Справа № 520/13458/25
Суддя: Жигилій С.П.
Дата ухвалення: 2026-01-26 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 січня 2026 р. Справа № 520/13458/25
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді: Жигилія С.П.,

Суддів: Перцової Т.С. , Макаренко Я.М. ,

розглянувши в порядку письмового провадження у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Харківського окружного адміністративного суду від 03.11.2025 (суддя Спірідонов М.О.; м. Харків) по справі № 520/13458/25

за позовом ОСОБА_1

до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області

про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 14.07.2025 року по справі №520/13458/25 адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії - задоволено в повному обсязі.

Визнано протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області щодо відмови ОСОБА_1 у перерахунку пенсії з 01.02.2020 на підставі оновленої довідки від 04.04.2025 №22-434/4.1/4.1.4/8-25 про розмір грошового забезпечення, складеної Північно-Східним міжрегіональним управлінням з питань виконання кримінальних покарань Міністерства юстиції станом на 29.01.2020, з урахуванням додаткових видів грошового забезпечення.

Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області здійснити перерахунок та виплату пенсії ОСОБА_1 з 01.02.2020 на підставі оновленої довідки від 04.04.2025 №22-434/4.1/4.1.4/8-25 про розмір грошового забезпечення, складеної Північно-Східним міжрегіональним управлінням з питань виконання кримінальних покарань Міністерства юстиції станом на 29.01.2020, з урахуванням додаткових видів грошового забезпечення, з урахуванням раніше виплачених сум.

Визнано протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області щодо відмови ОСОБА_1 у перерахунку пенсії з 01.02.2021 на підставі оновленої довідки від 04.04.2025 №22-435/4.1/4.1.4/8-25 про розмір грошового забезпечення, складеної Північно-Східнйм міжрегіональним управлінням з питань виконання кримінальних покарань Міністерства юстиції станом на 01.01.2021, з урахуванням додаткових видів грошового забезпечення.

Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області здійснити перерахунок та виплату пенсії ОСОБА_1 з 01.02.2021 на підставі оновленої довідки від 04.04.2025 №22-435/4.1/4.1.4/8-25 про розмір грошового забезпечення, складеної Північно-Східним міжрегіональним управлінням з питань виконання кримінальних покарань Міністерства юстиції станом на 01.01.2021, з урахуванням додаткових видів грошового забезпечення, з урахуванням раніше виплачених сум.

Визнано протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області щодо відмови ОСОБА_1 у перерахунку пенсії з 01.02.2022 на підставі оновленої довідки від 04.04.2025 №22-436/4.1/4.1.4/8-25 про розмір грошового забезпечення, складеної Північно-Східним міжрегіональним управлінням з питань виконання кримінальних покарань Міністерства юстиції станом на 01.01.2022, з урахуванням додаткових видів грошового забезпечення.

Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області здійснити перерахунок та виплату пенсії ОСОБА_1 з 01.02.2022 на підставі оновленої довідки від 04.04.2025 №22-436/4.1/4.1.4/8-25 про розмір грошового забезпечення, складеної Північно-Східним міжрегіональним управлінням з питань виконання кримінальних покарань Міністерства юстиції станом на 01.01.2022, з урахуванням додаткових видів грошового забезпечення, з урахуванням раніше виплачених сум.

Визнано протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області щодо відмови ОСОБА_1 у перерахунку пенсії з 01.02.2023 на підставі оновленої довідки від 04.04.2025 №22-437/4.1/4.1.4/8-25 про розмір грошового забезпечення, складеної Північно-Східним міжрегіональним управлінням з питань виконання кримінальних покарань Міністерства юстиції станом на 01.01.2023, з урахуванням додаткових видів грошового забезпечення.

Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області здійснити перерахунок та виплату пенсії ОСОБА_1 з 01.02.2023 на підставі оновленої довідки від 04.04.2025 №22-437/4.1/4.1.4/8-25 про розмір грошового забезпечення, складеної Північно-Східним міжрегіональним управлінням з питань виконання кримінальних покарань Міністерства юстиції станом на 01.01.2023, з урахуванням додаткових видів грошового забезпечення, з урахуванням раніше виплачених сум.

