Справа № 420/31045/24
Суддя: Димерлій О.О.
Дата ухвалення: 2026-01-23 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 січня 2026 р.м. ОдесаСправа № 420/31045/24

П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

судді-доповідача Димерлія О.О.,

суддів Шляхтицького О.І., Вербицької Н.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 04.11.2025 року у справі №420/31045/24 за позовом ОСОБА_1 до військової частини НОМЕР_1 ( НОМЕР_2 прикордонний загін Державної прикордонної служби України) про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії

У С Т А Н О В И В:

03 жовтня 2025 року ОСОБА_1 (далі позивач) звернувся до Одеського окружного адміністративного суду з позовною заявою, у якій, з урахуванням уточнень, просив:

- визнати протиправною бездіяльність військової частини НОМЕР_3 щодо ненарахування та невиплати ОСОБА_1 додаткової винагороди за періоди безпосередньої участі у бойових діях та забезпечення заходів з національної безпеки та оборони, відсічі і стримування збройної агресії на території Херсонської області з 01.01.2023 року по 19.07.2024 року;

- зобов`язати військову частину НОМЕР_3 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 додаткову винагороду за періоди безпосередньої участі у бойових діях та забезпечення заходів з національної безпеки та оборони, відсічі і стримування збройної агресії на території Херсонської області з 01.01.2023 року по 19.07.2024 року в збільшеному розмірі до 100 000 гривень на місяць пропорційно часу участі у таких діях та заходах.

В обґрунтування позовних вимог позивач вказував про те, що за період з 01.01.2023 року по 19.07.2024 року ОСОБА_1 має право на отримання додаткової винагороди збільшеної до 100 000 грн. на місяць, передбаченої постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 року №168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану». Натомість, як стверджував позивач, за вказаний період відповідачем протиправно не виплачено на його користь додаткову винагороду у розмірі до 100 000 гривень згідно до постанови Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 року №168.

За наслідками розгляду зазначеної справи Одеським окружним адміністративним судом 04 листопада 2025 року прийнято судове рішення, яким позовні вимоги ОСОБА_1 задоволено частково.

Визнано протиправною бездіяльність НОМЕР_2 Прикордонного загону Державної прикордонної служби України щодо ненарахування та невиплати ОСОБА_1 за період 5 календарних днів в березні 2023 року та 2 календарних днів в червні 2023 року, згідно із довідкою від 13.12.2024 року №10/60600/24-Вн, складеною за підписом в.о. начальника НОМЕР_2 прикордонного загону, додаткової винагороди збільшеної до 100 000 гривень з розрахунку на місяць пропорційно часу участі у бойових діях або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах їх ведення (здійснення), відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 року №168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану».

Зобов`язано НОМЕР_2 Прикордонний загін Державної прикордонної служби України здійснити нарахування та виплату ОСОБА_1 за період 5 календарних днів в березні 2023 року та 2 календарних днів в червні 2023 року, згідно із довідкою від 13.12.2024 року №10/60600/24-Вн, складеною за підписом в.о. начальника НОМЕР_2 прикордонного загону, додаткової винагороди збільшеної до 100 000 гривень з розрахунку на місяць пропорційно часу участі у бойових діях або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах їх ведення (здійснення), відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 року №168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану», з урахуванням раніше виплачених сум.

У задоволенні решти позовних вимог - відмовлено.

Приймаючи означене судове рішення, окружний адміністративний суд вказав, що за 5 календарних днів в березні 2023 року та 2 календарних дні в червні 2023 року, згідно із наданою відповідачем довідкою від 13.12.2024 року №10/60600/24-Вн, позивач має право на отримання додаткової винагороди збільшеної до 100 000 грн. на місяць пропорційно часу участі у бойових діях. Разом з цим, як слідує з матеріалів справи, за вказаний період позивач не отримав передбачену постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 року №168 додаткову винагороду збільшену до 100 000 грн. на місяць пропорційно часу участі у бойових діях, що свідчить про протиправну бездіяльність відповідача.

У свою чергу, відмовляючи у задоволенні решти позовних вимог, суд попередньої інстанції зауважив, що матеріали справи не містять доказів безпосередньої участі позивача у бойових діях або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах їх ведення (здійснення).

Не погоджуючись із рішенням суду першої інстанції в частині відмови у задоволенні позовних вимог, позивачем (далі скаржник) подано апеляційну скаргу, у якій посилаючись на неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, просить апеляційний суд скасувати рішення суду в оскаржуваній частині та ухвалити в цій частині нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити у повному обсязі.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги зазначено про те, що у спірний період ОСОБА_1 як військовослужбовець Державної прикордонної служби забезпечував здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, а тому має право на отримання додаткової винагороди, збільшеної до 100 000 грн. на місяць пропорційно часу участі у бойових діях.

Так, як стверджував скаржник, відповідно до листа Угруповання військ « ІНФОРМАЦІЯ_1 » від 28 січня 2024 року, НОМЕР_2 прикордонний загін (в/ч НОМЕР_3 ) перебував у оперативному підпорядкуванні Угруповання військ " ІНФОРМАЦІЯ_1 " та з 19.11.2022 року по 29.01.2024 року на виконання бойового розпорядження Головнокомандувача Збройних Сил України та бойових розпоряджень Угруповання військ " ІНФОРМАЦІЯ_1 ", позивач у складі такого загону приймав безпосередню участь у бойових діях та здійсненні заходів перебуваючи в районах їх здійснення на території між позиціями сил оборони та позиціями військ держави-агресора на лінії бойового зіткнення з противником.

Разом з тим, під час розгляду справи судом першої інстанції неповно з`ясовано обставини, що мають значення для справи та прийнято рішення за відсутності необхідних доказів, які витребовувались судом від НОМЕР_2 прикордонного загону Державної прикордонної служби України.

