Справа № 440/13439/25
Суддя: Н.Ю. Алєксєєва
Дата ухвалення: 2026-01-26 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОЛТАВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 січня 2026 року м. ПолтаваСправа № 440/13439/25

Полтавський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Алєксєєвої Н.Ю., розглянувши у письмовому провадженні справу за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "ОІЛ ЦЕНТР РІТЕЙЛ" до Головного управління ДПС у Полтавській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення,

В С Т А Н О В И В:

Позивач Товариство з обмеженою відповідальністю "ОІЛ ЦЕНТР РІТЕЙЛ" звернувся до Полтавського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Головного управління ДПС у Полтавській області про скасування податкового повідомлення-рішення Головного управління ДПС у Полтавській області від 08.07.2025 №5 про застосування до Товариства з обмеженою відповідальністю «ОІЛ ЦЕНТР РІТЕЙЛ» (далі Позивач, ТОВ «ОІЛ ЦЕНТР РІТЕЙЛ») штрафних (фінансових) санкцій в сумі 1954858,90 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що позивач заперечує допущення порушення п. 1, 2 статті 3 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг», а саме не проведення розрахункових операцій при продажу пального А 95 у кількості 25511,5 літрів на суму 1303039,27 через РРО та не надання відповідних розрахункових документів, оскільки в зв`язку з виробничою необхідністю ТОВ «ОІЛ ЦЕНТР РІТЕЙЛ» 28.05.2025 року було здійснено переміщення пального бензину автомобільного А-95 в кількості 25 330,0 літрів з автозаправної станції Харківська область, Харківський район, с. Коваленки, вул. Київський шлях, 2 на інші автозаправні станції, що підтверджується товарно-транспортними накладними від 28.05.2025 року. За наслідками переміщення було зареєстровано акцизну накладну. Позивач вказує, що переміщення пального бензину автомобільного з АЗС Харківська область, Харківський район, с. Коваленки, вул. Київський шлях, 2 на інші автозаправні станції не є продажем пального (реалізацією) в розумінні вимог як Податкового кодексу так і Закону №3817-ІХ. Відтак, документально підтверджується рух пального бензину автомобільного в кількості 25 511,50 літрів, з яких 25 330,0 літрів переміщено на інші акцизні склади, а 103,0 та 78,5 літрів реалізовано (продано) із застосуванням РРО, що не заперечується і актом фактичної перевірки. Також позивач заперечує щодо висновків контролюючого органу про начебто здійснення контрольної закупівлі бензину автомобільного А-95 в кількості 3,85 літрів на суму 200,00 гривень та не проведення такої реалізації через РРО та невидачею розрахункового документа, дані висновки спростовуються копію розрахункового документа наданою до позовної заяви. Таким чином, обставини, викладені контролюючим органом в акті фактичної перевірки в частині порушення п.п. 1, 2 статті 3 Закону №265/95-ВР суперечать вимогам законодавства та не відповідають дійсним обставинам, а податкове повідомлення-рішення форми "С" від 08.07.2025 року № №5 є протиправним та підлягає скасуванню.

Ухвалою Полтавського окружного адміністративного суду від 06.10.2025 позовна заява прийнята до розгляду, відкрите провадження в адміністративній справі.

28.10.2025 відповідач надав відзив на адміністративний позов, за змістом якого проти задоволення позовних вимог заперечував. ГУ ДПС у Полтавській області зазначило, що перевіркою встановлено не проведення розрахункової операції через реєстратор розрахункових операцій (далі - РРО) при продажу бензину А 95 у кількості 3,85 л за ціною 51,98 грн на суму 200,0 грн та не надання відповідного розрахункового документа, чим порушено п. 1, 2 статті 3 Закону України від 06.07.1995 №265/95-ВР «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг» (далі - Закон №265). Крім, того перевіркою встановлено не проведення розрахункових операцій через РРО при продажу пального А 95 у кількості 25511,5 л на суму 1303 039,27 грн та не надання відповідних розрахункових документів, а саме: згідно із Z -звітом 28.05.2025 (о 13 год 32 хв) залишки А 95 у резервуарі 1 складають 7197,7 л, у резервуарі 2 - 3459,2 л, у резервуарі 5 - 17456,2 л, у резервуарі 6 - 8874 л. Згідно із Т - звітом 28.05.2025 (о 23 год 46 хв) залишки А 95 у резервуарі 1 складають 4734,7 л, у резервуарі 2 - 289,2 л, у резервуарі 5 - 6327,7 л, у резервуарі 6 - 124 л. Тобто, фактичний відпуск пального складає у резервуарі 1 2463,0 л (ціна 51,98 грн), у резервуарі 2 - 3170 л (ціна 50,98 грн), у резервуарі 5-11 128,5 л (ціна 50,98 грн), у резервуарі 6 - 8750 л (ціна 50,98 грн.), чим порушено п. 1,2 ст. З Закону №265.

