Справа № 160/4946/25
Суддя: Захарчук-Борисенко Наталія Віталіївна
Дата ухвалення: 2026-01-26 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
26 січня 2026 рокуСправа №160/4946/25
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Захарчук-Борисенко Н.В., розглянувши в письмовому провадженні клопотання Товариства з обмеженою відповідальністю «ГЕРАСИМОВ ГРУП» про ухвалення додаткового рішення у справі №160/4946/25,-
Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 23.12.2025 року по справі №160/4946/25 позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «ГЕРАСИМОВ ГРУП» (50065, м. Кривий Ріг, вул. Домобудівна, 14Б, ) до Головного управління ДПС у Дніпропетровській області (49005, м. Дніпро, вул. Сімферопольська, 17а, ), Державної податкової служби України (04053, м. Київ, Львівська площа, 8, ) про визнання протиправним та скасування рішень, зобов`язання вчинити певні дії задоволено.

Визнано протиправним та скасовано Рішення комісії з питань зупинення реєстрації податкової накладної / розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних Головного управління ДПС у Дніпропетровській області №12250906/42071312 від 24.12.2024 року, яким відмовлено у реєстрації податкової накладної №1 від 19.11.2024 року, що складена та подана на реєстрацію Товариством з обмеженою відповідальністю ГЕРАСИМОВ ГРУП.

Визнано протиправним та скасовано Рішення комісії з питань зупинення реєстрації податкової накладної / розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних Головного управління ДПС у Дніпропетровській області №12250907/42071312 від 24.12.2024 року, яким відмовлено у реєстрації податкової накладної №4 від 30.11.2024 року, що складена та подана на реєстрацію Товариством з обмеженою відповідальністю ГЕРАСИМОВ ГРУП.

Зобов`язано Державну податкову службу України зареєструвати в Єдиному реєстрі податкових накладних податкові накладні №1 від 19.11.2024 року та №4 від 30.11.2024 року, складені та подані на реєстрацію Товариством з обмеженою відповідальністю ГЕРАСИМОВ ГРУП датою їх фактичного подання на реєстрацію, а саме 18.12.2024 року.

Стягнуто на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ГЕРАСИМОВ ГРУП» за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у Дніпропетровській області судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 2422,40 грн.

Стягнуто на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ГЕРАСИМОВ ГРУП» за рахунок бюджетних асигнувань Державної податкової служби України судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 2422,40 грн.

30.12.2025 року до суду надійшло клопотання Товариства з обмеженою відповідальністю «ГЕРАСИМОВ ГРУП» про ухвалення додаткового рішення, по справі №160/4946/25, яким стягнути витрати на професійну правничу допомогу у загальному розмірі 24 000,00 грн (двадцять чотири тисячі гривень), які понесені Позивачем при розгляді справи у Дніпропетровському окружному адміністративному суді, а саме:

- стягнути з Головного управління ДПС у Дніпропетровській області (ідентифікаційний код 44118658) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю ГЕРАСИМОВ ГРУП (ідентифікаційний код 42071312) витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 12 000 грн (дванадцять тисяч гривень);

- стягнути з Державної податкової служби України (ідентифікаційний код 43005393) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю Товариства з обмеженою відповідальністю ГЕРАСИМОВ ГРУП (ідентифікаційний код 42071312) витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 12 000 грн (дванадцять тисяч гривень).

Клопотання позивача обґрунтовано тим, що при винесенні рішення судом не було вирішено питання щодо розподілу судових витрат у вигляді витрат на професійну правничу допомогу, що понесені Позивачем на оплату гонорару адвокату Шох К.А. за представництво інтересів позивача у Дніпропетровському окружному адміністративному суді, оскільки на момент подання позовної заяви сторона Позивача не мала можливості подати весь перелік документів, необхідний для вирішення питання щодо розподілу судових витрат за надання правничої допомоги у представництві інтересів Позивача. Зауважено, що на ознайомлення та вивчення матеріалів справи, підготовки позовної заяви та інших документів по суті справи адвокат витратила значний час, про який вказано у звіті про надання правничої (правової) допомоги до договору про надання правової (правничої) допомоги № 09/01-25 від 09.01.2025 року.

За приписами частин 3, 5 статті 143 КАС України, якщо сторона з поважних причин не може до закінчення судових дебатів у справі подати докази, що підтверджують розмір понесених нею судових витрат, суд за заявою такої сторони, поданою до закінчення судових дебатів у справі, може вирішити питання про судові витрати після ухвалення рішення по суті позовних вимог. У випадку, передбаченому частиною третьою цієї статті, суд виносить додаткове рішення в порядку, визначеному статтею 252 цього Кодексу.

