Справа № 520/24794/25
Суддя: Лук'яненко М.О.
Дата ухвалення: 2026-01-23 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Харківський окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Харків

23 січня 2026 року № 520/24794/25

Суддя Харківського окружного адміністративного суду Марина Лук`яненко, розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін (у письмовому провадженні) адміністративний позов Товариства з обмеженою відповідальністю "КОЛОТЕКС" до Харківської митниці про визнання протиправними та скасування рішення, картки відмови,-

В С Т А Н О В И В :

Позивач, Товариство з обмеженою відповідальністю "КОЛОТЕКС", звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з зазначеним позовом до Харківської митниці, в якому просить суд визнати протиправним та скасувати рішення про коригування митної вартості № UA 807000/2025/000289/2 та картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення UA807200/2025/000355.

В обґрунтування позовних вимог позивач вказав, що ним, під час здійснення митного оформлення товару, подані усі обов`язкові документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення за ціною договору. Натомість, відповідачем прийнято незаконне рішення про коригування заявленої митної вартості товарів № UA 807000/2025/000289/2 від 20.08.2025 року та сформовано картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення UA807200/2025/000355.

Ухвалою Харківського окружного адміністративного суду від 22.09.2025 року відкрито спрощене провадження у справі та запропоновано відповідачу надати відзив на позов.

Відповідач надав до суду відзив на позов, в якому просив суд відмовити у задоволенні заявлених позивачем вимог, вважаючи їх безпідставними, з огляду на те, що під час здійснення митного контролю вказаних товарів, спрацювала автоматизована система аналізу та управління ризиками, що вказувала на можливе заниження митної вартості товарів. З урахуванням аналізу всіх наявних документів, відповідачем правомірно ухвалено рішення про коригування митної вартості товарів та винесення картки відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення.

Окремо відповідач піддав сумніву правильність розрахунку позивачем суми судового збору, вважаючи, що заявлена до сплати сума має дорівнювати 2422,40 грн., а не сплаченим позивачем двом розмірам прожиткового мінімуму для працездатних осіб (6056 грн.) і просив врахувати дану позицію при винесенні рішення, якщо воно буде ухвалено не на його користь.

Суд зазначає, що відповідно до положень статті 257 КАС України за правилами спрощеного позовного провадження розглядаються справи незначної складності. За правилами спрощеного позовного провадження може бути розглянута будь-яка справа, віднесена до юрисдикції адміністративного суду, за винятком справ, зазначених у частині четвертій цієї статті.

Відповідно до частини 5 статті 262 КАС України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї зі сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.

Отже, враховуючи вищевикладене, дана справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін.

Дослідивши наявні в матеріалах справи докази, проаналізувавши доводи позову і заперечень проти нього, суд встановив наступне.

22.07.2021 року між JIANGYIN HENGHENG INTERNATIONAL CO LTD, в особі HENRY ZHOU (Продавець) та Товариством з обмеженою відповідальністю "КОЛОТЕКС" (Покупець), в особі директора ГЕНОВОЇ ІННИ ІВАНІВНИ укладено контракт № 2207/2021 (далі - Контракт). Додатковою угодою від 01.01.2024 року №2/1-2024 строк дії контракту між сторонами продовжено до 31.12.2025 року включно.

Предметом договору є текстильна продукція - тканини для виробництва сумок, які Продавець зобов`язався поставити Покупцю. Строк поставки кожної конкретної партії Товару узгоджується Сторонами у відповідній Специфікації. Після підписання специфікації, Постачальник направляє Покупцеві рахунок (інвойс) на здійснення оплати. Отже сторонами в порядку, визначеному договором та правилами ділового обороту щодо порядку виконання міжнародних договорів, визначено, що основними документами, які супроводжують товар та відображають основні вартісні та кількісні характеристики, відображають умови поставки є специфікація, інвойс, пакінг лист та інші товаросупровідні документи.

Необхідною умовою виконання контракту є узгодження між сторонами ціни поставки. Так, ціна Контракту визначена розділом 6. Сторонами погоджено, що вартість конкретної партії товару, що має бути поставлена, ціна за одиницю товару, і загальна вартість товару, що поставляється, визначається згідно із погодженою сторонами Специфікацією. Дана процедура застосовується для узгодження сторонами остаточної номенклатури, переліку товару. Вартість товару визначається на підставі цін постачальника, що діяли на дату погодження Специфікації.

Додатком до договору від 07.06.2025 року погоджений товар, кількість, сума, оплата та умови поставки між сторонами за контрактом, відповідно до якої сторонами домовлено про постачання тканини та трикотажної сітки у загальній кількості 349 рулонів, що становило 17375, 00 метрів на загальну суму 13673, 40 доларів США.

На підставі узгодженої партії, для подальшої оплати та здійснення поставки, сторонами узгоджено для оплати інвойс № HF25008 1(2) від 07.06.2025 року, що, згідно наявних у матеріалах справи доказів, відповідає умовам заявленої та погодженої сторонами Специфікації від 07.06.2025 року.

Поставка відбувалась на умовах FOB, Китай (порт міста Ningbo). З метою подальшого направлення товару, Продавцем було сформовано та надано для митного оформлення в країні відправлення пакінг лист та видано декларацію країни відправлення.

У подальшому товар для доставки передано перевізнику, про що складено коносамент (Bill of Lading) MWSHCHO25060610FDВ від 13.06.2025 року, який був наданий при митному оформленні товарів. Перевезення товару здійснювалось у складі загального лінійного коносаменту та в складі контейнеру BEAU 6305684. Транспортування товару здійснювалось у два етапи та в складі одного контейнеру. А саме, маршрут транспортування контейнеру BEAU 6305684 відбувався по маршруту із порту міста Шанхай (Китай) в порт міста Чорноморськ, Одеська область, Україна.

З метою перевезення вантажу та надання експедиторських послуг, позивачем укладено Договір № 13/06 від 13.06.2023 року. Предметом укладеного договору є надання Замовнику експедиторських послуг у портах та організації перевантаження та перевезення вантажів морським, залізничним та автомобільним транспортом, тощо. В рамках даного Договору № 13/06 виставлено інвойс № DN 0103, відповідно до якого вартість доставки загального контейнеру BEAU 6305684 морським транспортом становила 5870, 00 доларів США. За твердженням позивача, дані документи надавались для митного оформлення.

Наступним етапом транспортування була доставка із порту безпосередньо до замовника. Витрати на перевезення по митній території України до загального складу витрат не враховувались, але відомості про маршрут та кількість і вид товару додавались до матеріалів митного оформлення.

Перевезення вантажним сухопутним транспортом здійснювалось на підставі CMR накладної № 5684 шляхом транспортування з Одеської області до міста Харкова.

З метою визначення загального розміру витрат на розвантажувальні роботи та транспортування товару до митної території України (окрім витрат на морський фрахт), ТОВ "ЛЮКС-КАРГО" до митного органу надано відповідну довідку від 20.08.2025 року, згідно із якою вартість транспортування продукції згідно зазначеного інвойсу в складі загального контейнеру BEAU 6305684 згідно коносаменту MWSHCHO25060610FDВ склала 1979,34 доларів США, що в гривневому еквіваленті становило 81 856, 99 гривень.

Декларування товару здійснено через Харківську митницю, митна декларація від 20.08.2025 року №25UA93U0.

Позивач вказує на те, що ним у повній мірі підтверджено понесені витрати, які були відображені при визначені загальної вартості поставки контейнера. Відповідні дані щодо витрат відображені в графі 17 рішення про коригування митної вартості як складові вартості товару в додаток до ціни договору. В поданих документах для митного очищення інформації щодо додаткових витрат не зазначено, такі витрати декларантом не понесені.

Натомість відповідач вдався до альтернативного методу визначення вартості імпортованої продукції, не застосувавши передбачений положеннями статей 52 57 Митного Кодексу України першочерговий порядок за договірною ціною. Позаяк на його розгляд позивачем подано довідку від 20.08.2025 року, що визначала цінові пропозиції, вартість поставки згідно перелічених документів, наданого інвойсу відповідала, на твердження позивача, поточній кон`юктурі ринку.