11.11.2025 до Полтавського окружного адміністративного суду надійшла заява представника Товариства з обмеженою відповідальністю "ОІЛ ЦЕНТР РІТЕЙЛ" про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції з власних технічних засобів.

Ухвалою Полтавського окружного адміністративного суду від 12.11.2025 у задоволенні заяви представника Товариства з обмеженою відповідальністю "ОІЛ ЦЕНТР РІТЕЙЛ" про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції у справі 440/13439/25 відмовлено.

26.11.2025 надійшли додаткові пояснення у справі в яких позивач просив позовні вимоги задовольнити.

Ухвалою Полтавського окружного адміністративного суду від 08.12.2025 підготовче провадження у справі закрито, призначено справу до судового розгляду по суті.

Зважаючи на відсутність перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених статтею 205 Кодексу адміністративного судочинства України, а також відсутність потреби заслухати свідка чи експерта, суд ухвалив розглянути справу у порядку письмового провадження.

Суд, вивчивши пояснення представників сторін, дослідивши письмові докази, надані сторонами до матеріалів адміністративної справи, встановив такі обставини.

ТОВ «ОІЛ ЦЕНТР РІТЕЙЛ» зареєстроване як юридична особа (), основним видом економічної діяльності є: 47.30 роздрібна торгівля пальним, що підтверджується випискою з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань /а.с. 85-86/. Господарська діяльність ТОВ "ОІЛ ЦЕНТР РІТЕЙЛ" здійснюється на автозаправних станціях, що знаходиться в користуванні товариства на підставі договорів оренди, зокрема на АЗС, що знаходиться за адресою: вул. Київський шлях, буд. 2, с. Коваленки, Харківській район, Харківська область.

За наказом ГУ ДПС у Харківській області №2480-п від 27.05.2025, направленнями на перевірку від 27.05.2025 №4578, №4576, №4641 відповідачем проведена фактична перевірка ТОВ «ОІЛ ЦЕНТР РІТЕЙЛ» за місцем провадження діяльності: Харківська область, Харківський район, с. Коваленки, вул. Київський шлях, 2 за період з 01.03.2024 по день закінчення перевірки.

Перевірка проводилася з 28.05.2025 по 06.06.2025.

За результатом проведення фактичної перевірки оформлено Акт від 06.06.2025 року №25140/20/30/РРО/44702151, в якому контролюючий орган дійшов до висновків, зокрема про порушення п. 1, 2 статті 3 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг», а саме не проведення розрахунків операції через РРО при продажу бензину А 95 у кількості 3,85 л на суму 200,00 грн. Та не надання відповідного розрахункового документа. В ході перевірки на підставі фіскальних звітів за 28.05.2025 встановлено наступне. Згідно із Z звітом (о 13 год. 32 хв.) залишки пального А 95 у резервуарі 1 складають 7197,7 літрів, у резервуарі 2 складають 3459,2 літрів, у резервуарі 5 складають 17456,2 літрів, у резервуарі 6 складають 8874 літрів. Згідно із Z звітом (о 23 год. 46 хв.) залишки пального А 95 у резервуарі 1 - 4734.7 літрів, у резервуарі 2 - 289.2 літрів, у резервуарі 5 - 6327.7 літрів, у резервуарі 6 - 124 літри. Тобто, фактичний відпуск пального складає у резервуарі 1 - 2463 літри (ціна 51,98 грн.), у у резервуарі 2 - 3170 літри (ціна 50,98 грн.), у резервуарі 5 - 11128,5 літрів (ціна 50,98 грн.), у резервуарі 6 - 8750 літрів (ціна 50,98 грн.). Однак, згідно із звітом реалізації пального складає по резервуару 1 - 103 літри, по резервуару 5 - 78,5 літрів. Надходжень А 95 не було. Таким чином, встановлено не проведення розрахункових операцій при продажу пального А 95 у кількості 25511,5 літрів на суму 1303039,27 через РРО та не надання відповідних розрахункових документів.

Копія акту перевірки вручена представнику суб`єкта господарювання ТОВ "ОІЛ ЦЕНТР РІТЕЙЛ" 06.06.2025.

08.07.2025 на підставі акту фактичної перевірки від 06.06.2025 року №25140/20/30/РРО/44702151 ГУ ДПС у Полтавській області прийнято податкове повідомлення-рішення форми «С» № 5, яким до Товариства з обмеженою відповідальністю «ОІЛ ЦЕНТР РІТЕЙЛ» застосовано суму штрафних (фінансових) санкцій (штрафів) та /або пені у розмірі 1954858,90 грн.

Позивач не погодився з податковим повідомленням-рішенням ГУ ДПС у Полтавській області форми «С» № 5 від 08.07.2025 та оскаржив до ДПС України.

За результатами розгляду скарги на податкове повідомлення-рішення від 08.07.2025 № 5 Рішенням ДПС України від 09.09.2025 року № 26188/6/99-00-06-03-02-06 скаргу залишено без задоволення, а податкове повідомлення-рішення ГУ ДПС у Полтавській області «С» № 5 від 08.07.2025 залишено без змін.

