Справа № 520/34781/24
Суддя: Подобайло З.Г.
Дата ухвалення: 2026-01-19 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 січня 2026 р.Справа № 520/34781/24
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді: Подобайло З.Г.,

Суддів: Ральченка І.М. , Чалого І.С. ,

за участю секретаря судового засідання Кіт Т.Р.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Головного управління ДПС у Харківській області на рішення Харківського окружного адміністративного суду від 27.10.2025, головуючий суддя І інстанції: Бадюков Ю.В., повний текст складено 30.10.25 по справі № 520/34781/24

за позовом Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1

до Головного управління ДПС у Харківській області

про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління ДПС у Харківській області (далі по тексту відповідач, ГУ ДПС, контролюючий орган), в якому, з урахуванням заяви про збільшення розміру позовних вимог від 12.01.2025 р. просить суд:

- визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління Державної податкової служби у Харківській області від 18.06.2024 року № 1-2037-UA0028556 форма «Ф» про визначення ПЗ з податку на нерухоме майно у сумі 12870 грн. 00 копійок.

- Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління Державної податкової служби у Харківській області від 18.06.2024 року № 1-2037-UA0028556 форма «Ф» про визначення ПЗ з податку на нерухоме майно у сумі 17450 грн. 33 копійки.

- визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління Державної податкової служби у Харківській області від 11.09.2024 року № 2-2037-UA0028556 форма «Ф» про визначення ПЗ з податку на нерухоме майно у сумі 289473 грн. 46 копійок.

- визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління Державної податкової служби у Харківській області від 08.10.2024 року № 2-2037-UA0028556 форма «Ф» про визначення ПЗ з податку на нерухоме майно у сумі 19899 грн. 00 копійок.

- визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління Державної податкової служби у Харківській області від 08.10.2024 року № 2-2037-UA0028556 форма «Ф» про визначення ПЗ з податку на нерухоме майно у сумі 26980 грн. 90 копійок.

- визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління Державної податкової служби у Харківській області від 08.10.2024 року № 2-2037-UA0028556 форма «Ф» про визначення ПЗ з податку на нерухоме майно у сумі 12560 грн. 83 копійки.

- визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління Державної податкової служби у Харківській області від 08.10.2024 року № 2-2037-UA0028556 форма «Ф» про визначення ПЗ з податку на нерухоме майно у сумі 52553 грн.12 копійки.

- визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління Державної податкової служби у Харківській області від 08.10.2024 року № 2-2037-UA0028556 форма «Ф» про визначення ПЗ з податку на нерухоме майно у сумі 33989 грн. 58 копійки.

- визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління Державної податкової служби у Харківській області від 08.10.2024 року № 2-2037-UA0028556 форма «Ф» про визначення ПЗ з податку на нерухоме майно у сумі 8123 грн. 92 копійки.

- визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління Державної податкової служби у Харківській області від 14.02.2023 № 0-2037 форма «Ф» про визначення ПЗ з податку на нерухоме майно у сумі 401 172 грн., 00 копійок.

- стягнути на користь ФОП ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ІПН НОМЕР_1 ) за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у Харківській області, утворене на правах відокремленого підрозділу Державної податкової служби України (вул. Пушкінська, буд. 46, м. Харків, 61057, ) суму сплаченого судового збору у загальному розмірі 8 750 грн. 73 копійки.

Ухвалою Харківського окружного адміністративного суду від 27.10.2025 позовну заяву ОСОБА_1 , з урахуванням заяви про збільшення розміру позовних вимог від 12.01.2025 р., в частині позовних вимог про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення рішення Головного управління Державної податкової служби у Харківській області від 14.02.2023 № 0-2037 форма «Ф» про визначення ПЗ з податку на нерухоме майно у сумі 401 172 грн. 00 копійок залишено без розгляду.

Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 27 жовтня 2025 року адміністративний позов ОСОБА_1 задоволено. Визнано протиправними та скасовано податкові повідомлення рішення Головного управління ДПС у Харківській області про визначення ОСОБА_1 податкових зобов`язань з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки від 18.06.2024 року: № 1-2037-UA0028556 на суму 12870, 00 грн. та № 1-2037-UA0028556 на суму 17450, 33 грн. Визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення-рішення Головного управління ДПС у Харківській області про визначення ОСОБА_1 податкових зобов`язань з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки від 11.09.2024 року № 2-2037-UA0028556 на суму 289 473, 46 грн. Визнано протиправними та скасовано податкові повідомлення-рішення Головного управління ДПС у Харківській області про визначення ОСОБА_1 податкових зобов`язань з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки від 08.10.2024 року: № 2-2037-UA0028556 на суму сумі 19899, 00 грн., № 2-2037-UA0028556 на суму 26980, 90 грн., № 2-2037-UA0028556 на суму 12560, 83 грн., № 2-2037-UA0028556 на суму 52553, 12 грн., № 2-2037-UA0028556 на суму 33989, 58 грн. та № 2-2037-UA0028556 на суму 8123, 92 грн. Стягнуто на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 , р.н.о.к.п.п. НОМЕР_1 ) сплачену суму судового збору в розмірі 4739, 01 грн. (чотири тисячі сімсот тридцять дев`ять гривень 01 копійка) за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у Харківській області (вул. Григорія Сковороди, буд. 46, м. Харків, 61057, ).

