Справа № 240/23326/25
Суддя: Лавренчук Ольга Володимирівна
Дата ухвалення: 2026-01-26 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 січня 2026 року м. Житомир справа № 240/23326/25

категорія 112010201

Житомирський окружний адміністративний суд у складі судді Лавренчук О.В., розглянувши у письмовому провадженні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області про визнання дій протиправними, зобов`язання вчинити дії,

встановив:

ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області, у якому просить:

- визнати неправомірними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області щодо відмови у призначенні мені - ОСОБА_1 пенсії за віком;

- зобов`язати Головне Управління Пенсійного Фонду України в Житомирській області зарахувати до загального стажу ОСОБА_1 період роботи згідно трудової книжки від 01.01.1988 НОМЕР_1 з 01.01.1987 по 01.01.1988 на посаді страхового агента інспекції Держстраху Любарського району;

- зарахувати період роботи згідно трудової книжки колгоспника від 10.03.1990;

- зарахувати період роботи відповідно до Довідки №43 від 23.02.2025 виданої Комунальним підприємством по обслуговуванню адміністративних приміщень об`єктів комунальної власності територіальних громад Любарської селищної ради Житомирської області;

- зарахувати період навчання з 01.09.1980 по 25.06.1984 згідно з дипломом від 28.06.1984 НОМЕР_2 , що становить 3 роки 9 місяців 25 днів з нарахуванням та призначенням пенсії за віком з дня виповнення мені 60 років, тобто з 27 жовтня 2024 року.

В обґрунтування позову вказує, що відповідно до диплому НОМЕР_2 , ОСОБА_2 після укладення шлюбу ОСОБА_3 , з 01.09.1980 по 25.06.1984 навчалася на денному стаціонарі Житомирського сільськогосподарського технікуму по спеціальності «Гідромеліорація». Диплом виданий на двох мовах на ім`я « ОСОБА_4 » українською, та на ім`я « ОСОБА_5 » (російською). Прізвище ОСОБА_6 моє дошлюбне прізвище. Вважаю, що допущення посадовою особою навчального закладу описки у дипломі в імені ЄВГЕНІЯ замість ЄВГЕНА у відповідності до мого свідоцтва про народження не може покладати тягар на мене, стосовно якої формується такий документ та я не можу нести відповідальність за виявлені недоліки. Окрім того, відповідач не навів жодних аргументів про те, що диплом стосується іншої особи, а не ОСОБА_2 . Відповідно до розрахунку страхового стажу, мій період навчання з 01.09.1980 по 25.06.1984 не враховано, що на мою думку є протиправним. Позивач у позові зазначає також, що її трудові книжки містять всі необхідні записи про роботу у спірний період, ці записи є належними та допустимими доказами підтвердження її трудового стажу. Разом з тим, доказів які б спростовували спірний період трудової діяльності ОСОБА_7 відповідач не надав. Звертає увагу, що підставою для призначення/перерахунку пенсії є відповідний стаж роботи працівника, а не дотримання усіх формальних вимог при заповненні трудової книжки. Органом Пенсійного фонду не враховано, що не всі недоліки записів у трудовій книжці можуть бути підставою для неврахування відповідного стажу, оскільки визначальним є підтвердження факту зайнятості особи на відповідних роботах, а не правильність записів у трудовій книжці. Позивач у позові також зазначає, що органом Пенсійного Фонду також не враховано Експертний висновок №056/954-т від 13.06.2025 Українського бюро лінгвістичних експертиз м. Києва. Просить позов задовольнити.

Суддя своєю ухвалою від 09.10.2025 прийняла позовну заяву до розгляду, відкрила спрощене позовне провадження без повідомлення учасників справи та зобов`язала Головне управління Пенсійного фонду України в Житомирській області надати до суду у термін, протягом п`ятнадцяти днів, з дня отримання даної ухвали, належним чином завірені копії матеріалів відмовної пенсійної справи ОСОБА_1 .