Тож рішення відповідача про коригування митної вартості та складання картки відмови в прийнятті митної декларації позивач вважає протиправними.

У свою чергу відповідач наголосив, що під час здійснення співробітником підрозділу митного оформлення митного контролю ЕМД №UA807200/2025/012293 (25UA93U0) від 20.08.2025 року, спрацювали ризики, згенеровані автоматизованою системою аналізу управління ризиками (АСАУР) щодо можливого заниження митної вартості товарів, зокрема за кодом 105-2 (Контроль правильності визначення митної вартості); 106-2 (Витребування документів, які підтверджують митну вартість товарів).

Перелік митних ризиків формується за результатами застосування інструментів з управління ризиками в силу імперативних приписів частини 2 статті 363 МКУ та пункту 10 Порядку здійснення аналізу та оцінки ризиків, розроблення і реалізації заходів з управління ризиками для визначення форм та обсягів митного контролю, затвердженого Наказом МФУ 31.07.2015 № 684, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 21.08.2015 за № 1021/27466 (в редакції від 02.04.2021).

Відповідач окремо наголошував, що спрацювання АСАУР за напрямом перевірки правильності визначення митної вартості товарів у зв`язку з ризиком заниження митної вартості є рекомендацією, обов`язковою до виконання посадовій особі митного органу для більш ретельного опрацювання поданих документів до митного оформлення. Тож підстави для більш детального аналізу умов зовнішньоекономічної операції щодо вирішення складного випадку визначення митної вартості є обґрунтованими.

З метою забезпечення повноти оподаткування було проведено аналіз баз даних АСМО та ЄАІС Держмитслужби України.

За результатом аналізу та співставлення вказаних документів встановлено наступне: задекларований рівень митної вартості товару нижче, ніж рівень митної вартості на подібні товари, оформлені в митному відношенні іншими митницями раніше. Джерелом інформації для даного Рішення по товарам стала наявна у митного органу цінова інформація яка ґрунтується на раніше визнаних (визначених) митними органами митних вартостях: товар №1 - МД №UA100390/2025/713724 (25UA24U6) від 17.07.2025 року з митною вартістю 3,96 дол.США за кг. (товар 1: код товару згідно з УКТ ЗЕД назва товару: «Текстильний матеріал не просочений, не дубльований, покритий полівінілхлоридом (шкірзамінник): ТКАНИНА ПОЛІЕСТЕР…», країна походження, країна відправлення Китай, умови поставки FOB, вага 21956 кг. товар №2 - МД №UA403030/2025/007911 (25UA11U8) від 25.06.2025 року з митною вартістю 3,96 дол.США за кг. (товар 1: код товару згідно з УКТ ЗЕД назва товару: «Сітки із синтетичних трикотажних волокон: сітка затінююча - пофарбоване (темно-зеленого кольору) трикотажне полотно основов`язаного переплетення, з різними показниками затінення, у вигляді рулонів…», країна походження, країна відправлення Китай, умови поставки FOB, вага 11392кг.

Відповідач стверджував, що у митного органу виникли підстави вважати, що в наданих документах зазначені недостовірні відомості, з огляду на спрацювання профілю ризику автоматизованої системи аналізу та управління ризиками щодо можливого заниження митної вартості та у зв`язку з тим, що у поданих документах мітяться розбіжності.

У зв`язку з тим, що подані позивачем документи не спростовували, на думку відповідача, в повній мірі сумнівів митниці щодо дійсності задекларованої найнижчої митної вартості оцінюваних товарів, у митного органу була відсутня можливість встановити у зазначеній декларації країни відправлення такі важливі відомості, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей стосовно ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари. Зокрема, йдеться про інформацію щодо вартості товару, географічний пункт, умови поставки, та інші:

- рішення про визначення митної вартості за подібним товаром по даному підприємству; позивачем не надані ані каталоги, ані специфікації, ані загальні прейскуранти (прайс листи) від виробника товару;

- декларантом додатково надано митну декларацію країни відправлення без перекладу на українську мову, офіційну мову митних союзів, членом яких є Україна, або іншу іноземну мову міжнародного спілкування відповідно до вимог статті 254 МКУ;

- в комерційному інвойсі від 07.06.2025 №H-F25008-1-(2) позиції 3, ціна за одиницю товару не відповідає загальної ціні товару по артикулу;

- в пакувальному листі від 07.06.2025 №б/н зазначенні умови поставки FOB SHANGHAI, CHINA, в морському коносаменті №MWSHCHO2500606FDB визначено, що порт завантаження товару SHANGHAI, в рахунку на оплату експедиторських послуг від 14.07.2025 №DN#0103 зазначено, що експедиторські послуги та перевезення морським транспортом здійснювалось від порту SHANGHAI Китай, але комерційному інвойсі від 07.06.2025 №H-F25008-1-(2) зазначено умови поставки FOB Ningbo, China; у контракті №2207/2021 п.5.1. зазначенні умови поставки FOB Китай, що не відповідає як рахунку FOB Ningbo, в пакувальному листі FOB SHANGHAI, тобто можливо не всі складові митної вартості враховані;

- в специфікації від 07.06.2025 №1 до зовнішньоекономічного договору №2207/2021 зазначена ціна за одиницю товару, але відсутні умовам поставки згідно яких розрахована ціна товару;

- в наданому банківському свіфті від 18.07.2025 на оплату транспортно-експедиційних послуг здійснено посилання на рахунок №DN#0103С, але до митного оформлення надано рахунок №DN#0103;

- позивачем не надано договір з експедитором LLC ABC TRANS м. Одеса Україна, що зазначено в морському коносаменті №MWSHCHO2500606FDB; за інформацією в мережі Інтернет (сайт www.maersk.com/tracking) контейнер №BEAU6305684, було відправлено з порту SHANGHAI Китай 13.06.2025, контейнер прибув порт Tanjung Pelepas Малазія 18.06.2025 та перевантажено на інше судно 27.06.2025, далі 29.07.2025 контейнер прибув в порт SAID EAST Єгипет повторно перевантажено на інше судно 09.08.2025, 14.08.2025 контейнер прибув порт Чорноморськ Україна. Таким чином вбачаються додатково понесені витрати на зберігання (вивантаження/навантаження) товару в портах призначення;

- коносамент MWSHCHO2500606FDB не містить підпису та печаток уповноваженої

особи перевізника (капітана, судноплавного агента), що може свідчити про недійсність такого коносаменту;

- не надана декларантом (відсутня у розпорядженні митного органу) інформація щодо угод на ідентичні товари; - не надана декларантом (відсутня у розпорядженні митного органу) інформація щодо угод на подібні товари;

- не надана декларантом інформація:- щодо ідентичних чи подібних товарів, які продаються на митній території України у незмінному стані, щодо витрат на виплату комісійних винагород, звичайних надбавок на прибуток та загальних витрат у зв`язку з продажем на митній території України, відсутні дані щодо витрат понесених в Україні на навантаження, вивантаження,

транспортування, страхування, не надана декларантом інформація та документи, які мали вплив на процес формування ціни товару:- на матеріал та витрати, понесені виробником в зв`язку з виробництвом товарів, витрат на завантаження, вивантаження, страхування, транспортування до

місця перетинання митного кордону України, прибутку, що одержує експортер у результаті поставки в Україну.

20.08.2025 року декларанта повідомлено, що на виконання вимог статті 54 Митного кодексу України та відповідно до вимог статті 53 даного кодексу, у зв`язку з тим, що документи, зазначені у частині 2 статті Митного кодексу України, не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу митного органу зобов`язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) додаткові документи, передбачені частиною 3 статті 53 Митного кодексу України.

У відповідь на повідомлення митниці декларантом 20.08.2025 року надіслано листа щодо надання документів у повному обсязі та неможливості надати інші додаткові документи та проханням винести рішення для оформлення товару по митній декларації №25UA93U0 від 20.08.2025 року.