Рішення суду набрало законної сили 14.08.2025.

20.10.2025 року до Харківського окружного адміністративного суду від позивача надійшла заява про встановлення судового контролю за виконанням рішення суду в порядку ст. 382 КАС України, в якій він просив суд:

1. Встановити судовий контроль за виконанням рішення Харківського окружного адміністративною суду від 14.07.2025 у справі №520/13458/25.

2. Встановити Головному управлінню Пенсійного фонду України в Харківській області строк для подання звіту до Харківського окружного адміністративного суду про виконання рішення Харківського окружного адміністративного суду від 14.07.2025 у справі №520/13458/25 протягом двох тижнів з дня набрання ухвалою суду законної сили.

В обґрунтування заяви про встановлення судового контролю за виконанням рішення суду позивач зазначив, що відповідачем рішення Харківського окружного адміністративного суду від 14.07.2025 по справі № 520/13458/25 добровільно не виконано.

Ухвалою від 03.11.2025 Харківський окружний адміністративний суд залишив без задоволення заяву ОСОБА_1 про встановлення судового контролю за виконанням судового рішення по справі № 520/13458/25.

Відмовляючи в задоволенні заяви позивача суд першої інстанції виходив з того, що положеннями статті 382 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено право, а не обов`язок суду, який ухвалив судове рішення в адміністративній справі, зобов`язати суб`єкта владних повноважень, проти якого ухвалено судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення.

За висновком суду першої інстанції, зазначені процесуальні дії є диспозитивним правом суду, яке може використовуватися в залежності від наявності об`єктивних обставин, які підтверджені належними та допустимими доказами.

Разом з цим суд зазначив, що виконання судових рішень, яків набрали законної сили, забезпечується, в першу чергу, через примусове виконання судових рішень відповідно до Закону України "Про виконавче провадження" від 02.06.2016 №1404-VIII, тому позивач, вважаючи, що рішення суду на теперішній час не виконано, не позбавлений права звернутися з виконавчим листом до органів виконавчої служби з метою виконання рішення суду в даній справі в примусовому порядку.

За висновком суду першої інстанції, встановлення судового контролю можливе, якщо заходи з примусового виконання рішення в порядку Закону України "Про виконавче провадження" не призвели до належного виконання судового рішення. Проте позивачем жодних обґрунтованих доводів щодо неможливості виконання судового рішення в порядку примусового виконання або щодо необхідності встановлення судового контролю за рішенням суду в даній справі в заяві не зазначено.

Позивач не погодився з ухвалою суду першої інстанції та подав апеляційну скаргу в якій, посилаючись на порушення судом норм процесуального права, просить суд апеляційної інстанції скасувати ухвалу Харківського окружного адміністративного суду від 03.11.2025 у справі № 520/13458/25, а справу № 520/13458/25 направити до Харківського окружного адміністративного суду для продовження розгляду заяви ОСОБА_1 про встановлення судового контролю за виконанням судового рішення.

Обґрунтовуючи вимоги апеляційної скарги позивач зазначив, що судом першої інстанції не досліджено, що рішення Харківського окружного адміністративного суду від 14.07.2025 у справі №520/13458/25, яке набрало законної сили 14.08.2025, не виконано в повному обсязі. Вказує, що звертаючись до суду першої інстанції із заявою про встановлення судового контролю, заявник наводив доводи та аргументи, що вказують на невиконання відповідачем рішення суду, яке набрало законної сили, однак останні залишилися поза увагою суду першої інстанції, а розгляд заяви відбувся поверхнево. Обставини виконання (невиконання) судового рішення, судом не досліджувалися та належна оцінка їм не надавалася, незважаючи на доводи заявника, викладені у заяві.

Також позивач зазначив, що суд першої інстанції не врахував приписи абз. 2 ч. 1 т. 382 КАС України відповідно до якої в адміністративних справах з приводу обчислення, призначення, перерахунку, здійснення, надання, одержання пенсійних виплат, соціальних виплат непрацездатним громадянам, виплат за загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням, виплат та пільг дітям війни, інших соціальних виплат, доплат, соціальних послуг, допомоги, захисту та пільг за письмовою заявою заявника суд зобов`язує суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати звіт про виконання судового рішення. Вважає, що суд першої інстанції повинен був зобов`язати відповідача подати такий звіт. Такі процесуальні дії не є диспозитивним правом суду, а позиція суду першої інстанції не відповідає чинній нормі ст. 382 КАС України.