Також представник позивача зазначив, що рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 23.12.2025 року по справі №160/4946/25 надійшло до підсистеми Електронний суд від 24.12.2025 року об 11.20 год, що підтверджується карткою руху документа (копія додається). Таким чином, останнім днем строку для подання заяви на ухвалення додаткового рішення слід вважати 29 грудня 2025 року, а отже викладена заява подана у належний процесуальний строк з дотримання положень законодавства.

Тому суд приходить до висновку про відсутність пропуску позивачем строку для подання заяви про ухвалення додаткового рішення.

30.12.2025 року від відповідачів надійшли заперечення на заяву про ухвалення додаткового рішення у справі №160/4946/25. Відповідачі зазначають, що розмір зазначених витрат на правничу допомогу у даній справі не є співмірним із складністю справи та обсягом виконаних адвокатом робіт. Адже, дана справа є справою незначної складності, а тому витрати на правничу допомогу у розмірі 24 000,00 грн. є надлишковими та такими, що не відповідають приписам статті 134 Кодексу адміністративного судочинства України і відповідно такими, що не підлягають задоволенню

Відповідно до частини 3 статті 252 КАС України, суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів з дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення. У разі необхідності суд може розглянути питання ухвалення додаткового судового рішення в судовому засіданні з повідомленням учасників справи. Неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розгляду заяви.

Розглянувши вищезазначену заяву, дослідивши матеріали справи щодо розподілу судових витрат згідно рішення суду у даній справі та норми процесуального законодавства, оцінивши їх у сукупності, суд встановив наступне.

Відповідно до ст. 132 Кодексу адміністративного судочинства України, судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема: витрати на професійну правничу допомогу; витрати, що пов`язані із прибуттям до суду.

Так, за змістом приписів ч.1 ст. 132 КАС України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Пунктом 1 ч. 3 ст. 132 КАС України визначено, що до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Частинами 1 та 2 ст. 134 КАС України передбачено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.

Згідно з ч. 3 ст. 134 КАС України для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Відповідно до частини четвертої цієї статті для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката, виходячи із положень ч. 5 ст. 134 Кодексу адміністративного судочинства України, має бути співмірним із:

1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);

2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);

3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;

4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Відповідно до ч. 6 ст. 134 Кодексу адміністративного судочинства України у разі недотримання вимог частини п`ятої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

При цьому обов`язок доведення не співмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (ч. 7 ст. 134 Кодексу адміністративного судочинства України).

Як зазначалося вище, за правилами ч. 1 ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Згідно з ч.7 ст.139 КАС України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. За відсутності відповідної заяви або неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує:

1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи;

2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес;

3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, тощо;

4) дії сторони щодо досудового вирішення спору (у випадках, коли відповідно до закону досудове вирішення спору є обов`язковим) та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись (частина дев`ята статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України).

Зміст наведених положень законодавства дає підстави для висновку про те, що документально підтверджені судові витрати на правничу допомогу адвоката підлягають компенсації стороні, яка не є суб`єктом владних повноважень та на користь якої ухвалене рішення, за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень.

Суд звертає увагу на те, що при визначенні суми відшкодування судових витрат суд повинен керуватися критерієм реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерієм розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та суті виконаних послуг. Витрати на правову допомогу мають бути документально підтверджені та доведені договором про надання правничої допомоги, актами приймання-передачі наданих послуг, платіжними документами про оплату таких послуг, розрахунками таких витрат тощо.

Водночас, при визначенні суми компенсації витрат, понесених на правничу допомогу, суди мають досліджувати на підставі належних та допустимих доказів обсяг фактично наданих адвокатом послуг і виконаних робіт, кількість витраченого часу, розмір гонорару, співмірність послуг категорії складності справи, витраченого адвокатом часу, об`єму наданих послуг, ціни позову та (або) значенню справи.

Судом встановлено, що на підтвердження розміру понесених позивачем витрат на професійну правничу допомогу представником позивача надано:

- копія договору про надання правової (правничої) допомоги № 09/01-25 від 09.01.2025 року з додатковою угодою.

- копія рахунку № СФ-0000003 від 09.01.2025 року на суму 24 000,00 грн.