Відзив Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області та матеріали відмовної пенсійної справи ОСОБА_1 , надійшли до суду 03.11.2025. Заперечуючи позовні вимоги відповідач зазначає, що враховуючи принцип екстериторіальності, розгляд заяви та наданих документів щодо призначення пенсії за віком здійснено структурним підрозділом Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області та 26.06.2025 винесено рішення №32 про відмову у призначенні пенсії через відсутність необхідного страхового стажу. Дії Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області вважає правомірним. Просить відмовити у задоволені позову.

Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області відзив на позовну заяву не надіслало, а тому в силу приписів ч. 6 ст. 162 КАС України, суд вирішує справу за наявними матеріалами.

У період із 22.12.2025 по 05.01.2026 головуюча у справі суддя перебувала у відпустці.

Розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без проведення судового засідання та виклику учасників справи (у письмовому провадженні), з особливостями, визначеними статтями 257-263 Кодексу адміністративного судочинства України, позовну заяву та відзив, повно і всебічно з`ясувавши всі обставини справи в їх сукупності, перевіривши їх наявними в матеріалах справи і дослідженими доказами, суд дійшов наступних висновків.

Згідно з ч. 5 ст. 250 КАС України датою ухвалення судового рішення в порядку письмового провадження є дата складення повного судового рішення.

З матеріалів справи вбачається, що:

02 листопада 1964 року було видано свідоцтво про народження НОМЕР_3 , у якому вказано, що 27.Х.1964 року народилась ОСОБА_2 , про що в книзі записів актів громадянського стану про народження зроблено запис №17 від 02.11.1964 (а.с. 13);

19 грудня 1996 року Любарський РВ УМВС України в Житомирській області було видано паспорт громадянина України ( НОМЕР_4 на ім`я: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ) (а.с. 15-16);

28 липня 2025 року було видано паспорт № НОМЕР_5 формі ІD-картки на ім`я ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ) (а.с. 11).

Встановлено, що ОСОБА_1 звернулась до Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області із заявою від 19.06.2025 (а.с. 54) про призначення пенсії (за віком).

До заяви додала, зокрема: паспорт громадянина України ( НОМЕР_4 на ім`я: ОСОБА_1 , дипломом від 28.06.1984 року НОМЕР_2 , трудову книжку від 01.01.1988 року НОМЕР_1 , трудову книжку колгоспника від 10.03.1990, довідку від 23.02.2025 року № 43, а також експертний висновок Українського бюро лінгвістичних експертиз №056/954-m від 13 червня 2025 року у якому вказано, що особові імена ЄВГЕНІЯ та ЄВГЕНА є ідентичними та зазначено: "Розбіжності виникли внаслідок фіксації в офіційних документах особового імені ЄВГЕНІЯ/ЄВГЕНА і зумовені поліваріативністю особових імен етимологічного походження" (а.с. 58).

Враховуючи принцип екстериторіальності, розгляд заяви ОСОБА_1 та наданих документів щодо призначення пенсії за віком здійснено структурним підрозділом Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області.

За результатом розгляду заяви позивача від 19.06.2025 Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області прийняло рішення від 26.06.2025 №32 про відмову у призначенні пенсії (а.с. 10).

У рішенні вказано: "До ЕПС долучено свідоцтво про шлюб НОМЕР_6 від 05.02.1984 року, у якому ім`я ОСОБА_8 не відповідає імені « ОСОБА_4 » згідно з даними паспорта заявниці.

Результати розгляду документів доданих до заяви:

до загального страхового стажу не зараховані періоди роботи згідно з наданою трудовою книжкою від 01.01.1988 року НОМЕР_1 , оскільки дата народження на сторінці ( ІНФОРМАЦІЯ_2 ) не відповідає даті народження згідно даних паспорта ( ІНФОРМАЦІЯ_3 ).

Не зараховані періоди роботи згідно з наданою трудовою книжкою колгоспника від 10.03.1990, оскільки на титульній сторінці ім`я ЄВГЕНА не відповідає імені згідно даних паспорта та відсутній рік народження заявниці.