Також позивач просить суд апеляційної інстанції врахувати, що перебування/неперебування рішення суду на виконанні в органах ДВС у розумінні ст. 382 КАС України не є підставою, яка обмежує право заявника на подачу заяви про встановлення судового контролю задля забезпечення виконання рішення суду, а тому суд першої інстанції в цій частині припустився довільного тлумачення норм процесуального права.

Відповідач подав відзив на апеляційну скаргу в якому, наполягаючи на законності та обґрунтованості ухвали суду першої інстанції, просить залишити апеляційну скаргу без задоволення, а оскаржуване судове рішення - без змін. Вказує, що на виконання рішення Харківського окружного адміністративного суду від 14.07.2025 по справі № 520/13458/25, з датою набрання законної сили 14.08.2025, опрацьовано. За період з 01.02.2020 по 31.10.2025 нараховано різницю в пенсії на суму 229778,32 грн. внесено до Реєстру судових рішень. Виплату нарахованої різниці в пенсії на виконання зазначеного рішення суду, буде проведено відповідно до Порядку здійснення з бюджету Пенсійного фонду України видатків на виплату пенсій (щомісячного довічного грошового утримання суддям у відставці), призначених (перерахованих) на виконання судових рішень, який затверджено постановою Кабінету Міністрів України «Про затвердження Порядку здійснення з бюджету Пенсійного фонду України видатків на виплату пенсій (щомісячного довічного грошового утримання суддям у відставці), призначених (перерахованих) на виконання судових рішень» від 14.07.2025 № 821. Вважає, що суд першої інстанції правомірно дійшов висновку, що позивачем не доведено порушення його прав з боку відповідача.

Справа розглядається в порядку письмового провадження, відповідно до приписів п. 3 ч. 1 ст. 311 КАС України, за наявними у ній матеріалами.

Відповідно до ч. 1 ст. 308 КАС України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши, в межах апеляційної скарги, рішення суду першої інстанції та доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, вважає, що апеляційну скаргу належить задовольнити, з таких підстав.

Приписами статті 129 Конституції України встановлено, що однією з основних засад здійснення судочинства є обов`язковість судового рішення.

Відповідно до статті 129-1 Конституції України судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Згідно зі ст. 14 Кодексу адміністративного судочинства України судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України. Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом.

Аналогічні положення містяться в статті 370 Кодексу адміністративного судочинства України, відповідно до якої судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності, - за її межами.

Обов`язковість судових рішень, що набрали законної сили, для їх виконання на всій території України передбачена також приписами Закону України "Про судоустрій і статус суддів".

Аналізуючи наведені норми, колегія суддів зауважує, що судове рішення, яке набрало законної сили, підлягає обов`язковому та безумовному виконанню особою, на яку покладено такий обов`язок, тобто особа, якій належить виконати судове рішення, повинна здійснити достатні дії для організації процесу його виконання незалежно від будь-яких умов, оскільки інше суперечило б запровадженому статтею 8 Конституції України принципу верховенства права

Відповідно до ч. 1 ст. 382 КАС України, у редакції, чинній з 19.12.2024, суд, який розглянув адміністративну справу як суд першої інстанції і ухвалив судове рішення, за письмовою заявою особи, на користь якої ухвалено судове рішення і яка не є суб`єктом владних повноважень, або за власною ініціативою може зобов`язати суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення.

В адміністративних справах з приводу обчислення, призначення, перерахунку, здійснення, надання, одержання пенсійних виплат, соціальних виплат непрацездатним громадянам, виплат за загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням, виплат та пільг дітям війни, інших соціальних виплат, доплат, соціальних послуг, допомоги, захисту та пільг за письмовою заявою заявника суд зобов`язує суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати звіт про виконання судового рішення.

