Справа № 240/2242/26
Суддя: Єфіменко Ольга Володимирівна
Дата ухвалення: 2026-01-26 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

(про відмову у забезпеченні позову до подання позовної заяви)

26 січня 2026 року м. Житомир справа № 240/2242/26

категорія 113080000

Житомирський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Єфіменко О.В., розглянувши заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову до подання позовної заяви,

встановив:

21.01.2026 (зареєстрована судом 22.01.2026) представник ОСОБА_1 - адвокат Яковенко Анатолій Павлович подав до суду заяву про забезпечення позову до подання позовної заяви. Просив вжити заходи забезпечення позову шляхом заборони ІНФОРМАЦІЯ_1 , його відділам, зокрема 5-му відділу, в особі його посадових осіб вчиняти дії щодо призову ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_1 , на військову службу під час мобілізації, до набрання законної сили судовим рішенням в адміністративній справі щодо оскарження рішення комісії ІНФОРМАЦІЯ_3 , оформлене протоколом № 4 від 15.01.2026.

Заявник вважає, що рішення комісії ІНФОРМАЦІЯ_3 , оформлене протоколом № 4 від 15.01.2026 є протиправним, в частині, що стосується відмови у наданні відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації ОСОБА_1 та має намір його оскаржити. Крім того зауважує, що процес його мобілізації вже розпочався, і невжиття таких заходів забезпечення позову позбавить його можливості оформити відстрочку від призову під час мобілізації, в разі його призову на військову службу.

Розглядаючи заяву представника ОСОБА_1 про забезпечення позову до подання позовної заяви суд виходить з наведених нижче міркувань.

Положеннями п. 1 ч. 1 ст. 153 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) передбачено, що заява про забезпечення позову подається до подання позовної заяви - до суду, до якого має бути подано позов за правилами підсудності, встановленими цим Кодексом.

Відповідно до ч. 1 ст. 154 КАС України заява про забезпечення позову розглядається судом, у провадженні якого перебуває справа або до якого має бути поданий позов, не пізніше двох днів з дня її надходження, без повідомлення учасників справи.

Частиною 1 статті 150 КАС України суд за заявою учасника справи або з власної ініціативи має право вжити визначені цією статтею заходи забезпечення позову.

Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо: 1) невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду; або 2) очевидними є ознаки протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, та порушення прав, свобод або інтересів особи, яка звернулася до суду, таким рішенням, дією або бездіяльністю.

Види забезпечення позову визначені ст. 151 КАС.

У свою чергу, п. 2 ч. 1 ст. 151 КАС передбачено, що позов може бути забезпечено, з-поміж іншого, забороною відповідачу вчиняти певні дії.

Відповідно до ч. 2 ст. 151 КАС заходи забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами. Суд також повинен враховувати співвідношення прав (інтересу), про захист яких просить заявник, із наслідками вжиття заходів забезпечення позову для заінтересованих осіб.

Види забезпечення позову, застосування яких не допускається визначені ч.3 ст.151 КАС України. Порядок розгляду заяви про забезпечення позову встановлений нормами ст. 154 КАС України.

Згідно з ч. 5 ст. 151 КАС України про забезпечення позову або про відмову у забезпеченні позову суд постановляє ухвалу.

При розгляді заяви про забезпечення позову суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитись, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулась з такою заявою, позовним вимогам.

За Рекомендацією № R(89)8 про тимчасовий судовий захист в адміністративних справах, прийнятою Комітетом Ради Європи 13.09.1989, рішення про вжиття заходів тимчасового захисту може прийматися у разі, якщо виконання адміністративного акта може спричинити значну шкоду, відшкодування якої неминуче пов`язано з труднощами, і якщо на перший погляд наявні достатньо вагомі підстави для сумнівів у правомірності такого акта. Суд, який постановляє вжити такий захід, не зобов`язаний одночасно висловлювати думку щодо законності чи правомірності відповідного адміністративного акта; його рішення стосовно вжиття таких заходів жодним чином не повинно мати визначального впливу на рішення, яке згодом має бути ухвалено у зв`язку з оскарженням адміністративного акта.

Тобто, інститут забезпечення позову є однією з гарантій захисту прав, свобод та законних інтересів юридичних та фізичних осіб позивачів в адміністративному процесі, механізмом, який покликаний забезпечити реальне та неухильне виконання судового рішення, прийнятого в адміністративній справі.

Водночас заходи забезпечення мають бути адекватними та співмірними з позовними вимогами. Співмірність передбачає співвідношення негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії. Адекватність заходу до забезпечення позову, що застосовується судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється судом, зокрема, з урахуванням співвідношення права (інтересу), про захист яких просить заявник, з правовими наслідками заборони відповідачеві вчиняти певні дії.

Тому, при вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням такого: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

В ухвалі про забезпечення позову суд повинен навести мотиви, з яких він дійшов висновку про існування обставин, що свідчать про істотне ускладнення чи неможливість виконання рішення суду або ефективного захисту та поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся чи має намір звернутися до суду, або про очевидність ознак протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, та порушення прав, свобод або інтересів особи, яка звернулася до суду, таким рішенням, дією або бездіяльністю до ухвалення рішення у справі. А також вказати, в чому будуть полягати дії, направлені на відновлення прав позивача, оцінити складність вчинення цих дій, встановити, що витрати, пов`язані з відновленням прав, будуть значними.

