Справа № 826/13421/16
Суддя: В.О. Павлічек
Дата ухвалення: 2026-01-26 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

СУМСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 січня 2026 року Справа № 826/13421/16

Сумський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді - Павлічек В.О.,

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження в приміщенні суду в м. Суми адміністративну справу №826/13421/16 за позовом Публічного акціонерного товариства "Аерофлот - російські авіалінії" до Державної авіаційної служби України про визнання протиправною та скасування постанови,-

В С Т А Н О В И В:

Відкрите акціонерне товариство "Аерофлот-російські авіалінії" (далі по тексту - позивач) звернулось до Окружного адміністративного суду міста Києва з адміністративним позовом до Державної авіаційної служби України (далі по тексту - відповідач) про визнання протиправною та скасування постанови від 28.07.2016 № 7010 про накладення штрафу за правопорушення у галузі цивільної авіації.

Позовні вимоги мотивовані тим, що відповідачем порушено вимоги Порядку накладення та стягнення штрафів за порушення вимог законодавства на повітряному транспорті, затвердженого наказом Міністерства інфраструктури України від 26.12.2011 №637, оскільки під час оформлення протоколу не перевірено факт виконання позивачем рейсу. Звернув увагу, що під час прийняття спірної постанови не встановлені та не перевірені всі елементи правопорушення такі, як вина, наявність причинного зв`язку між самим порушенням та його наслідками. Вказав, що постанова прийнята відповідачем за відсутності належних доказів порушення позивачем правил та порядку використання повітряного простору України. Як наслідок, оскаржена постанова є протиправною та підлягає скасуванню.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 01.09.2016 року відкрито провадження в адміністративній справі за правилами Кодексу адміністративного судочинства України в редакції до 15.12.2017 року.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 08.11.2016 року було зупинено провадження у адміністративній справі №826/13421/16 до набрання законної сили судовим рішенням у адміністративній справі №826/10462/14.

На виконання акону України «Про внесення зміни до пункту 2 розділу II «Прикінцеві та перехідні положення», Закону України «Про ліквідацію Окружного адміністративного суду міста Києва та утворення Київського міського окружного адміністративного суду» щодо забезпечення розгляду адміністративних справ" та відповідно до Порядку передачі судових справ, нерозглянутих Окружним адміністративним судом міста Києва, затвердженого наказом Державної судової адміністрації України від 16.09.2024 №399, передано судові справи Сумському окружному адміністративному суду.

Згідно з протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 12.03.2025 зазначену справу було передано на розгляд судді Сумського окружного адміністративного суду Павлічек В.О.

Ухвалою Сумського окружного адміністративного суду від 25.03.2025 прийнято до розгляду дану справу в новому складі суду, поновлено провадження в адміністративній справі, встановлено розгляд справи проводити за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін та без проведення судового засідання за наявними у справі матеріалами (у письмовому провадженні) в порядку, визначеному ст. 262 КАС України, повідомити позивача про прийняття даної справи до провадження, поновлення провадження у даній справі в порядку визначеному статтею 130 КАС України, через оголошення на офіційному веб-порталі судової влади України.

Отже, судом вчинено усі можливі заходи з метою повідомлення позивача про розгляд даної адміністративної справи, через оголошення на офіційному веб-порталі судової влади України.

Відповідач скористався правом подання відзиву на позовну заяву, відповідно до якого проти позову заперечив. У відзиві зазначив, що позивач, знаючи про встановлену заборону, здійснював польоти з порушенням порядку перетину державного кордону. При виконанні рейсу ПАТ «Аерофлот - російські авіалінії» порушувало норми законодавства України та норми міжнародного права, тому Державіаслужбою України розглянуто справу про правопорушення в галузі цивільної авіації та відповідно до абзацу 4 пункту 1 частини першої статті 127 Повітряного кодексу України за порушення правил та порядку використання повітряного простору України винесено постанову, якою авіакомпанію «Аерофлот» притягнуто до відповідальності та застосовано фінансові санкції у вигляді штрафу. Таким чином, відповідач чітко дотримувався норм та вимог, встановлених законодавством України, тому позовні вимоги не підлягають задоволенню.