Отже, положення абзацу 2 частини 1 ст. 382 КАС України вказують на обов`язок суду зобов`язати суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати звіт про виконання судового рішення в справах з приводу обчислення, призначення, перерахунку, здійснення, надання, одержання пенсійних виплат, у випадку його невиконання в повному обсязі на момент розгляду заяви про встановлення судового контролю.

Справа, яка розглядається, є справою з приводу обчислення, призначення, перерахунку, здійснення, надання, одержання пенсійних виплат.

Відмовляючи в задоволенні заяви позивача, суд першої інстанції не врахував положення ч. 1 ст. 382 КАС України в редакції, що діє з 19.12.2024, та дійшов помилкового висновку, що зазначені процесуальні дії є диспозитивним правом суду.

Звертаючись до суду з заявою про встановлення судового контролю, позивач посилався на те, що відповідач не виконав рішення суду в повному обсязі та належним чином.

При цьому судом встановлено, що відповідачем на виконання рішення суду від 14.07.2025 року по справі №520/13458/25 за період з 01.02.2020 року по 31.10.2025 року нараховано різницю в пенсії на суму 229778,32 грн та внесено суму заборгованості до Реєстру судових рішень.

Тобто, сума заборгованості, що утворилася за наслідками здійсненого, на виконання рішення суду, перерахунку пенсії не була виплачена позивачу, що свідчить про неповне виконання відповідачем рішення Харківського окружного адміністративного суду від 14.07.2025 по справі №520/13458/25 та, відповідно, про обов`язок суду першої інстанції зобов`язати відповідача подати звіт про виконання судового рішення у цій справі відповідно до приписів ст. 382, 382-1 КАС України.

Також є безпідставним зазначення судом першої інстанції, як підстави для відмови у задоволенні заяви, не надання позивачем доказів звернення до державної виконавчої служби з метою пред`явлення такого виконавчого листа до примусового виконання, а також не надання доказів щодо неможливості його примусового виконання, адже положеннями частини четвертої статті 382 КАС України в редакції Закону № 4094-IX прямо передбачено, що відсутність виконавчого провадження з примусового виконання судового рішення не перешкоджає розгляду заяви про встановлення судового контролю.

Колегія суддів зауважує, що у разі невиконання судового рішення особа, на користь якої ухвалено судове рішення, має право вимагати вжиття спеціальних заходів впливу на боржника - суб`єкта владних повноважень, передбачених як законодавством про виконавче провадження, так і КАС України, а законодавець не встановлює залежності звернення до суду із заявою в порядку статті 382 КАС України від того, чи здійснюється примусове виконання рішення суду органами державної виконавчої служби чи ні.

Отже, доводи апеляційної скарги позивача щодо неправильного застосування судом першої інстанції положень ст. 382 КАС України та не повного встановлення обставин справи знайшли своє підтвердження під час апеляційного перегляду оскаржуваної ухвали суду першої інстанції.

Відповідно до ст. 242 КАС України, рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Відповідно до ч. 1 ст. 320 КАС України підставами для скасування ухвали суду, яка перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків суду обставинам справи; неправильне застосування норм матеріального права чи порушення норм процесуального права, які призвели до неправильного вирішення питання.

За змістом частини 1 ст. 382 КАС України, саме суд, який розглянув адміністративну справу як суд першої інстанції і ухвалив судове рішення, може зобов`язати суб`єкта владних повноважень подати звіт.

З огляду на зазначене, колегія суддів доходить висновку, що суд першої інстанції, постановляючи оскаржувану ухвалу, дійшов помилкового висновку про відмову у задоволенні заяви позивача про встановлення судового контролю за виконанням судового рішення, а тому, зазначена ухвала суду підлягає скасуванню, а справу належить передати для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Керуючись ст.ст. 229, 241, 243, 250, 308, 310, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 327-329 Кодексу адміністративного судочинства України суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити.

Ухвалу Харківського окружного адміністративного суду від 03.11.2025 по справі № 520/13458/25 - скасувати.

Справу № 520/13458/25 направити до Харківського окружного адміністративного суду для продовження розгляду заяви ОСОБА_1 про встановлення судового контролю.

Постанова набирає законної сили з дати її ухвалення та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.

Головуючий суддя (підпис)С.П. Жигилій
Судді(підпис) (підпис) Т.С. Перцова Я.М. Макаренко