Не зараховані періоди роботи згідно з наданою довідкою від 23.02.2025 року № 43, оскільки в довідці ім`я ( ОСОБА_4 ) не відповідає імені згідно даних паспорта.

Не зарахований період навчання з 01.09.1980 року по 25.06.1984 року згідно з наданим дипломом від 28.06.1984 року НОМЕР_2 , оскільки неможливо підтвердити зміну прізвища заявниці ОСОБА_9 - ОСОБА_10 , так як у наданому свідоцтві про шлюб ім`я « ОСОБА_4 » не відповідає даним паспорта.

Страховий стаж починаючи з 01.01.1999 року, зараховано згідно індивідуальних відомостей про застраховану особу.

Враховуючи зазначене вирішено відмовити в призначенні пенсії за віком: ОСОБА_11 , у зв`язку з відсутністю необхідного страхового стажу, передбаченого ч.1 ст. 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Головне управління Пенсійного фонду України в Житомирській області листом від 03.07.2025 повідомило заявницю про рішення, прийняте 26.06.2025 Головним управлінням Пенсійного фонду України в Харківській області.

Вважаючи відмову у призначенні пенсії за віком протиправною, а свої права та інтереси порушеними, позивач звернулась до суду.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 46 Конституції України закріплено право громадян на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Згідно зі статтею 12 Європейської соціальної хартії (переглянутої) 1996 року держава зобов`язана підтримувати функціонування системи соціального забезпечення, її задовільний рівень, докладати зусиль для її поступового посилення.

Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій визначено Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09 липня 2003 року № 1058-IV (далі - Закон № 1058-IV).

Відповідно до частини 1 статті 26 Закону № 1058-IV особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років за наявності страхового стажу не менше 15 років по 31 грудня 2017 року.

Починаючи з 1 січня 2018 року право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років мають особи за наявності страхового стажу: з 1 січня 2024 року по 31 грудня 2024 року - не менше 31 року; з 1 січня 2025 року по 31 грудня 2025 року - не менше 32 років.

За приписами ч. 3 ст. 26 Закону № 1058-IV, у разі відсутності, починаючи з 1 січня 2019 року, страхового стажу, передбаченого частинами першою і другою цієї статті, право на призначення пенсії за віком мають особи після досягнення віку 65 років за наявності страхового стажу: з 1 січня 2024 року по 31 грудня 2024 року - від 15 до 21 року; з 1 січня 2025 року по 31 грудня 2025 року - від 15 до 22 років; з 1 січня 2026 року по 31 грудня 2026 року - від 15 до 23 років; з 1 січня 2027 року по 31 грудня 2027 року - від 15 до 24 років; починаючи з 1 січня 2028 року - від 15 до 25 років.

За визначенням, наведеним у статті 1 Закону № 1058-IV, страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягала державному соціальному страхуванню, якою або за яку сплачувався збір на обов`язкове державне пенсійне страхування згідно із законодавством, що діяло раніше, та/або підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню згідно із цим Законом і за який сплачено страхові внески.

За змістом частини першої статті 24 Закону № 1058-IV страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.

Згідно з частиною другою статті 24 Закону № 1058-IV страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом.

Відповідно до частини четвертої статті 24 Закону № 1058-IV періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом.

Відповідно до п. д) ч.3 ст. 56 Закону України «Про пенсійне забезпечення» до стажу роботи зараховується навчання у вищих і середніх спеціальних навчальних закладах, в училищах і на курсах по підготовці кадрів, підвищенню кваліфікації та перекваліфікації, в аспірантурі, докторантурі і клінічній ординатурі.

Статтею 62 Закону України «Про пенсійне забезпечення» № 1788-ХІІ встановлено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Пунктами 1, 2, 3 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 №637 визначено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка.

За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставах інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами. У разі, коли документи про трудовий стаж не збереглися, підтвердження трудового стажу здійснюється на підставі показань свідків.

За відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження наявного трудового стажу приймаються довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які місять відомості про періоди роботи.

Абзацами 1-2 п. 20 Порядку №637 передбачено, що у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників (додаток № 5). У довідці має бути вказано: періоди роботи, що зараховуються до спеціального стажу; професія або посада; характер виконуваної роботи; розділ, підрозділ, пункт, найменування списків або їх номери, куди включається цей період роботи; первинні документи за час виконання роботи, на підставі яких видана зазначена довідка.

Аналіз наведених норм права свідчить про те, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка, а необхідність підтвердження трудового стажу на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами виникає виключно у разі відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній чи наявності неправильних чи неточних записів про періоди роботи.

Вказаний висновок узгоджується із правовими позиціями Верховного Суду, викладеними у постановах від 05.12.2019 по справі № 235/805/17, від 06.12.2019 по справі №663/686/16-а, від 06.12.2019 по справі № 500/1561/17, від 05.12.2019 по справі №242/2536/16-а.

Пунктом 2.2 Інструкції "Про порядок ведення трудових книжок на підприємствах, в установах і організаціях", затвердженої Наказом Держкомпраці СРСР від 20 червня 1974 року № 162, що діяв до 29 липня 1993 року (далі - Інструкція № 162) заповнення трудової книжки уперше здійснюється адміністрацією підприємства в присутності працівника не пізніше тижневого строку з дня прийому на роботу.

Згідно з пунктом 2.3 Інструкції № 162 усі записи в трудовий книжці про приймання на роботу, переведені на іншу постійну роботу або звільненні, а також про нагородження й заохочення вносяться адміністрацією підприємства після видання наказу (розпорядження), але не пізніше тижневого строку, а при звільненні - у день звільнення і повинні точно відповідати тексту наказу (розпорядження).

Відомості про працівника записуються на першій сторінці (титульному аркуші) трудової книжки. Прізвище, ім`я та по батькові (повністю, без скорочень чи зміни імені та по батькові на ініціали) та дата народження зазначаються на підставі паспорта або свідоцтва про народження (пункт 2.10 Інструкції № 162).

Верховний Суд у постанові від 11.03.2024 у справі № 500/2422/23 виснував, що підставою для призначення пенсії є відповідний стаж роботи, а не дотримання усіх формальних вимог при заповненні трудової книжки та видачі довідок.

Відповідачами ж не враховано, що не усі недоліки можуть бути підставою для неврахування відповідного стажу, оскільки визначальним є підтвердження факту зайнятості особи на відповідних роботах, а не правильність записів у трудовій книжці

Також, Верховний Суд у постановах від 24.05.2018 у справі №490/12392/16-а та від 04.09.2018 у справі № 423/1881/17 висловив позицію про те, що певні недоліки щодо заповнення трудової книжки не можуть бути підставою для неврахування відповідного періоду роботи для обрахунку стажу при призначенні пенсії.

До того ж, слід відмітити, що на особу не може перекладатись тягар доведення правдивості чи достовірності даних, що зазначені у його трудовій книжці.

Крім того, суд наголошує, що трудовим законодавством України не передбачено обов`язку працівника здійснювати контроль за веденням обліку та заповнення роботодавцем, іншими органами трудової книжки та інших документів, а тому працівник не може нести і негативних наслідків порушення порядку заповнення його трудової книжки.

Зі змісту оскаржуваного рішення вбачається, що Головним управлінням Пенсійного фонду України в Харківській області не враховано періоди роботи згідно з наданою трудовою книжкою від 01.01.1988 року НОМЕР_1 , оскільки дата народження на сторінці ( ІНФОРМАЦІЯ_2 ) не відповідає даті народження згідно даних паспорта ( ІНФОРМАЦІЯ_3 ).