Позивач не погодився з податковим повідомленням-рішенням ГУ ДПС у Полтавській області форми «С» № 5 від 08.07.2025 та звернувся до суду з даним позовом.

Надаючи правову оцінку оскаржуваному рішенню суд дійшов таких висновків.

Частиною 2 статті 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема, вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства регулює Податковий кодекс України (надалі ПК України).

Згідно підпунктів 19-1.1.14, 19-1.1.16 пункту 19-1.1 статті 19-1 ПК України контролюючі органи, визначені підпунктом 41.1.1 пункту 41.1 статті 41 цього Кодексу, виконують такі функції, крім особливостей, передбачених для державних податкових інспекцій статтею 19-3 цього Кодексу: здійснюють контроль у сфері виробництва, обігу та реалізації підакцизних товарів, контроль за їх цільовим використанням, забезпечують міжгалузеву координацію у цій сфері; здійснюють заходи щодо запобігання та виявлення порушень законодавства у сфері виробництва та обігу спирту, алкогольних напоїв, тютюнових виробів, рідин, що використовуються в електронних сигаретах, та пального.

Відповідно до підпункту 20.1.10 пункту 20.1 статті 20 ПК України здійснювати контроль за додержанням законодавства з питань регулювання обігу готівки (крім банків), порядку проведення готівкових розрахунків за товари (послуги), за наявністю ліцензій на провадження видів господарської діяльності, що підлягають ліцензуванню відповідно до закону, торгових патентів, за додержанням порядку приймання готівки для подальшого переказу (крім приймання готівки банками), за дотриманням суб`єктами господарювання установлених законодавством обов`язкових вимог щодо забезпечення можливості розрахунків за товари (послуги) з використанням електронних платіжних засобів.

Згідно з підпунктом 75.1.3 пункту 75.1 статті 75 ПК України фактичною вважається перевірка, що здійснюється за місцем фактичного провадження платником податків діяльності, розташування господарських або інших об`єктів права власності такого платника. Така перевірка здійснюється контролюючим органом щодо дотримання норм законодавства з питань регулювання обігу готівки, порядку здійснення платниками податків розрахункових операцій, ведення касових операцій, наявності ліцензій, свідоцтв, у тому числі про виробництво та обіг підакцизних товарів, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами).

Порядок проведення фактичної перевірки врегульований статтею 80 ПК України.

Фактична перевірка здійснюється без попередження платника податків (особи) (пункт 80.1 статті 80 ПК України).

Відповідно до підпункту 80.2.5 пункту 80.2 статті 80 ПК України фактична перевірка може проводитися на підставі рішення керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу, оформленого наказом, копія якого вручається платнику податків або його уповноваженому представнику, або особам, які фактично проводять розрахункові операції під розписку до початку проведення такої перевірки, та за наявності хоча б однієї з таких підстав, зокрема (1) у разі наявності та/або отримання в установленому законодавством порядку інформації про порушення вимог законодавства в частині виробництва, обліку, зберігання та транспортування спирту, алкогольних напоїв та тютюнових виробів та цільового використання спирту платниками податків, обладнання акцизних складів витратомірами-лічильниками та/або рівномірами-лічильниками, (2) а також здійснення функцій, визначених законодавством у сфері виробництва і обігу спирту, алкогольних напоїв та тютюнових виробів, пального.

У постановах від 25 січня 2019 року (справа №812/1112/16), від 07 листопада 2019 року (справа №140/391/19), від 10 квітня 2020 року (справа №815/1978/18), від 12 серпня 2021 року (справа №140/14625/20) тощо Верховний Суд вказував, що підпункт 80.2.5 пункту 80.2 статті 80 ПК України передбачає альтернативні підстави проведення фактичної перевірки, які можуть застосовуватися як у сукупності, так і кожна окремо, а саме:

- наявність та/або отримання в установленому законодавством порядку інформації про порушення платником податків вимог законодавства в частині виробництва, обліку, зберігання та транспортування спирту, алкогольних напоїв та тютюнових виробів та цільового використання спирту платниками податків, обладнання акцизних складів витратомірами-лічильниками та/або рівномірами-лічильниками;

- здійснення функцій, визначених законом у сфері виробництва і обігу спирту, алкогольних напоїв та тютюнових виробів, пального.

Тобто, здійснення функцій, визначених законодавством у сфері виробництва і обігу спирту, алкогольних напоїв, тютюнових виробів та пального є самостійною обставиною, з якою законодавець пов`язує право контролюючого органу проводити фактичні перевірки суб`єктів господарювання та не вимагає наявності та/або отримання в установленому законодавством порядку інформації про порушення вимог законодавства. У даному випадку достатньо самого факту покладення на контролюючий орган здійснення контролю за дотриманням норм законодавства у відповідній сфері правовідносин (виробництво і обіг спирту, алкогольних напоїв та тютюнових виробів, пального).