ГУ ДПС вважає рішення Харківського окружного адміністративного суду від 27.10.2025 у справі № 520/34781/24 таким, що прийняте із неправильним застосуванням норм матеріального права, а саме ст. 266 Податкового кодексу України (далі ПК України) та порушенням норм процесуального права, що в силу положень статті 317 КАС України, є підставами для скасування рішення суду першої інстанції в апеляційному порядку щодо неправильного застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи, а також статті 242 КАС України, відповідно до якої судове рішення повинно бути законним та обґрунтованим, містити мотивувальну частину з посиланням на докази, оцінку доводів учасників справи, аргументи щодо прийнятого рішення, є підставою для скасування судового рішення та ухвалення нового судового рішення. Вважає , що судом помилково не взято до уваги доводи ГУ ДПС, що одним з головних правовстановлюючих документів виступає Витяг з Державного реєстру прав на нерухоме майно. Технічний паспорт не є правовстановлюючим документом, що посвідчує право власності на об`єкт нерухомого майна. Вказує , що у Позивача відсутня сукупність умов, за яких належне йому нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, підлягає звільненню від оподаткування відповідно до положень п.п. «є» п.п. 266.2.2 п. 266.2 ст. 266 ПК України. Судом не враховано, що відповідно до розрахунку податкових зобов`язань з податку на доходи фізичних осіб та військового збору з доходів, отриманих самозайнятою особою, поданого до декларації про майновий стан і доходи за 2020 рік, дохід, задекларований ФО-П ОСОБА_1 , отриманий не тільки від ткацького виробництва, а й від надання в оренду й експлуатацію власного чи орендованого нерухомого майна. При цьому дохід від надання в оренду становить 98,9% від загального, а за 2022-2023 роки податкова звітність щодо отримання доходів від виробничої діяльності за рік не надавалась. Отже, в сукупності вищевказані обставини унеможливлюють застосування пп. «є» пп.266.2.2 ст.266 ПК. Просить суд скасувати рішення Харківського окружного адміністративного суду від 27.10.2025 у справі № 520/34781/24, ухваливши нове рішення, яким у задоволенні позову ОСОБА_1 відмовити у повному обсязі.

ОСОБА_1 подав до суду відзив на апеляційну скарг , вважає апеляційну скаргу необґрунтованою та такою, що не підлягає до задоволення, а рішення Харківського окружного адміністративного суду від 27.10.2025 у справі № 520/34781/24 таким , що прийнято у відповідності до вимог матеріального та процесуального права, є законним та обґрунтованим.

Сторони належним чином повідомленні про час та дату судового засідання.

Апеляційна скарга розглядається у судовому засіданні згідно приписів ст. 229 КАС України.

Колегія суддів, вислухавши суддю доповідача, перевіривши в межах апеляційної скарги рішення суду першої інстанції , доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи у їх сукупності вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на таке.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено у суді апеляційної інстанції , що Згідно витягів про реєстрацію права власності на нерухоме майно від 17.01.2022 та 16.12.2024 ОСОБА_1 є власником наступних нежитлових будівель за адресою: АДРЕСА_3 :

- Нежитлова будівля літ. "ХЗ-1 , загальною площею 1188 кв.м.;

- Нежитлова будівля літ. "ХГ-2", загальною площею 393,2 кв.м.,

- Нежитлова будівля літ. "ХК-1", загальною площею 515,8 кв.м.;

- Нежитлова будівля літ. "ХД-1", загальною площею 966,4 кв.м.;

- Нежитлова будівля літ. "ХИ-2", загальною площею 234,1 кв.м.;

- Нежитлова будівля літ. "ХВ-1", загальною площею 554,8 кв.м.;

- Нежитлова будівля літ. "ХЕ-1", загальною площею 1223,1 кв.м.

