Справа № 160/18719/24
Суддя: Рябчук Олена Сергіївна
Дата ухвалення: 2026-01-16 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

16 січня 2026 рокуСправа №160/18719/24

Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі судді:

головуючого судді Рябчук О.С.,

розглянувши в порядку письмового провадження заяву ОСОБА_1 про встановлення або заміну способу та порядку виконання судового рішення по справі № 160/18719/24 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії, -

УСТАНОВИВ:

06 січня 2026 року до Дніпропетровського окружного адміністративного суду надійшла заява ОСОБА_1 про встановлення або заміну способу та порядку виконання судового рішення по справі № 160/18719/24, в якій заявник просить суд:

- змінити спосіб виконання рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 24 вересня 2024 року у справі №160/18719/24, встановивши новий спосіб виконання судового рішення в частині виплати перерахованої пенсії, шляхом стягнення з Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області на користь ОСОБА_1 перерахованої, але не виплаченої пенсії у розмірі 361060,73 грн.

ОСОБА_1 вказує, що рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 24 вересня 2024 року у справі №160/18719/24 його адміністративний позов до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області задоволено та на останнього рішенням суду покладено зобов`язання щодо перерахунку пенсії на підставі оновленої довідки. Рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 24 вересня 2024 року у справі №160/18719/24 набрало законної сили 25 жовтня 2024 року, а тому з цієї дати воно є обов`язковим для відповідача і підлягає виконанню ним на всій території України. Разом з тим, з дати набрання законної сили по теперішній час, відповідачем рішення суду не було виконано в повному обсязі.

Зазначають, що відповідно до абз. 2 ч. 3 ст. 378 КАС України, невиконання суб`єктом владних повноважень судового рішення, яке набрало законної сили, щодо обчислення, призначення, перерахунку, здійснення, надання, одержання пенсійних виплат, соціальних виплат непрацездатним громадянам, виплат за загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням, виплат та пільг дітям війни, інших соціальних виплат, доплат, соціальних послуг, допомоги, захисту та пільг протягом двох місяців з дня набрання законної сили судовим рішенням є самостійною підставою для зміни способу і порядку виконання такого судового рішення шляхом стягнення з такого суб`єкта владних повноважень відповідних виплат.

За результатами автоматичного розподілу заяви, справу № 160/18719/24 розподіллено судді Рябчук О.С., про що свідчить протокол наявний в матеріалах справи.

Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 09.01.2026 року заява ОСОБА_1 про встановлення або заміну способу та порядку виконання судового рішення по справі № 160/18719, призначена до розгляду у судовому засіданні.

Головним управлінням Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області не було надано пояснень щодо заяви.

Представники сторін у судове засідання не з`явилися, про дату, час та місце судового засідання повідомлені належним чином, що підтверджується наявними матеріалами справи.

Відповідно до частини 2 статті 379 Кодексу адміністративного судочинства України неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає судовому розгляду.

У судовому засіданні 16.01.2026 р. судом ухвалено продовжувати розгляд справи в порядку письмового провадження.

У відповідності до вимог ст. ст. 379, 243 Кодексу адміністративного судочинства України суд розглядає справу у порядку письмового провадження.

Дослідивши матеріали справи, суд встановив наступні обставини.

Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 24.09.2024 р. у справі № 160/18719/24 адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії задоволено.

Визнано протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, яка полягає у не перерахунку та невиплаті ОСОБА_1 з 01.04.2019 пенсії в розмірі, який обчислено з грошового забезпечення, визначеного в довідці від 15.05.2024 № ФД97477, станом на 05.03.2019.

Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області перерахувати та виплатити ОСОБА_1 з 01.04.2019 пенсію в розмірі, який обчислено з грошового забезпечення, визначеного в довідці про розмір грошового забезпечення від 15.05.2024 № ФД97477, станом на 05.03.2019.

Розподіл судових витрат не здійснювався.

Рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 24 вересня 2024 року набрало законної сили 25 жовтня 2024 року.

08.11.2024 року Дніпропетровським окружним адміністративним судом видано два виконавчих листи № 160/18719/24, про що свідчить наявне у матеріалах справи рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення.

Розглянувши заяву про заміну способу і порядку виконання судового рішення суд зазначає про наступне.

За правилами ст. 14 Кодексу адміністративного судочинства України, судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України.

Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом.

Наведена норма кореспондується із положеннями ст. 370 Кодексу адміністративного судочинства України, згідно якої, судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності, - за її межами.

Конституційний Суд України у рішенні №18-рп/2012 від 13.12.2012 (справа №1-26/2012) зазначив, що виконання судового рішення є невід`ємною складовою права кожного на судовий захист і охоплює, зокрема, визначений у законі комплекс дій, спрямованих на захист і поновлення порушених прав, свобод, законних інтересів фізичних та юридичних осіб, суспільства, держави.

Розглядаючи справу №1-7/2013 Конституційний Суд України у рішенні №5-рп/2013 від 26.06.2013 звернув увагу, що право на судовий захист є конституційною гарантією прав і свобод людини і громадянина, а обов`язкове виконання судових рішень - складовою права на справедливий судовий захист.

Таким чином, з моменту набрання законної сили судовим рішенням виникає безумовний обов`язок його виконання.

Відповідно до положень ч.ч. 4, 5 ст. 372 Кодексу адміністративного судочинства України примусове виконання судових рішень в адміністративних справах здійснюється в порядку, встановленому законом. Процесуальні питання, пов`язані з виконанням судових рішень в адміністративних справах, вирішує суддя адміністративного суду одноособово, якщо інше не встановлено цим Кодексом.

Виконання судового рішення здійснюється на підставі виконавчого листа, виданого судом, який розглядав справу як суд першої інстанції (ч. 1 ст. 373 Кодексу адміністративного судочинства України).

Згідно ч. 1 ст. 378 Кодексу адміністративного судочинства України за заявою сторони суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, може відстрочити або розстрочити виконання рішення, а за заявою стягувача чи виконавця (у випадках, встановлених законом), - встановити чи змінити спосіб або порядок його виконання.

Підставою для встановлення або зміни способу або порядку виконання, відстрочення чи розстрочення виконання судового рішення є обставини, що істотно ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим (ч. 3 ст. 378 Кодексу адміністративного судочинства України).

Конституційний Суд України у Рішенні від 25.04.2012 №11-рп/2012 визначив, що зміни способу та порядку виконання рішення є однією з процесуальних гарантій захисту та відновлення захищених судом прав та інтересів фізичних і юридичних осіб. Зі змісту та призначення інституту зміни способу та порядку виконання рішення, ухвали, постанови вбачається, що він є ефективним процесуальним засобом, який спрямований на гарантування виконання судового рішення. За практикою Європейського суду з прав людини право на виконання судового рішення є складовою права на доступ до суду, передбаченого статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, для цілей якої виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватися як невід`ємна частина судового розгляду (Рішення у справі «Шмалько проти України» від 20.07.2004). Зміни одного способу та порядку виконання судового рішення на інший пов`язані з обов`язковим його виконанням незалежно від того, яким чином це відбувається - добровільно чи примусово (абзац 1, 3 пункту 3 мотивувальної частини рішення).

Отже, встановлення способу або порядку виконання рішення суду здійснюється за умови наявності обставини, що істотно ускладнюють виконання судового рішення або роблять його неможливим.

Під зміною способу і порядку виконання рішення слід розуміти прийняття судом нових заходів для реалізації рішення у разі неможливості його виконання за встановленими раніше порядку і способом. Змінюючи спосіб і порядок виконання судового рішення, суд не може змінювати останнє по суті.

При цьому, зміна на підставі ст. 378 Кодексу адміністративного судочинства України способу чи порядку виконання судового рішення не передбачає зміни обраного судом при ухваленні рішення способу відновлення порушеного права.

Процесуальним законодавством регламентовано повноваження суду змінити порядок та спосіб виконання судового рішення, що був встановлений самим судом при вирішенні спору, проте, при застосуванні зазначеного процесуального інституту, необхідно враховувати, що зміна одного способу виконання судового рішення на інший, не повинна призводити до зміни обсягу зобов`язань боржника, визначених судом, до втручання в його дискреційні повноваження та до виникнення нового спору.

Згідно положень ч. 2 ст. 245 Кодексу адміністративного судочинства України у разі задоволення адміністративного позову суд може прийняти рішення про зобов`язання суб`єкта владних повноважень вчинити певні дії.

