Справа № 380/5720/25
Суддя: Братичак Уляна Володимирівна
Дата ухвалення: 2026-01-26 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 січня 2026 рокусправа № 380/5720/25
Львівський окружний адміністративний суд, у складі головуючої судді Братичак У.В., розглянувши в письмовому провадженні, у м.Львові, в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції у Львівській області про визнання протиправними наказів, зобов`язання вчинити дії, -

в с т а н о в и в :

ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_1 ) звернувся з позовною заявою до Головного управління Національної поліції у Львівській області (місцезнаходження: пл. Григоренка, 3, м. Львів, 79007; ), в якій просить:

- визнати протиправним та скасувати п. 2 наказу начальника Головного управління Національної поліції у Львівській області Олександра Шляховського від 25.02.2025 за № 924 «Про застосування дисциплінарних стягнень до окремих працівників ГУНП у Львівській області»;

- визнати протиправним та скасувати наказ начальника Головного управління Національної поліції у Львівській області Шляховського Олександра від 27.02.2025 за №127 о/с «Про особовий склад»;

- поновити сержанта поліції ОСОБА_1 на службі в поліції на посаді поліцейського взводу № 1 роти № 1 батальйону поліції особливого призначення «Корпус оперативно-раптової дії» (стрілецький) ГУНП у Львівській області з 28.02.2025;

- стягнути з Головного управління Національної поліції у Львівській області на користь ОСОБА_1 грошове забезпечення за час вимушеного прогулу з 28.02.2025 по день поновлення на роботі.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що наказом Головного управління Національної поліції у Львівській області від 25.02.2025 №924 «Про застосування дисциплінарних стягнень до окремих працівників ГУНП у Львівській області» на ОСОБА_1 накладено дисциплінарне стягнення - звільнення зі служби в поліції. В подальшому, наказом Головного управління Національної поліції у Львівській області від 27.02.2025 №127 о/с «Про особовий склад» позивача звільнено зі служби в поліції. Передумовою видачі оскаржуваних наказів являвся висновок службового розслідування від 25.02.2025, проведеного відповідачем за фактом можливих порушень службової дисципліни зі сторони окремих працівників БПОП «КОРД» (стрілецький) ГУНП у Львівській області.

В ході проведення службового розслідування дисциплінарна комісія прийшла до висновку, що старший сержант поліції ОСОБА_1 своїми діями та поведінкою намагався уникнути чіткої відповіді на запитання про готовність до виконання бойового завдання, що свідчить про небажання та відмову виконувати бойовий наказ командира №126 дск. Наведене стало підставою для притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності.

Позивач з оскаржуваними наказами не погоджується та повідомляє, що з 27 грудня 2024 року перебував та виконував поставлені завдання, в тому числі і бойові, на території Донецької області в складі батальйону поліції особливого призначення «Корпус оперативно раптової дії (стрілецький) ГУНП у Львівській області», жодних зауважень чи дисциплінарних стягнень до нього застосовано не було. Повідомляє, що 20.01.2025 згідно Консультативного висновку спеціаліста №612 лікарем психіатром ОСОБА_2 позивачу встановлено діагноз: гостра реакція на стрес, короткочасна депресивна реакція F 43.0. 20.01.2025 лікарем психіатром ОСОБА_3 надано Консультативний висновок спеціаліста №612, де підтверджено діагноз: гостра реакція на стрес, короткочасна депресивна реакція F 43.0.

Таким чином, вважає, що станом на момент ознайомлення з наказом №126 дск, позивач перебував в тяжкому психо-емоційному стані, потребував подальшого лікування та реабілітації, про що повідомив керівництво, яке залишило дану обставину без уваги та прийшло до помилкового висновку, що позивач відмовився від виконання наказу командира зведеного підрозділу «КОРД» №106 дск від 21.02.2025 «Про виконання бойового (спеціального) завдання».

Відтак, з урахуванням викладеного, позивач просить позов задовольнити в повному обсязі.

Ухвалою судді від 14.04.2025 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі; справу вирішено розглядати за правилами спрощеного позовного провадження.

На адресу суду від відповідача надійшов відзив на позовну заяву, де останній просив відмовити у задоволенні позову з огляду на безпідставність та необґрунтованість позовних вимог. Зазначає, що підставою для видання оскаржуваних наказів послужило проведене службове розслідування за фактом відмови окремими поліцейськими БПОП «КОРД» (стрілецький) ГУНП у Львівській області виконувати вимоги наказу командира зведеного підрозділу «КОРД» №106 дск від 21.02.2025 «Про виконання бойового (спеціального) завдання».

В ході службового розслідування встановлено, що позивач був присутній під час оголошення наказу командира зведеного підрозділу «КОРД» №106 дск від 21.02.2025 «Про виконання бойового (спеціального) завдання» та йому було доведено вимоги зазначеного наказу. Факт зачитування наказу, доведення його до відома поліцейським БПОП «КОРД» (стрілецький) ГУНП у Львівській області, зокрема і старшому сержанту поліції ОСОБА_1 підтверджено відеозаписом.

На відео видно, що о 17:35:16 21.02.2025 відрекомендувався поліцейський взводу № 1 роти № 1 БПОП «КОРД» (стрілецький) ГУНП у Львівській області старший сержант поліції ОСОБА_1 , який повідомив, що зміст наказу зрозумілий, від його виконання не відмовляється, але через психоемоційний стан не може його виконати. На підтвердження своїх слів не надав жодної медичної документації. В свою чергу психолог ОСОБА_4 , повідомив, що результати за психологічними тестами в межах норми та останній готовий до виконання даного наказу. Однак, ОСОБА_1 , повідомив, що на даний час психологічний стан йому не дозволяє, та згодом у відомості про ознайомлення із зазначеним наказом поставив відмітку «неготовий».