20.08.2025 року митницею прийняте рішення про коригування митної вартості оцінюваних товарів №UA807000/2025/000288/2 від 20.08.2025 за другорядним (резервним) методом відповідно статті 64 МКУ.

Джерелом інформації для даного Рішення по товарам стала наявна у митного органу цінова інформація яка ґрунтується на раніше визнаних (визначених) митними органами митних вартостях: товар №1 - МД №UA100390/2025/713724 (25UA24U6) від 17.07.2025 з митною вартістю 3,96 дол. США за кг. (товар 1: код товару згідно з УКТ ЗЕД назва товару: «Текстильний матеріал не просочений, не дубльований, покритий полівінілхлоридом (шкірзамінник): ТКАНИНА ПОЛІЕСТЕР…», країна походження, країна відправлення Китай, умови поставки FOB, вага 21956 кг. товар №2 - МД №UA403030/2025/007911 (25UA11U8) від 25.06.2025 з митною вартістю 3,96 дол. США за кг. (товар 1: код товару згідно з УКТ ЗЕД назва товару: «Сітки із синтетичних трикотажних волокон: сітка затінююча - пофарбоване (темно-зеленого кольору) трикотажне полотно основов`язаного переплетення, з різними показниками затінення, у вигляді рулонів…», країна походження, країна відправлення Китай, умови поставки FOB, вага 11392кг.

Не погоджуючись із рішенням про коригування митної вартості товару та щодо складання картки відмови в прийнятті митної декларації ТОВ "КОЛОТЕКС" звернувся до суду з даним позовом.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає наступне.

Відповідно до статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відносини з приводу митного контролю та митного оформлення товарів, що переміщуються через митний кордон України, справлянням митних платежів регулюються положеннями Митного кодексу України (далі - МК України).

Згідно частини 1 статті 246 МК України метою митного оформлення є забезпечення дотримання встановленого законодавством України порядку переміщення товарів, транспортних засобів комерційного призначення через митний кордон України, а також забезпечення статистичного обліку ввезення на митну територію України, вивезення за її межі і транзиту через її територію товарів.

Митне оформлення розпочинається з моменту подання митному органу декларантом або уповноваженою ним особою митної декларації або документа, який відповідно до законодавства її замінює, та документів, необхідних для митного оформлення, а в разі електронного декларування - з моменту отримання митним органом від декларанта або уповноваженої ним особи електронної митної декларації або електронного документа, який відповідно до законодавства замінює митну декларацію (частина 1 статті 248 МК України).

Відповідно до частини 1 статті 257 МК України декларування здійснюється шляхом заявлення за встановленою формою (письмовою, усною, шляхом вчинення дій) точних відомостей про товари, мету їх переміщення через митний кордон України, а також відомостей, необхідних для здійснення їх митного контролю та митного оформлення. При застосуванні письмової форми декларування можуть використовуватися як електронні документи, так і документи на паперовому носії або їх електронні (скановані) копії, на які накладено електронний підпис декларанта або уповноваженої ним особи.

Положеннями частин 7, 8 статті 257 МК України встановлено, що перелік відомостей, що підлягають внесенню до митних декларацій, обмежується лише тими відомостями, які є необхідними для цілей справляння митних платежів, формування митної статистики, а також для забезпечення додержання вимог цього Кодексу та інших законодавчих актів.

Митне оформлення товарів, транспортних засобів комерційного призначення здійснюється митними органами на підставі митної декларації, до якої декларантом залежно від митних формальностей, установлених МК України для митних режимів, та заявленої мети переміщення вносяться такі відомості, у тому числі у вигляді кодів, зокрема митна вартість товарів та метод її визначення.

Згідно зі статтею 49 МК України митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

За правилами статті 51 МК України митна вартість товарів, що переміщуються через митний кордон України, визначається декларантом відповідно до норм цього Кодексу. Митна вартість товарів, що ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, визначається відповідно до глави 9 цього Кодексу.

Як регламентує частина 1 статті 52 МК України, заявлення митної вартості товарів здійснюється декларантом або уповноваженою ним особою під час декларування товарів у порядку, встановленому розділом VIII цього Кодексу та цією главою.

Декларант або уповноважена ним особа, які заявляють митну вартість товару, зобов`язані: 1) заявляти митну вартість, визначену ними самостійно, у тому числі за результатами консультацій з митним органом; 2) подавати митному органу достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об`єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню; 3) нести всі додаткові витрати, пов`язані з коригуванням митної вартості або наданням митному органу додаткової інформації (частина 2 статті 52 МК України).

Частинами 1 та 2 статті 53 МК України встановлено, що у випадках, передбачених цим Кодексом, одночасно з митною декларацією декларант подає митному органу документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення.

Документами, які підтверджують митну вартість товарів, є: 1) декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п`ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості; 2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності; 3) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу); 4) якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; 5) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; 6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів; 7) ліцензія на імпорт товару, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню; 8) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.

У разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу митного органу зобов`язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи: 1) договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов`язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається; 2) рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом); 3) рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов`язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту); 4) виписку з бухгалтерської документації; 5) ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів; 6) каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; 7) копію митної декларації країни відправлення; 8) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини (частина 3 статті 53 МК України).

Згідно з частиною 4 статті 53 МК України, у разі якщо митний орган має обґрунтовані підстави вважати, що існуючий взаємозв`язок між продавцем і покупцем вплинув на заявлену декларантом митну вартість, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу митного органу, крім документів, зазначених у частинах другій та третій цієї статті, подає (за наявності) такі документи: 1) виписку з бухгалтерських та банківських документів покупця, що стосуються відчуження оцінюваних товарів, ідентичних та/або подібних (аналогічних) товарів на території України; 2) довідкову інформацію щодо вартості у країні-експортері товарів, що є ідентичними та/або подібними (аналогічними) оцінюваним товарам; 3) розрахунок ціни (калькуляцію).

Змістом частин 5 та 6 статті 53 МК України забороняється вимагати від декларанта або уповноваженої ним особи будь-які інші документи, відмінні від тих, що зазначені в цій статті. Декларант або уповноважена ним особа за власним бажанням може подати додаткові наявні у них документи для підтвердження заявленої ними митної вартості товару.

З урахуванням викладеного висновується, що митний орган досліджує документи стосовно усіх товарів, які переміщуються через митний кордон, на предмет перевірки правильності визначення митної вартості. Підставою для витребування додаткових документів можуть бути лише висновки, складені на підставі дослідження доданих до митної декларації документів. При цьому лише виявлення одного або декількох з фактів, зазначених у частині третій статті 53 МК України, є підставою для витребування додаткових документів, перелік яких наведений у цій нормі.

Як встановлено приписами статті 54 МК України, контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється митним органом під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості. Контроль правильності визначення митної вартості товарів за основним методом - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту (вартість операції), здійснюється митним органом шляхом перевірки розрахунку, здійсненого декларантом, за відсутності застережень щодо застосування цього методу, визначених у частині першій статті 58 цього Кодексу. За результатами здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів митний орган визнає заявлену декларантом або уповноваженою ним особою митну вартість чи приймає письмове рішення про її коригування відповідно до положень статті 55 цього Кодексу.

За приписами частини 4 статті 54 МК України митний орган під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів зобов`язаний: 1) здійснювати контроль заявленої декларантом або уповноваженою ним особою митної вартості товарів шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості, наявності в поданих зазначеними особами документах усіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари; 2) надавати декларанту або уповноваженій ним особі письмову інформацію про причини, за яких заявлена ними митна вартість не може бути визнана; 3) надавати декларанту або уповноваженій ним особі письмову інформацію щодо порядку і методу визначення митної вартості, застосованих у разі коригування митної вартості, а також щодо підстав здійснення такого коригування; 4) випускати у вільний обіг товари, що декларуються: у разі визнання митним органом заявленої митної вартості товарів - за умови сплати митних платежів згідно із заявленою митною вартістю; у разі згоди декларанта або уповноваженої ним особи з рішенням митного органу про коригування митної вартості товарів - за умови сплати митних платежів згідно з митною вартістю, визначеною митним органом; у разі незгоди декларанта або уповноваженої ним особи з рішенням митного органу про коригування заявленої митної вартості товарів - за умови сплати митних платежів згідно із заявленою митною вартістю товарів та надання гарантій відповідно до розділу X цього Кодексу в розмірі, визначеному митним органом відповідно до частини сьомої статті 55 цього Кодексу.

