Справа № 160/17507/25
Суддя: Прудник Сергій Володимирович
Дата ухвалення: 2026-01-26 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

26 січня 2026 року Справа №160/17507/25

Суддя Дніпропетровського окружного адміністративного суду Прудник Сергій Володимирович, розглянувши в порядку письмового провадження заяву представника заявника Ажмякова Романа Вікторовича про встановлення судового контролю у справі за позовною заявою ОСОБА_1 в особі представника Ажмякова Романа Вікторовича до військової частини НОМЕР_1 про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії,-

ВСТАНОВИВ:

16.06.2025 року до Дніпропетровського окружного адміністративного суду надійшла сформована 15.06.2025 року через систему Електронний суд позовна заява ОСОБА_1 в особі представника Ажмякова Романа Вікторовича до військової частини НОМЕР_1 , в якій представник позивача просить суд:

- визнати протиправною бездіяльність військової частини НОМЕР_1 щодо відмови у звільненні з військової служби за призовом під час мобілізації під час дії воєнного стану ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 РНОКПП НОМЕР_2 ;

- зобов`язати військову частини НОМЕР_1 прийняти рішення про звільнення ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 РНОКПП НОМЕР_2 з військової служби за підпунктом г пункту 2 частини четвертої статті 26 , а саме абзацу 13 п. 3 ч. 12 статті 26 Закону України Про військовий обов`язок і військову службу;

- стягнути на користь ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 РНОКПП НОМЕР_2 за рахунок бюджетних асигнувань військової частини НОМЕР_1 судові витрати на професійну правничу допомогу у сумі 8000 грн. (вісім тисяч) грн. 00 коп.

За наслідками розгляду означеної позовної заяви, рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 02.09.2025 року позовну заяву ОСОБА_1 в особі представника ОСОБА_2 до військової частини НОМЕР_1 про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії задоволено частково.

Визнано протиправною бездіяльність військової частини НОМЕР_1 щодо не розгляду рапорту ОСОБА_1 , який направлено 26.03.2025 року про звільнення за підпунктом г пункту 2 частини 4 статті 26 Закону України Про військовий обов`язок і військову службу як військовослужбовця, який проходить військову службу за призовом під час мобілізації під час воєнного стану, за сімейними обставинами у зв`язку з наявністю батька із числа осіб з інвалідністю II групи.

Зобов`язано військову частину НОМЕР_1 розглянути рапорт ОСОБА_1 , який направлено 26.03.2025 року про звільнення за підпунктом г пункту 2 частини 4 статті 26 Закону України Про військовий обов`язок і військову службу як військовослужбовця, який проходить військову службу за призовом під час мобілізації під час воєнного стану, за сімейними обставинами у зв`язку з наявністю батька із числа осіб з інвалідністю II групи.

У задоволенні інших позовних вимог відмовлено.

Стягнуто на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 ) за рахунок бюджетних асигнувань військової частини НОМЕР_1 (код ЄДРПОУ НОМЕР_3 ) документально підтверджені судові витрати, пов`язані зі сплатою судового збору у розмірі 1211,20 грн. (одна тисяча двісті одинадцять гривень 20 копійок).

Стягнуто на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 ) за рахунок бюджетних асигнувань військової частини НОМЕР_1 (код ЄДРПОУ НОМЕР_3 ) витрати на професійну правничу допомогу у сумі 1500 грн. (одна тисяча п`ятсот гривень).

06.10.2025 року від ОСОБА_1 до суду надійшло клопотання про видачу копії судового рішення від 02.09.2025 року з відміткою про набрання законної сили та виконавчих листів.

Не погодившись з вказаним рішенням суду першої інстанції відповідач подав апеляційну скаргу, за наслідками розгляду якої, ухвалою Третього апеляційного адміністративного суду від 04.11.2025 року апеляційну скаргу Військової частини НОМЕР_1 на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 02.09.2025 року в адміністративній справі №160/17507/25 повернуто апелянту.

Означене судове рішення від 02.09.2025 року набрало законної сили 04.11.2025 року.

08.12.2025 року до Дніпропетровського окружного адміністративного суду надійшла сформована 08.12.2025 року через систему Електронний суд заява представника заявника ОСОБА_2 про встановлення судового контролю, в якій заявник просить суд:

1. Прийняти заяву про встановлення судового контролю за виконанням рішення суду до провадження.

2. Зобов`язати військову частину НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 код ЄДРПОУ НОМЕР_3 , подати до суду у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення.

