Справа № 160/821/26
Суддя: Царікова Олена Василівна
Дата ухвалення: 2026-01-26 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УХВАЛА
26 січня 2026 р.Справа №160/821/26
Суддя Дніпропетровського окружного адміністративного суду Царікова Олена Василівна, розглянувши заяву ОСОБА_1 про забезпечення адміністративного позову в адміністративній справі №160/821/26 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання дій, бездіяльності протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,-
14 січня 2026 року до Дніпропетровського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 , у якому просить:
- визнати протиправною бездіяльність ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка полягає у не виключенні гр. ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , з військового обліку на підставі пункту 3 частини шостої статті 37 Закону України Про військовий обов`язок і військову службу;
- зобов`язати ІНФОРМАЦІЯ_3 виключити гр. ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , з військового обліку на підставі пункту 3 частини шостої статті 37 Закону України Про військовий обов`язок військову службу;
- зобов`язати ІНФОРМАЦІЯ_3 внести до Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів інформацію про виключення гр. ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , з військового обліку на підставі пункту 3 частини шостої статті 37 Закону України Про військовий обов`язок і військову службу.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 20.01.2026 відкрито провадження у справі та призначено розгляд останньої за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи.
Разом з позовною заявою позивачем було подано заяву про забезпечення позову.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 14.01.2026 заяву ОСОБА_1 про забезпечення адміністративного позову повернуто без розгляду.
23.01.2026 від ОСОБА_1 надійшла заява про забезпечення позову (вх. №5664/26), в якій позивач просить:
- заборонити ІНФОРМАЦІЯ_1 , а також іншим територіальним центрам комплектування та соціальної підтримки та їх посадовим особам вчиняти будь-які дії, пов`язані з заходами призову позивача ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , на військову службу під час мобілізації, на особливий період до набрання законної сили рішенням суду в адміністративній справі.
В обґрунтування заяви зазначено, що позивач постановою лікарсько-експертної комісії про придатність до військової служби, служби за військовою спеціальністю та ін., на підставі статей 406, 396, 54в, 646, гр. II Розкладу хвороб та Таблиці додаткових вимог (додаток №1 до положення, введеного в дію наказом Міністра оборони України № 402-2008р.) визнаний непридатним до військової служби з виключенням з військового обліку. Даний факт підтверджується свідоцтвом про хворобу № 2547 від 27.10.2010 року, яке було затверджене Центральною лікарсько-експертною комісією, а також відміткою військового квитка: розділ VIII - виключений з військового обліку, однак 13 грудня 2025 року при авторизації в застосунку «Резерв+» позивачем було встановлено, що інформація, яка наявна в даному застосунку є неповною та неточною, оскільки у реєстрі призовників, військовозобов`язаних та резервістів («Оберіг») містяться відомості про позивача як про військовозобов`язаного та те, що він з 10 грудня 2024 року перебуває на військовому обліку у ІНФОРМАЦІЯ_4 , тобто, як зазначає позивач, відомості в реєстрі «Оберіг» щодо його статусу є недостовірними. На лист позивача до відповідача, останній надав відповідь про те, що надана позивачем копія свідоцтва про хворобу від 27.10.2010 не затверджена постановою 20 регіональної ВЛК, а тому відсутні правові підстави для виключення позивача з військового обліку та внесення відповідних відомостей до Реєстру.
Позивач вважає протиправною бездіяльність відповідача, що порушує його права.
У зв`язку із цим, позивач звернувся до суду із позовом та заявою про забезпечення позову.
Дослідивши подану заяву та доводи, наведені в означеній заяві, суд зазначає таке.
Відповідно до ч. 1 ст. 150 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) суд за заявою учасника справи або з власної ініціативи має право вжити визначені цією статтею заходи забезпечення позову.
Згідно з ч. 1 ст. 154 КАС України заява про забезпечення позову розглядається судом, у провадженні якого перебуває справа або до якого має бути поданий позов, не пізніше двох днів з дня її надходження, без повідомлення учасників справи.
Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо:
1) невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду; або
2) очевидними є ознаки протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, та порушення прав, свобод або інтересів особи, яка звернулася до суду, таким рішенням, дією або бездіяльністю.
З наведених норм КАС України вбачається, що загальною вимогою для розгляду і вирішення питання про забезпечення позову за ініціативою позивача є наявність відповідних підстав.
Тобто, забезпечення адміністративного позову це вжиття судом, в провадженні якого знаходиться справа, до вирішення адміністративної справи визначених законом заходів щодо створення можливості реального виконання у майбутньому рішення суду, якщо його буде прийнято на користь позивача. Поряд з цим, обраний судом спосіб захисту порушеного права має бути ефективним та забезпечити реальне відновлення порушеного права.
