонального управління лісового та мисливського господарства, чим допущено протиправну бездіяльність, у зв`язку з цим було подано цю позовну заяву.

Не погоджуючись із бездіяльністю відповідача, прокурор звернувся до суду із даним позовом.

Вирішуючи спір, суд виходить з наступного.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною 1 ст. 9 КАС України встановлено, що розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до ч. 2 ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Щодо підстав для здійснення прокурором представництва інтересів держави у межах спірних правовідносин суд зазначає таке.

Відповідно до ст. 53 КАС України у визначених законом випадках прокурор звертається до суду з позовною заявою, бере участь у розгляді справ за його позовами, вступає за своєю ініціативою у справу, провадження у якій відкрито за позовом іншої особи, до початку розгляду справи по суті, подає апеляційну, касаційну скаргу, заяву про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами.

За змістом статті 131-1 Конституції України в Україні діє прокуратура, яка здійснює, зокрема, представництво інтересів держави в суді у виключних випадках і в порядку, що визначені законом.

У Законі України від 14 жовтня 2014 року № 1697-VII «Про прокуратуру» (далі- Закон №1697-VII) визначений вичерпний перелік підстав для здійснення прокуратурою представництва інтересів держави в суді у не кримінальних провадженнях.

Відповідно до ч.3 ст. 23 Закону № 1697-VII прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави у разі порушення або загрози порушення інтересів держави, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, а також у разі відсутності такого органу.

Наявність таких обставин обґрунтовується прокурором у порядку, передбаченому частиною четвертою цієї статті.

Отже, виключними випадками, за яких прокурор може здійснювати представництво інтересів держави в суді, є порушення або загроза порушення інтересів держави.

Відповідно до ч. 3, ч. 4 ст. 53 КАС України у визначених законом випадках прокурор звертається до суду з позовною заявою, бере участь у розгляді справ за його позовами, вступає за своєю ініціативою у справу, провадження у якій відкрито за позовом іншої особи, до початку розгляду справи по суті, подає апеляційну, касаційну скаргу, заяву про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами.

Прокурор, який звертається до суду в інтересах держави, в позовній чи іншій заяві, скарзі обґрунтовує, в чому полягає порушення інтересів держави, необхідність їх захисту, визначені законом підстави для звернення до суду прокурора, а також зазначає орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах.

У справі, що розглядається, прокурор у позовній заяві зазначив, що порушення інтересів держави у спірному випадку полягає в тому, що своїми діями відповідач перешкоджає реалізації державної екологічної ініціативи «Масштабне залісення України» та забезпеченню інтересів держави у сфері лісового господарства, раціонального використання, відтворення і охорони природних ресурсів.

Оскільки органи, уповноважені державою на захист інтересів держави, не здійснюють надані їм повноваження, до цього часу до суду з відповідним позовом не звернулися, то суд доходить висновку, що такий позов подано прокурором у межах своєї компетенції, передбаченої статтею 131-1 Конституції України, статтею 23 Закону України "Про прокуратуру" в інтересах держави в особі Державної екологічної інспекції Південно - Західного округу (Миколаївська та Одеська області).

Надаючи правову оцінку правовідносинам, що виникли між сторонами, суд зазначає таке.

Згідно із ст. 4 Лісового кодексу України до лісового фонду України належать усі ліси на території України незалежно від того, на землях яких категорій за основним цільовим призначенням вони зростають, та незалежно від права власності на них, у тому числі лісові ділянки, захисні насадження лінійного типу площею не менше 0,1 гектара, інші лісовкриті землі.

Своєю чергою у ст. 1 Лісового кодексу України закріплено, що самозалісена ділянка - це земельна ділянка будь-якої категорії земель (крім земель лісогосподарського призначення, природно-заповідного та іншого природоохоронного призначення) площею понад 0,5 гектара, вкрита частково чи повністю лісовою рослинністю, залісення якої відбулося природним шляхом. Аналогічне визначення містить ст. 57-1 Земельного кодексу України.

З метою збереження самосійних лісів та подальшого ведення лісового господарства на цих територіях законодавчо встановлено процедуру віднесення земель до самозалісених, яка покликана збільшити лісистість території України.

Зокрема, за ч. 3 ст. 57-1 Земельного кодексу України, земельна ділянка вважається самозалісеною ділянкою з дня внесення відповідних відомостей до Державного земельного кадастру. Частиною другою цієї статті визначено, що рішення органу виконавчої влади чи органу місцевого самоврядування щодо віднесення земельної ділянки до само залісеної ділянки приймається за поданням відповідного територіального органу центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері лісового господарства.

Віднесення земельної ділянки, сформованої як об`єкт цивільних прав, відомості про яку внесені до Державного земельного кадастру, до самозалісеної ділянки здійснюється без розроблення документації із землеустрою (ч. 4 ст. 57-1 Земельного кодексу України).