Відповідно до ч. 1, 4 ст. 229 Кодексу адміністративного судочинства України, суд під час судового розгляду адміністративної справи здійснює повне фіксування судового засідання за допомогою відео- та (або) звукозаписувального технічного засобу в порядку, визначеному Положенням про Єдину судову інформаційно-телекомунікаційну систему. У разі неявки у судове засідання всіх учасників справи або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Суд, дослідивши матеріали справи, проаналізувавши докази у їх сукупності, вважає, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно з протоколом про правопорушення у галузі цивільної авіації № 7010 від 25.07.2016 у присутності уповноваженого представника юридичної особи ПАТ «Аерофлот - російські авіалінії» проведено перевірку інформації, викладеної в телеграмі Украероцентр ТЛГ № 131206.

За результатами проведеної перевірки встановлено, що 13.03.2016 о 06 год. 33 хв. здійснено політ повітряним судном, яке виконувало рейс AFL 1636, не зважаючи на заборону використання повітряного простору України, чим порушено статтю 30 Повітряного кодексу України та пункти 94, 118 постанови Кабінету Міністрів України від 29.03.2002 №401 «Про затвердження Положення про використання повітряного простору України» (а.с. 10).

Головою Державіаслужби України 28.07.2016 розглянуто протокол та матеріали справи щодо позивача, прийнято постанову № 7010, в якій встановлено порушення правил та порядку використання повітряного простору України при виконанні рейсу AFL 1636 о 06 год. 33 хв. 13.03.2016. Рейс здійснено без відповідного дозволу та заявки на використання повітряного простору України, що свідчить про порушення статті 30 Повітряного кодексу України та пункту 94, підпунктів 1, 4, 6 пункту 118 постанови Кабінету Міністрів України від 29.03.2002 №401 «Про затвердження Положення про використання повітряного простору України» та вирішено накласти на ПАТ «Аерофлот - російські авіалінії» штраф у сумі 136000 грн. (а.с. 9).

Позивач, вважаючи протиправною вказану постанову відповідача, звернувся до суду з метою захисту свого порушеного права.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, що склалися між сторонами, суд застосовує нормативно-правові акти в редакції, чинній на момент виникнення таких правовідносин і виходить з такого.

Правові основи діяльності в галузі авіації встановлює Повітряний кодекс України від 19.05.2011 № 3393-VІ.

Державне регулювання діяльності в галузі авіації та використання повітряного простору України спрямоване на гарантування безпеки авіації, забезпечення інтересів держави, національної безпеки та потреб суспільства і економіки у повітряних перевезеннях та авіаційних роботах.

Частиною 2 статті 4 Повітряного кодексу України визначено, що державне регулювання діяльності в галузі авіації та використання повітряного простору України полягає у формуванні державної політики та стратегії розвитку, визначенні завдань, функцій, умов діяльності в галузі авіації та використання повітряного простору України, застосуванні заходів безпеки авіації, прийнятті загальнообов`язкових авіаційних правил України, у здійсненні державного контролю за їх виконанням та встановленні відповідальності за їх порушення.

Згідно з пунктом 8 частини 1 статті 16 Повітряного кодексу України державні інспектори та особи, уповноважені на проведення перевірок, на підставі службового посвідчення та спеціального завдання на проведення перевірки відповідно до частини шостої цієї статті мають право складати протоколи та розглядати справи про адміністративні правопорушення і застосовувати фінансові санкції.

За приписами пункту 26 частини 1 статті 1 Повітряного кодексу України використання повітряного простору України - це провадження діяльності, пов`язаної з польотами повітряних суден, з переміщенням (перебуванням) матеріальних об`єктів у повітряному просторі України, а також з вибуховими роботами, пусками ракет, усіма видами стрільб, у тому числі з метою здійснення впливу на гідрометеорологічні процеси в атмосфері, що становлять загрозу безпеці польотів повітряних суден та інших літальних апаратів.