Згідно з частиною 5 статті 54 МК України, митний орган з метою здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів має право: 1) упевнюватися в достовірності або точності будь-якої заяви, документа чи розрахунку, поданих для цілей визначення митної вартості; 2) у випадках, встановлених цим Кодексом, письмово запитувати від декларанта або уповноваженої ним особи встановлені статтею 53 цього Кодексу додаткові документи та відомості, якщо це необхідно для прийняття рішення про визнання заявленої митної вартості; 3) у випадках, встановлених цим Кодексом, здійснювати коригування заявленої митної вартості товарів; 4) проводити в порядку, визначеному статтями 345 - 354 цього Кодексу, перевірки правильності визначення митної вартості товарів після їх випуску; 5) звертатися до митних органів інших країн із запитами щодо надання відомостей, необхідних для підтвердження достовірності заявленої митної вартості; 6) застосовувати інші передбачені цим Кодексом форми митного контролю.

Згідно з частиною 6 статті 54 МК України митний орган може відмовити у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю виключно за наявності обґрунтованих підстав вважати, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, у разі: 1) невірно проведеного декларантом або уповноваженою ним особою розрахунку митної вартості; 2) неподання декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій - четвертій статті 53 цього Кодексу, або відсутності у цих документах всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари; 3) невідповідності обраного декларантом або уповноваженою ним особою методу визначення митної вартості товару умовам, наведеним у главі 9 цього Кодексу; 4) надходження до митного органу документально підтвердженої офіційної інформації митним органів інших країн щодо недостовірності заявленої митної вартості.

У разі якщо під час проведення митного контролю митним органом не може аргументовано довести, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, заявлена декларантом або уповноваженою ним особою митна вартість вважається визнаною автоматично (ч. 7 ст. 54 МК України).

За нормами статті 55 МК України рішення про коригування заявленої митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України з поміщенням у митний режим імпорту, приймається митним органом у письмовій формі під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості цих товарів як до, так і після їх випуску, якщо митним органом у випадках, передбачених частиною шостою статті 54 цього Кодексу, виявлено, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів.

Прийняте митним органом письмове рішення про коригування заявленої митної вартості товарів має містити: 1) обґрунтування причин, через які заявлену декларантом митну вартість не може бути визнано; 2) наявну в митного органу інформацію (у тому числі щодо числових значень складових митної вартості, митної вартості ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, інших умов, що могли вплинути на ціну товарів), яка призвела до виникнення сумнівів у правильності визначення митної вартості та до прийняття рішення про коригування митної вартості, заявленої декларантом; 3) вичерпний перелік вимог щодо надання додаткових документів, передбачених частиною третьою статті 53 цього Кодексу, за умови надання яких митна вартість може бути визнана митним органом; 4) обґрунтування числового значення митної вартості товарів, скоригованої митним органом, та фактів, які вплинули на таке коригування; 5) інформацію про: а) право декларанта або уповноваженої ним особи на випуск у вільний обіг товарів, що декларуються: у разі згоди декларанта або уповноваженої ним особи з рішенням митним органу про коригування митної вартості товарів - за умови сплати митних платежів згідно з митною вартістю, визначеною митним органом; у разі незгоди декларанта або уповноваженої ним особи з рішенням митного органу про коригування заявленої митної вартості товарів - за умови сплати митних платежів згідно із заявленою митною вартістю товарів та надання гарантій відповідно до розділу X цього Кодексу в розмірі, визначеному митним органом відповідно до частини сьомої цієї статті; б) право декларанта або уповноваженої ним особи оскаржити рішення про коригування заявленої митної вартості до органу вищого рівня відповідно до глави 4 цього Кодексу або до суду.

Декларант може провести консультації з митним органом з метою обґрунтованого вибору методу визначення митної вартості на підставі інформації, яка наявна в митному органі.

Суд зауважує, що законом визначено умову, за наявності якої у митного органу виникає право на застосування таких повноважень, як витребування додаткових документів. Зокрема, наявність обґрунтованих сумнівів у достовірності поданих декларантом відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, яка була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари. Отже, використання контролюючим органом дискреційних повноважень істотно обмежено чітко визначеними нормами закону.

Окрім того, витребовувати контролюючий орган має ті документи, які дають можливість пересвідчитись у правильності чи помилковості задекларованої митної вартості, та жодним чином не всі, котрі передбачені статтею 53 Митного кодексу України.

З урахуванням викладених правових норм можна встановити, що єдиною правовою підставою для прийняття митним органом рішення про коригування заявленої декларантом митної вартості товару за резервним методом є наявність сукупності наступних умов: 1) подання суб`єктом господарювання до митного оформлення не повного пакету документів, перелік яких закріплено у статті 53 Митного кодексу України; 2) ненадання на вимогу контролюючого органу додаткової уточнюючої документації на підтвердження саме числового значення заявленої митної вартості; 3) виявлення митним органом розбіжностей у поданій документації, які унеможливлюють визначення безпосередньо митної вартості товару за основним методам (за ціною договору); 4) обґрунтування причин неможливості визначення митної вартості товару за жодним із методів, що передують резервному.

Згідно з положеннями статті 57 Митного кодексу України визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється за такими методами: 1) основний - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції); 2) другорядні: а) за ціною договору щодо ідентичних товарів; б) за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів; в) на основі віднімання вартості; г) на основі додавання вартості (обчислена вартість); ґ) резервний.

Основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору (вартість операції).

Кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу.

Отже, контролюючий орган вправі витребовувати додаткові документи на підтвердження задекларованої митної вартості лише за наявності обґрунтованих сумнівів у достовірності поданих декларантом відомостей, які обумовлені неповнотою поданих документів для підтвердження заявленої митної вартості товарів, невідповідністю характеристик товарів, зазначених у поданих документах, митному огляду цих товарів, порівнянням рівня заявленої митної вартості товарів з рівнем митної вартості ідентичних або подібних товарів, митне оформлення яких уже здійснено, і таке інше.

Суд зважає на обов`язкову умову для витребування додаткових документів у декларанта - наявність у митного органу обґрунтованого сумніву у правильності визначеної вартості товару та водночас вказує, що ненадання витребуваних документів може бути підставою для визначення митної вартості не за першим методом лише тоді, коли подані документи є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності не спростовують сумнів у достовірності наданої інформації.

Такий висновок суду відповідає правовій позиції Верховного Суду, викладеній в постановах від 05.03.2019 по справі №815/143/17, від 09.04.2019 по справі №825/1575/17.

Окремо варто звернути увагу на доводи відповідача щодо обов`язковості врахування рекомендацій автоматизованої системи аналізу та управління ризиками. З приводу даного твердження суд зазначає таке.

У постанові від 19.02.2019 року у справі №805/2713/16-а Верховний Суд вказав, що спрацювання системи управління ризиками є лише рекомендацією посадовій особі органу доходів і зборів більш детально проаналізувати умови зовнішньоекономічної операції, та не може бути безумовною підставою для відмови в оформленні товару за самостійно заявленою декларантом митною вартістю товарів. Різниця між вартістю товару, задекларованого особою та вартістю схожих товарів, що розмитнювались цією особою чи іншими особами у попередніх періодах також не свідчить про наявність порушень з боку декларанта і не є підставою для автоматичного збільшення митної вартості товарів до показників автоматизованої системи аналізу та управління ризиками.