Відповідно до частини третьої статті 378 Кодексу адміністративного судочинства України підставою для встановлення або зміни способу або порядку виконання, відстрочення чи розстрочення виконання судового рішення є обставини, що істотно ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим.

Невиконання суб`єктом владних повноважень судового рішення, яке набрало законної сили, щодо обчислення, призначення, перерахунку, здійснення, надання, одержання пенсійних виплат, соціальних виплат непрацездатним громадянам, виплат за загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням, виплат та пільг дітям війни, інших соціальних виплат, доплат, соціальних послуг, допомоги, захисту та пільг протягом двох місяців з дня набрання законної сили судовим рішенням є самостійною підставою для зміни способу і порядку виконання такого судового рішення шляхом стягнення з такого суб`єкта владних повноважень відповідних виплат.

Передумовою для прийняття судом рішення про зміну способу або порядку виконання судового рішення, є наявність обставин, які унеможливлюють або ускладнюють виконання рішення у спосіб чи порядок, які первинно визначені в рішенні суду. Разом із тим, зміна способу чи встановлення способу і порядку виконання судового рішення повинна узгоджуватися з тими обґрунтуваннями судового рішення, на які ґрунтуються висновки суду, що містяться в резолютивній частині судового рішення.

Здійснюючи зміну способу і порядку виконання судового рішення, суд не може змінювати зміст резолютивної частини рішення або змінити обраний судом спосіб захисту порушеного права. Висновки судового рішення щодо способу і порядку його виконання чітко визначені та не можуть бути змінені іншим судовим рішенням без відповідного обґрунтування виняткової необхідності застосування такої зміни рішення.

Таким чином, під зміною способу і порядку виконання рішення слід розуміти прийняття судом нових заходів для реалізації рішення в разі неможливості його виконання у встановленими раніше порядку і способом. Змінюючи спосіб і порядок виконання судового рішення, суд не може змінювати останнє по суті.

Мета зміни способу та порядку виконання рішення полягає в тому, щоб зробити можливим виконання рішення суду.

Разом з тим, суд при розгляді питання про зміну способу і порядку виконання судового рішення може змінити спосіб та порядок виконання рішення лише у виняткових випадках.

Водночас слід зауважити, що процесуальна можливість встановити чи змінити спосіб або порядок виконання судового рішення не передбачає зміну судового рішення по суті, обрання нового способу захисту порушеного права, а полягає лише у вирішенні питання про вжиття нових заходів для належного виконання рішення та захисту порушеного права у визначений раніше спосіб.

З огляду на викладене вище, суд прийшов переконання про те, що рішення від 24 вересня 2024 року набрало законної сили 25 жовтня 2024 року. Згідно листа Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області від 14.11.2024 року №0400-010202-8/227648 нарахована ОСОБА_1 доплата на виконання судового рішення у справі № 160/18719/24 склала 361060,73грн. Станом на січень 2026 року суму не виплачено через відсутність бюджетних коштів.

Отже, умови для зміни способу та порядку виконання рішення, передбачені частиною 3 статті 378 КАС України, виконано. Зміна способу виконання шляхом стягнення суми 115794,63 грн з відповідача є законною та обґрунтованою.

Виходячи з наведених норм законодавства та обставин справи суд доходить висновку про необхідність змінити спосіб та порядок виконання рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 24.09.2024 року у справі № 160/18719/24 шляхом стягнення з Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області за рахунок бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 доплату до пенсії (заборгованості пенсії) у розмірі 361060,73грн.

Таким чином заява ОСОБА_1 про зміну способу та порядку виконання судового рішення в даній адміністративній справі підлягає задоволенню.

Керуючись ст. ст. 14, 245, 370, 372, 378 Кодексу адміністративного судочинства України,

ПОСТАНОВИВ:

Заяву ОСОБА_1 про встановлення або заміну способу та порядку виконання судового рішення по справі № 160/18719/24 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії задовольнити.

Змінити спосіб виконання рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 24 вересня 2024 року у справі №160/18719/24, встановивши новий спосіб виконання судового рішення в частині виплати перерахованої пенсії, шляхом стягнення з Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області на користь ОСОБА_1 перерахованої, але не виплаченої пенсії у розмірі 361060,73 грн.

Ухвала набирає законної сили негайно відповідно до ст. 256 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя О.С. Рябчук