Згідно з частиною 1 статті 23 Повітряного кодексу України організація використання повітряного простору України - це комплекс заходів, який вживається для забезпечення безпечного, економічного та регулярного повітряного руху, а також будь-якої іншої діяльності, пов`язаної з використанням повітряного простору України. Положення про використання повітряного простору України затверджується Кабінетом Міністрів України.

Організація використання повітряного простору України передбачає: 1) визначення структури та класифікації повітряного простору України; 2) планування та координацію діяльності з використання повітряного простору України відповідно до державних пріоритетів; 3) забезпечення дозвільного порядку використання повітряного простору України та/або забезпечення інформацією щодо використання повітряного простору України; 4) організацію повітряного руху, що включає: обслуговування повітряного руху; управління використанням повітряного простору України; організацію потоків повітряного руху; 5) забезпечення контролю за дотриманням порядку та правил використання повітряного простору України у певних районах; 6) обслуговування аеронавігаційною інформацією; 7) аварійне сповіщення; 8) метеорологічне обслуговування; 9) забезпечення зв`язку, навігації, спостереження (частина 2 статті 23 ПК України).

Частиною 3 статті 23 Повітряного кодексу України встановлено, що порушенням порядку використання повітряного простору України вважаються дії або бездіяльність юридичних чи фізичних осіб, що призвели до порушення вимог законодавчих та інших нормативно-правових актів, які регулюють порядок використання повітряного простору України.

Відповідно до частини 4 статті 23 Повітряного кодексу України перелік порушень порядку використання повітряного простору України визначається Положенням про використання повітряного простору України.

На підставі частини 1 статті 26 ПК України повітряний простір України, доступний для виконання польотів загального повітряного руху, поділяється на:

1) контрольований повітряний простір України обслуговування повітряного руху, в межах якого можуть надаватися в установленому порядку всі види обслуговування повітряного руху (диспетчерське, польотно-інформаційне, аварійне);

2) повітряний простір України поза межами контрольованого повітряного простору обслуговування повітряного руху, де в установленому порядку забезпечуються польотно-інформаційне та аварійне обслуговування.

Класифікація повітряного простору України обслуговування повітряного руху визначається уповноваженим органом з питань цивільної авіації виходячи з потреб користувачів повітряного простору України, необхідності забезпечення безпеки польотів, їх економічної ефективності та публікується в документах аеронавігаційної інформації (частина 2 статті 26 ПК України).

Пунктом 73 статті 1 Повітряного кодексу України передбачено, що обслуговування повітряного руху - забезпечення польотно-інформаційного обслуговування, аварійного чи диспетчерського обслуговування повітряного руху (районного диспетчерського обслуговування, диспетчерського обслуговування підходу або аеродромного диспетчерського обслуговування).

За приписами частини 1 статті 33 Повітряного кодексу України обслуговування повітряного руху в районах польотної інформації, диспетчерських районах, диспетчерських зонах, на маршрутах обслуговування повітряного руху, у тому числі в повітряному просторі над відкритим морем, де відповідальність за обслуговування повітряного руху міжнародними договорами України покладена на Україну (крім зон та аеродромів, де обслуговування повітряного руху здійснюється відповідними підрозділами державних органів, органів місцевого самоврядування), організується та здійснюється в порядку, встановленому Положенням про використання повітряного простору України.

Частиною 1 статті 29 Повітряного кодексу України встановлено, що використання повітряного простору України здійснюється на підставі дозволів, що надаються органами об`єднаної цивільно-військової системи організації повітряного руху відповідно до порядку, визначеного Положенням про використання повітряного простору України, крім випадків, передбачених пунктами 1-5 частини другої статті 24 цього Кодексу.

На момент виникнення спірних правовідносин було чинним Положення про використання повітряного простору України, затверджене постановою Кабінету Міністрів України від 29.03.2002 № 401 (далі - Положення КМУ №401).

Порядок подання заявок, видачі дозволів та визначення умов використання повітряного простору врегульовані Розділом IV Положення КМУ №401.

Згідно з пунктом 56 Положення КМУ № 401 користувачі повітряного простору, заінтересовані у провадженні діяльності, повинні подати відповідну заявку на використання повітряного простору.