Як уже зазначалось, фактичною відповідно до пункту 75.1.3 пункту 75.1 статті 75 ПК України вважається перевірка, що здійснюється за місцем фактичного провадження платником податків діяльності, розташування господарських або інших об`єктів права власності такого платника. Така перевірка здійснюється контролюючим органом щодо дотримання норм законодавства з питань регулювання обігу готівки, порядку здійснення платниками податків розрахункових операцій, ведення касових операцій, наявності ліцензій, свідоцтв, у тому числі про виробництво та обіг підакцизних товарів, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами).

Відповідно до п.102.1 статті 102 ПК України контролюючий орган, крім випадків, визначених пунктом 102.2 цієї статті, має право провести перевірку та самостійно визначити суму грошових зобов`язань платника податків у випадках, визначених цим Кодексом, не пізніше закінчення 1095 дня (2555 дня - у разі проведення перевірки відповідно до статей 39 і 39-2, застосування вимог пункту 141.4 статті 141 цього Кодексу), що настає за останнім днем граничного строку подання податкової декларації, звіту про використання доходів (прибутків) неприбуткової організації, визначеної пунктом 133.4 статті 133 цього Кодексу, та/або граничного строку сплати грошових зобов`язань, нарахованих контролюючим органом, а якщо така податкова декларація була надана пізніше, - за днем її фактичного подання. Якщо протягом зазначеного строку контролюючий орган не визначає суму грошових зобов`язань, платник податків вважається вільним від такого грошового зобов`язання (в тому числі від нарахованої пені), а спір стосовно такої декларації та/або податкового повідомлення не підлягає розгляду в адміністративному або судовому порядку.

При цьому Податковим кодексом України не встановлено будь-яких обмежень та/або заборон щодо періоду діяльності платника, який перевіряється в ході фактичних перевірок, крім ст.102 Податкового кодексу України (не пізніше 1095 днів).

Щодо можливості проведення фактичної перевірки в межах 1095 днів та правомірності наказу про призначення такої перевірки було зроблено висновок Верховним Судом у справі № 826/8284/17 (постанова від 20 травня 2022 року).

Відповідно до пункту 44.1 статті 44 ПК України для цілей оподаткування платники податків зобов`язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов`язаних з визначенням об`єктів оподаткування та/або податкових зобов`язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, інформації, пов`язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством.

27.07.2024 набрав чинності Закон України "Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, спиртових дистилятів, біоетанолу, алкогольних напоїв, тютюнових виробів, тютюнової сировини, рідин, що використовуються в електронних сигаретах, та пального" від 18 червня 2024 року № 3817-IX, який визначає основні засади державної політики щодо регулювання виробництва, ввезення на митну територію України, вивезення за межі митної території України, оптової і роздрібної торгівлі спиртом етиловим, спиртовими дистилятами, біоетанолом, алкогольними напоями, тютюновими виробами, тютюновою сировиною, рідинами, що використовуються в електронних сигаретах, та пальним, а також посилення боротьби з їх незаконним виробництвом та обігом на території України.

Згідно із пунктом 1, 2, статті 3 Закону України Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг від 6 липня 1995 року № 265/95-ВР (далі - Закон №265/95-ВР),

1) проводити розрахункові операції на повну суму покупки (надання послуги) через зареєстровані, опломбовані у встановленому порядку та переведені у фіскальний режим роботи реєстратори розрахункових операцій або через зареєстровані фіскальним сервером контролюючого органу програмні реєстратори розрахункових операцій зі створенням у паперовій та/або електронній формі відповідних розрахункових документів, що підтверджують виконання розрахункових операцій, або у випадках, передбачених цим Законом, із застосуванням зареєстрованих у встановленому порядку розрахункових книжок. Використання програмних реєстраторів розрахункових операцій при оптовій та/або роздрібній торгівлі пальним забороняється;

2) надавати особі, яка отримує або повертає товар, отримує послугу або відмовляється від неї, включаючи ті, замовлення або оплата яких здійснюється з використанням мережі Інтернет, при отриманні товарів (послуг) в обов`язковому порядку розрахунковий документ встановленої форми та змісту на повну суму проведеної операції, створений в паперовій та/або електронній формі (у тому числі, але не виключно, з відтворюванням на дисплеї реєстратора розрахункових операцій чи дисплеї пристрою, на якому встановлений програмний реєстратор розрахункових операцій QR-коду, який дозволяє особі здійснювати його зчитування та ідентифікацію із розрахунковим документом за структурою даних, що в ньому міститься, та/або надсиланням електронного розрахункового документа на наданий такою особою абонентський номер або адресу електронної пошти).