Переглядаючи рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, перевіряючи дотримання судом норм процесуального права при установленні фактичних обставин у справі та правильність застосування норм матеріального права, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з огляду на таке.

Як установлено судом першої інстанції та з`ясовано судовою колегією, у спірний період ОСОБА_1 проходив військову службу в НОМЕР_2 прикордонному загоні Державної прикордонної служби України (військова частина НОМЕР_3 ).

Як стверджує позивач, у період з 01.01.2023 року по 19.07.2024 року ОСОБА_1 брав участь у бойових діях та забезпечував здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії.

Разом з цим, за спірний період ОСОБА_1 ненараховано та невиплачено передбачену постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 року №168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» додаткову винагороду збільшену до 100 000 грн. з розрахунку на місяць пропорційно часу участі у бойових діях або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії.

Уважаючи, що ОСОБА_1 має право на отримання за періоди з 01.01.2023 року по 19.07.2024 року додаткової винагороди у розмірі збільшеної до 100 000 грн., позивач звернувся до суду з даною позовною заявою.

Відповідно до частини п`ятої статті 17 Конституції України держава забезпечує соціальний захист громадян України, які перебувають на службі у Збройних Силах України та в інших військових формуваннях, а також членів їхніх сімей.

Статтею 43 Конституції України визначено, що кожен має право, зокрема, на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом. Право на своєчасне одержання винагороди за працю захищається законом.

Конституційний Суд України у пункті 3 мотивувальної частини рішення від 20 березня 2002 року №5-рп/2002, посилаючись на своє ж рішення від 6 липня 1999 року №8-рп/99, зауважив, що служба в міліції, державній пожежній охороні передбачає ряд специфічних вимог, які дістали своє відображення у законодавстві.

Норми, що регулюють суспільні відносини у цих сферах, враховують екстремальні умови праці, пов`язані з постійним ризиком для життя і здоров`я, жорсткі вимоги до дисципліни, професійної придатності, фахових, фізичних, вольових та інших якостей. Це повинно компенсуватись наявністю підвищених гарантій соціальної захищеності, тобто комплексу організаційно-правових та економічних заходів, спрямованих на забезпечення добробуту саме цієї категорії громадян як під час проходження служби, так і після її закінчення. Частина п`ята статті 17 Конституції України покладає на державу обов`язки щодо соціального захисту не тільки таких громадян, а й членів їхніх сімей.

Конституційний Суд України вважає, що ці положення поширюються і на службу в Збройних Силах України, Військово-Морських Силах України, в органах Служби безпеки України, прокуратури, охорони державного кордону України, податкової міліції, Управління державної охорони України, Державного департаменту України з питань виконання покарань тощо.

Відповідно до абзацу першого пункту 1 статті 9 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" від 20 листопада 1991 №2011-XII (далі - Закон №2011-XII) держава гарантує військовослужбовцям достатнє матеріальне, грошове та інші види забезпечення в обсязі, що відповідає умовам військової служби, стимулює закріплення кваліфікованих військових кадрів.

Згідно із пунктами другим-третім статті 9 Закону №2011-XII до складу грошового забезпечення входять: посадовий оклад, оклад за військовим званням; щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія); одноразові додаткові види грошового забезпечення. Грошове забезпечення визначається залежно від посади, військового звання, тривалості, інтенсивності та умов військової служби, кваліфікації, наукового ступеня і вченого звання військовослужбовця. Грошове забезпечення підлягає індексації відповідно до закону.

Грошове забезпечення виплачується у розмірах, що встановлюються Кабінетом Міністрів України, та повинно забезпечувати достатні матеріальні умови для комплектування Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань та правоохоронних органів кваліфікованим особовим складом, враховувати характер, умови служби, стимулювати досягнення високих результатів у службовій діяльності.

Порядок виплати грошового забезпечення визначається Міністром оборони України, керівниками центральних органів виконавчої влади, що мають у своєму підпорядкуванні утворені відповідно до законів України військові формування та правоохоронні органи, керівниками розвідувальних органів України (абзаци перший, другий пункту 4 статті 9 Закону №2011-XII).

У зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України "Про правовий режим воєнного стану" Указом Президента України від 24.02.2022 №64/202 "Про введення воєнного стану в Україні", затвердженим Законом України від 24.02.2022 №2102-IX "Про затвердження Указу Президента України "Про введення воєнного стану в Україні", постановлено ввести в Україні воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24.02.2022 строком на 30 діб.

Пунктами 2 та 4 Указу Президента України від 24.02.2022 №64/202 "Про введення воєнного стану в Україні", затвердженим Законом України від 24.02.2022 №2102-IX "Про затвердження Указу Президента України "Про введення воєнного стану в Україні", визначено військовому командуванню (Генеральному штабу Збройних Сил України, ІНФОРМАЦІЯ_2 , командуванням видів, окремих родів військ (сил) Збройних Сил України, управлінням оперативних командувань, командирам військових з`єднань, частин Збройних Сил України, Державної прикордонної служби України, Державної спеціальної служби транспорту, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України, Національної гвардії України, Служби безпеки України, Служби зовнішньої розвідки України, Управління державної охорони України) разом із Міністерством внутрішніх справ України, іншими органами виконавчої влади, органами місцевого самоврядування запроваджувати та здійснювати передбачені Законом України "Про правовий режим воєнного стану" заходи і повноваження, необхідні для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави. Кабінету Міністрів України невідкладно:

1) ввести в дію план запровадження та забезпечення заходів правового режиму воєнного стану в Україні;

2) забезпечити фінансування та вжити в межах повноважень інших заходів, пов`язаних із запровадженням правового режиму воєнного стану на території України.

В подальшому Указом Президента України від 14.03.2022 №133/2022 "Про продовження строку дії воєнного стану в Україні", затвердженим Законом України від 15 березня 2022 року №2119-IX "Про затвердження Указу Президента України "Про продовження строку дії воєнного стану в Україні", продовжено строк дії воєнного стану з 05 годин 30 хвилин 26.03.2022 строком на 30 діб.