Відповідно до записів трудової книжки від 01.01.1988 НОМЕР_1 :

запис №1: 01.01.1987 - прийнята на посаду страхового агента інспекції страхування Любарського району; підстава внесення запису: наказ №1 від 05.01.1987;

запис №2: 01.01.1988- звільнена з роботи за власним бажанням; підстава внесення запису: наказ №42 від 30.12.1987.

На першій сторінці трудової книжки НОМЕР_1 зазначено дату народження: ІНФОРМАЦІЯ_4 .

При цьому, відповідно до паспорту, позивача народилась ІНФОРМАЦІЯ_5 .

Разом з тим, в матеріалах відмовної пенсійної справи міститься довідка Житомирської обласної дирекції "Оранта" №171 від 07.04.2025 у якій зазначено, що ОСОБА_1 згідно наказу від 05.01.1987 №1 була прийнята страховим агентом в інспекцію Держстраху Любарського району з 01.01.1987, а згідно наказу від 30.12.1987 №42, звільнена з роботи 01.01.1988 за власним бажанням (а.с. 60).

Отже, період роботи позивачки із 01.01.1987 по 01.01.1988 підтверджується належним доказами, а тому є протиправною відмова у зарахуванні до страхового стажу вказаного періоду.

Окрім того, зі змісту оскаржуваного рішення вбачається, що Головним управлінням Пенсійного фонду України в Харківській області не враховано періоди роботи згідно з наданою трудовою книжкою колгоспника від 10.03.1990, оскільки на титульній сторінці ім`я ЄВГЕНА не відповідає імені згідно даних паспорта та відсутній рік народження заявниці; не зараховані періоди роботи згідно з наданою довідкою від 23.02.2025 №43, оскільки в довідці ім`я ( ОСОБА_4 ) не відповідає імені згідно даних паспорта; не зарахований період навчання з 01.09.1980 року по 25.06.1984 згідно з наданим дипломом від 28.06.1984 НОМЕР_2 , оскільки неможливо підтвердити зміну прізвища заявниці ОСОБА_9 - ОСОБА_10 , так як у наданому свідоцтві про шлюб ім`я « ОСОБА_4 » не відповідає даним паспорта. Відповідачем також не взято до уваги свідоцтво про шлюб НОМЕР_6 від 05.02.1984 року, оскільки у ньому ім`я ОСОБА_8 не відповідає імені « ОСОБА_4 » згідно з даними паспорта заявниці.

Отже, підставою для неврахування до страхового стажу періодів, зазначених у трудовій книжці колгоспника від 10.03.1990, довідці від 23.02.2025 №43, дипломі від 28.06.1984 НОМЕР_2 є відмінності у написані імені " ОСОБА_4 " та " ОСОБА_4 ".

Щодо вказаних у оскаржуваному рішенні обставин, суд зазначає наступне.

В матеріалах відмовної пенсійної справи містяться наступні документи:

свідоцтво про шлюб, видане 05.02.1984, у якому вказано, що шлюб укладено між громадянкою ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с. 69), прізвище після укладення шлюбу - ОСОБА_3 ;

диплом НОМЕР_2 , виданий 28 червня 1984 року на ім`я ОСОБА_2 (а.с. 78);

трудову книжку НОМЕР_1 від 01.01.1988, при заповненні якої зазначено ОСОБА_1 ;

трудову книжку колгоспнику від 10.03.1990, при заповненні якої зазначено: ОСОБА_1 ;

паспорт громадянина України НОМЕР_4 , виданий 19.12.1996 Любарський РВ УМВС України в Житомирській області на ім`я: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ) (а.с. 15-16);

паспорт № НОМЕР_5 формі ІD-картки, виданий 28 липня 2025 року на ім`я ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ) (а.с. 11).

До заяви про призначення пенсії було додано також експертний висновок Українського бюро лінгвістичних експертиз №056/954-m від 13 червня 2025 року у якому вказано, що особові імена ЄВГЕНІЯ та ЄВГЕНА є ідентичними та зазначено: "Розбіжності виникли внаслідок фіксації в офіційних документах особового імені ЄВГЕНІЯ/ЄВГЕНА і зумовлені поліваріативністю особових імен етимологічного походження" (а.с. 58).