Надаючи оцінку доводам позивача щодо протиправності рішення про коригування митної вартості та доводам відповідача, покладеним в основу прийняття оскаржуваного рішення, та які були окремо зазначені у відзиві, суд зазначає таке.

Посилання відповідача на наявність рішень про визначення митної вартості за подібним товаром як на підставу для коригування митної вартості суд вважає необґрунтованими з огляду таке.

Відповідно до правової позиції, яка викладена в постанові Верховного Суду від 21.12.2018 року у справі № 815/228/17, наявність в інформаційних базах даних митного органу інформації про те, що у попередні періоди аналогічні товари були розмитнені із зазначенням більшої митної вартості жодним чином не доводить неправильність її визначення позивачем, оскільки митна вартість залежить від ряду обставин і визначається в кожному конкретному випадку.

Також суд звертає увагу на висновки, викладені в постанові Верховного Суду від 05.05.2022 року у справі № 2040/6019/18, згідно з якими відомості, які містяться в автоматизованій системі аналізу та управління ризиками, мають лише допоміжний інформаційний характер при прийнятті органом доходів і зборів відповідних рішень. Наявність у названій системі інформації про те, що подібний товар у попередні періоди розмитнювався за вартістю більшою, ніж задекларована декларантом, за відсутності інших визначених законом підстав, що обумовлюють межі і способи здійснення органом доходів і зборів контролю митної вартості, не утворює підстав для відмови у визнанні заявленої декларантом митної вартості за основним методом та її визначенні за другорядними методами, оскільки торгові відносини є різноманітними, здійснюються на принципах автономії волі та свободи договору, при цьому безліч обставин можуть впливати на їх ціну (характеристика товару, виробник, торгова марка, умови і обсяги поставок, сезонність, наявність знижок тощо), і сама по собі не свідчить про наявність порушень з боку декларанта і не призводить до автоматичного збільшення митної вартості товарів, адже законодавство таких підстав прямо не встановлює, тому не є перешкодою для застосування першого методу визначення митної вартості товару.

Подібні правові висновки викладені і в постановах Верховного Суду від 20.06.2023 року у справі № 1.380.2019.006247, від 15.02.2024 року у справі № 640/29559/20, від 27.02.2025 у справі № 300/784/24, від 07.05.2025 у справі № 560/1787/23.

Крім того, в постанові Верховного Суду від 27.02.2025 року у справі № 300/784/24 суд касаційної інстанції дійшов висновку про те, що формально нижчий рівень митної вартості імпортованого позивачем товару від рівня митної вартості іншого митного оформлення не може розцінюватися як заниження позивачем митної вартості та не є перешкодою для застосування першого методу визначення митної вартості товару і не може бути достатньою та самостійною підставою для відмови у здійсненні митного оформлення товару за першим методом визначення його митної вартості.

Розбіжність між рівнем заявленої декларантом митної вартості товару та рівнем митної вартості ідентичних або подібних товарів, митне оформлення яких вже здійснено, може бути лише підставою для сумніву у правильності визначення митної вартості, проте не є достатньою підставою для висновку про недостовірність даних щодо заявленої декларантом митної вартості та, як наслідок, коригування митної вартості за резервним методом.

Окремо суд наголошує на відмінності визначення товарів, які відповідач застосував для порівняння. Адже заявлена декларантом сітка трикотажна (для виробництва сумок, як встановлено підпунктом 1.1. Контракту від 22.07.2021 року №2207/2021) не є ідентичним порівнюваному митним органом товару "сітка затінююча".

А наявність рішень про визначення митної вартості за подібним товаром по даному підприємству сама по собі не свідчить про неправильність визначення позивачем митної вартості товарів, а отже не може бути підставою для її коригування.

Стосовно твердження відповідача щодо невідповідності заявлених географічних пунктів відправлення та доставки товару суд зазначає наступне.

Відповідно до умов Контракту від 22.07.2021 року № 2207/2021, укладеного між JIANGYIN HENGHENG INTERNATIONAL CO LTD, в особі HENRY ZHOU (Продавець) та Товариством з обмеженою відповідальністю "КОЛОТЕКС" (Покупець), поставка товару здійснюється за умовами FOB Китай (Інкотермс 2010).

Так, для полегшення імпортної та експортної торгівлі Міжнародна торговельна палата (МТП) впровадила Міжнародні комерційні умови (Інкотермс), які відіграють роль обов`язкових світових умов торгівлі для продажу товарів.

Згідно правил Інкотермс 2010 Правила для морських перевезень і перевезень внутрішніми водними шляхами - це "FOB" франко-борт. Продавець доставляє товар на борт судна, призначеного покупцем, у зазначеному порту відвантаження, або закуповує товари, вже доставлені таким чином на судно. Ризик втрати або товару переходить від продавця до покупця, коли товар опиняється на борту судна, і з цього моменту покупець несе відповідальність за всі витрати.

Так, пунктом 5.1. Контракту визначено базисні умови поставки FOB, Китай (Інтеркомс 2010), що свідчить про невизначений заздалегідь географічний компонент здійснення відправки замовленої окремої партії товару. Натомість, пунктом 5.3. встановлено, що після підписання відповідної Специфікації, Постачальник направляє Покупцеві рахунок (інвойс) на здійснення оплати, у встановлені Договором строки. За результатом узгодження партії товару, Постачальник надсилає Покупцеві остаточний рахунок (інвойс) на здійснення остаточного розрахунку.

Враховуючи, що жодною зі сторін в ході виконання даних договірних відносин не заявлено вимоги щодо оскарження вчинених на виконання умов договору дій, сторони погодились із його умовах в межах здійснюваної поставки товару.

Отже зазначені позивачем умови поставки - FOB (франко-борт) Shanghay, Україна, не є хибним обранням базису поставки товару за нормами Інкотермс 2010.

А тому, твердження відповідача про можливе заниження митної вартості товарів через розбіжності у назвах портів відправки суд відхиляє та вважає необґрунтованими.

Стосовно тверджень відповідача про ненадання декларантом каталогів, специфікації, загальних прейскурантів (прайс листів) від виробника товару як підставу для підтвердження сумніву, що виник з приводу заниження митної вартості товарів, суд зазначає таке.

За правилами статті 64 Митного кодексу України, у разі якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом послідовного використання методів, зазначених у статтях 58 - 63 цього Кодексу, митна вартість оцінюваних товарів визначається з використанням способів, які не суперечать законам України і є сумісними з відповідними принципами і положеннями Генеральної угоди з тарифів і торгівлі (GATT) (ч.1 ст.64).

Згідно приписів частини 2 статті 64 МК України, митна вартість, визначена згідно з положеннями цієї статті, повинна ґрунтуватися на раніше визнаних (визначених) органами доходів і зборів митних вартостях.

Оскільки у спірних правовідносинах матеріали справи не містять даних про те, що позивач підтвердив показник задекларованої митної вартості товару каталогами виробника товару, специфікаціями виробника товару, його прейскурантами або прайс-листами, інформацією біржових організацій про вартість товару, то звідси висновується, що митний орган у даному конкретному випадку правомірно вдався до застосування положень статті 64 Митного кодексу України і врахування відомостей відповідної автоматизованої системи даних митних органів.

Також суд вважає, що у спірних правовідносинах такі фактори як: відсутність калькуляції, каталогів, загальних прейскурантів (прайс-листів) від виробника товару; відсутність у розпорядженні митного органу інформації щодо угод на ідентичні товари, щодо угод на подібні товари, щодо ідентичних чи подібних товарів; відсутність підтвердження митної вартості в частині понесених транспортних витрат; відсутні дані щодо витрат понесених в Україні на навантаження, вивантаження, транспортування, страхування, не надана декларантом інформація та документи, які мали вплив на процес формування ціни товару тощо не є достатньою підставою для визнання неправильною встановлену декларантом митну вартість товарів постачання та не зумовлює для суб`єкта владних повноважень підстав імперативної дії на вжиття заходів щодо самостійного визначення митної вартості товарів.