Також, Указом Президента України від 18.04.2022 №259/2022 "Про продовження строку дії воєнного стану в Україні", затвердженим Законом України від 21.04.2022 N 2212-IX "Про затвердження Указу Президента України "Про продовження строку дії воєнного стану в Україні", продовжено строк дії воєнного стану з 05 годин 30 хвилин 25.04.2022 строком на 30 діб.

Указом Президента України від 17.05.2022 №341/2022 "Про продовження строку дії воєнного стану в Україні", затвердженим Законом України від 22.05.2022 №2263-IX "Про затвердження Указу Президента України "Про продовження строку дії воєнного стану в Україні", продовжено строк дії воєнного стану з 05 годин 30 хвилин 25.05.2022 строком на 90 діб.

Указом Президента України від 12.08.2022 №573/2022 "Про продовження строку дії воєнного стану в Україні", затвердженим Законом України від 15.08.2022 №2500-IX "Про затвердження Указу Президента України "Про продовження строку дії воєнного стану в Україні", продовжено строк дії воєнного стану з 05 годин 30 хвилин 23.08.2022 строком на 90 діб.

Указом Президента України від 07.11.2022 №757/2022 "Про продовження строку дії воєнного стану в Україні", затвердженим Законом України від 16.11.2022 №2738-IX "Про затвердження Указу Президента України "Про продовження строку дії воєнного стану в Україні", продовжено строк дії воєнного стану з 05 годин 30 хвилин 21.11.2022 строком на 90 діб.

Указом Президента України від 06.02.2023 №58/2023 "Про продовження строку дії воєнного стану в Україні", затвердженим Законом України від 07.02.2023 №2915-IX "Про затвердження Указу Президента України "Про продовження строку дії воєнного стану в Україні", продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 05 години 30 хвилин 19.02.2023 строком на 90 діб.

Відповідно до статті 1 Закону України від 12.05.2015 №389-VIII "Про правовий режим воєнного стану" (далі - Закон №389-VIII) воєнний стан - це особливий правовий режим, що вводиться в Україні або в окремих її місцевостях у разі збройної агресії чи загрози нападу, небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності та передбачає надання відповідним органам державної влади, військовому командуванню, військовим адміністраціям та органам місцевого самоврядування повноважень, необхідних для відвернення загрози, відсічі збройної агресії та забезпечення національної безпеки, усунення загрози небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності, а також тимчасове, зумовлене загрозою, обмеження конституційних прав і свобод людини і громадянина та прав і законних інтересів юридичних осіб із зазначенням строку дії цих обмежень.

Статтею 16 Закону №389-VIII передбачено, що за рішенням Ради національної безпеки і оборони України, введеним у дію в установленому порядку указом Президента України, утворені відповідно до законів України військові формування залучаються разом із правоохоронними органами до вирішення завдань, пов`язаних із запровадженням і здійсненням заходів правового режиму воєнного стану, згідно із їх призначенням та специфікою діяльності.

Згідно із положеннями статті 1 Закону України від 03.04.2003 №661-IV "Про Державну прикордонну службу України" (далі - Закон №661-IV) на Державну прикордонну службу України покладаються завдання щодо забезпечення недоторканності державного кордону та охорони суверенних прав України в її прилеглій зоні та виключній (морській) економічній зоні.

Згідно до пунктів 3, 4 статті 19 Закону №661-IV на Державну прикордонну службу України відповідно до визначених законом завдань покладаються:

участь у взаємодії із Збройними Силами України та іншими військовими формуваннями у відбитті вторгнення або нападу на територію України збройних сил іншої держави або групи держав; участь у виконанні заходів територіальної оборони, а також заходів, спрямованих на додержання правового режиму воєнного і надзвичайного стану.

Отже, відповідач входить до структури Державної прикордонної служби України, а тому починаючи з 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року здійснює передбачені Законом України "Про правовий режим воєнного стану" заходи і повноваження, необхідні для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави.

На виконання Указів Президента України від 24.02.2022 №64 «Про введення воєнного стану в Україні» та №69 «Про загальну мобілізацію» Кабінетом Міністрів України 28 лютого 2022 прийнято постанову №168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» (далі - Постанова №168).

Відповідно до пункту 1 Постанови №168 (в редакції постанови Кабінету Міністрів України від 08.10.2022 №1146 «Про внесення змін до пункту 1 постанови Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 року №168», яка застосовувалася у період з 01.09.2022 року по 20.01.2023 року та в редакції постанови Кабінету Міністрів України від 20.01.2023 року №43 «Про внесення змін до пункту 1 постанови Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 року №168», яка застосовувалася у період з 20.01.2023 року по 09.08.2023 року) установлено, що:

«На період дії воєнного стану військовослужбовцям, зокрема, Державної прикордонної служби, виплачується додаткова винагорода в розмірі до 30000 гривень пропорційно в розрахунку на місяць, а тим з них, які беруть безпосередню участь у бойових діях або забезпечують здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах у період здійснення зазначених заходів (у тому числі військовослужбовцям строкової служби), - розмір цієї додаткової винагороди збільшується до 100 000 гривень в розрахунку на місяць пропорційно часу участі у таких діях та заходах.».

Нарахування та сплата податків, зборів, внесків до відповідних бюджетів здійснюється у порядку, визначеному законодавством як для грошового забезпечення (абзац другий в редакції постанови Кабінету Міністрів України від 08.10.2022 №1146 та абзац третій в редакції постанови Кабінету Міністрів України від 20.01.2023 №43).

Виплата такої додаткової винагороди здійснюється на підставі наказів командирів (начальників) (абзац третій в редакції постанови Кабінету Міністрів України від 08.10.2022 №1146 та абзац четвертий в редакції постанови Кабінету Міністрів України від 20.01.2023 №43 ).

