Справа № 755/7310/25
Суддя: Діска А.Б.
Дата ухвалення: 2026-01-23 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 січня 2026 року справа № 755/7310/25

Київський окружний адміністративний суд у складі головуючої судді Діски А. Б., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження в приміщенні суду в м. Києві адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві про визнання протиправними дій, зобов`язання вчинити дії,

в с т а н о в и в:

Позивач звернувся до Дніпровського районного суду міста Києва з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві, в якому просить:

1. Визнати протиправними невиплату Управлінням Пенсійного фонду України в м. Києві, належних позивачу, як дитині війни, сум щомісячної державної соціальної допомоги згідно зі статтею 6 Закону України "Про соціальний захист дітей війни" і відмову відповідача у нарахуванні і виплаті мені цієї щомісячної соціальної допомоги у розмірі 30 відсотків мінімальної пенсії за віком з 01.01.2025 року.

2. Зобов`язати відповідача - Головне Управління Пенсійного фонду України в м. Києві нараховувати та виплачувати позивачу з 01.01.2025 року доплату до пенсії, згідно з статтею 6 Закону України "Про соціальний захист дітей війни", виходячи з розміру 30 (тридцять) відсотків мінімальної пенсії за віком, розрахованої відповідно до норми ст. 28 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». Цю соціальну допомогу виплачувати позивачу по день припинення права на вказане підвищення до пенсії.

3. Зобов`язати відповідача - Головне Управління Пенсійного фонду України в м. Києві нарахувати та виплатити позивачу недоплачену державну соціальну допомогу в розмірі 30% мінімальної пенсії за віком з 01.01.2022 року по 31.12.2024 року, тобто за 36 місяців.

Позов обґрунтований тим, що позивач є пенсіонером та дитиною війни у розумінні Закону України "Про соціальний захист дітей війни", а тому з 01.01.2006 року має право на отримання щомісячної надбавки (доплати) до пенсії у розмірі 30% мінімальної пенсії за віком.

Ухвалою Дніпровського районного суду міста Києва від 05.05.2025 матеріали адміністративної справи №755/7310/25 передано на розгляд до Київського окружного адміністративного суду.

Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями справу розподілено судді Дісці А. Б.

Ухвалою Київського окружного адміністративного суду прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі, розгляд ухвалено здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи.

Ухвалу суду відповідач отримав, однак станом на час розгляду справи, відзив на позов до суду не надано.

Відповідно до ч. 6 ст. 162 КАС України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Суд, перевіривши матеріали справи, повно та об`єктивно оцінивши докази в їх сукупності, зазначає наступне.

З матеріалів справи судом встановлено, що позивач є пенсіонером та перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в м. Києві.

Крім того, позивач є дитиною війни у розумінні Закону України "Про соціальний захист дітей війни", а тому з 01.01.2006 року має право на отримання щомісячної надбавки (доплати) до пенсії у розмірі 30% мінімальної пенсії за віком.

Позивач звернувся до відповідача із заявою щодо нарахування йому допомоги до пенсії у розмірі 30%.

Листом відповідач повідомив, що постановою Кабінету Міністрів України «Про підвищення рівня соціального захисту найбільш вразливих верств населення» від 28.12.2011 №1381 (зі змінами внесеними постановою КМУ №112 від 25.03.2014) встановлено, що дітям війни (крім тих, на яких поширюється дія Законів України «Про статус ветеранів та війни, гарантії їх соціального захисту» і «Про жертви нацистських переслідувань») до пенсії або щомісячного грошового утримання чи державної соціальної допомоги, що виплачується замість пенсії, підвищення, встановлене статтею 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» провадиться у розмірі 66,43 грн.

Не погодившись із такими діями відповідача, позивач звернувся до суду із цією позовною заявою.

Надаючи правову оцінку встановленим обставинам та доводам учасників справи суд виходить з наступного.

Частиною другою статті 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Правовий статус, основи соціального захисту та гарантії соціальної захищеності шляхом надання пільг і державної соціальної підтримки дітей війни визначає Закон України «Про соціальний захист дітей війни».

За визначенням, наведеним у статті 1 Закону України "Про соціальний захист дітей війни" №2195-ІV від 18 листопада 2004 року /набрав чинності 01 січня 2006 року, далі - Закон №2195-ІV/, дитина війни - особа, яка є громадянином України та якій на час закінчення (2 вересня 1945 року) Другої світової війни було менше 18 років.

Відповідно до статті 2 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» державні соціальні гарантії дітям війни встановлюються з метою визнання на державному рівні важкого життєвого шляху громадян України, чиє дитинство збіглося з роками Другої світової війни та надання дітям війни соціальної підтримки.