З метою реалізації вказаної норми ч. 4 ст. 21 Закону України «Про Державний земельний кадастр» доповнено абз. 4, яким передбачено, що відомості про угіддя земельної ділянки вносяться до Державного земельного кадастру на підставі заяви власника або рішення органу місцевого самоврядування, який відповідно до ст. 122 Земельного кодексу України приймає рішення про передачу земельних ділянок комунальної власності у власність, - щодо зміни угідь на угіддя самозалісеної ділянки.

Пунктом 121 Порядку ведення Державного земельного кадастру, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.10.2012 № 1051 передбачено, що внесення до Державного земельного кадастру змін до відомостей про склад угідь земельної ділянки на угіддя самозалісеної ділянки здійснюється державним кадастровим реєстратором на підставі заяви власника земельної ділянки або за рішенням органу виконавчої влади чи органу місцевого самоврядування, який відповідно до ст. 122 Земельного кодексу України приймає рішення про передачу земельних ділянок державної чи комунальної власності у власність, без розроблення документації із землеустрою.

Цією процедурою передбачено, що для земельних ділянок, сформованих як об`єкт цивільних прав, органу місцевого самоврядування достатньо подати до Державного земельного кадастру заяву про зміну угідь на угіддя самозалісеної ділянки.

Разом з тим для земельних ділянок, межі яких не визначені в натурі (на місцевості), законодавець визначив іншу процедуру, за якою орган місцевого самоврядування приймає рішення щодо віднесення земельних ділянок до самозалісених за поданням відповідного територіального органу центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері лісового господарства.

Згідно із положеннями ч. 5 ст. 57-1 Земельного кодексу України віднесення земельної ділянки, несформованої як об`єкт цивільних прав, а також земельної ділянки, сформованої як об`єкт цивільних прав, але відомості про яку не внесені до Державного земельного кадастру, до самозалісеної ділянки здійснюється відповідно до документації із землеустрою, на підставі якої відомості про земельну ділянку вносяться до Державного земельного кадастру.

Судом встановлено та підтверджується матеріалами справи, що Кубейською сільською радою не було винесено на розгляд сесії ради подання Південного міжрегіонального управління лісового та мисливського господарства (м.Миколаїв) від 24.11.2023 року №988 щодо віднесення відповідних земельних ділянок до самозаліснених.

Суд зазначає, що згідно із п. 34 ч. 1 ст. 26 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» виключно на пленарних засіданнях сільської, селищної, міської ради вирішуються такі питання, як регулювання земельних відносин.

Земельні відносини відповідно до ч. 1, 2 ст. 3 Земельного кодексу України регулюються Конституцією України, цим Кодексом, а також прийнятими відповідно до них нормативно-правовими актами.

Оскільки земельні відносини передбачають, зокрема, віднесення земельних ділянок до самозалісених, а рада згідно із ч. 1 ст. 122 Земельного кодексу України уповноважена розпоряджатися землями комунальної власності на її території, вирішення питання про віднесення земельних ділянок, указаних у поданні Південного міжрегіонального управління лісового та мисливського господарства (м. Миколаїв)до самозалісених земель повинно було розглядатися виключно на сесії цієї ради.

Відповідно до ч. 5 ст. 46 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» сесія ради скликається в міру необхідності, але не менше одного разу на квартал, а з питань відведення земельних ділянок - не рідше ніж один раз на місяць.

Сесії ради проводяться гласно із забезпеченням права кожного бути присутнім на них, крім випадків, передбачених законодавством (ч. 17 ст. 46 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні»).

Враховуючи викладене, подання Південного міжрегіонального управління лісового та мисливського господарства (м. Миколаїв)від 24.11.2023 року № 988 підлягало розгляду на сесії Кубейської сільської ради з прийняттям рішення відповідно до ч. ч. 2, 3, 5 ст. 57-1 Земельного кодексу України.

Як зазначалося вище, з метою отримання інформації про виконання органом місцевого самоврядування вказаних вимог законодавства прокурор направив відповідний запит до міської ради.

Після отримання листа прокурора, Кубейська сільська рада допустила бездіяльність щодо прийняття на сесії рішення про віднесення земель до самозалісених за результатами розгляду вищезазначеного подання Південного міжрегіонального управління лісового та мисливського господарства (м. Миколаїв).

Зважаючи на вимоги ч. 5 ст. 46 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» встановлено, що рішення про віднесення земель до самозалісених за результатами розгляду подання Південного міжрегіонального управління лісового та мисливського господарства (м. Миколаїв) не приймалося.

Статтею 74 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» визначено, що органи та посадові особи місцевого самоврядування несуть відповідальність за свою діяльність перед територіальною громадою, державою, юридичними і фізичними особами.