Відтак, виплата додаткової винагороди в розмірі до 100 000 грн. пропорційно в розрахунку на місяць, виплачується, зокрема, військовослужбовцям Державної прикордонної служби України, які беруть безпосередню участь у бойових діях або забезпечують здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії та перебувають під час такої участі у бойових діях чи здійсненні заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, безпосередньо в районах у період здійснення зазначених заходів на підставі наказів командирів.

Згідно із пунктом 2-1 Постанови №168 (в редакції постанови Кабінету Міністрів України від 07 липня 2022 року №793 "Про внесення змін до пункту 1 постанови Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 р. №168", яка застосовувалася у період з 24 лютого 2022 року по 20 січня 2023 року) установлено, що порядок і умови виплати додаткової винагороди, а також одноразової грошової допомоги, передбачених цією постановою, визначаються керівниками відповідних міністерств та державних органів.

Тобто, у вказаний період, саме до повноважень керівництва відповідних міністерств та державних органів віднесено визначення технічних питань, що необхідні для здійсненні додаткової винагороди у збільшеному розмірі, в межах, що не перевищують 100 000 грн. вказаній категорії осіб (порядку обліку часу, нарахування, документального підтвердження та інших), а не зміну визначених Кабінетом Міністрів України підстав здійснення таких виплат.

На виконання Указу Президента України від 24 лютого 2022 року №64/2022 "Про введення воєнного стану в України" та пункту 2-1 Постанови №168, з метою врегулювання порядку і умов здійснення виплат військовослужбовцям Державної прикордонної служби України додаткової винагороди під час дії воєнного стану, 09 грудня 2022 року Адміністрацією Державної прикордонної служби України прийнято Наказ № 628/0/81-22-АГ (далі - Наказ № 628/0/81-22-АГ, що діяв до 01 лютого 2023 року).

Відповідно до пункту 1 Наказу № 628/0/081-22АГ військовослужбовцям, крім випадків, передбачених цим наказом, які проходять військову службу в Адміністрації Державної прикордонної служби України, регіональних управліннях, органах охорони державного кордону, загонах морської охорони (у тому числі строкову), навчальних закладах, підрозділах спеціального призначення, органах забезпечення (далі органи Держприкордонслужби) з дня призову (прийняття) на військову службу до дня виключення із списків особового складу органу Держприкордонслужби (у зв`язку із звільненням з військової служби) на період дії воєнного стану щомісячно здійснюється виплата додаткової винагороди в розмірі до 30 000 гривень у розрахунку на місяць пропорційно часу виконання відповідно до законодавства України обов`язків військової служби.

Додаткова винагорода збільшується до 100 000 гривень у розрахунку на місяць пропорційно часу безпосередньої участі військовослужбовців у бойових діях або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах ведення бойових дій у період здійснення зазначених заходів.

Пунктом 2 Наказу № 628/0/081-22АГ передбачено, що до безпосередньої участі у бойових діях або заходах належать виконання військовослужбовцем у районах ведення бойових дій:

1) бойових (спеціальних) завдань на лінії бойового зіткнення в межах району виконання бойових (спеціальних) завдань органом Держприкордонслужби (підрозділом, в тому числі зведеним) першого ешелону оборони або наступу (контрнаступу, контратаки) під час перебування у складі штабу відповідного органу військового управління Збройних Сил України, угрупування військ (сил) або штабу технічної групи, включеної до складу діючих угруповань військ (сил), та за умови вогневого ураження або безпосереднього зіткнення з противником;

2) бойових (спеціальних) завдань із усебічного забезпечення органів Держприкордонслужби або їх підрозділів (у тому числі зведених), які згідно з бойовим розпорядженням виконують завдання у складі органів військового управління, військової частини (підрозділів), угрупувань військ, інших складових сил оборони, та за умови вогневого ураження або безпосереднього зіткнення з противником;

3) бойових (спеціальних) завдань з відбиття збройного нападу на об`єкти, що охороняються, нанесення вогневого ураження на об`єкти, що охороняються (у тому числі бойові позиції, блокпости, контрольно-пропускні пункти, спостережні пункти), звільнення таких об`єктів у разі їх захоплення або спроби насильного заволодіння зброєю, бойовою та іншої технікою, за умови безпосереднього вогневого контакту з противником або нанесення руйнувань чи пошкоджень цим об`єктам під час збройного нападу (вогневого ураження);

4) бойових (спеціальних) завдань з пошуку, виявлення та знешкодження диверсійно-розвідувальних груп, незаконних збройних формувань (озброєних осіб) в умовах безпосереднього зіткнення або взаємного вогневого контакту з противником;

5) бойових завдань з виявлення та вогневого ураження повітряних цілей;

6) польотів, ведення повітряного бою, а також заходів з виводу повітряних суден з під удару противника з виконанням зльоту згідно з бойовими розпорядженнями;

7) бойових (спеціальних) завдань екіпажами кораблів, катерів, суден забезпечення Держприкордонслужби в морських та річкових акваторіях, поєднаних з вогневим ураженням або безпосереднім зіткненням з противником, а також при виконанні бойових завдань щодо пошуку (тралення) та знешкодження (знищення) мін, вибухонебезпечних предметів.

Згідно із пунктом 3 Наказу № 628/0/081-22АГ документами, що підтверджують безпосередню участь військовослужбовців у бойових діях або заходах, є:

1) бойовий наказ (бойове розпорядження);

2) журнал бойових дій (службово-бойових дій, вахтовий, навігаційно-вахтовий, навігаційний журнал, журнал ведення оперативної обстановки, бойове донесення або постова відомість під час охорони об`єкта, на який було здійснено збройний напад чи копії або витяги з них;

3) рапорт (донесення) начальника (командира) підрозділу (групи, загону, екіпажу) про участь кожного військовослужбовця (у тому числі з доданих або оперативно підпорядкованих підрозділів) у бойових діях або в заходах, у виконанні бойових (спеціальних) завдань, із зазначенням військового звання, прізвища, власного імені, та по батькові (за наявності), а також кількості днів участі військовослужбовців у таких діях або заходах.