Відповідно до пункту 57 Положення КМУ № 401 подання заявок та видача дозволів на використання повітряного простору або анулювання заявок може здійснюватися за допомогою телеграфу, телефону, поштового зв`язку, телефаксу тощо. Користувачі повітряного простору зобов`язані мати прямий зв`язок (телеграф, телефон, телефакс або інші види зв`язку) з органами ОПР та відповідними органами управління Повітряних Сил Збройних Сил.

До того ж в пункті 58 Положення КМУ №401 встановлено, що форма розкладів та заявок на польоти цивільних повітряних суден, а також терміни їх подання визначаються Правилами надання експлуатантам дозволів на виліт з аеропортів України та приліт до аеропортів України під час виконання міжнародних, внутрішніх та транзитних польотів, що затверджуються Мінінфраструктури та Міноборони.

Відповідно до пункту 60 Положення КМУ №401 розклад регулярних внутрішніх та міжнародних польотів цивільних повітряних суден експлуатантів України та іноземних експлуатантів затверджується Державіаслужбою і надсилається до Украероруху (Украероцентру) та органів управління Повітряних Сил Збройних Сил не пізніше ніж за 20 діб до введення його в дію.

Згідно з пунктом 61 Положення КМУ №401 органи управління Повітряних Сил Збройних Сил, Украероцентр здійснюють контроль за виконанням регулярних внутрішніх та міжнародних польотів, а також транзитних регулярних польотів та наданням органами ОПР послуг з обслуговування повітряного руху. З цією метою користувачі повітряного простору подають Украероцентру перелік повторюваних планів польотів не пізніше ніж за 14 діб до початку польоту, а зміни до цього переліку - за 7 діб до введення їх у дію. Украероцентр доводить перелік повторюваних планів польотів до РДЦ та органів управління Повітряних Сил Збройних Сил.

За приписами пунктів 74, 75 Положення КМУ №401 дозвіл на виконання внутрішніх та міжнародних регулярних польотів з посадкою (вильотом) в Україні (з України) видається Державіаслужбою.

Відповідно до пункту 2 розділу І Положення КМУ №401 дозволом на використання повітряного простору є офіційне повідомлення про надання користувачеві повітряного простору дозволу для провадження діяльності у порядку, що визначається відповідним підрозділом органу об`єднаної цивільно-військової системи організації повітряного руху України. Орган об`єднаної цивільно-військової системи організації повітряного руху відповідний підрозділ, повноваження і діяльність якого пов`язані з організацією повітряного руху у повітряному просторі України та у міжнародному повітряному просторі, який перебуває під відповідальністю України.

Згідно з пунктом 6 постанови Кабінету Міністрів України «Про створення об`єднаної цивільно-військової системи організації повітряного руху України» від 19.07.1999 №1281 головним оперативним підрозділом системи є Український центр планування використання повітряного простору України та регулювання повітряного руху (далі Украероцентр).

Загальний порядок польотів та маневрування повітряних суден у класифікованому повітряному просторі України та повітряному просторі над відкритим морем, де відповідальність за обслуговування повітряного руху (далі ОПР) міжнародними договорами покладена на Україну, з метою забезпечення безпеки польотів цивільних повітряних суден і екологічної безпеки встановлюють Правила польотів цивільних повітряних суден у повітряному просторі України, затверджені наказом Міністерства інфраструктури України від 28.10.2011 №478 (далі - Правила №478).

Відповідно до пункту 1.3 Правил №478 контрольований політ - будь-який політ, який виконується за наявності диспетчерського дозволу.

Диспетчерський дозвіл - дозвіл командиру повітряного судна діяти відповідно до умов, установлених диспетчерським органом.

Згідно з пунктом 8.1 глави 8 Правил №478 диспетчерський дозвіл повинен бути отриманий до початку виконання контрольованого польоту або частини польоту, яка виконується як контрольований політ. Такий дозвіл запитується шляхом подання плану польоту до органу диспетчерського обслуговування повітряного руху.