Опитаний старший психолог відділення кадрового забезпечення ППОП «КОРД» (стрілецький) в Дніпропетровській області лейтенант поліції ОСОБА_4 пояснив, що ОСОБА_1 справді було надано консультаційний висновок ДУ «ТМО МВС України в Луганській області» від 20 січня 2025 року із встановленим діагнозом: гостра реакція на стрес, короткочасна депресивна реакція. Та рекомендовано відсторонення від психо-емоційних навантажень на 5 діб. Однак, після цього в ОСОБА_4 не має інформації щодо звернення останнього для надання консультації.

За об`єктивними, зовнішньо вираженими показниками (діями, вчинками, мовою, зовнішнім виглядом тощо) встановлено, що індивідуальні особливості перебігу психічних процесів та психічний стан ОСОБА_1 - посередній. Гострих стресових реакцій та інших негативних станів, які вказували б на його нездатність до виконання бойових (спеціальних) завдань не спостерігалось.

За результатом проведеного службового розслідування дисциплінарною комісією, аналізуючи зібрані у ході проведення службового розслідування матеріали у їх сукупності, встановлено, що своїми діями ОСОБА_1 допустив порушення службової дисципліни, зокрема порушення вимог пункту 1 частини першої статті 18 Закону України «Про Національну поліцію» (в частині неухильного дотримання положень Конституції України, законів України та інших нормативно-правових актів, що регламентують діяльність поліції), пункту 2 частини першої статті 18 Закону України «Про Національну поліцію», пунктів 4, 6 та 13 частини третьої статті 1, частини першої статті 5 Дисциплінарного статуту Національної поліції України, затвердженого Законом України від 15.03.2018 № 2337-VІІІ, підпункту 1.1 та пункту 1 наказу ГУНП у Львівській області від 27.04.2023 № 1470 «Про покращення службової дисципліни та забезпечення належного інформування», що виразилося у невиконанні наказу командира зведеного підрозділу «КОРД» від 21.02.2025 № 106 дск «Про виконання бойового (спеціального) завдання». Поряд з цим, вказаними своїми вчинками старший сержант поліції ОСОБА_1 поставив під сумнів доцільність свого подальшого проходження служби в органах Національної поліції України, з огляду на що вбачається за необхідне застосувати до вищевказаного поліцейського найсуворіший захід дисциплінарного впливу, передбачений статтею 13 Дисциплінарного статуту Національної поліції України, затвердженого Законом України від 15.03.2018 № 2337-VIII.

Звертає увагу, що у позивача були відсутні будь-які обмеження для виконання службових повноважень. Рекомендацій щодо оформлення тимчасової непрацездатності у медичних документах не виявлено. Таким чином факт тимчасової непрацездатності та наявності медичного висновку про тимчасову непрацездатність станом на 21.02.2025 не встановлений. Інших документів, що підтверджують незадовільний стан здоров`я станом на час виникнення спірних правовідносин до суду позивачем не надано.

Вважає, що порушення, зазначенні у висновку службового розслідування Дисциплінарної комісії є доведеними, а тому позивача правомірно звільнено зі служби.

27.05.2025 до суду від представника позивача надійшли додаткові пояснення у справі. Окрім зазначеного у позові повідомляє, що з наданого відповідачем до суду відеозапису не вбачається відмови позивача від виконання наказу № 106 дск від 21.02.2025, оскільки з відеозапису (20:15/25:54) вбачається, що ОСОБА_1 було сказано, що він готовий виконати наказ, а саме позивач дослівно зазначив «Я готовий. Я не відмовляюсь» та поза кадром звучить фраза невстановленої особи: «Всьо, готовий».

Повідомляє, що з письмових пояснень ОСОБА_1 , які надані останнім саме під час службового розслідування, вбачається, що він від виконання наказу № 106 дск не відмовляється.

Отже, приведене спростовує доводи відповідача про невиконання 21.02.2025 позивачем наказу № 106 дск.

Таким чином, вважає, що відповідачем не надано доказів наявності в діях позивача складу дисциплінарного проступку, який виразився у невиконанні наказу №106 дск, у зв`язку з чим передчасними є висновки дисциплінарної комісії про застосування до позивача дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби.

Вважаємо також, що застосування до ОСОБА_1 дисциплінарного стягнення у виді звільнення зі служби в поліції є непропорційним, тому просить позовні вимоги задовольнити.

Дослідивши подані сторонами документи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення сторін, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступні обставини справи та надав їм правову оцінку.

ОСОБА_1 проходив службу на посаді поліцейського взводу №1 роти №1 батальйону поліції особливого призначення «Корпус оперативно-раптової дії» (стрілецький) ГУНП у Львівській області та був відряджений в оперативно тактичне угрупування « ІНФОРМАЦІЯ_1 » оперативно-стратегічного угрупування військ « ІНФОРМАЦІЯ_2 », що сторонами не заперечується.

Наказом ГУНП у Львівській області від 24.02.2025 № 886 призначено службове розслідування у формі письмового провадження за фактом можливих порушень службової дисципліни, допущених окремими працівниками БПОП «КОРД» (стрілецький) ГУНП у Львівській області, що виразилося у невиконанні наказу командира зведеного підрозділу « ІНФОРМАЦІЯ_3 » від 21.02.2025 № 106 дск «Про виконання бойового (спеціального) завдання».

За результатами службового розслідування складено висновок службового розслідування від 25.02.2025.