- копія платіжної інструкції №2 від 09.01.2025 року про сплату 24 000,00 грн за надання правничої допомогу

- акт № 26/12-2025-01 від 26 грудня 2025 року приймання-передачі наданих послуг

- звіт від 26.12.2025 року надання правничої (правової) допомоги за договором про надання правової (правничої) допомоги № 09/01-25 від 09.01.2025 року.

Пунктом 3.2 рішення Конституційного Суду від 30.09.2009 року №23-рп/2009 передбачено, що правова допомога є багатоаспектною, різною за змістом, обсягом та формами і може включати консультації, роз`яснення, складення позовів і звернень, довідок, заяв, скарг, здійснення представництва, зокрема в судах та інших державних органах, тощо. Вибір форми та суб`єкта надання такої допомоги залежить від волі особи, яка бажає її отримати. Право на правову допомогу - це гарантована державою можливість кожної особи отримати таку допомогу в обсязі та формах, визначених нею, незалежно від характеру правовідносин особи з іншими суб`єктами права.

Згідно з Постановою Верховного суду від 08.02.2022 року по справі №160/6762/21 вирішенню питання про розподіл судових витрат передує врахування судом, зокрема, обґрунтованості та пропорційності розміру таких витрат до предмета спору, значення справи для сторін. При цьому принципи обґрунтованості та пропорційності розміру таких витрат до предмета спору повинні розглядатися, у тому числі, через призму принципу співмірності, що включає такі критерії: складність справи та виконаних робіт (наданих послуг); час, витрачений на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсяг наданих послуг та виконаних робіт; ціна позову та (або) значення справи для сторони. Крім того, врахування таких критеріїв не ставиться законодавцем у залежність від результату розгляду справи. Зокрема, при визначенні суми компенсації витрат, понесених на професійну правничу допомогу, необхідно досліджувати на підставі належних та допустимих доказів обсяг фактично наданих адвокатом послуг і виконаних робіт, кількість витраченого часу, розмір гонорару, співмірність послуг категоріям складності справи, витраченому адвокатом часу, об`єму наданих послуг, ціні позову та (або) значенню справи. При визначенні суми компенсації витрат, понесених на професійну правничу допомогу, суд повинен керуватися критерієм реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерієм розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та суті виконаних послуг.

Верховним Судом в постанові від 27.06.2018 року у справі №826/1216/16 зазначено, що склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.

Тож, при визначенні суми відшкодування, суд має виходити з критеріїв реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.

Суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенством права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи на складність справи, витрачений адвокатом час, та неспіврозмірним у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг.

При вирішенні питання щодо розподілу витрат, пов`язаних з правничою допомогою, суд враховує, що дана справа в силу пункту 2 частини 6 статті 12 КАС України є справою незначної складності.

Оцінивши всі наведені вище обставини, зокрема щодо суми заявлених витрат на правову допомогу та її співмірність зі складністю справи та наданими адвокатом послугами, проаналізувавши норми чинного законодавства, врахувавши практику Верховного Суду, суд дійшов висновку про стягнення на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань відповідача судових витрат на професійну правничу допомогу у сумі 10000,00 грн.

Керуючись ст.ст. 243, 252 Кодексу адміністративного судочинства України, суд-

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання Товариства з обмеженою відповідальністю «ГЕРАСИМОВ ГРУП» про ухвалення додаткового рішення у справі №160/4946/25 задовольнити частково.

Ухвалити додаткове рішення у справі №160/4946/25 за Товариства з обмеженою відповідальністю «ГЕРАСИМОВ ГРУП» (50065, м. Кривий Ріг, вул. Домобудівна, 14Б, ) до Головного управління ДПС у Дніпропетровській області (49005, м. Дніпро, вул. Сімферопольська, 17а, ), Державної податкової служби України (04053, м. Київ, Львівська площа, 8, ) про визнання протиправним та скасування рішень, зобов`язання вчинити певні дії.

Стягнути на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ГЕРАСИМОВ ГРУП» за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у Дніпропетровській області судові витрати зі сплати на правову допомогу у розмірі 5000 грн.

Стягнути на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ГЕРАСИМОВ ГРУП» за рахунок бюджетних асигнувань Державної податкової служби України судові витрати зі сплати на правову допомогу у розмірі 5000 грн.

У іншій частині клопотання Товариства з обмеженою відповідальністю «ГЕРАСИМОВ ГРУП» відмовити.

Додаткове рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог ст. 255 КАС України та може бути оскаржене в порядку та строки, передбачені ст. 295, 297 КАС України.

Суддя Н.В. Захарчук-Борисенко