Справа № 420/35263/25
Суддя: Бутенко А.В.
Дата ухвалення: 2026-01-26 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(додаткове)

26 січня 2026 року м.Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі судді Бутенка А.В., розглянувши у порядку письмового провадження заяву представника ОСОБА_1 про ухвалення додаткового рішення щодо розподілу судових витрат на професійну правову допомогу у справі № 420/35263/25,-

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 22.12.2025 року у задоволенні позову ОСОБА_1 до Іванівської селищної ради Одеської області про визнання протиправними дії та зобов`язання вчинити певні дії відмовлено.

24.12.2025 року від представника ОСОБА_1 надійшла заява про ухвалення додаткового рішення в частині визнання протиправною бездіяльність Іванівської селищної ради Одеської області щодо розгляду клопотання ОСОБА_1 від 05.08.2025; зобов`язання Іванівську селищну раду Одеської області розглянути клопотання ОСОБА_1 від 05.08.2025.

Додатковим рішенням суду від 12.01.2026 року заяву представника ОСОБА_1 про ухвалення додаткового рішення у справі № 420/35263/25 задоволено.

Визнано протиправною бездіяльність Іванівської селищної ради Березівського району Одеської області щодо неприйняття у встановлений законом строк рішення за результатами розгляду клопотання ОСОБА_1 від 05.08.2025 року про передачу у приватну власність ОСОБА_1 земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва загальною площею 7,3271га, із кадастровим номером №:01:003:0164, із земель сільськогосподарського призначення на території Іванівської селищної ради Березівського району Одеської області (за межами населених пунктів) на виконання рішення Іванівського районного суду Одеської області від 06.09.2011 у справі №2-665/11, що набрало законної сили 17.09.2011 та Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)».

Зобов`язано Іванівську селищну раду Березівського району Одеської області на найближчому пленарному засіданні сесії Іванівської селищної ради Березівського району Одеської області повторно розглянути клопотання ОСОБА_1 від 05.08.2025 року про передачу у приватну власність ОСОБА_1 земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва загальною площею 7,3271га, із кадастровим номером №:01:003:0164, із земель сільськогосподарського призначення на території Іванівської селищної ради Березівського району Одеської області (за межами населених пунктів) на виконання рішення Іванівського районного суду Одеської області від 06.09.2011 у справі №2-665/11, що набрало законної сили 17.09.2011 та Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)».

20.01.2026 року від представника ОСОБА_1 надійшла заява про стягнення витрат на правничу допомогу у розмірі 20000 (двадцять тисяч) гривень 00 копійок та сплачений судовий збір.

Згідно з п. 3 ч. 1 ст. 252 КАС України суд, що ухвалив судове рішення, може за заявою особи, яка брала участь у справі, чи з власної ініціативи прийняти додаткове рішення чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.

Відповідно до ч. 1 ст. 143 КАС України, суд вирішує питання щодо судових витрат у рішенні, постанові або ухвалі.

Згідно з ч.3 ст.252 КАС України, суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому ж складі протягом десяти днів з дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення.

Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку про необхідність прийняття додаткового рішення по справі № 420/35263/25.

Відповідно до ч.3 ст.139 КАС України при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. При цьому суд не включає до складу судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами, витрати суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката та сплату судового збору.

Судом встановлено, що позивачем за подання позовної заяви сплачено судовий збір у розмірі 1937,92 грн., що підтверджується квитанцією від 20.10.2025 року.

З урахуванням зазначеного, суд вважає за необхідне стягнути з Іванівської селищної ради Одеської області ( на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 968,96 грн.

Щодо стягнення витрат на правову допомогу, суд зазначає наступне.

Відповідно до положень п.1 ч.3 ст.132 КАС України, до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу.

При вирішенні питання щодо розподілу витрат на професійну (правничу) допомогу суд, відповідно до положень ч.5, ч.6 ст.13 Закону України Про судоустрій та статус суддів, ч.5 ст.242 КАС України враховує висновки Верховного Суду щодо застосування норм права.

Так, відповідно до висновків Верховного Суду, які викладені у постанові від 15 травня 2018 року у справі №821/1594/17, вирішуючи питання про відшкодування витрат на професійну правничу допомогу, суд виходить з того, що компенсація таких витрат здійснюється у порядку, передбаченому статтею 134 КАС України, яка не обмежує розмір таких витрат.

За змістом статті 134 КАС України за результатами розгляду справи, витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.

Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:

1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);

2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);

3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;

4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини п`ятої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Як вбачається з аналізу наведених правових норм, документально підтверджені судові витрати підлягають компенсації стороні, яка не є суб`єктом владних повноважень та на користь якої ухвалене рішення, за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень. При цьому, склад та розміри витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги, документи, що свідчать про оплату обґрунтованого гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку.

Цей висновок узгоджується з правовою позицією Верховного Суду, викладеною у постановах від 21 березня 2018 року у справі № 815/4300/17, від 11 квітня 2018 року у справі №814/698/16.

Відповідно до ч. 7 ст. 139 КАС України, розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

На підтвердження понесених витрат представником позивача надано до суду наступні документи:

Договір №01/1-11/2024 про надання правової допомоги від 01.11.2024 року,

Додаткова угода №2 від 15.11.2025 року,

Акт №2 приймання-передачі наданої правової допомоги від 15.01.2026 року,

Квитанція до прибуткового касового ордеру..

Відповідно до ч. 5 ст. 134 КАС України, розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Аналіз наведених норм свідчить про те, що склад та розміри витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, належить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги, документи, що свідчать про оплату обґрунтованого гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку.

Відповідно до п.5.1 Договору №01/1-11/2024 про надання правової допомоги від 01.11.2024 року, гонорар Адвоката та строки його виплати, розмір фактичних витрат визначаються додатковими угодами, що є його невід`ємними частинами цього Договору

Згідно з актом №2 приймання-передачі наданої правової допомоги від 15.01.2026 року, адвокатом надані наступні послуги:

- написання та подання позовної заяви - 10000грн.;

- написання та подання заяви про ухвалення додаткового судового цішення - 5000грн.;

- написання та подання заяви про розподіл судових витрат - 2500грн.;

- написання та подання процесуальної заяви - 2500грн.

Загальна вартість послуг склала 20000 грн.

Суд зазначає, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.

Тобто, суд оцінює рівень адвокатських витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи була їх сума обґрунтованою.

Суд зазначає, що консультація, збір та правовий аналіз документів, формування правової позиції підготовка та подача позову до суду, а також пошук та аналіз актуальної судової практики фактично охоплюються виконаною роботою щодо підготовки позову, а тому не є такими, що належать до стягнення.

Великою Палатою Верховного Суду від 27.06.2018 року у справі № 826/1216/16 також зазначено, що склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входять до предмета доказування у справі.

У свою чергу, неспівмірність витрат на правничу допомогу із передбаченими законом критеріями є підставою для зменшення розміру витрат на правничу допомогу, що належать розподілу між сторонами.

Дослідивши матеріали справи, надані представником позивача на підтвердження витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 20 000,00 грн. письмові докази, суд дійшов висновку про неспівмірність заявлених до відшкодування коштів із розглядом даної справи.

Під час визначення суми відшкодування суд повинен керуватися критерієм реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерієм розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та суті виконаних послуг. Під час вирішення судом питання відшкодування витрат на правову допомогу, суд повинен дослідити відповідність наданих видів допомоги критеріям видів правової допомоги, визначених статтями 19, 20 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність".

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 14.11.2019 року у справі № 826/7375/18.

З врахуванням всіх викладених обставин, суд вважає необґрунтованими витрати представника позивача на правову допомогу в розмірі 20 000,00 грн., а тому суд вважає, що розмір витрат на професійну правову допомогу представника позивача у цьому випадку має бути зменшений до 4000,00 грн.

З огляду на зазначене та згідно із ст.139 КАС України судові витрати на професійну правову допомогу у розмірі 4000,00 грн., підлягають стягненню на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань Іванівської селищної ради Одеської області.

Згідно з ч.1 ст. 143 КАС України, суд вирішує питання щодо судових витрат у рішенні, постанові або ухвалі.

Частиною 5 ст. 143 КАС України у випадку, передбаченому частиною третьою цієї статті, суд виносить додаткове рішення в порядку, визначеному статтею 252 цього Кодексу.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 132, 134, 139, 143, 241-243, 252 КАС України, суд

ВИРІШИВ:

1. Заяву представника ОСОБА_1 про ухвалення додаткового рішення щодо розподілу судових витрат на професійну правову допомогу у справі № 420/35263/25 задовольнити частково.

2. Стягнути з Іванівської селищної ради Одеської області ( на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 968,96 грн.

3. Стягнути з Іванівської селищної ради Одеської області ( на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) судові витрати за надання правової допомоги у розмірі 4000,00 грн.

Порядок і строки оскарження рішення визначаються ст.ст.293, 295 КАС України.

Рішення набирає законної сили в порядку і строки, встановлені ст.255 КАС України.

Суддя А.В. Бутенко