Так, в ході службового розслідування відповідачем встановлено, що 21.02.2025 у м. Краматорськ, Краматорського району, Донецької області заступником командира батальйону поліції особливого призначення «КОРД» ГУНП у Львівській області майором поліції ОСОБА_5 доведено наказ командира зведеного підрозділу « ІНФОРМАЦІЯ_3 » від 21.02.2025 № 106 дск «Про виконання бойового (спеціального) завдання» до окремих поліцейських батальйону поліції особливого призначення «КОРД» ГУНП у Львівській області, зокрема, старшому сержанту поліції ОСОБА_1 .

Факт зачитування наказу командира зведеного підрозділу «Корпус оперативно- раптової дії» від 21.02.2025 № 106 дск «Про виконання бойового (спеціального) завдання» доведення наказу старшому сержанту поліції ОСОБА_1 , підтверджено відеозаписом, який надано інспектором відділення моніторингу та контролю батальйону поліції особливого призначення «Корпус оперативно - раптової дії (стрілецький) ГУНП у Львівській області капітаном поліції ОСОБА_6 .

Водночас в ході службового розслідування здійснено огляд відеозапису з бодікамери поліцейського, на котрій зафіксовано факт зачитування наказу від 21.02.2025 № 106 дск «Про виконання бойового (спеціального) завдання» окремим поліцейським батальйону поліції особливого призначення «Корпус оперативно - раптової дії (стрілецький) ГУНП у Львівській області.

О 17:35:16 21.02.2025 відрекомендувався поліцейський взводу № 1 роти № 1 БПОП «КОРД» (стрілецький) ГУНП у Львівській області старший сержант поліції ОСОБА_1 , який повідомив, що зміст наказу зрозумілий, від його виконання не відмовляється, але через психоемоційний стан не може його виконати. На підтвердження своїх слів не надав жодної медичної документації. В свою чергу психолог ОСОБА_4 , повідомив, що результати за психологічними тестами в межах норми та останній готовий до виконання даного наказу. Однак, ОСОБА_1 , повідомив, що на даний час психологічний стан йому не дозволяє, та згодом у відомості про ознайомлення із зазначеним наказом поставив відмітку «неготовий».

Відтак, комісія дійшла висновку, що ОСОБА_1 своїми діями та поведінкою намагався уникнути чіткої відповіді на запитання про готовність до виконання бойового завдання, що свідчить про небажання та відмову виконувати даний наказ.

Таким чином, своїми діями поліцейський взводу № 1 роти № 1 батальйону поліції особливого призначення «Корпус оперативно-раптової дії» (стрілецький) ГУНП у Львівській області старший сержант поліції ОСОБА_1 допустив порушення службової дисципліни, зокрема порушення вимог пункту 1 частини першої статті 18 Закону України «Про Національну поліцію» (в частині неухильного дотримання положень Конституції України, законів України та інших нормативно-правових актів, що регламентують діяльність поліції), пункту 2 частини першої статті 18 Закону України «Про Національну поліцію», пунктів 4, 6 та 13 частини третьої статті 1, частини першої статті 5 Дисциплінарного статуту Національної поліції України, затвердженого Законом України від 15.03.2018 № 2337-VІІІ, підпункту 1.1 та пункту 1 наказу ГУНП у Львівській області від 27.04.2023 № 1470 «Про покращення службової дисципліни та забезпечення належного інформування», що виразилося у невиконанні наказу командира зведеного підрозділу «КОРД» від 21.02.2025 № 106 дск «Про виконання бойового (спеціального) завдання».

Обставин які пом`якшують, обтяжують або ж виключають можливість застосування дисциплінарного стягнення до ОСОБА_1 не встановлено.

Причинами та умовами, що сприяли скоєнню зазначеної події, стала особиста недисциплінованість сержанта поліції ОСОБА_1 , нехтування ним вимог чинного законодавства України, наказів Національної поліції та Міністерства внутрішніх справ України, частиною першою статті 5 Дисциплінарного статуту Національної поліції України, затвердженого Законом України від 15.03.2018 № 2337-VІІІ.

На підставі викладеного вище дисциплінарна комісія дійшла висновку, що відомості, які стали підставою для призначення службового розслідування знайшли своє підтвердження.

Зокрема, за грубе порушення службової дисципліни, вимог пункту 1 частини першої статті 18 Закону України «Про Національну поліцію» (в частині неухильного дотримання положень Конституції України, законів України та інших нормативно-правових актів, що регламентують діяльність поліції), пункту 2 частини першої статті 18 Закону України «Про Національну поліцію», пунктів 4, 6 та 13 частини третьої статті 1, частини першої статті 5 Дисциплінарного статуту Національної поліції України, затвердженого Законом України від 15.03.2018 № 2337-VІІІ, підпункту 1.1 та пункту 1 наказу ГУНП у Львівській області від 27.04.2023 № 1470 «Про покращення службової дисципліни та забезпечення належного інформування», на підставі пункту 7 частини третьої статті 13 Дисциплінарного статуту Національної поліції України, затвердженого Законом України від 15.03.2018 № 2337-VІІІ, до поліцейського взводу № 1 роти № 1 батальйону поліції особливого призначення «Корпус оперативно-раптової дії» (стрілецький) ГУНП у Львівській області сержанта поліції ОСОБА_1 , застосовано дисциплінарне стягнення у вигляді звільнення із служби в поліції.

В подальшому, на підставі висновків службового розслідування відповідачем прийнято наказ №924 від 25.02.2025 «Про застосування дисциплінарних стягнень до окремих працівників ГУНП у Львівській області», пунктом 2 якого до позивача застосовано дисциплінарне стягнення у виді звільнення зі служби в поліції.

Наказом ГУНП у Львівській області №127 о/с від 27.02.2025 ОСОБА_1 звільнено зі служби в поліції з 28.02.2025 відповідно до Закону «Про Національну поліцію» за пунктом 6 статті 77 (у зв`язку з реалізацією дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби, накладеного відповідно до Дисциплінарного статуту Національної поліції України).