Натомість, суд звертає увагу сторін, що згідно положень статті 60 МК України, під подібними (аналогічними) розуміються товари, які хоч і не однакові за всіма ознаками, але мають схожі характеристики і складаються зі схожих компонентів, завдяки чому виконують однакові функції порівняно з товарами, що оцінюються, та вважаються комерційно взаємозамінними (ч.2 ст.60).

Як встановлено приписами частини 3 статті 60 МК України, для визначення, чи є товари подібними (аналогічними), враховуються якість товарів, наявність торгової марки та репутація цих товарів на ринку, а ціна договору щодо подібних (аналогічних) товарів береться за основу для визначення митної вартості товарів, якщо ці товари ввезено приблизно в тій же кількості і на тих же комерційних рівнях, що й оцінювані товари (ч.4 ст.60).

Суд відзначає, що згідно наявних у матеріалах справи доказів, відповідачем не надано відомостей про схожість умов поставки товарів за поданою декларантом митною декларацією - ані умовам поставки товару за іншою митною декларацією іншого суб`єкта господарювання, ані за критерієм виробника товару, ані за обсягом поставки, ані за торговою маркою.

Щодо зауваження митного органу про подання до митного оформлення коносаменту від 13.06.2025 року №MWSHCHO2500606FDB, який жодним чином не завірений (відсутні будь-які підписи, штампи, печатки), що викликає сумнів щодо достовірності декларування транспортних витрат та не включення всіх складових частин митної вартості.

Суд зазначає, що митним органом залишено поза увагою те, що наданий до митного оформлення коносамент від 13.06.2025 року№MWSHCHO2500606FDB є телекс-релізом оригіналу коносамента, оформленого компанією перевізником (фрахтувальником), зокрема, на яку були покладені обов`язки щодо отримання вантажу у порту відправлення. Телекс-резліз - це електронне повідомлення, яке відправляється цією лінією або її агентом в порту навантаження в їх офіс в порту вивантаження електронною поштою або по операційній програмі суднохідної компанії, інформуючи тим самим про те, що вантажовідправник або експортер здав один або всі оригінали коносамента, які були видані лінією в порту відвантаження і що товар може бути виданий конкретному вантажоотримувачу без надання ним оригіналу коносамента.

При цьому, декларування товарів здійснювалося з використанням електронної митної декларації, на яку накладено електронний цифровий підпис, до якої надавались електронні (скановані) копії усіх документів. Отже вимога про наявність на таких документах оригіналів печаток та підписів продавця/покупця є безпідставною.

Разом із тим, стаття 53 МК України не визначає коносамент документом, який підтверджує митну вартість товару.

За загальним визначенням коносамент це товаророзпорядчий документ, що видається морським перевізником вантажу його відправнику, що засвідчує прийняття вантажу до перевезення і містить зобов`язання доставити вантаж до пункту призначення і передати його одержувачу. За своїм функціональним призначенням коносамент є розпискою судновласника, яка свідчить, що певні товари у зазначеній кількості та стані навантажені на судно для перевезення до обумовленого місця призначення, або що товари прийняті під охорону судновласника з метою перевезення.

Отже, фактично коносамент підтверджує наявність договору морського перевезення, а не митної вартості імпортованого товару. За наведеного вище, суд вважає, що описане відповідачем зауваження жодним чином не стосується неможливості визнання задекларованої митної вартості та не може бути обґрунтуванням для прийняття рішення про коригування митної вартості.

У частині доводів відповідача про сумнівне походження рахунку на оплату транспортно-експедиційних послуг, зокрема, щодо розбіжностей у зазначенні номеру рахунку, вказаному в банківському свіфті від 18.07.2025 року, суд зазначає, що компанією-перевізником ТОВ «ЛЮКС-КАРГО» надано для пред`явлення в митні органи довідку про розподіл транспортних витрат між ВМД, що транспортувалися в одному контейнері від 20.08.2025 року за вихідним номером .

Зокрема, у вказаному документі зазначено, що транспортні витрати по перевезенню вантажу вагою 24161 кг для ТОВ «Колотекс» у контейнері BEAU6305684 за коносаментом MB/L NO: 254780291 (HB/L NO: MWSHCHO25060610FDA, MWSHCHO25060610FDB) складають: Морське перевезення Шанхай Китай - Чорноморск, Україна згідно рахунку DN#0103 від 14.07.2025 - 5870.00 USD, що в гривневому еквіваленті становить 242 757,96 грн., MWSHCHO25060610FDA (16014 кг) - 3890.66 USD (160 900,97 грн), MWSHCHO25060610FDB ( 8 147 кг) - 1979.34 USD (81 856,99 грн.).

Вимоги до SWIFT-повідомлень встановлені в міжнародному стандарті затвердженому у ДСТУ ISO 15022-2:2004 «Цінні папери. Схема повідомлень. Словник полів даних. Частина 1. Правила та настанови щодо побудови полів даних і повідомлень», затверджені наказом Державного комітету України з питань технічного регулювання та споживчої політики від 15.11.2004 №258. Відповідно до цих стандартів мають бути обов`язково заповнені поля, а також обов`язково має бути зазначений код відправлення.

У наданих позивачем платіжних документах SWIFT міститься посилання на зовнішньоекономічний контракт, зазначено дату операції, суму операції у валюті долар США та найменування банку. Згідно пункту 3.1. Договору №13/06 від 13.06.2023 року, оплата за експедиторські послуги здійснюється звичайним банківським переказом суми в доларах США відповідно до рахунка-фактури на рахунок Агента. Підпунктом 3.1.1. встановлено, що оплата здійснюється за рахунком фактурою, який є фактом підтвердження надання даних послуг, протягом 30 (тридцяти) банківських днів та виконання Агентом транспортно-експедиторських послуг. Рахунок фактура містить всі відповідні дані, необхідні для своєчасної оплати наданих Агентом траснпортно-експедиторських послуг в межах укладеного сторонами договору. Відтак, перевізником підтверджено, що до митного оформлення позивачем було надано вірний рахунок.

Відповідач вказує, що декларантом не забезпечено переклад митної декларації країни відправлення. З цього приводу суд звертає увагу на наступне.

Відповідно до статті 254 МК України, документи, необхідні для здійснення митного контролю та митного оформлення, подаються митному органу українською мовою, офіційною мовою митних союзів, членом яких є Україна, або іншою іноземною мовою міжнародного спілкування. Митні органи вимагають переклад українською мовою документів, складених іншою мовою, ніж офіційна мова митних союзів або інша іноземна мова міжнародного спілкування, тільки у разі, якщо дані, які містяться в них, є необхідними для перевірки або підтвердження відомостей, зазначених у митній декларації. У такому разі декларант забезпечує переклад зазначених документів за власний рахунок.

Позивачем надано копію експортної декларації країни відправлення. Відповідач, вимагаючи її переклад, мав обґрунтувати, які саме дані, що містяться в ній, є необхідними для перевірки або підтвердження відомостей, зазначених у митній декларації позивача, та не могли бути отримані з інших наданих документів (зокрема, інвойсу, контракту, специфікації, коносаменту, які часто складаються англійською мовою, що є мовою міжнародного спілкування).

В той же час експортна декларація є документом, що підтверджує факт оформлення вантажу в країні експорту, але не є основним документом, що визначає ціну договору для імпортера в Україні.

Основними документами, що підтверджують вартість товару, є контракт та інвойс. Цифрові показники в експортній декларації (вага, кількість місць, вартість, умови поставки) збігаються з даними, зазначеними в інвойсі та інших товаросупровідних документах, які були подані митному органу та не ставились під сумнів відповідачем.

Відсутність перекладу текстової частини декларації за наявності можливості зіставити числові дані (які є універсальними) з іншими наявними доказами в матеріалах справи, які були пред`явлені до митного оформлення, не перешкоджала митному органу встановити дійсну митну вартість товару.