Аналогічні положення закріплені пунктами 3.3.1.1, 3.3.1.2, 3.3.2, 3.6.1.1 Додатку 2 до Конвенції про міжнародну цивільну авіацію 1944 року «Правила польотів».

Як встановлено судом, повітряним судном позивача здійснено політ у повітряному просторі Автономної республіки Крим, яка згідно зі статтею 134 Конституції України є невід`ємною складовою частиною України.

Згідно з пунктом 93 Положення КМУ №401 в окремих частинах повітряного простору встановлюються заборона або обмеження на його використання, які публікуються в документах з аеронавігаційної інформації та/або включаються до плану використання повітряного простору. Форма та зміст плану використання повітряного простору визначаються інструкцією з управління використанням повітряного простору.

Заборона використання повітряного простору на постійній основі встановлюється Державіаслужбою за поданням відповідних державних органів, підприємств, установ та організацій і оприлюднюється в документах з аеронавігаційної інформації (пункт 101 Положення КМУ №401)

Відповідно до пункту 102 Положення КМУ №401 тимчасова заборона використання окремих частин повітряного простору встановлюється в інтересах користувачів, які подали відповідні заявки, з урахуванням пріоритетів, установлених цим Положенням, та принципів гнучкого використання повітряного простору відповідно до Європейської концепції гнучкого використання повітряного простору. Інформація про тимчасову заборону використання повітряного простору доводиться Украероцентром та службою аеронавігаційної інформації до відома всіх користувачів повітряного простору.

Статтею 11 Конвенції про міжнародну цивільну авіацію 1944 року та частиною 1 статті 8 Угоди між Урядом України та урядом російської федерації про повітряне сполучення і співробітництво в галузі повітряного транспорту до повітряних суден авіакомпанії «Аерофлот» під час їх перебування на території України застосовуються закони та правила України, які регулюють приліт і виліт з її території повітряних суден, що здійснюють міжнародні польоти, або експлуатацію чи навігацію цих повітряних суден.

Відповідно до підпункту «n» пункту 5.1.1.1 розділу 5.1 Глави 5 Додатку 15 до Конвенції про міжнародну цивільну авіацію 1944 року «Служби аеронавігаційної інформації» та Dос. 8126 ІСАО «Посібник з служб аеронавігаційної інформації», які є обов`язковими як для України, так і для російської федерації згідно зі статями 37 та 38 вказаної Конвенції, та згідно з абзацом 15 підпункту 3.2.1.2 Правил обслуговування аеронавігаційною інформацією, затверджених наказом Міністерства транспорту України від 01.07.2004 №564 (далі -Правила №564), інформація щодо встановлення заборонених зон публікується шляхом видання повідомлень NOTAM, які є елементом об`єднаного пакету аеронавігаційної інформації (розділ 1.1 глави 1 Додатку 15).

До управління забезпечення аеронавігаційного обслуговування польотів та до Міжнародної служби NOTAM (NOF) від Украероцентру, який є головним оперативним підрозділом об`єднаної цивільно-військової системи організації повітряного руху України (постанова Кабінету Міністрів України від 19.07.1999 №1281), мережею авіаційного фіксованого електрозв`язку (AFTN) надійшов запит про встановлення забороненої зони над територією півострова Крим, який був затверджений уповноваженими особами Державіаслужби України, що стало підставою для опублікування NOTAM А1391/14 та А1946/14 та в наступному NOTAM А2461/14.

Вимоги до змісту, правил видачі та випуску NОТАМ уніфіковані для всіх країн, що приєдналися до Конвенції про міжнародну цивільну авіацію 1944 року та містяться у Додатку 15 та Dос. 8126.

Відповідно до пункту 5.1.1 Додатку 15 NОТАМ складається і видається негайно в тих випадках, коли інформація, що підлягає розповсюдженню, носить тимчасовий і нетривалий характер, або у разі введення в терміновому порядку важливих з експлуатаційної точки зору постійних змін або тимчасових змін, що носять довгостроковий характер, виключаючи великий текстовий та/або графічний матеріал.

NОТАМ є складовою частиною об`єднаного пакета аеронавігаційної інформації, визначення якого міститься в розділі 1.1 «Визначення» Глави 1 Додатку 15.