Позивач, не погоджуючись з вищевказаними наказами про звільнення та про застосування дисциплінарного стягнення, звернувся до суду з цим позовом.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд виходить з наступного.

Відповідно до статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Правові засади організації та діяльності Національної поліції України, статус поліцейських, а також порядок проходження служби в Національній поліції України визначає Закон України від 02.07.2015 №580-VIII «Про Національну поліцію» (далі Закон №580-VIII).

Частиною першою статті 18 Закону №580-VIII (тут та надалі у редакції, чинній на момент виникнення спірних відносин) передбачено, що поліцейський зобов`язаний, зокрема неухильно дотримуватися положень Конституції України, законів України та інших нормативно-правових актів, що регламентують діяльність поліції, та Присяги поліцейського (п.1); професійно виконувати свої службові обов`язки відповідно до вимог нормативно-правових актів, посадових (функціональних) обов`язків, наказів керівництва (п.2); інформувати безпосереднього керівника про обставини, що унеможливлюють його подальшу службу в поліції або перебування на займаній посаді (п.6).

Відповідно до частини першої та другої статті 19 Закону №580-VIII у разі вчинення протиправних діянь поліцейські несуть кримінальну, адміністративну, цивільно-правову, матеріальну та дисциплінарну відповідальність відповідно до закону, а також з урахуванням бойового імунітету, визначеного Законом України «Про оборону України».

Підстави та порядок притягнення поліцейських до дисциплінарної відповідальності, а також застосування до поліцейських заохочень визначаються Дисциплінарним статутом Національної поліції України, що затверджується законом.

Згідно з преамбулою Дисциплінарного статуту Національної поліції України (далі Дисциплінарний статут), цей Статут визначає сутність службової дисципліни в Національній поліції України, повноваження поліцейських та їхніх керівників з її додержання, види заохочень і дисциплінарних стягнень, а також порядок їх застосування та оскарження.

Відповідно до частини першої статті 1 Дисциплінарного статуту службова дисципліна - дотримання поліцейським Конституції і законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, актів Президента України і Кабінету Міністрів України, наказів Національної поліції України, нормативно-правових актів Міністерства внутрішніх справ України, Присяги поліцейського, наказів керівників.

Частиною першою статті 11 Дисциплінарного статуту закріплено, що за порушення службової дисципліни поліцейські незалежно від займаної посади та спеціального звання несуть дисциплінарну відповідальність згідно з цим Статутом.

Дисциплінарним проступком у силу статті 12 Дисциплінарного статуту визнається протиправна винна дія чи бездіяльність поліцейського, що полягає в порушенні ним службової дисципліни, невиконанні чи неналежному виконанні обов`язків поліцейського або виходить за їх межі, порушенні обмежень та заборон, визначених законодавством для поліцейських, а також у вчиненні дій, що підривають авторитет поліції.

Отже, підставою для дисциплінарної відповідальності є дисциплінарний проступок, сутність якого полягає у невиконанні чи неналежному виконанні службової дисципліни та означає недотримання Конституції і законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, актів Президента України і Кабінету Міністрів України, наказів Національної поліції України, інших нормативно-правових актів Міністерства внутрішніх справ України, Присяги поліцейського, наказів керівників, а також у вчиненні дій, що підривають авторитет поліції.

За приписами частини третьої статті 13 Дисциплінарного статуту до поліцейських можуть застосовуватися такі види дисциплінарних стягнень:

1) зауваження;

2) догана;

3) сувора догана;

4) попередження про неповну службову відповідність;

5) пониження у спеціальному званні на один ступінь;

6) звільнення з посади;

7) звільнення із служби в поліції.

Застосування до поліцейського інших видів дисциплінарних стягнень, не передбачених цим Статутом, забороняється (частина п`ята статті 13 Дисциплінарного статуту).

Як обумовлено частинами першою та другою статті 13 Дисциплінарного статуту, дисциплінарне стягнення є засобом підтримання службової дисципліни, що застосовується за вчинення дисциплінарного проступку з метою виховання поліцейського, який його вчинив, для безумовного дотримання службової дисципліни, а також з метою запобігання вчиненню нових дисциплінарних проступків.

Водночас, дисциплінарне стягнення має індивідуальний характер та не застосовується до поліцейського, вина якого у вчиненні дисциплінарного проступку не встановлена у визначеному порядку або який діяв у стані крайньої необхідності чи необхідної оборони.

У відповідності до приписів статті 14 Дисциплінарного статуту, з метою своєчасного, повного та об`єктивного з`ясування всіх обставин вчинення поліцейським дисциплінарного проступку, встановлення причин і умов його вчинення, вини, ступеня тяжкості дисциплінарного проступку, розміру заподіяної шкоди та для підготовки пропозицій щодо усунення причин вчинення дисциплінарних проступків проводиться службове розслідування.

Службове розслідування це діяльність із збирання, перевірки та оцінки матеріалів і відомостей про дисциплінарний проступок поліцейського.

Службове розслідування призначається за письмовим наказом керівника, якому надані повноваження із застосування до поліцейського дисциплінарного стягнення.

Підставою для призначення службового розслідування є заяви, скарги та повідомлення громадян, посадових осіб, інших поліцейських, засобів масової інформації (далі - повідомлення), рапорти про вчинення порушення, що має ознаки дисциплінарного проступку, або безпосереднє виявлення ознак такого проступку посадовою особою поліції, за наявності достатніх даних, що вказують на ознаки дисциплінарного проступку.