Відповідно до пункту 17 постанови Пленуму Вищого адміністративного суду України від 06.03.2008 №2 Про практику застосування адміністративними судами окремих положень Кодексу адміністративного судочинства, під час розгляду адміністративних справ, за змістом яких при розгляді заяв про забезпечення позову суд має навести мотиви, з яких він дійшов висновку про існування очевидної небезпеки заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам позивача до ухвалення рішення в адміністративній справі, або захист цих прав, свобод та інтересів стане неможливим без вжиття таких заходів, або для їх відновлення необхідно буде докласти значних зусиль та витрат, а також ознаки, які свідчать про очевидність протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень.
Інститут забезпечення позову є елементом права на судовий захист і спрямований на те, щоб не допустити незворотності певних наслідків відповідних дій щодо відновлення порушеного права. Вжиття заходів забезпечення позову належить до механізму захисту прав і свобод людини, зокрема, в судовому порядку, і є гарантією їх захисту та відновлення, а отже, елементом правосуддя.
Забезпечення позову стосується всіх стадій судового провадження (підготовка, призначення, розгляд справи, виконання рішення) і є складовою комплексу заходів, спрямованих на охорону публічно-правового та матеріально-правового інтересу в адміністративному судочинстві, а також однією з гарантій реального виконання можливого позитивного для людини рішення, оскільки надає можливість суду до ухвалення постанови в адміністративній справі вжити заходів до забезпечення реалізації позовних вимог.
Отже, застосування інституту забезпечення позову є дискреційним правом суду, а не його обов`язком, яке він реалізує залежно від обставин справи. Крім того, спосіб у який вживаються заходи забезпечення адміністративного позову не може бути причиною порушення чи звуження прав інших осіб.
Суд звертає увагу на те, що обставини, на які посилається позивач у заяві про забезпечення позову, можуть бути встановлені судом тільки на підставі з`ясування фактичних обставин справи, оцінки належності, допустимості та достовірності як кожного доказу окремо, так і достатності та взаємного зв`язку наявних у матеріалах справи доказів у їх сукупності, за наслідком розгляду справи по суті.
У разі забезпечення позову суд фактично надасть правову оцінку діям/рішенню ІНФОРМАЦІЯ_1 , яке оформлене листом від 21.12.2025 року № 9301 стосовно позивача.
На переконання суду, можливе настання негативних наслідків не є беззаперечним доказом для вжиття заходів забезпечення адміністративного позову.
До того ж, забезпечивши позов у зазначений заявником спосіб, судом фактично вирішується спір без проведення правового аналізу та розгляду справи по суті, що не відповідає меті застосування правового інституту забезпечення позову.
Таким чином, заява позивача про забезпечення позову ґрунтується лише на припущеннях, які не підтверджені доказами.
Відповідно до ч. 1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст. 78 цього Кодексу.
Суд, згідно ч. 1 ст. 90 КАС України оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.
Доводи заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів забезпечення позову суд оцінює з урахуванням розумності, обґрунтованості і адекватності вимог.
Суд має переконатися в тому, чи існує реальна загроза невиконання, чи ускладнення виконання можливого рішення суду про задоволення позову, з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати заявник, позовним вимогам. Суд також враховує співмірність вимог заяви про забезпечення позову заявленим позовним вимогам та обставинам справи.
У ході розгляду поданої заяви судом не виявлено фактів існування, на час постановлення даної ухвали, очевидної небезпеки заподіяння шкоди правам та інтересам позивача до прийняття у справі судового рішення, або неможливості захисту таких прав та інтересів без вжиття заходів забезпечення позову, або необхідності докласти значних зусиль та витрат для відновлення таких прав та інтересів при виконанні у майбутньому судового рішення, якщо його буде прийнято на користь позивача.
За таких обставин, враховуючи викладене вище, приймаючи до уваги те, що в матеріалах справи відсутні докази про існування очевидної небезпеки заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам позивача до ухвалення рішення в адміністративній справі, дані про неможливість захисту прав, свобод та інтересів позивача без вжиття таких заходів, суд дійшов до висновку, що заява позивача про забезпечення позову є необґрунтованою та передчасною, у зв`язку з чим, остання задоволенню не підлягає.
Керуючись ст. ст. 150, 151, 154, 241, 243, 248, 256, 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
У задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення адміністративного позову в адміністративній справі №160/821/26 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання дій, бездіяльності протиправними та зобов`язання вчинити певні дії, відмовити повністю.
Ухвала суду набирає законної сили відповідно до статті 256 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржена у строки, встановлені статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

Повний текст ухвали складений 26.01.2026.

Суддя О.В. Царікова