3. За наслідками розгляду звіту військової частини НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 код ЄДРПОУ НОМЕР_3 , про виконання рішення суду у разі постановлення ухвали про відмову у прийнятті звіту суд накладає на керівника суб`єкта владних повноважень штраф у сумі від двадцяти до сорока розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

4. Розгляд заяви проводити за участю представника заявника Ажмякова Романа Вікторовича.

Аргументи даної заяви зводяться до того, що відповідач, має зареєстрований Електронний кабінет у підсистемі Електронний суд ЄСІТС, то йому достеменно було відомо про набрання рішенням законної сили, та необхідність вчинити певні дії, зазначені у рішенні суду. 10.11.2025 року, 02.12.2025 року на електронну адресу відповідача зазначену у відзиві та апеляційній скарзі, а також 02.12.2025 року Укрпоштою, було направлено адвокатський запит з проханням повідомити про результати виконання рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 02.09.2025 року у справі №160/17507/25, яким позовну заяву ОСОБА_1 в особі представника Ажмякова Романа Вікторовича задоволено частково. Зобов`язано військову частину НОМЕР_1 розглянути рапорт ОСОБА_1 , який направлено 26.03.2025 року про звільнення за підпунктом г пункту 2 частини 4 статті 26 Закону України Про військовий обов`язок і військову службу як військовослужбовця, який проходить військову службу за призовом під час мобілізації під час воєнного стану, за сімейними обставинами у зв`язку з наявністю батька із числа осіб з інвалідністю II групи. Згідно до трекінгу Укрпошти адвокатський запит 05.12.2025 року прибув до відділення Укрпошти, але не отриманий відповідачем.

За відомостями з витягу протоколу передачі судової справи раніше визначеному складу суду від 08.12.2025 року зазначена вище заяву вирішено розподілити та передати судді Пруднику С.В.

15.12.2025 року ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду заяву представника заявника ОСОБА_2 про встановлення судового контролю задоволено повністю. Зобов`язано військову частину НОМЕР_1 подати до Дніпропетровського окружного адміністративного суду звіт про виконання рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 02.09.2025 року в частині зобов`язання військової частини НОМЕР_1 розглянути рапорт ОСОБА_1 , який направлено 26.03.2025 року про звільнення за підпунктом г пункту 2 частини 4 статті 26 Закону України Про військовий обов`язок і військову службу як військовослужбовця, який проходить військову службу за призовом під час мобілізації під час воєнного стану, за сімейними обставинами у зв`язку з наявністю батька із числа осіб з інвалідністю II групи. Встановлено військовій частині НОМЕР_1 строк для подання звіту про виконання рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 02.09.2025 року в частині зобов`язання військової частини НОМЕР_1 розглянути рапорт ОСОБА_1 , який направлено 26.03.2025 року про звільнення за підпунктом г пункту 2 частини 4 статті 26 Закону України Про військовий обов`язок і військову службу як військовослужбовця, який проходить військову службу за призовом під час мобілізації під час воєнного стану, за сімейними обставинами у зв`язку з наявністю батька із числа осіб з інвалідністю II групи протягом двох місяців з дня отримання копії цієї ухвали суду. Попереджено керівника військової частини НОМЕР_1 , що відповідно до ч. 10 ст.382-3 КАС України, у разі неподання звіту у строк, встановлений судом, або у разі подання звіту з порушенням такого строку та за відсутності поважних причин, які унеможливили його вчасне подання, суд встановлює новий строк для подання звіту відповідно до частини третьої статті 382-1 цього Кодексу, а також накладає штраф на керівника такого суб`єкта владних повноважень.

26.12.2025 року до Дніпропетровського окружного адміністративного суду надійшов сформований 26.12.2025 року через систему Електронний суд звіт про виконання рішення представника військової частини НОМЕР_1 Волоховського Віктора Олексійовича, в якому представник відповідача зазначив, що на виконання ухвали суду надає рішення про розгляд рапорту ОСОБА_1 про звільнення за підпунктом «г» пункту 2 частини 4 статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» як військовослужбовця, який проходить військову службу за призовом під час мобілізації під час воєнного стану, за сімейними обставинами у зв`язку з наявністю батька із числа осіб з інвалідністю II групи.

Відтак, представник відповідача просить суд прийняти звіт про виконання рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 02.09.2025 року у справі №160/17507/25.