При визначенні виду дисциплінарного стягнення мають враховуватися тяжкість проступку, обставини, за яких його скоєно, заподіяна шкода, попередня поведінка особи та визнання нею своєї вини, її ставлення до виконання службових обов`язків, рівень кваліфікації тощо.

У разі вчинення незначного порушення службової дисципліни начальник може обмежитись усним попередженням особи рядового або начальницького складу щодо необхідності суворого додержання службової дисципліни.

Порядок проведення службових розслідувань у Національній поліції України встановлюється Міністерством внутрішніх справ України (частина десята статті 14 Дисциплінарного статуту).

Так, наказом Міністерства внутрішніх справ України від 07.11.2018 №893 «Про реалізацію окремих положень Дисциплінарного статуту Національної поліції України», зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 28.11.2018 за №1355/32807, затверджено Порядок проведення службових розслідувань у Національній поліції України (далі Порядок №893).

Пунктом 2 розділу ІІ Порядку № 893 визначено, що підставами для призначення службового розслідування є заяви, скарги та повідомлення громадян, посадових осіб, інших поліцейських, засобів масової інформації, рапорти про вчинення порушення, що має ознаки дисциплінарного проступку, або безпосереднє виявлення ознак такого проступку посадовою особою поліції за наявності достатніх даних, що вказують на ознаки дисциплінарного проступку.

Відповідно до пункту 2 розділу VI Порядку №893 підсумковим документом службового розслідування є висновок службового розслідування, який складається зі вступної, описової та резолютивної частин. Висновок службового розслідування готує і підписує дисциплінарна комісія.

Вимоги до змісту висновку службового розслідування визначені пунктом 4 розділу VI Порядку №893, що узгоджуються з положеннями статей 15, 19 Дисциплінарного статуту.

У силу пункту 9 розділу VI Порядку №893 висновок службового розслідування затверджує керівник, який його призначив, або особа, яка виконує обов`язки керівника. Враховуючи думку членів дисциплінарної комісії та на підставі поданих матеріалів службового розслідування уповноважений керівник може прийняти рішення про накладення на поліцейського іншого виду дисциплінарного стягнення, що відрізняється від запропонованого дисциплінарною комісією.

Пунктами 1, 3, 4 розділу VІI Порядку №893 у разі якщо за результатами розгляду матеріалів службового розслідування (справи) дисциплінарна комісія встановить наявність у діях (бездіяльності) поліцейського дисциплінарного проступку, керівнику, який призначив службове розслідування, вносяться пропозиції щодо накладення на поліцейського дисциплінарного стягнення.

Уповноважений керівник, враховуючи характер проступку, обставини, за яких він був учинений, особу порушника, ступінь його вини, обставини, що пом`якшують або обтяжують відповідальність, попередню поведінку поліцейського, його ставлення до служби, визначає вид дисциплінарного стягнення, що підлягає застосуванню до поліцейського, та видає письмовий наказ про його застосування. У разі якщо керівник не уповноважений на застосування дисциплінарних стягнень, він порушує перед старшим прямим керівником клопотання про притягнення поліцейського до дисциплінарної відповідальності.

Застосування до поліцейського, винного в учиненні дисциплінарного проступку, дисциплінарних стягнень та їх виконання здійснюються з урахуванням вимог статей 19-22 Дисциплінарного статуту Національної поліції України.

Поліцейський має право оскаржити застосоване до нього дисциплінарне стягнення в порядку та строки, визначені статтею 24 Дисциплінарного статуту Національної поліції України.

За обставинами даної справи, підставою для притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності у вигляді звільнення зі служби в поліції, слугував висновок службового розслідування, затверджений начальником ГУНП у Львівській області від 25.02.2025.

За висновком службового розслідування дисциплінарна комісія прийшла висновку про те, що за грубе порушення службової дисципліни, вимог пункту 1 частини першої статті 18 Закону України «Про Національну поліцію», пункту 2 частини першої статті 18 Закону України «Про Національну поліцію», пунктів 4, 6 та 13 частини третьої статті 1, частини першої статті 5 Дисциплінарного статуту Національної поліції України, затвердженого Законом України від 15.03.2018 № 2337-VІІІ, підпункту 1.1 та пункту 1 наказу ГУНП у Львівській області від 27.04.2023 №1470 «Про покращення службової дисципліни та забезпечення належного інформування», на підставі пункту 7 частини третьої статті 13 Дисциплінарного статуту Національної поліції України, затвердженого Законом України від 15.03.2018 № 2337-VІІІ, що виразилося у невиконанні наказу командира зведеного підрозділу «КОРД» від 21.02.2025 №106 дск «Про виконання бойового (спеціального) завдання», позивач заслуговує на притягнення до дисциплінарної відповідальності у вигляді звільнення зі служби в поліції.

Так, як встановлено судом вище, в ході службового розслідування відповідачем встановлено, що 21.02.2025 у м. Краматорськ, Краматорського району, Донецької області заступником командира батальйону поліції особливого призначення «КОРД» ГУНП у Львівській області майором поліції ОСОБА_5 доведено наказ командира зведеного підрозділу « ІНФОРМАЦІЯ_3 » від 21.02.2025 № 106 дск «Про виконання бойового (спеціального) завдання» до окремих поліцейських батальйону поліції особливого призначення «КОРД» ГУНП у Львівській області, зокрема, старшому сержанту поліції ОСОБА_1 .

Факт зачитування наказу командира зведеного підрозділу «Корпус оперативно- раптової дії» від 21.02.2025 №106 дск «Про виконання бойового (спеціального) завдання» та доведення наказу старшому сержанту поліції ОСОБА_1 підтверджено відеозаписом, який долучено відповідачем до матеріалів справи.