Враховуючи викладене у сукупності, суд вважає, що вищезазначена розбіжність в особовому імені позивача не може бути підставою неврахування відповідних періодів її роботи для обрахунку стажу при обчисленні пенсії.

Окрім того, територіальний орган Пенсійного фонду приймаючи рішення про відмову в призначенні пенсії за віком не надав належної оцінки документам, поданим заявницею, формально підійшов до вирішення наявного права особи на пенсію, оскільки не здійснив всіх можливих та достатніх дій, в межах прав, наданих пенсійним органам для недопущення порушення прав особи на соціальний захист.

Враховуючи висновки Верховного Суду у відповідності до вимог ч.5 ст.242 КАС України, а також зважаючи на вказані обставини, суд вважає за необхідне визнати протиправним рішення, а не дії як вказує у прохальній частині позову позивач, Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області в призначенні пенсії за віком відповідно до ст. 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", викладену в рішенні №32 від 26.06.2025.

Щодо способу захисту порушеного права, суд зазначає наступне.

Положеннями ст. 6 КАС України встановлено, що суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.

Відповідно до статті 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" від 23.02.2006 №3477-IV, рішення Європейського суду з прав людини підлягають застосуванню судами як джерела права.

Як зазначив Європейський суд з прав людини у рішенні від 06.09.1978 у справі "Класс та інші проти Німеччини", "із принципу верховенства права випливає, зокрема, що втручання органів виконавчої влади у права людини має підлягати ефективному нагляду, який, як правило, повинна забезпечувати судова влада. Щонайменше це має бути судовий нагляд, який найкращим чином забезпечує гарантії незалежності, безсторонності та належної правової процедури".

Засіб юридичного захисту має бути ефективним, як на практиці, так і за законом. Так, при розгляді справи було б неприйнятно враховувати право на ефективний засіб захисту, а саме, запобігання порушенню або припиненню порушення з боку суб`єкта владних повноважень, а так само встановлення механізму відновлення, поновлення порушеного права без його практичного застосування. Таким чином, обов`язковим є практичне застосування ефективного механізму захисту.

Верховний Суд України у своїй постанові від 16.09.2015 у справі №21-1465а15 зазначив, що у випадку задоволення позову, рішення суду має бути таким, яке б гарантувало дотримання і захист прав, свобод, інтересів позивача від порушень з боку відповідача, забезпечувало його виконання та унеможливлювало необхідність наступних звернень до суду. Спосіб відновлення порушеного права має бути ефективним та таким, який виключає подальші протиправні рішення, дії, чи бездіяльність суб`єкта владних повноважень, а у випадку невиконання, або неналежного виконання рішення не виникла б необхідність повторного звернення до суду.

Велика Палата Верховного Суду в постанові від 06.11.2019 у справі №509/1350/17, оцінюючи ефективність обраного судом способу захисту (зобов`язання відповідача повторно розглянути заяву), зазначила, що суд має право визнати бездіяльність суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язати вчинити певні дії. Суд може зобов`язати суб`єкта владних повноважень прийняти рішення на користь позивача, якщо для його прийняття виконано всі умови, визначені законом, і прийняття такого рішення не передбачає права суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд.

Разом з тим, у спірному рішенні відповідач не надав оцінку доданим до заяви про призначення пенсії документам, які містять інформацію про страховий стаж та які необхідні для призначення пенсії за віком з підстав відмінності у написанні імені заявниці у доданих документах.

Отже, при розгляді заяви позивача про призначення пенсії відповідач не надав юридичної оцінки усім обставинам, які повинні враховуватись при призначенні такої пенсії, а суд в свою чергу не вправі перебирати на себе такі повноваження пенсійного органу.

За встановлених обставин суд вважає, що відсутні підстави для зобов`язання відповідача призначити позивачу пенсію без попередньої перевірки відповідачем виконання позивачем усіх умов, необхідних для такого призначення.