Пунктами 5-6 Наказу № 628/0/081-22АГ передбачено, що виплата додаткової винагороди військовослужбовцям Держприкордонслужби здійснюється щомісяця (у поточному місяці за попередній) на підставі наказів Голови Держприкордонслужби, начальників (командирів) регіональних управлінь, органів охорони державного кордону, Морської охорони, навчальних закладів, науково-дослідних установ, органів забезпечення, підрозділів спеціального призначення Держприкордонслужби за місцем проходження військової служби, а їх начальникам (командирам) на підставі наказів начальників (командирів) вищого рівня. Підготовка проєктів наказів про виплату додаткової винагороди в органі Держприкордонслужби здійснюється до 08 числа кожного місяця підрозділом, визначеним начальником (командиром) органу Держприкордонслужби.

26 січня 2023 року Міністерством внутрішніх справ України видано наказ №36, зареєстрований в Міністерстві юстиції України 31 січня 2023 року за №196/39252, яким затверджено Порядок та умови виплати на період дії воєнного стану додаткової винагороди військовослужбовцям Державної прикордонної служби України (далі Порядок №36, що застосовується з 01 лютого 2023 року).

Відповідно до пункту 3 Порядку № 36 до безпосередньої участі в бойових діях або заходах належать виконання військовослужбовцем у районах ведення воєнних (бойових) дій:

1) бойових (спеціальних) завдань на лінії бойового зіткнення з противником на глибину виконання бойових (спеціальних) завдань органом (підрозділом, у тому числі зведеним) Державної прикордонної служби України (далі - Держприкордонслужба) першого ешелону оборони або наступу (контрнаступу, контратаки) до батальйону включно;

2) бойових (спеціальних) завдань з усебічного забезпечення органів (підрозділів) Держприкордонслужби, угруповань військ, інших складових сил оборони згідно з бойовим розпорядженням в умовах вогневого ураження або безпосереднього зіткнення з противником;

3) бойових завдань з охорони об`єктів під час нанесення по них вогневого ураження противником, відбиття збройного нападу (вогневого ураження противника) на об`єкти, що охороняються, звільнення їх у разі захоплення або спроби насильного заволодіння зброєю, бойовою та іншою технікою за умови безпосереднього вогневого контакту з противником;

4) бойових (спеціальних) завдань з пошуку, виявлення та знешкодження диверсійно-розвідувальних груп, незаконних збройних формувань (озброєних осіб) в умовах безпосереднього зіткнення або взаємного вогневого контакту з противником;

5) бойових (спеціальних) завдань з виявлення та вогневого ураження повітряних цілей;

6) польотів, ведення повітряного бою, а також заходів з виводу повітряних суден з-під удару противника з виконанням зльоту згідно з бойовими розпорядженнями;

7) бойових (спеціальних) завдань у складі екіпажу корабля, катера, судна забезпечення Держприкордонслужби в морській та річковій акваторіях, поєднаних з вогневим ураженням або безпосереднім зіткненням з противником, а також виконання бойових завдань з пошуку (тралення) та знешкодження (знищення) мін, вибухонебезпечних предметів;

8) бойових (спеціальних) завдань у складі відділів прикордонної служби, прикордонної застави, прикордонної комендатури, прикордонної комендатури швидкого реагування в умовах вогневого ураження або безпосереднього зіткнення з противником.

Пунктом 4 Порядку №36 встановлено, що документами, що підтверджують безпосередню участь військовослужбовців у воєнних (бойових) діях або заходах, є:

- бойовий наказ (бойове розпорядження);

- журнал бойових дій (службово-бойових дій, вахтовий, навігаційно-вахтовий, навігаційний журнал, журнал ведення оперативної обстановки) або бойове донесення, або постова відомість під час охорони об`єкта, на який було здійснено збройний напад, чи копії або витяги з них;

- рапорт (донесення) начальника (командира) підрозділу (групи, загону, екіпажу) про участь кожного військовослужбовця (у тому числі з доданих або оперативно підпорядкованих підрозділів) у бойових діях або заходах, у виконанні бойових (спеціальних) завдань, із зазначенням військового звання, прізвища, власного імені та по батькові (за наявності), а також кількості днів участі військовослужбовців у бойових діях або заходах.

Відповідно до пункту 6 Порядку №36 виплата додаткової винагороди військовослужбовцям здійснюється щомісяця за минулий місяць на підставі наказів Голови Державної прикордонної служби України, начальників (командирів) регіональних управлінь, органів охорони державного кордону, Морської охорони, навчальних закладів, науково-дослідних установ, органів забезпечення, підрозділів спеціального призначення Держприкордонслужби за місцем проходження військової служби, а їх начальникам (командирам) - на підставі наказів начальників (командирів) вищого рівня, які видаються до 8 числа поточного місяця.

З послідовного аналізу наведених норм слідує, що хоч і дії, які кваліфікуються як безпосередня участь в бойових діях або заходах впродовж періоду з вересня 2022 року по березень 2023 року змінювалися, однак перелік документів, які підтверджують безпосередню участь військовослужбовця у воєнних (бойових) діях залишався незмінним.

Так, наведеним нормами чітко визначено, що документами, які підтверджують безпосередню участь військовослужбовців у воєнних (бойових) діях або заходах є:

- бойовий наказ (бойове розпорядження) або журнал бойових дій (службово-бойових дій, вахтовий, навігаційно-вахтовий, навігаційний журнал, журнал ведення оперативної обстановки) або бойове донесення рапорт (донесення) начальника (командира) підрозділу (групи, загону, екіпажу) про участь кожного військовослужбовця (у тому числі з доданих або оперативно підпорядкованих підрозділів) у бойових діях або заходах, у виконанні бойових (спеціальних) завдань.