Наказом Міністерства палива та енергетики України, Міністерства економіки України, Міністерства транспорту та зв`язку України, Державного комітету України з питань технічного регулювання та споживчої політики від 20.05.2008 №281/171/578/155, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 02.09.2008 за №805/15496, затверджено Інструкцію про порядок приймання, транспортування, зберігання, відпуску та обліку нафтопродуктів на підприємствах і організаціях України, яка встановлює єдиний порядок організації та виконання робіт, пов`язаних з прийманням, транспортуванням, зберіганням, відпуском та обліком товарної нафти і нафтопродуктів (далі по тексту - Інструкція № 281/171/578/155).

Вимоги цієї Інструкції є обов`язковими для всіх суб`єктів господарювання (підприємств, установ, організацій та фізичних осіб - підприємців), що займаються хоча б одним з таких видів економічної діяльності, як закупівля, транспортування, зберігання і реалізація нафти і нафтопродуктів на території України (далі - підприємства).

Згідно з підпунктом 10.2.1 пункту 10.2 розділу 10 Інструкції № 281/171/578/155 приймання нафтопродуктів, що надійшли автомобільним транспортом від постачальників, здійснюється працівниками автозаправної станції за марками та видами (дизельне паливо залежно від масової частки сірки) за даними товарно-транспортних накладних у разі наявності паспорта якості та копії сертифіката відповідності. Приймання нафтопродуктів здійснюється відповідно до вимог робочої інструкції оператора АЗС та інструкції з охорони праці, які повинні бути затверджені керівником підприємства, якому належить АЗС.

Відповідно до підпункту 10.2.10 пункту 10.2 розділу 10 Інструкції № 281/171/578/155 на підставі ТТН та акта приймання (у разі його наявності) оператор АЗС має оприбуткувати прийнятий нафтопродукт за марками та видами (дизельне паливо залежно від масової частки сірки), тобто зробити необхідні записи в журналі обліку надходження нафтопродуктів на АЗС за формою N 13-НП. Дані про оприбутковані нафтопродукти заносяться до змінного звіту АЗС за формою N 17-НП (додаток 14).

Виходячи з положень підпунктів 10.3.1-10.3.4 пункту 10.3 Інструкції №281/171/578/155, облік реалізації нафтопродуктів ведеться через зареєстрований, опломбований у встановленому порядку та переведений до фіскального режиму роботи РРО з роздрукуванням відповідних розрахункових документів, що підтверджують виконання розрахункових операцій кожною АЗС, яка здійснює розрахунки із споживачами готівкою.

Відпуск нафтопродуктів за готівку, талони, платіжними картками відображається у змінному, звіті АЗС за формою №17-НП, а відпуск нафтопродуктів за відомостями здійснюється АЗС на підставі договорів, укладених між підприємством та споживачем, та відображається у відомості на відпуск нафтопродуктів за формою №16-НП.

Відповідно до підпункту 10.4.1 пункту 10.4 розділу 10 Інструкції № 281/171/578/155 на АЗС здійснюється оперативне кількісне контролювання, результати якого використовуються для ведення обліку, звіряння кількості отриманих і відпущених нафтопродуктів. Кількісний облік нафтопродуктів на АЗС здійснюється за формою змінного звіту АЗС № 17- НП.

Після завершення зміни оператором АЗС складається змінний звіт АЗС за формою N 17-НП у двох примірниках, з яких один з доданими ТТН здається до бухгалтерської служби, а другий - залишається на АЗС (підпункт 10.4.3).

Облік нафтопродуктів на АЗС регламентовано положеннями пункту 16 Інструкції №281/171/578/155. Матеріально відповідальні особи АЗС ведуть облік руху нафтопродуктів за марками і видами (для дизельного палива в залежності від масової частки сірки) нафтопродуктів у змінному звіті за формою N 17-НП. який складається у двох примірниках. Перший примірник разом з первинними документами здається до бухгалтерської служби, а другий - залишається у матеріально відповідальної особи (підпункт 16.1).

Бухгалтерські служби підприємств перевіряють та приймають змінні звіти з доданими до них первинними документами (ТТН, талони, відомості встановленої форми, супровідні відомості за інкасацією готівки та інші), перевіряють правильність перенесення показників лічильників ГІРК, ОРК з попередньої зміни, звіт про обсяг реалізації і форми оплати за РРО, визначення фактичних залишків нафтопродуктів у резервуарах АЗС за результатами вимірювання, відображених у формі N 17-НП, та надходження готівки. Зроблені під час перевірки змінних звітів виправлення засвідчуються підписами операторів АЗС, керівника АЗС та головного бухгалтера або за його дорученням іншим працівником бухгалтерської служби підприємства (підпункт 16.2).

Правові засади регулювання, організації, ведення бухгалтерського обліку та складання фінансового звіту, визначає Закон України Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні.

Відповідно до п. 2 ст. 3 цього Закону бухгалтерський облік є обов`язковим видом обліку, який ведеться підприємством. Фінансова, податкова, статистична та інші види звітності, що використовують грошовий вимірник, ґрунтуються на даних бухгалтерського обліку.