У підпункті 2.1.2 пункту 2.1 глави 2 Правил №564 зазначено, що аеронавігаційна інформація затверджується Державіаслужбою України та публікується САІ.

Згідно з розділом 1.1 «Визначення» Глави 1 Додатку 15 заборонена зона - повітряний простір встановлених розмірів над територією або територіальними водами держави, у межах якої польоти повітряних суден заборонено. Таке ж положення міститься в Главі 1.

Водночас відповідно до пункту 2.1.1 розділу 2.1 Глави 2 Додатка 2 правила польотів поширюються на повітряні судна, що мають національні та реєстраційні знаки Договірної Держави, незалежно від їхнього місцезнаходження, за умови, що ці правила не суперечать правилам, опублікованим державою, що здійснюють юрисдикцію над територією, що пролітає.

Також, згідно з пунктом 2 розділу 1 Положення КМУ №401, заборонена зона - частина повітряного простору, в межах якої забороняються польоти повітряних суден.

Главою 8 Додатку 15 передбачено, що на будь-якому аеродромі/вертодромі, який зазвичай використовується для виконання міжнародних польотів, персоналу, залученому до забезпечення польотів, включаючи льотні екіпажі та служби, відповідальні за передпольотну інформацію, надається аеронавігаційна інформація, необхідна для забезпечення безпеки, регулярності та ефективності аеронавігації та що стосується етапів маршрутів, що починаються від даного аеродрому/вертодрому.

Разом з цим, NOTAM А1391/14 має у своєму тексті у полі визначення цілі літери NBO, що відповідно до Додатку А глави 6 Doc 8126 означає, що NOTAM відібрано для негайного сповіщення експлуатантів повітряних суден, для включення в РІВ та стосується виконання польотів.

До того ж, відповідно до підпункту 2.3.2 розділу 2.3 Глави 2 Додатку 2 до початку польоту командир повітряного судна знайомиться з усією наявною інформацією щодо запланованої операції.

Разом з тим пунктом 8.1.1 Додатку 15 визначено, що на будь-якому аеродромі, що зазвичай використовується для виконання міжнародних польотів, персоналу, залученому до забезпечення польотів, включаючи льотні екіпажі та служби, відповідальні за передпольотну інформацію, надається аеронавігаційна інформація, необхідна для забезпечення безпеки, регулярності та ефективності аеронавігації та що стосується етапів маршрутів, що починаються від цього аеродрому.

Пунктом 8.1.3 Додатку 15 закріплено, що членам льотного екіпажу надається коротка анотація діючих NОТАМ, які мають експлуатаційне значення, та інша інформація термінового характеру у формі складених відкритим текстом бюлетенів передпольотної інформації (РІВ).

Відповідно до статті 12 Конвенції про міжнародну цивільну авіацію 1944 року кожна Договірна держава зобов`язується вживати заходів для забезпечення того, щоб кожне повітряне судно, яке здійснює політ або маневрує в межах її території, а також кожне повітряне судно, яке має її національний знак, де б таке судно не знаходилося, дотримувалося чинних у даному місці правил і регламенту, що стосуються польотів і маневрування повітряних суден.

Частиною 3 статті 48 Повітряного кодексу України встановлено заборону виконання польоту повітряного судна в контрольованому повітряному просторі без двостороннього радіозв`язку з органом обслуговування повітряного руху.

Суд зазначає, що у матеріалах справи відсутні будь-які докази, що підтверджують подання повітряним судном позивача перед початком здійснення польоту спірним рейсом заявок на використання повітряного простору та планів польоту.

При цьому, не зважаючи на прийняття та опублікування, зокрема NOTAM А1391/14, яким встановлено над півостровом Крим заборонену зону, повітряне судно позивача, виконуючи рейс AFL 1636, здійснило проліт саме в забороненій зоні. Водночас NOTAM А1391/14 затверджений та опублікований в порядку встановленому міжнародними нормами та законодавством України.