Тобто, за наявності одного з наведених документів, військовослужбовець, який брав безпосередню участь у воєнних (бойових) діях має безумовне право на отримання додаткової грошової винагороди до 100000 гривень, а у начальника (командира) органу Держприкордонслужби, в якому такий військовослужбовець проходить службу виникає обов`язок підготувати та видати наказ про здійснення такої виплати такому військовослужбовцю.

Спірні правовідносини у даній справі виникли у зв`язку з невиплатою ОСОБА_1 , як військовослужбовцю Державної прикордонної служби, додаткової винагороди, передбаченої постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 року №168, у розмірі до 100 000 грн. за період з 01.01.2023 року по 19.07.2024 року.

Як доводив ОСОБА_1 , у зазначений період він брав безпосередню участь у бойових діях або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії.

На противагу доводів позивача військова частина НОМЕР_3 стверджувала, що ОСОБА_1 перебував поза межами районів проведення воєнних (бойових) дій, адже місцем дислокації НОМЕР_2 Прикордонного загону (військова частина НОМЕР_3 ) є правобережна частина АДРЕСА_1 , яка з 01.01.2023 року не входить до переліку районів ведення бойових дій.

Разом з цим, судова колегія звертає увагу, що Верховний Суд вже неодноразово висловлював правову позицію щодо застосування положень наказу Адміністрації ДПС №164-АГ у правовідносинах щодо права військовослужбовця Держприкордонслужби на отримання збільшеної до 100 000 грн. додаткової винагороди, передбаченої пунктом 1 постанови Кабінету Міністрів України №168 у таких правовідносинах, яку надалі підтримано Верховним Судом і у інших справах за подібних обставин, зокрема, у постановах від 05 грудня 2024 року (справа № 120/4135/23), від 20 травня 2025 року (справа №120/19283/23) від 06 листопада 2025 року (справа №120/11498/23), від 09 жовтня 2025 року (справа №120/16619/23), від 18 грудня 2025 року (справа № 120/892/24) та інші.

Так, у наведених вище справах Верховний Суд висновував:

«Аналіз наведених норм законодавства свідчить, що у переліку завдань, які визначають «безпосередню участь військовослужбовця Держприкордонслужби України у бойових діях або заходах», відсутня чітка прив`язка до меж, бойових (спеціальних) завдань та операцій здійснення самих бойових дій та заходів.

Отже, цей перелік охоплює широкий спектр військових дій, які можуть виконуватися військовослужбовцями як у районах ведення бойових дій, так і поза їхніми межами. Це означає, що виконання військовослужбовцем різноманітних військових завдань, як у районах ведення бойових дій, так і поза їхніми межами, може вважатися підставою для визнання його участі у бойових діях або заходах.».

Водночас, Верховний Суд указав, що підставою для виплати додаткової винагороди згідно із наказом Адміністрації ДПС № 164-АГ є наказ командира, який видається, у разі, якщо особи беруть безпосередню участь у бойових діях або забезпечують здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах у період здійснення зазначених заходів (у тому числі військовослужбовцям строкової служби).

Процедура підтвердження участі у бойових діях (пункт 3 Наказу № 164-АГ) здійснюється шляхом видачі довідки (додаток № 1) на підставі одного з визначених документів:

«бойового наказу (розпорядження); журналу бойових дій; рапорту начальника, без вимоги надання додаткових документів або сукупності інформації. Начальники органів Держприкордонслужби зобов`язані щомісячно повідомляти органи, де проходять службу відряджені військовослужбовці, про їх участь у бойових діях (додаток № 2).».

Підсумовуючи викладене, Верховний Суд констатував, що, ураховуючи положення наказу Адміністрації ДПС № 164-АГ, який дозволяє підтвердження участі у бойових діях або заходах на підставі одного з визначених документів, можна дійти висновку, що підтвердження безпосередньої участі військовослужбовця у бойових діях або заходах не повинно бути надмірно обмеженим. Навіть, якщо надані військовослужбовцем документи не повністю відповідають вимогам наказу Адміністрації ДПС № 164-АГ через формальні недоліки у документальному підтвердженні, вони можуть бути достатніми для підтвердження його права на додаткову винагороду.

Такий правовий висновок сформовано Верховним Судом у справах № № 120/4135/23, 120/4135/23, 120/19283/23, 120/11498/23, 120/16619/23 та 120/892/24.

Як з`ясовано апеляційним судом, відповідно до наявної в матеріалах справи копії листа Угруповання військ «Херсон» від 28 січня 2024 року, НОМЕР_2 прикордонний загін (в/ч НОМЕР_3 ) перебував у оперативному підпорядкуванні Угруповання військ " ІНФОРМАЦІЯ_1 " та з 19.11.2022 року по 29.01.2024 року на виконання бойового розпорядження Головнокомандувача Збройних Сил України та бойових розпоряджень Угруповання військ "Херсон", брав безпосередню участь у бойових діях та здійсненні заходів перебуваючи в районах їх здійснення на території між позиціями сил оборони та позиціями військ держави-агресора на лінії бойового зіткнення з противником.

При цьому, як зазначено у листі Угруповання військ « ІНФОРМАЦІЯ_1 » від 28 січня 2024 року, на виконання бойового розпорядження ОУВ « ІНФОРМАЦІЯ_1 » від 19.11.2022 року №29дск, від 26.11.2022 року №320дск, від 30.09.2023 року №7860дск оперативне (бойове) управління підрозділами у період з 19.11.2022 року по 29.01.2024 року здійснювалось з пункту управління (ОКП) НОМЕР_2 прикордонного загону (в/ч НОМЕР_3 ) у Херсон, дислокованого між позиціями сил оборони та позиціями військ держави-агресора на лінії бойового зіткнення з противником на глибину виконання бойових (спеціальних) завдань військовою частиною (підрозділом, зокрема зведеним) першого ешелону оборони до батальйону включно.