Частиною 5 ст. 8 цього Закону України Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні передбачено, що підприємство, зокрема, самостійно визначає облікову політику підприємства, розробляє систему і форми внутрішньогосподарського (управлінського обліку), звітності і контролю господарських операцій, визначає права працівників на підписанні бухгалтерських документів, затверджує правила документообігу і технологію обробки облікової інформації, додаткову систему рахунків і регістрів аналітичного обліку.

Згідно зі ст. 9 Закону України Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій.

Підпунктом 14.1.212 п. 14.1 ст. 14 ПК України, визначено, що реалізація підакцизних товарів (продукції) - будь-які операції на митній території України, що передбачають відвантаження підакцизних товарів (продукції) згідно з договорами купівлі-продажу, міни, поставки та іншими господарськими, цивільно-правовими договорами з передачею прав власності або без такої, за плату (компенсацію) або без такої, незалежно від строків її надання, а також безоплатного відвантаження товарів, у тому числі з давальницької сировини, реалізація суб`єктами господарювання роздрібної торгівлі підакцизних товарів.

Реалізація пального або спирту етилового для цілей розділу VI цього Кодексу - будь-які операції з фізичної передачі (відпуску, відвантаження) пального або спирту етилового з переходом права власності на таке пальне або спирт етиловий чи без такого переходу, за плату (компенсацію) чи без такої плати на митній території України з акцизного складу/акцизного складу пересувного:

до акцизного складу (далі - АС);

до акцизного складу пересувного (далі - АСП);

для власного споживання чи промислової переробки;

будь-яким іншим особам.

У разі реалізації пального з АС до АСП, або з АС до іншого АС (в т.ч. через трубопровід або з використанням АСП) особа, яка реалізує пальне, зобов`язана скласти акцизну накладну в двох примірниках.

Згідно пояснень представника позивача в зв`язку з виробничою необхідністю ТОВ «ОІЛ ЦЕНТР РІТЕЙЛ» 28.05.2025 року було здійснено переміщення пального бензину автомобільного А-95 в кількості 25 330,0 літрів з автозаправної станції Харківська область, Харківський район, с. Коваленки, вул. Київський шлях, 2 на інші автозаправні станції, що підтверджується товарно-транспортними накладними від 28.05.2025 року.

До перевірки як і до матеріалів справи позивачем надавалися ТТН на відпуск нафтопродуктів (нафти) форми 1-ТН, від 28.05.2025 № 82678, № 82679, № 82676, № 82680, № 82675 на підтвердження здійснення відвантаження бензину автомобільного А-95 в кількості 25330,0 літрів з АЗС за адресою: Харківська область, Харківський район, с. Коваленки, вул. Київський шлях, 2 на інші заправні станції, а саме: Закарпатська область, Берегівський район, с. Яноші, вул. Головна, 1В, Закарпатська область, Іршавський район, с. Гребля, вул. без назви, 341 та м. Харків, вул. Павлова Академіка, 130А, що використовуються позивачем у його господарській операції.

Тобто, підприємством здійснено переміщення підприємством пального із акцизного складу (АС Харківська область, Харківський район, с. Коваленки, вул. Київський шлях, 2) на інші акцизні склади (АС), а не реалізацію бензину автомобільного А-95 в кількості 25 330,0 літрів без роздрукування відповідного фіскального чеку РРО.

Позивач відобразив надходження пального на заправні станції, а саме: Закарпатська область, Берегівський район, с. Яноші, вул. Головна, 1В, Закарпатська область, Іршавський район, с. Гребля, вул. без назви, 341 та м. Харків, вул. Павлова Академіка, 130А, у Z-звітах від 28.05.2025 та змінних звітах АЗС від 28.05.2025 (а.с. 135 зі звороту - 140).

Залишок бензину автомобільного А-95 в кількості 103,00 літрів та 78,5 літрів з АЗС реалізовано (продано) підприємством із застосуванням РРО, що підтверджується змінним звітом АЗС №0136 від 28.05.2025 (а.с. 25).

Згідно із звітом реалізація пального складає по резервуару 1 - 103 літри, по резервуару 5 - 78,5 літрів.

Водночас, переміщення підприємством пального із акцизного складу (АС Харківська область, Харківський район, с. Коваленки, вул. Київський шлях, 2) на інші акцизні склади (АС) підпадає під визначення «реалізація пального», та вимагає складення акцизної накладної у двох примірниках.

У такій акцизній накладній, згідно із наказом Міністерства фінансів України від 27.11.2020 №729, зареєстровано в Міністерстві юстиції України 14 грудня 2020 року за № 1241/35524, «Про затвердження форм заяви про реєстрацію платника акцизного податку з реалізації пального або спирту етилового та/або акцизних складів, акцизної накладної, розрахунку коригування акцизної накладної, заявки на поповнення (коригування) залишку пального, заявки на поповнення (коригування) залишку спирту етилового, Порядку заповнення акцизної накладної, розрахунку коригування акцизної накладної, заявки на поповнення (коригування) залишку пального, заявки на поповнення (коригування) залишку спирту етилового» зазначається:

у полі «Коди операцій для складання в одному примірнику» цифра « 0»;

у полі «Умови оподаткування» цифру 0 оподаткування на загальних підставах;

у полі «Напрям використання» цифру 0 загальний напрям використання;

у верхній правій частині акцизної накладної у відповідних полях зазначається номер примірника із наявної кількості примірників такої накладної цифри « 1» або « 2» (номер примірника) та « 2» (кількість примірників).