Оскільки за приписами Лісового кодексу України, ліси України є її національним багатством та джерелом для задоволення потреб суспільства в лісових ресурсах, питання щодо їх охорони потребує особливої уваги.

Статтею 7 Лісового кодексу України передбачено, що ліси, які знаходяться в межах території України, є об`єктами права власності Українського народу. Від імені Українського народу права власника на ліси здійснюють органи державної влади та органи місцевого самоврядування в межах, визначених Конституцією України. Ліси можуть перебувати в державній, комунальній та приватній власності. Суб`єктами права власності на ліси є держава, територіальні громади, громадяни та юридичні особи.

Аналіз ст. ст. 57-1, 122 Земельного кодексу України та ст. ст. 1, 4, 5, 7, 45, 47, 48, 54 Лісового кодексу України і фактичний стан земель, зазначених у поданні Південного міжрегіонального управління лісового та мисливського господарства (м. Миколаїв), свідчать, що ці угіддя є самозалісеними, а тому Кубейської сільської ради протиправно не винесла на розгляд сесії питання щодо розгляду вказаного подання та не прийняла рішення щодо віднесення цих земель до самозалісених.

З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що позовні вимоги керівника Болградської окружної прокуратури Одеської області в особі органу, уповноваженого здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах Державна екологічна інспекція Південно - Західного округу (Миколаївська та Одеська області) є обґрунтованими, позов підлягає задовольнити повністю.

Згідно з ч.ч.1,2 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідачем законність оскаржуваних дій не доведена, а його доводи суд відхиляє з вищенаведених мотивів.

Так, суд не вважає підставою для відмови у позові прокурора те, що відповідач не отримав від третьої особи його листа. Відповідачу було напрвлено повідомлення прокурора (а.с.44), що не заперечено.

Отже він мав всі підстави та можливість відреагувати на це повідомлення в досудовому порядку та вжити відповідних заходів, проте допустив протиправну бездіяльність.

Враховуючи викладене, позов підлягає задоволенню повністю.

Згідно ч. 1 ст. 143 КАС України суд вирішує питання щодо судових витрат у рішенні, постанові або ухвалі.

Відповідно до частини другої статті 139 КАС України при задоволенні позову суб`єкта владних повноважень з відповідача стягуються виключно судові витрати суб`єкта владних повноважень, пов`язані із залученням свідків та проведення експертизи.

Підстави для стягнення судового збору з відповідача відсутні.

Керуючись ст. ст. 139, 241-246, 250, 255, 260, 262, 295, 297 КАС України, суд, -

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов керівника Болградської окружної прокуратури в інтересах держави в особі Державної екологічної інспекції Південно-Західного округу (Миколаївська та Одеська області) до Кубейської сільської ради Болградського району Одеської області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача Південне міжрегіональне управління лісового та мисливського господарства про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії - задовольнити повністю.

Визнати протиправною бездіяльність Кубейської сільської ради Болградського району Одеської області у вигляді невинесення на розгляд сесії Кубейської сільської ради Болградського району Одеської області подання Південного міжрегіонального управління лісового та мисливського господарства від 24.11.2023 № 988 щодо віднесення земельних ділянок до самозалісених, його нерозгляду та неприйняття рішення у порядку, визначеному ч. ч. 2, 3, 5 ст. 57-1 Земельного кодексу України.

Зобов`язати Кубейську сільську раду Болградського району Одеської області винести на розгляд та розглянути на сесії Кубейської сільської ради Болградського району Одеської області подання Південного міжрегіонального управління лісового та мисливського господарства від 24.11.2023 № 988 щодо віднесення земельних ділянок до самозалісених та прийняти за результатами його розгляду рішення у порядку, визначеному ч.ч. 2, 3, 5 ст. 57-1 Земельного кодексу України.

Рішення суду може бути оскаржено в порядку та в строки, встановлені ст.ст. 293,295 КАС України, до П`ятого апеляційного адміністративного суду.

Рішення суду набирає законної сили в порядку та в строки, встановлені ст. 255 КАС України.

Учасники справи:

Керівник Болградської окружної прокуратури (; місцезнаходження: вул. Варненська, буд. 19, м. Болград, Одеська область, 68702).

Позивач: Державна екологічна інспекція Південно-Західного округу (; місце знаходження: вул. Лінія, буд. 12, 6 ст. Люстдорфської дороги, буд. 22, м.Одеса, 65114).

Відповідач: Кубейська сільська рада Болградського району Одеської області (; місцезнаходження: вул. Успенська,16А, с.Кубей, Болградський район, Одеська область, 68720).

Третя особа: Південне міжрегіональне управління лісового та мисливського господарства(; місцезнаходження: просп.Центральний, буд.16, м.Миколаїв, 54029).

Суддя М.М. Аракелян