У справі, яка розглядається судом встановлено, що для прийняття рішення за результатами поданої позивачем заяви від 19.06.2025 за принципом екстериторіальності структурним підрозділом визначено Головне управління Пенсійного фонду України у Харківській області, рішенням якого позивачу відмовлено в призначенні пенсії за віком.

Відповідно до правової позиції, викладеної Верховним Судом у постанові від 09 липня 2024 року у справі №240/16372/23, дії зобов`язального характеру щодо призначення позивачці пенсії за віком зі зниженням пенсійного віку має вчинити територіальний орган Пенсійного фонду України, визначений за принципом екстериторіальності, що вирішував питання про призначення пенсії за віком.

Зважаючи на встановлену протиправність оскаржуваного рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області №32 від 26.06.2025, суд застосовуючи механізм ефективного захисту права порушеного суб`єктом владних повноважень та його відновлення, керуючись повноваженнями, наданими ч. 2 ст. 9, ч. 2 ст. 245 КАС України, вважає за необхідне зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області повторно розглянути заяву ОСОБА_12 від 19.06.2025 про призначення пенсії за віком, зарахувавши до страхового стажу періоди, вказані трудовій книжці колгоспника від 10.03.1990, довідці від 23.02.2025 №43, а також період навчання згідно з наданим дипломом від 28.06.1984 НОМЕР_2 та період із 01.01.1987 по 01.01.1988.

Головне управління Пенсійного фонду України в Житомирській області не допустило порушення заявленого права позивача на призначення пенсії та діяло відповідно до норми Порядку надання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій, затверджений постановою Правління Пенсійного фонду України від 25 листопада 2005 року №22-1 щодо такого інформування. Лист відповідача не є актом владно-розпорядчого характеру, безпосередньо не порушує заявлене право позивача на пенсію, оскільки не містять владних приписів.

Зважаючи, що в межах встановлених обставин відповідач діяв з дотриманням встановленого зазначеними нормами права порядку та способу дій, позовні вимоги до Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області не обґрунтовані та задоволенню не підлягають.

Частиною першою та другою статті 77 КАС України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Положеннями статті 90 КАС України визначено, що суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), що міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Враховуючи встановлені судом обставини, що підтверджуються належними доказами, суд дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог.

При зверненні до суду з адміністративним позовом позивачем сплачений судовий збір у розмірі 1211,20 грн

У зв`язку із частковим задоволенням позовних вимог та сплатою судового збору за одну позовну вимогу немайнового характеру, суд дійшов висновку, що судові витрати, понесені позивачем, належать відшкодуванню за рахунок бюджетних асигнувань відповідача у повному розмірі.

Керуючись статтями 9, 72-77, 90, 242-246, 255, 258 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

вирішив:

Частково задовольнити позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_7 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області (вул. Ольжича, 7, м. Житомир, Житомирський район, Житомирська область, 10003, ), Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області (майдан Свободи, 5 Держпром 3 під`їзд, 2 поверх, м.Харків, 61022, ) про визнання дій протиправними, зобов`язання вчинити дії.

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області від 26.06.2025 №32 про відмову у призначенні пенсії ОСОБА_1 .

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області повторно розглянути заяву ОСОБА_12 від 19.06.2025 про призначення пенсії за віком, із урахуванням в висновків суду, зарахувавши до страхового стажу періоди, вказані у: трудовій книжці колгоспника від 10.03.1990, виданій ОСОБА_1 ; архівній довідці Комунального підприємства по обслуговуванню адміністративних приміщень об`єктів комунальної власності територіальних громад Любарської селищної ради Житомирської області №43 від 23.02.2025; навчання згідно з диплому від 28.06.1984 НОМЕР_2 , виданого ОСОБА_2 ; період із 01.01.1987 по 01.01.1988.

У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Рішення суду може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Сьомого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя О.В. Лавренчук

26.01.26