Окрім того, суд звертає увагу сторін на те, що офіційними мовами СОТ, до якого приєдналася Україна 16.05.2008 року, є англійська, французька, іспанська. Зі змісту статті 254 МК України вбачається, що для митного оформлення можуть подаватися документи українською мовою, офіційною мовою митних союзів, членом яких є Україна, або іншою іноземною мовою міжнародного спілкування, отже не передбачено обов`язку подання документів саме українською мовою.

Щодо тверджень відповідача про невідповідність в комерційному інвойсі від 07.06.2025 №H-F25008-1-(2) ціни за одиницю товару загальній ціні товару по артикулу суд зазначає, що приписами частини 6 статті 54 МК України передбачено, що орган доходів і зборів може відмовити у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю виключно за наявності обґрунтованих підстав вважати, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, у разі:

1) невірно проведеного декларантом або уповноваженою ним особою розрахунку митної вартості;

2) неподання декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій - четвертій статті 53 цього Кодексу або відсутності у цих документах всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари;

3) невідповідності обраного декларантом або уповноваженою ним особою методу визначення митної вартості товару умовам, наведеним у главі 9 цього Кодексу;

4) надходження до органу доходів і зборів документально підтвердженої офіційної інформації органів доходів і зборів інших країн щодо недостовірності заявленої митної вартості.

Тобто, перелік підстав для відмови у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю також є вичерпним.

Судом встановлено, що позивачем надано відповідачу для митного оформлення імпортованого Товару документи, що передбачені частиною другою статті 53 Митного кодексу України. Подані документи містили достовірні числові дані, які підтверджували митну вартість товарів за ціною договору згідно з вимогами статті 58 Митного кодексу України.

Більш того, суд враховує, що в частині сьомій статті 54 Митного кодексу України прямо зазначено, що у разі якщо під час проведення митного контролю орган доходів і зборів не може аргументовано довести, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, заявлена декларантом або уповноваженою ним особою митна вартість вважається визнаною автоматично.

Таким чином, суд вважає, що у відповідача були відсутні підстави для витребування додаткових документів для підтвердження заявленої митної вартості товару та відмови в митному оформленні Товару за заявленою декларантом митною вартістю.

Щодо доводів відповідача про додатково понесені витрати на зберігання товару в порту призначення суд зазначає таке.

В обґрунтування прийняття рішення про коригування митної вартості Харківська митниця зазначила, що згідно даних сайту www.maersk.com контейнер №BEAU6305684, було відправлено з порту SHANGHAI Китай 13.06.2025, контейнер прибув порт Tanjung Pelepas Малазія 18.06.2025 та перевантажено на інше судно 27.06.2025, далі 29.07.2025 контейнер прибув в порт SAID EAST Єгипет повторно перевантажено на інше судно 09.08.2025, 14.08.2025 контейнер прибув порт Чорноморськ Україна. Таким чином вбачаються додатково понесені витрати на зберігання (вивантаження/навантаження) товару в портах призначення, однак вищевказані витрати не зазначені у відповідних графах ДМВ та не відображенні в жодному документі.

Суд зазначає, що умовами договору №13/06 від 13.06.2023 року не передбачено виокремлення вартості кожного окремого етапу надання послуг та кожної окремої послуги з визначеного договором комплексу транспортно-експедиторських послуг.

У довідці ТОВ «ЛЮКС-КАРГО» від 20.08.2025 року експедитор повідомляє про вартість транспортно-експедиторських послуг з організації перевезення вантажу вагою 24161 кг для ТОВ "КОЛОТЕКС" у контейнері ВЕАU6305684 за коносаментом MB/L NO:254780291, до зазначеної послуги включено морське перевезення Шанхай Китай - Чорноморськ Україна.

Договором (п.п.2.1.1.) між сторонами передбачено надання експедитором послуг в морських портах, у тому числі, митні, ветеринарні, фітосанітарні та інші формальності в портах. Згідно п.п.2.1.2, Агент зобов`язується організувати перевантаження вантажів у портах та подальше перевезення морським, залізничним та автомобільним транспортом.

П.п.2.1.5. вищевказаного Договору встановлено, що витрати на транспортне експедирування перевищують попередньо узгоджену вартість робіт або виникає потреба у додаткових витратах, Агент зобов`язаний без затримок повідомити про такі витрати Замовника.

Довідкою від 20.08.2025 року ТОВ "ЛЮКС-КАРГО" підтверджує фактично надані послуги замовнику з транспортного експедирування товару за заздалегідь визначеною в інвойсі вартістю послуг. Інших даних щодо збільшення логістичних витрат матеріали справи не містять.

Таким чином, в даному випадку для декларанта всі витрати, пов`язані із доставкою товару до кінцевого пункту призначення, в тому числі, вивантаження/навантаження, організація зберігання, перевезення тощо, утворюються виключно згідно взаємодії з експедитором ТОВ «ЛЮКС-КАРГО».

Суд зауважує, що зі змісту приписів розділу ІІІ (Митна вартість товарів та методи її визначення) МК України висновується, що в аспекті реалізації процедур із визначення митної вартості товарів основоположну роль відіграє принцип обґрунтованості.

Так, зокрема, митний орган повинен дотримуватися вимог принципу обґрунтованості при: а) встановленні належного до застосування методу визначення митної вартості товарів; б) встановленні достатнього переліку документів для цілей визначення митної вартості товарів.

Відповідно, рішення органу доходів і зборів не може ґрунтуватися на припущеннях, на сумнівах про повноту і достовірність відомостей про заявлену митну вартість товару; висновки цього органу повинні ґрунтуватися на достовірних і вичерпних доказах.

З урахуванням вищевикладеного, суд доходить висновку, що встановивши відсутність достатніх відомостей, що підтверджують задекларовану митну вартість товарів, митниця повинна вказати, які саме складові митної вартості товарів є непідтвердженими, чому з поданих документів неможливо встановити дані складові, та які саме документи необхідні для підтвердження того чи іншого показника.

Вказане узгоджується з висновками Верховного Суду, висловленими у постановах від 09 липня 2020 року (справа №804/5445/17), від 31 березня 2020 року (справа №809/1858/16), від 15 лютого 2022 року (справа № 826/12901/17).

Частиною четвертою статті 54 Митного кодексу України передбачено обов`язок митного органу письмово надавати інформацію декларанту про причини, за яких заявлена ним митна вартість не може бути визначена.

Системний аналіз наведених норм свідчить про те, що обов`язок доведення заявленої митної вартості товару покладається на декларанта. Разом з тим, митний орган у випадку наявності обґрунтованих сумнівів у достовірності поданих декларантом відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, яка була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, може витребувати додаткові документи.

З огляду на вищевикладене суд приходить до висновку, що позивач надав Харківській митниці до митного оформлення усі необхідні документи, які передбачені частинами 1-2 статті 53 МК України. В той же час, відповідач при винесенні оскаржуваного рішення про коригування митної вартості не обґрунтував належним чином наявність сумнівів в числових значеннях або недостовірність та/або неповноту наданих документів, що могло б бути підставою для запиту додаткових документів і подальшого коригування митної вартості.

Доводи позивача про те, що відповідачем було застосовано резервний метод визначення митної вартості без достатніх на те підстав суд вважає обґрунтованими з огляду на таке.

При прийнятті рішення про коригування митної вартості у графі 33 вказується послідовність застосування методів визначення митної вартості та причин, через які не був застосований кожний з методів, що передує методу, обраному митним органом.

Крім того, тут зазначається про проведення процедури консультацій між митним органом та декларантом з метою обґрунтованого вибору методів визначення митної вартості товарів відповідно до вимог статей 59-61 МК України. Результати проведеної консультації, а також причини, через які не можуть бути застосовані методи визначення митної вартості товарів за ціною договору щодо ідентичних, подібних (аналогічних) товарів (наприклад, відсутня інформація щодо вартості ідентичних або подібних (аналогічних) товарів), фіксуються у графі.

У випадку визначення митної вартості оцінюваних товарів із застосуванням резервного методу в порядку статті 64 МК України в рішенні зазначається докладна інформація та джерела, які використовувалися митним органом при її визначенні.