При складенні другого примірника акцизної накладної у відповідному полі зазначається реєстраційний номер зареєстрованого в Єдиному реєстрі акцизних накладних першого примірника такої акцизної накладної.

При реалізації суб`єктом господарювання пального з власного АС на власний АСП, такий суб`єкт господарювання є одночасно і постачальником і отримувачем пального, у рядках «Особа, що реалізує пальне» та «Особа отримувач пального» зазначаються власні реквізити. У рядках «Акцизний склад/пересувний акцизний склад, з якого фізично відвантажене (відпущене) пальне» зазначається уніфікований номер акцизного складу в системі електронного адміністрування реалізації пального та спирту етилового власного акцизного складу, з якого суб`єктом господарювання фізично відвантажене (відпущене) пальне.

Позивачем надані акцизні накладні, зареєстровані в Єдиному реєстрі акцизних накладних від 28.05.2025 № 6122, № 6123, № 6124, № 6125, № 6126, що містять відомості про дату складання, обсяг пального, дані про особу, що реалізовує пальне та особу-отримувача пального, зазначено уніфікований номер акцизного складу з якого суб`єктом господарювання відпущено пальне та уніфікований номер акцизного складу на який відвантажено (отримано) пальне, що дає можливість ідентифікувати відповідні операції з переміщення пального.

Відповідачем жодних заперечень щодо відсутності у Єдиному реєстрі акцизних накладних відомостей про переміщення позивачем в межах господарських одиниць (АЗС), які йому належать, суду не надані.

Суб`єкти господарювання зобов`язані відображати надходження пального на АЗС в РРО чеками його приймання.

Звітні чеки за зміну спеціалізованих РРО для АЗС повинні містити дані про фактичний об`єм прийнятого та відпущеного пального кожного найменування, а також фактичні їх залишки на момент формування звітів.

Вимоги визначені Законом України від 06 липня 1995 року № 265/95-ВР «Про застосування РРО у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг» (із змінами) та Технічними вимогами до спеціалізованих електронних контрольно-касових апаратів для автозаправних станцій, які є додатком 7 до протокольного рішення Державної комісії з питань впровадження електронних систем і засобів контролю та управління товарним і грошовим обігом від 27 червня 2002 року № 13.

Відтак, визначальною ознакою розрахункової операції є приймання від покупця готівкових коштів, платіжних карток, платіжних чеків, жетонів тощо та факт реалізації товарів (послуг), а необхідною умовою для застосування санкцій, передбачених пунктом 1 статті 17 Закону №265, є зафіксований факт одержання від покупця грошових коштів за товар (послугу) в результатів переходу права власності на такий товар (послугу) за результатами його реалізації, та, відповідно, непроведення такої операції через РРО та/або невидача розрахункового документа.

Співставлення даних обліку звітів АЗС за формою № 16-НП та № 17-НП, даних РРО з фактичними вимірюваннями залишків пального в резервуарах, тобто, визначення різниці між кількістю нафтопродуктів, які надійшли на АЗС та кількістю реалізованих нафтопродуктів є належним та правомірним способом перевірки наявності неоприбуткованих нафтопродуктів (якщо різниця показників є меншою ніж кількість фактично наявного в резервуарах пального, то має місце реалізація товарів, які не обліковані у встановленому порядку).

Аналогічна правова позиція викладена і, зокрема, в постанові Верховного Суду від 12.03.2020р. у справі № 823/1917/16.

Окрім цього, поняття «облік» нафтопродуктів, в розумінні Інструкції № 281/171/578/155 є відмінним від поняття «обліку» товарів у розумінні Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій», оскільки зазначена Інструкція не розроблена на виконання Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг».

Подібні висновки викладено Верховним Судом у постанові від 05.03.2019 у справі №806/2402/16.

Способом перевірки наявності неоприбуткованих нафтопродуктів є співставлення даних обліку звітів АЗС за формою № 16-НП, № 17-НП та даних РРО з фактичними вимірюваннями залишків пального в резервуарах, тобто визначення різниці між кількістю нафтопродуктів, які надійшли на АЗС та кількістю реалізованих нафтопродуктів. Якщо різниця показників є меншою, ніж кількість фактично наявного в резервуарах пального, то має місце реалізація товарів, які не обліковані у встановленому порядку.

Тобто, після оприбуткування нафтопродуктів, дані лічильника сумарного обліку паливно-роздавальних колонок, система керування паливно-роздавальними колонками та реєстратори розрахункових операцій діють як одне ціле та не повинні мати розбіжностей даних більш ніж на 0,1 %. Як наслідок, дані про оприбутковане за даними бухгалтерського обліку пальне повинні відповідати даним реєстратора розрахункових операцій, який є носієм доказової інформації.