Слід зазначити, що за умовами частини першої статті 73 КАС України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування (частина друга статті 74 КАС України).

За приписами частини другої статті 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. Суб`єкт владних повноважень повинен подати суду всі наявні у нього документи та матеріали, які можуть бути використані як докази у справі.

Апеляційний суд враховує, що бойові накази (розпорядження) є одним із ключових документів, які підтверджують безпосередню участь військовослужбовця у бойових діях, нарівні з журналами бойових дій (оперативної обстановки) та рапортами командирів підрозділів про участь конкретних військовослужбовців у виконанні бойових завдань.

Відповідно до частини 4 статті 9 КАС України суд вживає передбачені законом заходи, необхідні для з`ясування всіх обставин у справі, у тому числі щодо виявлення та витребування доказів з власної ініціативи.

Приписами частини 3 статті 80 КАС України передбачено, що про витребування доказів за власною ініціативою або за клопотанням учасника справи, або про відмову у витребуванні доказів суд постановляє ухвалу.

Ураховуючи те, що в силу приписів частини другої статті 77 КАС України обов`язок надати докази, що свідчать про необґрунтованість заявлених позивачем вимог покладено на відповідача, а будь-яка інформація стосовно спору має бути підтверджена належними та допустимими доказами, ухвалою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 11 грудня 2025 року витребувано від НОМЕР_2 прикордонного загону Державної прикордонної служби України належним чином засвідчені копії документів, а саме:

- бойові накази (бойові розпорядження) або витяги з них щодо ОСОБА_1 за період з 01.01.2023 року по 19.07.2024 року;

- журнали бойових дій (вахтові журнали) або журнали ведення оперативної обстановки або бойового донесення (підсумкове, термінове, позатермінове) або постових відомостей (під час охорони об`єкту, на який було здійснено збройний напад, або артилерійський ракетний обстріл) або витягу з них щодо ОСОБА_1 за період з 01.01.2023 року по 19.07.2024 року;

- рапорти (донесення) начальника (командира) підрозділу (тимчасово створеної групи військовослужбовців, зведеного загону, КрМО, КаМО, екіпажу літака, вертольоту тощо) про участь військовослужбовця (у тому числі з доданих або оперативно підпорядкованих підрозділів) у бойових діях, у виконанні бойових (спеціальних) завдань, а також кількості днів участі військовослужбовця у таких діях та заходах або витягу з них щодо ОСОБА_1 за період з 01.01.2023 року по 19.07.2024 року.

На виконання вимог ухвали П`ятого апеляційного адміністративного суду від 11 грудня 2025 року, 22 січня 2026 року відповідачем надані відповідні пояснення, до яких долучено, зокрема:

- витяги із журналу бойових дій НОМЕР_2 прикордонного загону Державної прикордонної служби України.

Як убачається із наданих матеріалів, старший офіцер (старший оперуповноважений) ОСОБА_1 забезпечував здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, виконував бойові (спеціальні) завдання, визначені бойовими розпорядженнями НОМЕР_2 прикордонного загону Державної прикордонної служби України, а також бойовими розпорядженнями ОУВ « ІНФОРМАЦІЯ_1 ».

Зазначені бойові (спеціальні) завдання ОСОБА_1 виконував безпосередньо в районі населених пунктів м. Херсон, о. Корабельний (м. Херсон), н.п. Лупареве н.п. Херсон, у період:

- з 08.02.2023 року по 03.03.2023 року, з 04.03.2023 року по 08.03.2023 року, з 09.03.2023 року по 15.03.2023 року, з 16.03.2023 року по 24.05.2023 року, з 25.05.2023 року по 31.08.2023 року, з 01.09.2023 року по 02.10.2023 року, з 03.10.2023 року по 06.10.2023 року, з 07.10.2023 року по 05.11.2023 року, з 19.11.2023 року по 03.12.2023 року, з 04.12.2023 року по 18.12.2023 року, з 19.12.2023 року по 13.02.2024 року, з 14.02.2024 року по 31.03.2024 року, з 01.04.2024 року по 07.04.2024 року, з 26.04.2024 року по 06.06.2024 року, 07.06.2024 року, з 08.06.2024 року по 14.06.2024 року, з 17.06.2024 року по 19.06.2024 року, 20.06.2024 року, з 21.06.2024 року по 19.07.2024 року.

На підтвердження зазначеного в матеріалах справи наявні належним чином засвідчені копії наступних документів:

- витяг із журналу бойових дій НОМЕР_2 прикордонного загону Державної прикордонної служби України від 01.01.2023 року №25/5 ДСК (Том 1);

- витяг із журналу бойових дій НОМЕР_2 прикордонного загону Державної прикордонної служби України від 16.03.2023 року №5/33 Том 1, від 25.05.2023 року Том №2, від 15.08.2023 року Том №3;

- витяг із журналу бойових дій головного оперативно-розшукового відділу НОМЕР_2 прикордонного загону Державної прикордонної служби України від 01.09.2023 року №5/33 Том №4 (Інв. №50) від 31.01.2024 року;

- витяг із журналу бойових дій головного оперативно-розшукового відділу НОМЕР_2 прикордонного загону Державної прикордонної служби України від 04.12.2023 року №5/33 Том №5;

- витяг із журналу бойових дій головного оперативно-розшукового відділу НОМЕР_2 прикордонного загону Державної прикордонної служби України від 01.04.2024 року №05/34 Том №1.

Разом з цим, відповідач, всупереч встановленому наказами № 628/0/081-22АГ та Порядком № 36 алгоритму дій, на підставі наданих йому документів не виніс наказ про здійснення ОСОБА_1 виплату додаткової щомісячної винагороди в розмірі до 100 000 грн.