Відтак, суд дійшов висновку, що ПАТ «Аерофлот російські авіалінії» та льотний екіпаж повітряного судна, який виконував рейс AFL 1636, знали про дію NOTAM А1391/14, однак, ігноруючи його та вимоги законодавства України про повітряний простір, здійснили політ над забороненою територією України без отримання відповідного дозволу. Такі дії повітряного судна позивача вказують на цілеспрямоване порушення, як зазначеної NOTAM заборони, так і вимог законодавства України про повітряний простір.

На противагу вказаному, позивачем не підтверджено належними та допустимими доказами існування обставин, за наявності яких можливе виконання ним польотів у повітряному просторі чи в окремих його частинах, де встановлено заборону.

Суд зазначає, що ухвалою Окружного адміністративного суду м.Києва в даній справі було зупинено провадження до набрання законної сили рішенням суду в адміністративній справі №826/10462/14, в якій судом підлягало до розгляду питання про те, які саме матеріали правопорушення можуть підтвердити допущення позивачем правопорушення, визначеного у протоколі про правопорушення у галузі цивільної авіації та постанові про накладення штрафу за порушення у галузі цивільної авіації.

Згідно з відомостями із Єдиного державного реєстру судових рішень вбачається наявність рішення Окружного адміністративного суду м. Києва від 30.08.2022 у справі №826/10462/14 про відмову в задоволенні позовних вимог публічного акціонерного товариства «Аерофлот-російські авіалінії» щодо визнання нечинною та скасування постанови від 16.06.2014 №000233 про накладення штрафу за правопорушення у галузі цивільної авіації. Рішення суду від 30.08.2022 набрало законної сили 30.09.2022.

У судовому рішенні у справі №826/10462/14 судом встановлено, що форма протоколу про правопорушення у галузі цивільної авіації затверджена наказом Міністерства інфраструктури України «Про затвердження Порядку накладення і стягнення штрафів за порушення вимог законодавства на повітряному транспорті» від 26.12.2011 №637 (додаток 1), зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 19.01.2012 за №73/20386, та не потребує додаткового тлумачення, відповідно, зазначення додаткової інформації (за напрямком якої діяльності посада державного інспектора, що склав протокол; чи зазначені повноваження на складання протоколу у його посадовій інструкції: на підставі якого акту він діє і т.д.), застосована до позивача фінансова санкція у розмірі 136000 грн. зумовлена численними порушеннями даним суб`єктом авіаційної діяльності правил та порядку використання повітряного простору України, відповідач надав до суду достатньо належних і достовірних доказів, а відтак, довів правомірність свого рішення.

Частиною четвертою статті 78 КАС України визначено, що обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Ураховуючи встановлені факти та висновки Окружного адміністративного суду м.Києва у справі №826/10462/14, судом не встановлено в діях Державіаслужби України порушень положень діючого законодавства під час складання протоколу, вказані в протоколі факти досліджені судом, достатність доказів на підтвердження встановлених порушень підтверджуються матеріалами справи.

Суд також зауважує, що доказів спростування відомостей, зазначених в протоколі про встановлені порушення повітряного простору, його скасування, протиправності дій посадових осіб по його складанню, позивачем до матеріалів даного позову не надано, судом не встановлено.

Щодо посилань позивача про допущені відповідачем процедурні порушення під час прийняття оскарженої постанови, суд зазначає наступне.

Верховний Суд у постанові від 07.03.2018 у справі №826/10898/14 у правовідносинах між тими самими сторонами дійшов висновку, що процедурні порушення, допущені контролюючим органом при розгляді справи про правопорушення не можуть бути обставиною, яка звільняє від відповідальності, у разі підтвердження факту правопорушення. Процедурні порушення не повинні сприйматися як безумовне свідчення протиправності прийнятого за наслідками розгляду справи про правопорушення рішення. Натомість, вчинені контролюючим органом процедурні порушення підлягають оцінці з огляду на те, наскільки ці порушення вплинули на можливість порушника захистити свої права та чи призвели процедурні порушення на встановлення обставин порушення та на наслідки. При цьому судовою колегією враховано, що навіть у випадку встановлення процедурних порушень прийняття акту суб`єктом владних повноважень зазначене не може бути підставою для скасування останнього у випадку встановлення останнім правопорушення, факт вчинення якого підтверджено у ході розгляду справи.