Верховний Суд, проаналізувавши наведені норми права, у постанові від 05.02.2019 у справі № 816/1199/15-а дійшов висновку, що у разі визначення митної вартості оцінюваних товарів із застосуванням резервного методу, рішення про коригування заявленої митної вартості, окрім обов`язкових відомостей визначених частиною 2 статті 55 МК України, має також містити порівняння характеристик оцінюваного товару та характеристик товару, ціна якого взята за основу для коригування митної вартості за такими другорядними методами, як за ціною договору щодо ідентичних товарів, за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів, на основі віднімання вартості, резервний метод.

В силу приписів частини 4 статті 242 КАС України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

При здійсненні контролю за коригуванням митної вартості товару, проведеним митним органом за другорядним методом (за ціною договору щодо ідентичних товарів; за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів; за резервним методом), має бути доведено, що товар за певною митною вартістю дійсно був увезений до України, що митна вартість за відповідною вантажною митною декларацією не була відкоригована; що рішення про коригування (якщо воно приймалося) було оскаржене до суду та скасоване судом.

Таким чином, у рішенні про коригування заявленої митної вартості, крім номера та дати митних декларацій, які були взяті за основу для визначення митної вартості оцінюваних товарів, митний орган повинен також навести пояснення щодо зроблених коригувань на обсяги партії ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, умов поставки, комерційних умов тощо та зазначити докладну інформацію і джерела, які використовувалися митним органом при визначенні митної вартості оцінюваних товарів із застосуванням резервного методу.

Водночас, як вбачається зі змісту Рішення № UA807000/2025/000289/2 відповідачем взагалі не наведено мотивів неможливості застосування попередніх методів визначення митної вартості (за ціною договору щодо ідентичних товарів; за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів; на основі віднімання вартості; на основі додавання вартості (обчислена вартість)).

Крім того, застосовуючи резервний метод Харківською митницею було порівняно лише митну вартість товарів. При цьому митним органом не було проаналізовано, зокрема, умов поставки товару, комерційних умов тощо.

Щодо позовних вимог про скасування картки відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення суд зазначає про таке.

Оскільки саме прийняття відповідачем оскаржуваного рішення про коригування митної вартості слугувало підставою для видання картки відмови у прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення, то визнання рішення про коригування митної вартості протиправним та його скасування є підставою для визнання протиправною та скасування картки відмови.

Відтак, об`єднання цих вимог є належним способом захисту порушених прав позивача, з урахуванням усталеної судової практики.

Відповідно до частини 1 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Згідно з частиною 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Суд наголошує, що Європейський суд з прав людини у рішенні від 10 лютого 2010 року у справі "Серявін та інші проти України" зауважив, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях, зокрема, судів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод (далі Конвенція) зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення. У справі "Трофимчук проти України" ЄСПЛ також зазначив, що хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не можна розуміти як вимогу детально відповідати на кожен довід. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи.

Відповідно до пункту 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень, обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення.

Наведене дає підстави для висновку, що доводи скаржника у кожній справі мають оцінюватись судами на предмет їх відповідності критеріям конкретності, доречності та важливості у рамках відповідних правовідносин з метою належного обґрунтування позиції суду. Деякі аргументи не можуть бути підставою для надання детальної відповіді на такі доводи.

Усі інші аргументи сторін вивчені судом, однак є такими, що не потребують детального аналізу у судовому рішенні, оскільки вищенаведених висновків суду не спростовують.

З огляду на викладене, враховуючи приписи норм чинного законодавства, які регулюють спірні правовідносини, суд доходить висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог.

Розподіл судових витрат зі сплати судового збору здійснюється в порядку статті 139 КАС України.

Так, відповідно до ч. 1 ст.139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Як встановлено частиною 1 статті 4 Закону, судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожитковому мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

Приписами пункту 1 частини 3 статті 4 Закону встановлено, що за подання до адміністративного суду позову майнового характеру, який подано юридичною особою, встановлюється сума судового збору у 1,5 відсотка ціни позову, але не менше 1 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб і не більше 10 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Відповідно до статті 7 Закону України «Про державний бюджет України на 2025 рік» з 01.01.2025 року прожитковий мінімум для працездатних осіб становить 3028 грн.

Відповідно до частини 3 статті 4 Закону України "Про судовий збір" при поданні до суду процесуальних документів, передбачених частиною другою цієї статті, в електронній формі - застосовується коефіцієнт 0,8 для пониження відповідного розміру ставки судового збору.

При цьому, слід врахувати висновок Верховного суду у постанові від 16.03.2020 у справі №1.380.2019.001962, в якому зазначено, що розрахунок належного до сплати судового збору при оскарженні рішень про коригування митної вартості товарів має здійснюватися виходячи з розміру різниці між митною вартістю, що була розрахована позивачем, та митною вартістю, що була визначена оскаржуваним рішенням. Суд наголошує на тому, що рішення про коригування митної вартості та картка відмови в прийняті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення є взаємопов`язаними однаковими правовідносинами, відтак вказані рішення у випадку їх спільного оскарження розцінюються як одне ціле.

Разом з цим, прошу врахувати правовий висновок Верховного Суду від 27.08.2024 у справі №120/15468/23, в якому суд виснував, що розрахунок судового збору у випадку оскарження рішення про коригування митної вартості разом з карткою відмови в прийняті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення має здійснюватися виходячи лише з розміру різниці між митною вартістю, що була розрахована позивачем, та митною вартістю, що була визначена оскаржуваними рішеннями. Суд не повинен додатково визначати судовий збір за оскарження картки відмови в прийняті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення як немайнову вимогу.

Вищенаведене є цілком релевантним суті висновку постанови Верховного Суду від 27.05.2025 у справі № 520/102/24, де указано, що розрахунок судового збору у випадку оскарження рішення про коригування митної вартості разом з карткою відмови в прийняті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення має здійснюватися виходячи лише з розміру різниці між митною вартістю, що була розрахована позивачем, та митною вартістю, що була визначена оскаржуваними рішеннями. Суд не повинен додатково визначати судовий збір за оскарження картки відмови в прийняті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення як немайнову вимогу.

Так, заявлена ціна позову складає 196 964,38 грн.

Отже, сума судового збору у даній справі з урахуванням ч. 3 ст. 4 Закону України "Про судовий збір" становить: 196 964,38 грн. х 1.5% х 0,8 = 2422,40 грн.

Проте позивачем сплачено судовий збір у сумі 6056 грн. як за майнову та немайнову вимогу, що підтверджується платіжними інструкціями №1596 та №1598 від 01.09.2025.

Суми судового збору зайво сплачені позивачем при поданні позовної заяви, можуть бути повернуті за заявою позивача в порядку п.1 ч.1 ст. 7 Закону України "Про судовий збір".

Отже, з урахуванням задоволення позовних вимог, на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 2422,40 грн.

Керуючись ст.ст.2, 6-11, 14, 77, 78, 139, 241-247, 250, 252, 255, 257-262, 287, 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов - задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати рішення про коригування митної вартості № UA 807000/2025/000289/2 та картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення UA807200/2025/000355.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Харківської митниці (Харківська обл., місто Харків, вул. Короленка, будинок 16Б, ) на користь ТОВ «КОЛОТЕКС» ( 61054, м. Харків, вул. Муромська, 38, ) судові витрати в розмірі 2422 (дві тисячі чотириста двадцять дві) грн. 40 коп.

Роз`яснити, що судове рішення набирає законної сили відповідно до ст.255 КАС України (а саме: після закінчення строку подання скарги усіма учасниками справи або за наслідками процедури апеляційного перегляду; підлягає оскарженню до Другого апеляційного адміністративного суду у строк згідно з ч.1 ст.295 КАС України (а саме: протягом 30 днів з дати складення повного судового рішення).

Повний текст рішення виготовлено та підписано - 23.01.2026, з урахуванням наявності безпечних умов для життя та здоров`я учасників процесу, суддів та працівників суду.

Суддя Марина Лук`яненко