Відповідно до статті 6 Закону №2195-ІV /у редакції, чинній на час набрання вказаним Законом чинності/ дітям війни пенсії або щомісячне довічне грошове утримання чи державна соціальна допомога, що виплачується замість пенсії, підвищуються на 30 відсотків мінімальної пенсії за віком.

Положеннями підпункту 2 пункту 34 Закону України "Про внесення змін та визнання такими, що втратили чинність, деяких законодавчих актів України" №76-VIII від 28 грудня 2014 року у Законі України "Про соціальний захист дітей війни" у частині першій статті 6 слова "у розмірі надбавки, встановленої для учасників війни" замінено словами "у порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України".

Пунктом 4 постанови Кабінету Міністрів України "Про підвищення рівня соціального захисту найбільш вразливих верств населення" від 28 грудня 2011 року №1381 (зі змінами, внесеними згідно із постановою Кабінету Міністрів України №112 від 25 березня 2014 року) установлено, що дітям війни (крім тих, на яких поширюється дія Законів України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" і «Про жертви нацистських переслідувань") до пенсії або щомісячного довічного грошового утримання чи державної соціальної допомоги, що виплачується замість пенсії, підвищення, встановлене статтею 6 Закону України "Про соціальний захист дітей війни", провадиться у розмірі 66,43 гривні.

Отже, виплата позивачу підвищення до пенсії як дитині війни у спірний період та на даний час проводиться у розмірі, встановленому постановою Кабінету Міністрів України "Про підвищення рівня соціального захисту найбільш вразливих верств населення" від 28 грудня 2011 року №1381 (зі змінами, внесеними згідно із постановою Кабінету Міністрів України №112 від 25 березня 2014 року).

Суд враховує, що положення статті 6 Закону №2195-ІV у редакції Закону України "Про внесення змін та визнання такими, що втратили чинність, деяких законодавчих актів України" №76-VIII від 28 грудня 2014 року у спірний період були чинними, неконституційними не визнавались. Проте, згідно з пунктом 3 статті 116 Конституції України Кабінет Міністрів України забезпечує, зокрема, проведення фінансової, цінової, інвестиційної та податкової політики.

Рішеннями Конституційного Суду України від 26 грудня 2011 року у справі №20-рп/2011 та від 25 січня 2012 року у справі №3-рп/2012 підтверджена конституційність повноважень Кабінету Міністрів України щодо реалізації політики у сфері соціального захисту, в тому числі регулювання порядку та розмірів соціальних виплат і допомоги, які фінансуються за рахунок коштів Державного бюджету України, виходячи з фінансових можливостей держави.

Відтак, відповідач, виплачуючи позивачу підвищення до пенсії як дитині війни у порядку та розмірах, встановлених постановою Кабінету Міністрів України "Про підвищення рівня соціального захисту найбільш вразливих верств населення" від 28 грудня 2011 року №1381 (зі змінами, внесеними згідно із постановою Кабінету Міністрів України №112 від 25 березня 2014 року), діяв правомірно та у межах наданих йому повноважень.

Позовні вимоги, які є предметом розгляду у цій справі, врегульовані нормами статті 6 Закону України "Про соціальний захист дітей війни" (із змінами, внесеними згідно із Законом № 76-VIII від 28.12.2014), а тому посилання позивача на правові норми у редакції, що втратили чинність, є безпідставними.

Аналогічна позиція висловлена Верховним Судом у постанові від 13.02.2018 у справі №308/12874/16-а, від 24.03.2021 у справі № 345/3651/16-а, від 19.03.2021 у справі № 826/15190/17, від 28.05.2021 у справі №521/21455/16-а, від 28.10.2025 у справі №185/4826/22.

Оскільки законодавцем визначено, що саме Кабінет Міністрів України наділений повноваженнями визначати порядок та розмір виплат дітям війни, суд дійшов висновку, що відповідач, здійснюючи у спірний період нарахування та виплату позивачу підвищення до пенсії як дитині війни у визначеному Кабінетом Міністрів Україні розмірі, діяв на підставі, у межах повноважень та згідно з чинним законодавством України, а тому не порушив права та законні інтереси позивача.

Отже, у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 слід відмовити повністю.

У зв`язку з відмовою позивачу в задоволенні позовних вимог питання щодо розподілу судових витрат у даній справі щодо судового збору не вирішується.

Керуючись ст.ст. 2, 90, 139, 143, 241-246, 250, 255, 295 КАС України, суд, -

в и р і ш и в:

У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії - відмовити.

Рішення може бути оскаржено до Шостого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Діска А.Б.