В період з 29.12.2025 року по 16.01.2026 року суддя Прудник С.В. перебував у щорічній основній відпустці, а в період з 19.01.2026 року по 23.01.2026 року суддя Прудник С.В. перебував на лікарняному.

Розглянувши звіт про виконання рішення представника військової частини НОМЕР_1 Волоховського Віктора Олексійовича, суд зазначає наступне.

Положеннями частини 2-3 статті 14 КАС України також передбачено, що судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України.

Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом.

Суд вирішує питання про встановлення судового контролю у порядку письмового провадження без фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу на підставі п.10 ч.1 ст.4, ч.4 ст.229 КАС України.

Відповідно до ст.129-1 Конституції України судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Частиною другою статті 14 КАС України встановлено, що судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України.

Нормами частини третьої зазначеної статті передбачено, що невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом.

Статтею 370 КАС України встановлено, що судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності, - за її межами. Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом.

Відповідно до частини 1 статті 382 КАС України суд, який розглянув адміністративну справу як суд першої інстанції і ухвалив судове рішення, за письмовою заявою особи, на користь якої ухвалено судове рішення і яка не є суб`єктом владних повноважень, або за власною ініціативою може зобов`язати суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення.

В адміністративних справах з приводу обчислення, призначення, перерахунку, здійснення, надання, одержання пенсійних виплат, соціальних виплат непрацездатним громадянам, виплат за загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням, виплат та пільг дітям війни, інших соціальних виплат, доплат, соціальних послуг, допомоги, захисту та пільг за письмовою заявою заявника суд зобов`язує суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати звіт про виконання судового рішення.

На виконання рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 02.09.2025 року №160/17507/25 військовою частиною НОМЕР_1 розглянуто рапорт ОСОБА_1 , який направлено 26.03.2025 року про звільнення за підпунктом г пункту 2 частини 4 статті 26 Закону України Про військовий обов`язок і військову службу як військовослужбовця, який проходить військову службу за призовом під час мобілізації під час воєнного стану, за сімейними обставинами у зв`язку з наявністю батька із числа осіб з інвалідністю II групи.

За наслідками розгляду рапорту, військовою частиною НОМЕР_1 , не прийнято позитивного рішення, а саме: листом від 25.12.2025 року за вих. №1435/2 повідомлено ОСОБА_1 про те, що на виконання рішення суду, посадовими особами військової частини НОМЕР_1 розглянуто рапорт ОСОБА_1 з додатками, в якому позивач посилався на наявність підстав, передбачених пп.12 п. 3 ч. 12 ст. 26 Закону України Про військовий обов`язок і військову службу, а саме необхідністю постійного догляду за одним із своїх батьків (матір`ю), яка є особою з інвалідністю ІІ групи, за умови відсутності інших членів сім`ї першого чи другого ступеня споріднення такої особи або якщо інші члени сім`ї першого чи другого ступеня споріднення самі потребують постійного догляду за висновком медико-соціальної експертної комісії чи лікарсько-консультативної комісії закладу охорони здоров`я, просить ОСОБА_1 звільнити з військової служби. Розглянувши надані документи ОСОБА_1 повідомлено про відсутність правових підстав для звільнення його з військової служби. Також, військовою частиною НОМЕР_1 повідомлено, що до рапорту на звільнення ОСОБА_3 не надано документів, які підтверджують відсутність інших родичів першого чи другого ступеня споріднення, які можуть здійснювати постійний сторонній догляд, зокрема, акту перевірки сімейного стану військовослужбовця із зазначенням інформації про наявність чи відсутність інших осіб, які здійснюють або можуть здійснювати такий догляд, затвердженого керівником територіального центру комплектуванням та соціальної підтримки. Таким чином, відсутні правові підстави для звільнення ОСОБА_1 з лав Збройних Сил України на підставі пп.12 п. 3 ч. 12 ст. 26 Закону України Про військовий обов`язок і військову службу. Окрім того, на підставі наказу командувача оперативного командування « ІНФОРМАЦІЯ_2 », наказом командира військової частини НОМЕР_1 від 12.05.2025 року №137 ОСОБА_1 направлено для подальшого проходження військової служби у розпорядження командира військової частини НОМЕР_4 . У разі незгоди з прийнятим рішенням повідомлено ОСОБА_1 , що відповідно до ст. 55 Конституції України кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

Як вбачається зі звіту, суб`єкт владних повноважень розглянув рапорт позивача, тобто рішення суду виконав у повному обсязі, та прийняв рішення за наслідками його розгляду.