Так, під час розгляду даної справи суд встановив, що позивач не надав суду належних та допустимих доказів, що підтверджують правомірність його дій. Позиція позивача зводиться лише до порушення, на його думку, процедури прийняття оскарженої постанови. Однак позивачем ніяк не обґрунтовано, як саме такі порушення вплинули на обставини справи та на можливість захистити свої права.

Згідно з ч.2 ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

З урахуванням вищевикладеного, суд вважає, що відповідач діяв на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України, з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано, з урахування усіх обставин, що мають значення для прийняття постанови.

При вирішенні даного спору суд також враховує судову практику при вирішенні аналогічної категорії справ, зокрема, викладену Верховним Судом у постанові від 24.10.2018 у справі № 826/11783/14, у постанові 07.03.2018 у справі № 826/10898/14.

Дана правова позиція узгоджується з правовою позицією, викладеною в постановах Верховного Суду від 24.10.2018 у справі №826/11783/14 та від 07.03.2018 у справі № 826/10898/14.

Суд вважає, що застосована до позивача фінансова санкція у розмірі восьми ттисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян зумовлена численними порушеннями даним суб`єктом авіаційної діяльності правил та порядку використання повітряного простору України, відтак, прийнята спірна постанова відповідачем судом визнається правомірною, а підстави для її скасування відсутні.

Суд також зазначає, що інші наведені позивачем у позовній заяві аргументи, ґрунтуються на довільному трактуванні фактичних обставин справи і норм матеріального права, решта доводів та заперечень учасників справи на спірні правовідносини не впливають та висновків суду по суті спору не змінюють.

Європейський Суд з прав людини у своєму рішенні по справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (від 9 грудня 1994 року №18390/91) вказав, що статтю 6 Конвенції не можна розуміти як таку, що вимагає пояснень, детальної відповіді на кожний аргумент сторін. Міра цього обов`язку може варіюватися залежно від характеру рішення. Необхідно також враховувати численність різноманітних тверджень, з якими сторона у справі може звернутися до судів, та відмінності, наявні в Договірних державах, стосовно передбачених законом положень, звичаєвих норм, правових висновків, викладення та підготовки рішень. Відповідно, питання, чи дотримався суд свого обов`язку обґрунтовувати рішення може розглядатися лише в світлі обставин кожної справи.

У рішенні «Салов проти України» (заява №65518/01; від 6 вересня 2005 року) суд також звернув увагу на те, що статтю 6 параграф 1 Конвенції не можна розуміти як таку, що вимагає пояснень детальної відповіді на кожний аргумент сторін.

У своїх рішеннях Європейський Суд з прав людини неодноразово зазначав, що рішення національних судів мають бути обґрунтованими, зрозумілими для учасників справ та чітко структурованими; у судових рішеннях має бути проведена правова оцінка доводів сторін, однак, це не означає, що суди мають давати оцінку кожному аргументу та детальну відповідь на нього. Тобто, мотивованість рішення залежить від особливостей кожної справи, судової інстанції, яка постановляє рішення, та інших обставин, що характеризують індивідуальні особливості справи.

Згідно з пунктом 41 висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень, обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення.

З огляду на вищевикладене, суд доходить висновку, що у задоволенні позову Публічного акціонерного товариства «Аерофлот - російські авіалінії» до Державної авіаційної служби України про визнання нечинною та скасування постанови № 7010 від 28.07.2016 слід відмовити.

Відповідно до статті 139 КАС України судові витрати між сторонами не розподіляються.

Керуючись ст.ст. 90, 139, 143, 241-246, 250, 255, 295 КАС України, суд, -

В И Р І Ш И В:

В задоволенні адміністративного позову Публічного акціонерного товариства "Аерофлот - російські авіалінії" до Державної авіаційної служби України про визнання протиправною та скасування постанови № 7010 від 28.07.2016 відмовити.

Рішення може бути оскаржено до Другого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя В.О. Павлічек