З наданого відеозапису також видно, що о 17:35:16 21.02.2025 відрекомендувався поліцейський взводу № 1 роти № 1 БПОП «КОРД» (стрілецький) ГУНП у Львівській області старший сержант поліції ОСОБА_1 , який повідомив, що зміст наказу зрозумілий, від його виконання не відмовляється, але через психоемоційний стан не може його виконати.

На підтвердження своїх слів позивач надав медичні документи, які були оглянуті старшим психологом відділення кадрового забезпечення ППОП «КОРД» (стрілецький) в Дніпропетровській області лейтенантом поліції Жилкою Олександром Васильовичем та підтверджено, що ОСОБА_1 готовий до виконання даного наказу.

В подальшому позивачу знову задано питання чи готовий він до виконання наказу, на що він відповів, що готовий, від виконання наказу не відмовляється.

Однак, в подальшому, наказ позивачем так і не був виконаний, у своїх письмових поясненнях в ході службового розслідування позивач повідомив, що 27.12.2024 він прибув у Донецьку область для виконання бойових завдань, а також з метою стримування збройної агресії російської федерації та звільнення окупованих територій України. Повідомив, що 02.01.2025 він був залучений до виконання бойового завдання у м. Торецьк, Донецької області. Під час виконання вказаного завдання група потрапила під обстріл та була змушена повернутись до місця дислокації, оскільки автомобіль отримав значні пошкодження. Прибувши у м. Костянтинівка, відчув сильний головний біль, вказане пов`язує з тим, що у бік автомобіля де він сидів відбулося декілька влучань ворожих дронів. У зв`язку із цим звернувся до психолога та морально-психологічний стан у ОСОБА_1 був незадовільний.

Також вказав, що 27.01.2025 ОСОБА_1 звернувся до лікаря-психіатра у обласну клінічну психіатричну лікарню у м. Слов`янськ, де лікар призначив йому лікування, яке він виконував чітко однак його стан здоров`я не покращився. Також зазначив, що до цього призвело неналежна евакуація поранених, загибель побратима з яким ОСОБА_1 проживав, а також відсутність належної бойової підтримки.

21.02.2025 о 17:00 разом із іншими поліцейськими був запрошений у м. Краматорськ, для зачитування наказу про виконання бойового завдання. Процес зачитування та доведення інформації був зафіксований на відео. По закінченню доведення наказу командира батальйону ОСОБА_1 запитали чи зрозумілий йому зміст наказу та про готовність чи неготовність виконати бойове завдання. На що ОСОБА_1 повідомив що наказ зрозумілий та від його виконання не відмовляється, однак у зв`язку із поганим станом здоров`я та морально-психологічним станом бойове завдання виконати на даний час не може.

Поряд з цим зазначив, що перед зачитуванням наказу він проходив лікування з психологом та такий повідомив що на даний час ОСОБА_1 не може виконувати бойові завдання через поганий морально-психологічний стан, до пояснення позивач також додав копії лікарських документів.

Таким чином, обставини невиконання позивачем бойового наказу підтверджуються матеріалами службового розслідування, що спростовує доводи представника позивача про те, що останній не відмовлявся виконувати наказ керівництва.

При цьому, суд враховує, що сам наказ командира зведеного підрозділу «Корпус оперативно- раптової дії» від 21.02.2025 № 106 дск «Про виконання бойового (спеціального) завдання» є чинним та у встановленому законом порядку не скасований, а тому підлягав виконанню.

Отже, позивач притягнений до дисциплінарної відповідальності саме за невиконання правомірного бойового наказу керівника.

Згідно з пунктами 1, 2, 4 та 5 частини третьої статті 1 Дисциплінарного статуту службова дисципліна, крім основних обов`язків поліцейського, визначених статтею 18 Закону України «Про Національну поліцію», зобов`язує поліцейського, зокрема, бути вірним Присязі поліцейського, мужньо і вправно служити народу України; знати закони, інші нормативно-правові акти, що визначають повноваження поліції, а також свої посадові (функціональні) обов`язки; безумовно виконувати накази керівників, віддані (видані) в межах наданих їм повноважень та відповідно до закону; вживати заходів до негайного усунення причин та умов, що ускладнюють виконання обов`язків поліцейського, та негайно інформувати про це безпосереднього керівника.

Відповідно до частин першої - третьої статті 4 Дисциплінарного статуту наказ є формою реалізації службових повноважень керівника, згідно з якими визначаються мета і предмет завдання, строк його виконання та відповідальна особа. Наказ має бути чітко сформульований і не може допускати подвійного тлумачення. Наказ, прийнятий на основі Конституції та законів України і спрямований на їх виконання, віддається (видається) керівником під час провадження ним управлінської діяльності з метою виконання покладених на нього завдань та здійснення функцій відповідно до наданих повноважень. Наказ може віддаватися усно чи видаватися письмово, у тому числі з використанням технічних засобів зв`язку.

За змістом частин першої, другої, п`ятої статті 5 Дисциплінарного статуту поліцейський отримує наказ від керівника в порядку підпорядкованості та зобов`язаний неухильно та у визначений строк точно його виконувати. Забороняється обговорення наказу чи його критика.

За відсутності можливості виконати наказ поліцейський зобов`язаний негайно повідомити про це безпосередньому керівнику з обґрунтуванням причин невиконання і повідомленням про вжиття заходів до подолання перешкод у виконанні наказу.

Виконання поліцейським злочинного або явно незаконного наказу, а також невиконання правомірного наказу тягнуть за собою відповідальність, передбачену цим Статутом та законом.

У свою чергу, з аналізу наданих ОСОБА_1 пояснень, а також дослідивши відповідний відеозапис, судом встановлено, що неможливість виконання бойового наказу позивачем обґрунтовано виключно його поганим станом здоров`я та морально-психологічним.