У рішенні від 30 червня 2009 року №16-рп/2009 Конституційний Суд України зазначив, що метою судового контролю є своєчасне забезпечення захисту та охорони прав і свобод людини і громадянина, та наголосив, що виконання всіма суб`єктами правовідносин приписів, викладених у рішеннях суду, які набрали законної сили, утверджує авторитет держави як правової (абз.1 пп.3.2 п.3, абз.2 п.4 мотивувальної частини).

У рішенні Європейського суду з прав людини від 19 березня 1997 року у справі Горнсбі проти Греції суд підкреслив, що виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватись як невід`ємна частина судового розгляду. Здійснення права на звернення до суду з позовом стосовно його прав та обов`язків цивільного характеру було б ілюзорним, якби внутрішня правова система допускала, щоб остаточне судове рішення, яке має обов`язкову силу, не виконувалося б на шкоду однієї зі сторін (п. 40).

В рішеннях Європейського суду з прав людини у справах Алпатов та інші проти України, Робота та інші проти України, Варава та інші проти України, ПМП Фея та інші проти України (якими встановлено порушення п. 1 ст. 6, ст. 13 Конвенції та ст. 1 Першого протоколу до Конвенції) звернута увага на те, що правосуддя не може вважатися здійсненим доти, доки не виконане судове рішення; виконання судового рішення, як завершальна стадія судового процесу, за своєю юридичною природою, є головною стадією правосуддя. Це повністю узгоджується з положеннями статті 129-1 Конституції України.

Отже, обов`язковість виконання судового рішення є важливою складовою права особи на справедливий суд, що гарантоване ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, та однією з основних засад судочинства, визначених ст. 6 цієї Конвенції, ст. 129-1 Конституції України, ст. ст. 14, 370 Кодексу адміністративного судочинства України.

В адміністративному судочинстві обов`язковість виконання судового рішення має особливо важливе значення, оскільки, виходячи із завдань адміністративного судочинства щодо ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень, судовий захист може вважатися ефективним лише за умови своєчасного та належного виконання судового рішення, зазвичай, боржником в якому є держава в особі її компетентних органів, а тому адміністративні суди, які, здійснюючи судовий контроль та застосовуючи інші пов`язані процесуальні засоби, повинні максимально сприяти реалізації конституційної засади обов`язковості судового рішення.

Зазначені висновки суду узгоджуються із позицією Верховного Суду, викладеною в постанові від 1 лютого 2022 року у справі № 420/177/20 та ухвалах від 26 січня 2021 року у справі № 611/26/17, від 7 лютого 2022 року у справі № 200/3958/19-а.

З матеріалів справи вбачається, що Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 02.09.2025 року №160/17507/25 виконано в межах резолютивної частини.

Частиною 1 статті 382-3 КАС України визначено, що за наслідками розгляду звіту суб`єкта владних повноважень суд постановляє ухвалу про прийняття або відмову у прийнятті звіту, яку може бути оскаржено в апеляційному порядку за правилами частини п`ятої статті 382-1 цього Кодексу.

Оскарження ухвали не зупиняє її виконання.

Верховний Суд у постанові від 20.02.2019 по справі № 806/2143/15 звернув увагу, що ст. 382, 383 КАС України (два види судового контролю) мають на меті забезпечення належного виконання судового рішення. Підставами їх застосування є саме невиконання судового рішення, ухваленого на користь особи-позивача та обставини, що свідчать про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, пов`язаних з невиконанням судового рішення в цій справі.

Отже, за наслідками розгляду поданого представником військової частини НОМЕР_1 ОСОБА_4 звіту та доданих до нього матеріалів, зважаючи на обов`язковість виконання судового рішення, суд дійшов висновку щодо його прийняття.

Керуючись ст. ст. 241, 243, 248, 256, 293, 294, 295297, 378, 381-1, 382, 382-1 382-3 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

У Х В А Л И В:

Прийняти звіт представника військової частини НОМЕР_1 Волоховського Віктора Олексійовича про виконання судового рішення у справі 160/17507/25 за за позовною заявою ОСОБА_1 в особі представника Ажмякова Романа Вікторовича до військової частини НОМЕР_1 про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії.

Ухвала суду набирає законної сили відповідно до вимог ст.256 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржена в порядку та у строки, встановлені статтями 295 та 297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя С. В. Прудник