Справа № 240/1448/24
Суддя: Липа Володимир Анатолійович
Дата ухвалення: 2026-01-26 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

(про відстрочення чи розстрочення виконання рішення суду,

зміну чи встановлення способу і порядку виконання судового рішення)

26 січня 2026 року м. Житомир справа № 240/1448/24

категорія 112010203

Житомирський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Липи В.А.,

розглянувши у письмовому провадженні заяву про зміну способу і порядку виконання судового рішення в адміністративній справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області про визнання протиправними дій, зобов`язання вчинити дії,,

встановив:

Постановою Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 24.12.2024 рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 06.06.2024 року та постанова Сьомого апеляційного адміністративного суду від 02.10.2024 року - скасовані. Ухвалено у справі №240/1448/24 нове рішення, яким вирішено позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити. Визнати протиправною відмову Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області, оформлену листом від 06.12.2023 №42837-42603/Д-02/8-0600/23, у нарахування та виплаті ОСОБА_1 як особі з інвалідністю 3 групи, пов`язаної з наслідками аварії на ЧАЕС, державної пенсії, встановленої статтею 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» від 28.02.1991 №796-XII, в розмірі 6 мінімальних пенсій за віком з 13.09.2023. Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Житомирській області здійснити із 13.09.2023 нарахування та виплату щомісячно ОСОБА_1 як особі з інвалідністю 3 групи, пов`язаної з наслідками аварії на ЧАЕС, державної пенсії, встановленої статтею 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» від 28.02.1991 №796-XII, в розмірі 6 мінімальних пенсій за віком, встановлених законом про Державний бюджет України на відповідний рік, з урахуванням раніше виплачених коштів.

До суду надійшла заява ОСОБА_1 про зміну порядку і способу виконання рішення у справі на стягнення з Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області неотриманої пенсії.

В обґрунтування поданої заяви позивач указує, що рішення суду, що ухвалено в цій справі та набрало законної сили, в частині виплати заборгованості з пенсії протягом тривалого часу відповідачем не виконується з посиланням на обставини, що істотно ускладнюють виконання рішення, чим порушуються пенсійні права позивача та право на виконання рішення суду.

До суду надійшли заперечення на заяву, в яких відповідач просить відмовити у задоволенні заяви. Зазначає, що враховуючи дискреційність повноважень Головного управління щодо здійснення розрахунку на виконання рішення суду у цій справі, зміна застосованого судом способу захисту (зобов`язання вчинити вказані дії без визначення сум виплат) на фактично стягнення конкретних сум (які хоча і були розраховані Головним управлінням при проведенні перерахування пенсії позивача на підставі та на виконання Постанови № 240/1448/24 у цій справі, але безпосередньо судом не присуджувалися у конкретних розмірах), не відповідатиме юридичній сутності та змісту інституту, регламентованому статтею 378 Кодексу адміністративного судочинства України, оскільки зміна на підставі статті 378 Кодексу адміністративного судочинства України способу і порядку виконання судового рішення не передбачає зміни обраного судом відповідно до статті 245 Кодексу адміністративного судочинства України при ухваленні рішення способу відновлення порушеного права. Суд може змінити спосіб і порядок виконання рішення лише за наявності обставин, що ускладнюють його виконання або роблять його неможливим. У даному випадку фактична неможливість здійснення виплати перерахованої суми пенсії обумовлено відсутністю відповідного бюджетного фінансування на здійснення таких виплат. Відтак, оскільки виконання рішення суду залежить виключно від бюджетного фінансування, то його виконання можливо і в такий спосіб як зобов`язання виплатити Заявнику пенсію (здійснити виплату донарахованої суми пенсії), хоча і за певних умов (такими умовами є здійснення належного фінансування на виплату заборгованості з Державного бюджету України). Тобто, вважає, що зміна способу виконання судового рішення у такому випадку не призведе до його фактичного виконання, оскільки така процесуальна дія не може вплинути на фінансування Державою видатків на виплату перерахованих пенсій за рішенням суду.

Судом призначено розгляд заяви на 02.12.2025.

У судове засідання позивач та представник відповідача не прибули, хоча про дату, час та місце судового розгляду були повідомлені належним чином.

Відповідно до частини 2 статті 378 Кодексу адміністративного судочинства України неприбуття у судове засідання учасників справи належним чином повідомлених про дату, час та місце судового розгляду, не перешкоджає такому судовому розгляду.

З урахуванням вищенаведеного, суд дійшов висновку про можливість розгляду заяви за відсутності сторін та без фіксування судового засідання технічними засобами, що передбачено частиною 4 статті 229 Кодексу адміністративного судочинства України.

Розглядаючи заяву позивача, суд зважає на таке.

Статтею 129-1 Конституції України визначено, що судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Частиною 2 статті 14 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України. Нормами частини третьої зазначеної статті передбачено, що невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом.

Статтею 370 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності, за її межами. Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом.