Водночас, суд враховує, що наказ від 21.02.2025 №106 дск «Про виконання бойового (спеціального) завдання» доводився позивачу до відома у присутності психолога та лікаря, які підтвердили що жодних протипоказань щодо виконання бойового наказу у позивача немає.

Щодо посилання представника позивача на консультативні висновки спеціаліста від 20.01.2025 та встановлення йому діагнозу: гостра реакція на стрес, короткочасна депресивна реакція F 43.0., суд зауважує, що згідно з такими висновками, ОСОБА_1 рекомендовано відсторонення від психо-емоційних навантажень лише на 5 діб.

Водночас, наказ №106 дск було доведено до відмова позивача 21.02.2025 та жодних медичних документів, які б підтверджували його незадовільний стан здоров`я саме на цю дату позивач ані відповідачу, ані суду не надав.

Отже, доводи позивача про його низький морально-психологічний стан не підтверджені належними доказами.

Необхідно звернути увагу, що Указом Президента України від 24.02.2022 № 64/2022, затвердженого Законом України від 24.02.2022 № 2102-ІХ, у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України в Україні введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24.02.2022 строком на 30 діб, який у подальшому продовжувався та діє на момент розгляду даної справи.

Частиною першою статті 12 Закону України «Про оборону України» від 06.12.1991 № 1932-XII визначено, що участь в обороні держави разом із Збройними Силами України беруть у межах своїх повноважень інші військові формування, утворені відповідно до законів України, Державна спеціальна служба транспорту, Державна служба спеціального зв`язку та захисту інформації України, а також відповідні правоохоронні органи.

Інші військові формування, утворені відповідно до законів України, та відповідні правоохоронні органи, зокрема: беруть участь у виконанні завдань територіальної оборони та руху опору, сприяють забезпеченню правового режиму воєнного стану; сприяють Збройним Силам України у виконанні ними завдань, здійснюють їх пріоритетне забезпечення та інші повноваження у сфері оборони України згідно із законодавством.

Згідно з частиною першою статті 23 Закону № 580 поліція відповідно до покладених на неї завдань, зокрема бере участь відповідно до повноважень у забезпеченні та здійсненні заходів правового режиму воєнного або надзвичайного стану, зони надзвичайної екологічної ситуації у разі їх введення на всій території України або в окремій місцевості.

Частиною другою статті 24 Закону № 580 визначено, що у разі виникнення загрози державному суверенітету України та її територіальної цілісності, а також у ході відсічі збройної агресії проти України органи та підрозділи, що входять до системи поліції, відповідно до законодавства України беруть участь в обороні України, у виконанні завдань територіальної оборони, забезпеченні та здійсненні заходів правового режиму воєнного стану у разі його оголошення на всій території України або в окремій місцевості.

Згідно з частиною 1 статті 59 Закону № 580 служба в поліції є державною службою особливого характеру, яка є професійною діяльністю поліцейських з виконання покладених на поліцію повноважень. Специфікою державних функцій покладених на органи поліції, особливо під час дії правового режиму воєнного стану, обумовлено певні обмеження конституційних прав і свобод працівників поліції, зокрема, таких як свобода пересування, право вільно залишати територію України тощо. Рівень довіри населення до поліції є основним критерієм оцінки ефективності діяльності органів і підрозділів поліції (частина третя статті 11 Закону № 580).

Відповідно до розділу ІІ Положення про підрозділи поліції особливого призначення, затвердженого наказом МВС від 04.12.2017 № 987 (зі змінами відповідно до наказу МВС України від 04.09.2023 № 732), до завдань вказаних підрозділів відноситься, зокрема, участь в обороні України, виконання завдань територіальної оборони, забезпечення та здійснення заходів правового режиму воєнного стану під час дії воєнного стану на всій території України або в окремій її місцевості та 60 днів після цього, підпунктом 10 пункту 1 розділу ІІІ Положення встановлено, що підрозділи поліції особливого призначення можуть брати участь за рішенням військового командування, погодженим з керівником поліції або уповноваженою ним особою, в обороні України відповідно до Закону України «Про оборону України» шляхом безпосереднього ведення бойових дій у ході відсічі збройної агресії Російської Федерації та/або інших держав проти України під час дії воєнного стану та 60 днів після цього.

Згідно з даними, відображеними на офіційному веб-сайті ГУНП у Львівській області, до основних функцій батальйону поліції особливого призначення «КОРД» (стрілецький) ГУНП у Львівській області належить, зокрема, участь в антитерористичних операціях, що проводяться відповідно до Закону України «Про боротьбу з тероризмом».

Участь відповідно до законодавства України та в межах компетенції у здійсненні завдань і заходів із підготовки та ведення територіальної оборони України та/або підтримання правового режиму воєнного стану в Україні чи в окремих її регіонах.

Таким чином, забезпечення правового режиму воєнного стану, участь в обороні України шляхом ведення бойових дій, є безпосередніми завданнями підрозділів поліції особливого призначення, у тому числі батальйону поліції особливого призначення «КОРД» (стрілецький) ГУНП у Львівській області.

Відповідно до змісту посадової інструкції поліцейського взводу №1 роти №1 батальйону поліції особливого призначення «КОРД» (стрілецький) ГУНП у Львівській області, до основних завдань старшого сержанта поліції ОСОБА_1 входило, зокрема: приймати участь у разі виникнення загрози державному суверенітету України та її територіальної цілісності, а також у ході відсічі збройної агресії проти України, в обороні України, у виконанні завдань територіальної оборони, забезпеченні та здійсненні заходів правового режиму надзвичайного або воєнного стану у разі його оголошення на всій території України або в окремій місцевості, зокрема шляхом виконання бойових наказів та розпоряджень, які надані Уповноваженими посадовими особами та бойових (спеціальних) завдань в операціях або самостійно під час відсічі збройної агресії проти України або ліквідації (нейтралізації) збройного конфлікту, виконання інших завдань із застосуванням будь-яких видів зброї (озброєння), спеціальних та технічних засобів відповідно до законодавства України; виконувати бойові завдання із відсічі збройної агресії, проводити штурмові, контрдиверсійні та пошуково-фільтраційні заходи.