Аргументуючи наявність підстав для задоволення поданої заяви, представник вказав, що заявник маючи намір скористатися своїм правом на відстрочку від призову на військову службу під час мобілізації на підставі п.1 ч.3 ст. 23 Закону України "Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію" № 3543-XII від 21.10.1993 (далі - Закон № 3543-XII). Як здобувач вищої освіти, який навчається за денною формою здобуття освіти і здобуває рівень освіти, що є вищим за раніше здобутий рівень освіти у послідовності, визначеній ч.2 ст.10 Закону України "Про освіту" № 2145-VIII від 05.09.2017 (далі - Закон № 2145-VIII) заявник звернувся із заявою про оформлення такої відстрочки до ЦНАП, однак повідомленням № 1940/1/105 від 17.01.2026 за підписом голови комісії ІНФОРМАЦІЯ_4 підполковника ОСОБА_2 йому відмовлено у її задоволенні, у зв`язку із тим, що відповідно до довідки про здобувача освіти за даними єдиної державної електронної бази з питань освіти порушує послідовність навчання, визначену ч. 2 ст.10 Закону № 2145-VIII.

У той час, аналізуючи доводи представника ОСОБА_1 викладені у заяві про забезпечення позову, та надані суду документи, суд дійшов висновку, що посилання заявника на випадок можливого настання негативних наслідків чи порушення прав в майбутньому не може визнаватись достатнім для вжиття заходів забезпечення позову.

Доказів примусового затримання заявника в приміщенні ТЦК та вчинення дій щодо призову позивача шляхом мобілізації суду не надано. Прийнятим за результатами розгляду заяви ОСОБА_3 рішенням лише повідомлено про відмову у наданні відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації за наведених у заяві підстав та наявність підстав для призову на військову службу під час мобілізації на особливий період на загальних підставах. Крім того, доказів того, що заявника викликали до ТЦК, вручали повістку, надали направлення на військово-лікарську комісію для проходження медичного огляду та видали мобілізаційне розпорядження, матеріали долучені до заяви не містять.

Враховуючи викладене факт наявності порушення прав заявника щодо ймовірної мобілізації, потребують доведення та встановлення судом шляхом повного, всебічного та об`єктивного дослідження всіх зібраних доказів під час розгляду справи.

Забезпечення позову ОСОБА_1 у спосіб, про який він просить, за своїми правовими наслідками по суті є задоволенням позову без розгляду справи по суті, що є неприпустимим.

Щодо наміру оскаржити явно протиправне на думку заявника рішення комісії, слід зазначити таке.

Вирішуючи заяву, суд повинен проаналізувати та оцінити ці доводи заявника щодо "очевидності" ознак протиправності дій та порушення прав позивача, при цьому, попри те, що такі ознаки не мають окреслених меж, йдеться насамперед про їх "якість": вони повинні свідчити про протиправність оскаржуваних дій поза обґрунтованим сумнівом. Суд, який застосовує заходи забезпечення позову з підстав очевидності ознак протиправності оскаржуваних дій, на основі наявних у справі доказів повинен бути переконаний, що ці дії явно суперечить вимогам закону за критеріями, передбаченими ч. 2 ст. 2 КАС, порушують права, свободи або інтереси позивача і вжиття заходів забезпечення позову є способом запобігання істотним та реальним негативним наслідкам цього порушення. Твердження про "очевидність" порушення до розгляду справи по суті є висновком, який свідчить про правову позицію суду наперед. Тому застосування заходів забезпечення позову з цієї підстави допускається у виключних випадках. Для перевірки наведених позивачем аргументів необхідне всебічне та повне з`ясування фактичних обставин у справі.

З огляду на викладене слід вказати, що висновок про правомірність чи протиправність рішення ІНФОРМАЦІЯ_4 оформленого протоколом № 4 від 15.01.2026 на відповідність чи невідповідність критеріям, наведеним у ч. 2 ст. 2 КАС, суд може зробити лише на наслідками розгляду справи по суті.

Будь-яких ознак, які поза обґрунтованим сумнівом свідчать про очевидну протиправність оспорюваних дій та бездіяльності ІНФОРМАЦІЯ_4 , а також про те, що вони явно суперечать вимогам закону, порушують права або інтереси позивача і вжиття заходів забезпечення позову є способом запобігання істотним та реальним негативним наслідкам цього порушення, суд не виявив.

Проаналізувавши доводи представника заявника викладені у заяві про забезпечення позову до подання позовної заяви, суд дійшов висновку, що жоден, з наведених заявником аргументів, не є свідченням очевидної протиправності дій ІНФОРМАЦІЯ_4 , тому суд дійшов висновку про відсутність підстав для її задоволення.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 150 КАС підставою для забезпечення позову є існування таких обставин, які можуть призвести не до будь-яких ускладнень для виконання рішення суду або ефективного захисту або поновлення порушених чи оспорюваних інтересів позивача, а лише до істотних ускладнень чи взагалі до унеможливлення виконання рішення чи ефективного захисту прав.

Керуючись статтями 150, 151, 156, 243, 248, 256 КАС України, суд

ухвалив:

У задоволенні заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову до подання позовної заяви, відмовити.

Ухвала суду набирає законної сили негайно після її підписання суддею.

Ухвала суду може бути оскаржена до Сьомого апеляційного адміністративного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення.

Суддя О.В. Єфіменко