Вказане, в свою чергу, свідчить про допущену бездіяльність з боку керівництва НОМЕР_2 прикордонного загону Державної прикордонної служби України (в/ч НОМЕР_3 ), який при отриманні документів, що підтверджують безпосередню участь ОСОБА_1 у бойових діях або заходах, не видав наказ щодо виплати йому додаткової щомісячної грошової винагороди в розмірі до 100 000 грн.

За таких обставин, апеляційний суд дійшов висновку про наявність правових підстав для задоволення позовних вимог щодо зобов`язання відповідача нарахувати та виплатити на користь позивача додаткову винагороду збільшену до 100 000 грн. за вище вказаний період.

У свою чергу, позовні вимоги ОСОБА_1 щодо зобов`язання відповідача нарахувати та виплатити на його користь додаткової винагороди в розмірі до 100 000 грн. за період з 01.01.2023 року до 08.02.2023 року не підлягають задоволенню, оскільки матеріали справи не містять жодних доказів, як то бойових наказів (бойових розпоряджень), витягів із журналів бойових дій, рапортів щодо безпосередньої участі позивача у бойових діях або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії.

При цьому, апеляційний суд уважає безпідставними твердження відповідача про те, що позивач не приймав участь в бойових діях безпосередньо на лінії бойового зіткнення та/або під вогневим ураженням противником у зв`язку з чим не має права на отримання додаткової винагороди у розмірі до 100 000 грн.

Враховуючи положення наказу №628/0/081-22АГ та Порядку №36, а також висновки, викладені Верховним Судом у постанові від 29.12.2025 року у справі №120/5230/24, військовослужбовець повинен підтвердити лише безпосередню участь у воєнних (бойових) діях або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, а не, як помилково стверджує відповідач, виключно участь в бойових діях на лінії бойового зіткнення та/або під вогневим ураженням противника.

З огляду на викладене, відповідачем не доведено суду правомірність своєї бездіяльності щодо невидачі наказу про нарахування та виплату ОСОБА_1 додаткової щомісячної грошової винагороди у розмірі 100 000 грн. у зв`язку з його безпосередньою участю у бойових діях або забезпечення ним здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії.

Беручи до уваги вище наведене, апеляційний суд уважає висновки суду першої інстанції про недоведеність участі позивача у бойових діях (здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії російської федерації, з метою виконання бойових завдань) такими, що не ґрунтуються на належно встановлених обставинах справи.

Згідно із п.2 ч.1 ст.315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, апеляційний суд має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення.

Відповідно до п.4 ч.1 ст. 317 КАС України підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є, зокрема, неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи.

Враховуючи вище викладене, оскільки судом першої інстанції при прийнятті судового рішення неповно з`ясовано обставини, що мають значення для справи, а відтак, відповідно до приписів ст. 315, 317 КАС України, оскаржуване рішення суду підлягає частковому скасуванню з ухваленням у справі нового рішення про часткове задоволення позовних вимог.

Керуючись ст. 308, 310, 315, 317, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Одеського окружного адміністративного суду від 04.11.2025 року у справі №420/31045/24 скасувати в частині щодо відмови у задоволенні позовних вимог.

Прийняти в цій частині по справі №420/31045/24 нове судове рішення.

Визнати протиправною бездіяльність НОМЕР_2 Прикордонного загону Державної прикордонної служби України щодо ненарахування та невиплати ОСОБА_1 за період з 08.02.2023 року по 03.03.2023 року, з 04.03.2023 року по 08.03.2023 року, з 09.03.2023 року по 15.03.2023 року, з 16.03.2023 року по 24.05.2023 року, з 25.05.2023 року по 31.08.2023 року, з 01.09.2023 року по 02.10.2023 року, з 03.10.2023 року по 06.10.2023 року, з 07.10.2023 року по 05.11.2023 року, з 19.11.2023 року по 03.12.2023 року, з 04.12.2023 року по 18.12.2023 року, з 19.12.2023 року по 13.02.2024 року, з 14.02.2024 року по 31.03.2024 року, з 01.04.2024 року по 07.04.2024 року, з 26.04.2024 року по 06.06.2024 року, 07.06.2024 року, з 08.06.2024 року по 14.06.2024 року, з 17.06.2024 року по 19.06.2024 року, 20.06.2024 року, з 21.06.2024 року по 19.07.2024 року, додаткової винагороди збільшеної до 100 000 гривень з розрахунку на місяць пропорційно часу участі у бойових діях або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 року №168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану».

Зобов`язати НОМЕР_2 Прикордонний загін Державної прикордонної служби України здійснити нарахування та виплату ОСОБА_1 за період з 08.02.2023 року по 03.03.2023 року, з 04.03.2023 року по 08.03.2023 року, з 09.03.2023 року по 15.03.2023 року, з 16.03.2023 року по 24.05.2023 року, з 25.05.2023 року по 31.08.2023 року, з 01.09.2023 року по 02.10.2023 року, з 03.10.2023 року по 06.10.2023 року, з 07.10.2023 року по 05.11.2023 року, з 19.11.2023 року по 03.12.2023 року, з 04.12.2023 року по 18.12.2023 року, з 19.12.2023 року по 13.02.2024 року, з 14.02.2024 року по 31.03.2024 року, з 01.04.2024 року по 07.04.2024 року, з 26.04.2024 року по 06.06.2024 року, 07.06.2024 року, з 08.06.2024 року по 14.06.2024 року, з 17.06.2024 року по 19.06.2024 року, 20.06.2024 року, з 21.06.2024 року по 19.07.2024 року, додаткової винагороди збільшеної до 100 000 гривень з розрахунку на місяць пропорційно часу участі у бойових діях або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 року №168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану», з урахуванням раніше виплачених сум.

В іншій частині рішення Одеського окружного адміністративного суду від 04.11.2025 року у справі №420/31045/24 залишити без змін, а апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її ухвалення та може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст судового рішення виготовлено та підписано колегією суддів 26.01.2026 року.

Суддя-доповідач О.О. Димерлій
Судді О.І. Шляхтицький Н.В. Вербицька