Порядок та підстави зміни чи встановлення способу і порядку виконання судового рішення в адміністративному судочинстві врегульовані статтею 378 Кодексу адміністративного судочинства України.

Разом з тим, Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо удосконалення положень про судовий контроль за виконанням судових рішень" від 21.11.2024 року №4094-IX, який набрав чинності 19.12.2024 року, були внесені суттєві зміни до положень статті 378 Кодексу адміністративного судочинства України, зокрема й у частині зміни чи встановлення способу і порядку виконання судового рішення.

Відповідно до частин 1 та 3 названої правової норми за заявою сторони суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, може відстрочити або розстрочити виконання рішення, а за заявою стягувача чи виконавця (у випадках, встановлених законом), встановити чи змінити спосіб або порядок його виконання. Питання про відстрочення або розстрочення виконання, зміну чи встановлення способу і порядку виконання судового рішення може бути розглянуто також за ініціативою суду.

Підставою, зокрема для встановлення або зміни способу або порядку виконання, є обставини, що істотно ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим.

Невиконання суб`єктом владних повноважень судового рішення, яке набрало законної сили, щодо обчислення, призначення, перерахунку, здійснення, надання, одержання пенсійних виплат, соціальних виплат непрацездатним громадянам, виплат за загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням, виплат та пільг дітям війни, інших соціальних виплат, доплат, соціальних послуг, допомоги, захисту та пільг протягом двох місяців з дня набрання законної сили судовим рішенням є самостійною підставою для зміни способу і порядку виконання такого судового рішення шляхом стягнення з такого суб`єкта владних повноважень відповідних виплат.

Отже, з 19.12.2024 року стаття 378 Кодексу адміністративного судочинства України доповнена самостійною підставою для зміни способу і порядку виконання судового рішення, а саме: невиконання суб`єктом владних повноважень судового рішення, яке набрало законної сили, щодо, серед іншого, обчислення, призначення, перерахунку, здійснення, надання, одержання пенсійних виплат, протягом двох місяців з дня набрання таким рішенням законної сили; при чому зміна способу і порядку виконання такого судового рішення відбувається шляхом стягнення з такого суб`єкта владних повноважень відповідних виплат.

Згідно з розрахунком суми, що підлягає виплаті по пенсійній справі за судовим рішенням у справі №240/1448/24 позивачу нараховано заборгованість за період з 13.09.2023 по 30.04.2025 у розмірі 137613,16 грн.

Отже, орган Пенсійного фонду України має перед стягувачем (позивачем) заборгованість, яка нарахована на виконання рішення суду, що ухвалено в цій справі.

Проте, сума такої заборгованості не виплачена через не виділення органу Пенсійного фонду України коштів на її виплату.

Вказане свідчить про наявність обставини, що істотно ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим, що є підставою для зміни способу або порядку виконання судового рішення.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Сьомого апеляційного адміністративного суду від 15.09.2025 року у справі №240/29110/23.

Так, дослідженням судової практики з Єдиного державного реєстру судових рішень встановлено, що Сьомий апеляційний адміністративний суд у постановах від 15.09.2025 у справах Вінницького окружний адміністративного суду № 120/3058/21-а, № 120/10355/22 та від 17.09.2025 у справі Житомирського окружного адміністративного суду № 240/2802/23 скасував ухвали про відмову у зміні способу і порядку виконання судових рішень. Задовольнив заяви позивачів та стягнув на користь позивачів нараховані заборгованості з пенсійних виплат.

Верховний Суд у постанові від 28.10.2025 у справі № 380/7706/22 виснував, що застосування процесуального механізму, передбаченого абзацом другим частини третьої статті 378 Кодексу адміністративного судочинства, про зміну способу і порядку виконання судового рішення із зобов`язання вчинити дії на стягнення з Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області нарахованої суми (313587,00 грн) є єдиним дієвим та ефективним заходом, спрямованим на реальне поновлення порушених соціальних прав громадянина, а не на формальне завершення виконавчого провадження.

Таким чином, враховуючи вимоги частини третьої статті 378 Кодексу адміністративного судочинства України (у редакції Закону №4094-IX, що діє з 19.12.2024), суд дійшов висновку про наявність підстав для зміни способу і порядку виконання рішення суду у даній справі.

Керуючись статтями 243, 248, 378 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ухвалив:

Заяву задовольнити.

Змінити спосіб і порядок виконання постанови Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 24.12.2024 шляхом стягнення з Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області (вул. Ольжича, буд. 7, м.Житомир, Житомирська обл., Житомирський р-н,10003. Код ) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 . РНОКПП: НОМЕР_1 ) нарахованої та невиплаченої заборгованості з пенсійних виплат за період з 13.09.2023 по 30.04.2025 у розмірі 137613,16 грн.

Ухвала суду набирає законної сили негайно після її підписання суддею.

Ухвала суду може бути оскаржена до Сьомого апеляційного адміністративного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення.

Суддя В.А. Липа