Отже, для встановлення факту реалізації необлікованого товару має бути встановлена розбіжність між даними звітів АЗС за формою № 16-НП та № 17-НП, даних РРО з фактичними вимірюваннями залишків пального в резервуарах, чого контролюючим органом не здійснено.

Вимірювання рівня нафтопродуктів у резервуарах на АЗС повинно здійснюватися методами та з дотриманням всіх передбачених вимог щодо здійснення таких замірів, що визначені Інструкцією №281/171/578/155, яка є спеціальним нормативним актом, що встановлює єдиний порядок організації та виконання робіт, пов`язаних з прийманням, транспортуванням, зберіганням, відпуском та обліком товарної нафти і нафтопродуктів та є обов`язковою для всіх суб`єктів господарювання, що займаються хоча б одним з таких видів економічної діяльності, як закупівля, транспортування, зберігання і реалізація нафти і нафтопродуктів на території України.

Такі висновки підтверджуюсь чіткою та послідовною судовою практикою, зокрема постановами Верховного Суду від 12.06.2018 у справі №826/18483/13-а, від 04.11.2020 у справі №400/2733/18, від 21.01.2021 у справі № 826/12449/17.

Водночас, зазначені у Акті перевірки результати вимірювання рівня нафтопродуктів у резервуарах на АЗС були здійснені з порушенням вищевказаних вимог Інструкції, оскільки в Акті перевірки зазначені виключно про те, що за Z-звітами є різниця у об`ємі палива у резервуарах №№1,2,5,6, у той же час дана різниця підтверджується належними доказами щодо реалізації пального в розмірі 181,5 літрів та переміщення палива в розмірі 25330,0 літрів в мажах акцизних складів, які належать позивачу, тобто між різними АЗС, на підставі товарно-транспортної накладної, акцизної накладної та Z-звіту про внесення ідентичного об`єму дизельного палива на АЗС у місці відвантаження.

Таким чином судом встановлена обставина, що мало місце внутрішнє переміщення палива між двом стаціонарними акцизними складами, які належать позивачу, але є різними господарськими одиницями (АЗС), за допомогою пересувного акцизного складу, із використанням РРО щодо оприбуткування/надходження акцизного товару та реалізація палива із використанням РРО, що підтверджується Z-звітами та змінними звітами за 28.05.2025.

Залишок бензину автомобільного А-95 по резервуару 1 в кількості 103,00 літрів та по резервуару 5 в кількості 78,5 літрів з АЗС реалізовано (продано) підприємством із застосуванням РРО, що підтверджується змінним звітом АЗС №0136 від 28.05.2025.

Отож, представником відповідача не доведено наявності порушень, натомість їх відсутність підтверджується висновками самих же перевіряючих в акті перевірки.

Інших доказів на підтвердження інкримінованих позивачу порушень відповідачем не надано, а судом не встановлено.

Отже висновки податкового органу про порушення позивачем вимог податкового законодавства здійснено при помилковому розумінні норм діючого на час виникнення спірних відносин законодавства України та фактичних обставин справи.

Згідно статті 90 Кодексу адміністративного судочинства України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Відповідно до частини першої статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

Згідно з частини другої статті 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

На підставі вищезазначеного, суд прийшов до висновку, що податкове повідомлення-рішення від 08.07.2025 №5 - є необґрунтованим, протиправним та таким, що підлягає скасуванню.

Зважаючи на встановлені вище фактичні обставини справи та беручи до уваги норми законодавства, якими урегульовані спірні відносини, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог.

Згідно з частиною першою статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі.

Тож судові витрати позивача зі сплати судового збору у розмірі 29322,88 грн належить стягнути на його користь за рахунок бюджетних асигнувань відповідача у справі.

Інші судові витрати у справі відсутні.

Керуючись статтями 2, 3, 5-10, 72-77, 90, 132, 139, 241-246, 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

У Х В А Л И В:

Адміністративний позов Товариства з обмеженою відповідальністю "ОІЛ ЦЕНТР РІТЕЙЛ" (вул. Чкалова, буд. 213, м. Кременчук, Полтавська область, 39623, ) до Головного управління ДПС у Полтавській області (вул. Європейська, 4, м. Полтава, 36000, ) про визнання протиправним та скасування рішення задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління ДПС у Полтавській області від 08.07.2025 №5.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у Полтавській області на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "ОІЛ ЦЕНТР РІТЕЙЛ" судові витрати зі сплати судового збору в сумі 29322,88 (двадцять дев`ять тисяч триста двадцять дві) гривні 88 копійок.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене до Другого апеляційного адміністративного суду в порядку, визначеному частиною 8 статті 18, частинами 7-8 статті 44 та статтею 297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Апеляційна скарга на дане рішення може бути подана протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя Н.Ю. Алєксєєва