В свою чергу старший сержант поліції ОСОБА_1 ознайомлений з посадовою інструкцією поліцейського взводу № 1 роти № 1 БПОІІ «КОРД» (стрілецький) ГУНП у Львівській області 26.09.2024, про що проставив свій особистий підпис.

Суд зауважує, що законодавством регламентовано обов`язок осіб, які проходять службу в органах поліції неухильно, сумлінно та відповідально виконувати покладені на них завдання. Водночас проходження служби в поліції, зважаючи на її специфіку та підвищену увагу суспільства, вимагає від особи надзвичайної дисциплінованості та відповідальності за свої дії та вчинки.

При цьому законодавством регламентовано спеціальний режим органів поліції у разі виникнення загрози державному суверенітету України та її територіальної цілісності, а також у ході відсічі збройної агресії проти України та в умовах воєнного стану. Особа, яка заступає на службу до органів поліції, бере на себе зобов`язання виконувати покладені на неї функції та завдання, зокрема, в умовах воєнного стану, та повинна усвідомлювати і розуміти специфіку проходження служби в поліції, яка зумовлює вищенаведені підвищені вимоги до кожного поліціанта, якими він не може нехтувати за жодних обставин.

В основі поведінки працівника поліції закладені етичні, правові та службово-дисциплінарні норми поведінки, порушення яких утворює факт вчинення дисциплінарного проступку, під чим слід розуміти скоєння працівником поліції проступку (вчинку) проти інтересів служби, який суперечить покладеним на нього обов`язкам, підриває довіру до нього як носія влади, що призводить до приниження авторитету поліції та унеможливлює подальше виконання ним своїх обов`язків.

Так, позивач був ознайомлений зі змістом наказу командира зведеного підрозділу «КОРД» від 21.02.2025 № 106 дск «Про виконання бойового (спеціального) завдання», вимоги зазначеного наказу йому були зрозумілі та ясні. Також позивача був ознайомлений з наказом про призначення службового розслідування та надав письмові пояснення під час проведення службового розслідування.

Суд враховує, що надані позивачем пояснення досліджувались комісією під час проведення службового розслідування поряд з іншими доказами. Комісією не встановлено наявності у позивача пом`якшуючих обставин вчинення дисциплінарного проступку та з урахуванням встановлених службовим розслідуванням обставин рекомендовано керівнику застосувати до позивача дисциплінарне стягнення у виді звільнення зі служби.

Відтак, вирішуючи питання про притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності керівник досліджував матеріали службового розслідування та висновки комісії. При цьому, враховуючи факт вчинення дисциплінарного проступку в умовах воєнного стану у зв`язку зі збройною агресією проти України у вигляді невиконання наказу керівництва, прийнято рішення про накладення на позивача дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби в поліції.

Відповідно до усталеної практики Верховного Суду обрання виду стягнення за дисциплінарний проступок перебуває у площині дискреційних повноважень суб`єкта його накладення. Застосування дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби є крайнім заходом дисциплінарного впливу, проте його застосування здійснюється на розсуд уповноваженої особи з урахуванням обставин справи та не потребує наведення неможливості застосування інших видів дисциплінарних стягнень (постанови від 01.04.2020 у справі №806/647/15, від 21.01.2021 у справі №826/4681/18, від 28.10.2021 у справі №520/1578/2020, від 09.02.2022 у справі №160/12290/20, від 23.11.2023 у справі №420/14443/22).

Суд зауважує, що поліцейські поліції особливого призначення виконують функції із захисту державних кордонів на лінії бойового зіткнення, відтак кожна безпідставна та необґрунтована відмова від виконання наказу тягне за собою наслідки, зокрема, у вигляді втрат серед особового складу. Як наслідок, таке обґрунтування, як низький морально-психологічний та фізичний стан не може бути належним обґрунтуванням відмови виконувати наказ про виконання бойових (спеціальних) завдань, адже така поведінка тягне за собою негативні наслідки для територіальної цілісності України.

Відтак, на переконання суду, у спірному випадку, враховуючи факт вчинення позивачем дисциплінарного проступку у вигляді прямої відмови виконувати бойовий наказ керівництва, в умовах воєнного стану у зв`язку зі збройною агресією проти України, відповідачем обґрунтовано прийнято накази про застосування до позивача найсуворішого дисциплінарного стягнення та звільнення останнього зі служби в поліції.

Згідно з нормами частини другої статті 2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Частиною 1 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

При цьому, в силу положень частини 2 статті 77 вказаного Кодексу, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідач, як суб`єкт владних повноважень, довів в повному об`ємі правомірність своїх дій.

Враховуючи викладене, оцінюючи зібрані у справі докази в їх сукупності, суд дійшов висновку про необґрунтованість та безпідставність позовних вимог, а тому у задоволенні позову необхідно відмовити повністю.

Щодо судових витрат, то відповідно до ст.139 КАС України такі стягненню зі сторін не підлягають.

Керуючись ст.ст.6-10, 14, 72-77, 90, 132, 159, 241-246, 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

в и р і ш и в:

у задоволенні позову відмовити повністю.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги, рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту судового рішення до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

СуддяБратичак Уляна Володимирівна