Згідно наданих копії технічних паспортів вказані нежитлові будівлі є виробничими будівлями, зокрема:

1) Технічний паспорт на виробничий будинок котельний цех з системою водопостачання (літ. ХЖ-1), загальною площею 1610,8 кв.м.;

2) Технічний паспорт на виробничий будинок будівля естакади крита (літ. ХД-1), загальною площею 966,4 кв.м.;

3) Технічний паспорт на виробничий будинок будівля механічних майстерень (літ. ХК-1), загальною площею 515,8 кв.м.;

4) Технічний паспорт на виробничий будинок будівля з ремонту крупно габаритних машин з системою е/ постачання (літ. ХЕ-1), загальною площею 1223,1 кв.м.;

5) Технічний паспорт на виробничий будинок будівля контора прохідна з системою каналізації (літ. ХГ-2), загальною площею 393,2 кв.м.;

6) Технічний паспорт на виробничий будинок механічні майстерні (літ. ХВ-1), загальною площею 554,8 кв.м.;

7) Технічний паспорт на виробничий будинок будівля АКБ (літ. ХИ-2), загальною площею 234,1 кв.м.;

8) Технічний паспорт на виробничий будинок будівля ремонтних майстерень (літ. ХЗ-1), загальною площею 1188,0 кв.м.

Як убачається з матеріалів справи частина вказаних приміщень використовувалась у спірних періодах у промисловому виробництві рамках договору про спільну діяльність, що укладений між Позивачем та ТОВ Ларус Енерго, а саме:

- нежитлове приміщення: літ. ХГ-2 загальною площею 58,3 кв.м;

- нежитлове приміщення: літ. ХЕ-1 загальною площею 1223,1 кв.м.; літ. ХД-1;

- нежитлове приміщення: загальною площею 966,4 кв.м.; літ. ХЗ-1 загальною площею 184,7 кв.м. що розташоване за адресою: м. Харків, пр. Московський, 283.

Так, між Позивачем та ТОВ Ларус Енерго укладено договір про спільну діяльність № 04/01/2021-1 від 04.01.2021, відповідно до умов якого з метою досягнення єдиної для обох сторін господарської мети щодо вдосконалення технологій переробки вторинної сировини шляхом запровадження екологічних підходів, що має на меті збереження та охорону навколишнього середовища; впровадження сучасних рішень у виробничі процеси; оптимізацію та розширення виробництва гранул ПВХ і поліетилену з відсортованих відходів кабельного виробництва та інших вторинних матеріалів та збільшенні прибутку від господарської діяльності класу: 38.32 Відновлення відсортованих відходів за КВЕД-2010 зобов`язались шляхом об`єднання своїх зусиль та вкладів без створення юридичної особи спільно діяти у сфері відновлення відсортованих відходів кабельного виробництва, створення експериментальним шляхом нового екологічного продукту для його подальшої реалізації та отримання прибутку.

Умовами п. 2.1. Договору передбачено, що вкладом Сторони 1 (позивач) є передача у спільну діяльність для користування вищевказані нежитлові приміщення, вартість вкладу визначається на рівні балансової вартості цього майна; вкладом Сторони 2 (ТОВ Ларус ЕНЕРГО) є внесення грошових коштів, паливно-мастильних матеріалів, техніки, агрегатів, технічного обладнання, інвентарю, підбір кваліфікованого персоналу, що мають всі необхідні дозволи та погодження, а також професійні знання, навички та вміння, ділова репутація та ділові зв`язки.

Відповідно до Акту приймання-передачі майна від 04.01.2021 до договору про спільну діяльність № 04/01/2021-1 від 04.01.2021 Позивач передав свій вклад до спільної діяльності.

Також, у положеннях розділів 2, 4, 5, Договору сторони погодили між собою розмір вкладів кожної сторони та його оцінка з можливістю переоцінки, порядок ведення спільних справ, витрати і збитки сторін, облік і розподіл результатів діяльності, відповідальність сторін та інші умови.

Строк дії Договору згідно п. 7.1. визначено до 31 грудня 2023 року.

Вказані нежитлові приміщення спільно використовувались Позивачем та ТОВ Ларус ЕНЕРГО за КВЕД 38.32 Відновлення відсортованих відходів тощо, що відноситься до секції Е Водопостачання; каналізація, поводження з відходами.

Факт виконання умов договору про спільну діяльність за перший рік підтверджується копією звіту про результати спільної діяльності від 29.12.2021.

Так, в рамках спільної діяльності було виготовлено:

- Гранула ABS (вторинна)

- Гранула поліетилену (вторинна)

- Гранула ПП (вторинна)

- Затискач анкерний натяжний NG Optics Н3 1,5 KN

- Пластикат И-40-13А (кольоровий)

- Пластикат И40-13А, рец. 8/2 н/з

- Пластикат И40-13А, рец. 8/2 н/з

- Пластикат НГП-30-32 (чорний)

- Пластикат О-40

- Пластикат О-40 (білий)

- Пластикат О-40 (чорний)

- Пластикат О-40, рец. ОМ-40 (білий)

- Пластикат О-40, рец. ОМ-40 (чорний)

- Поліетилен вторинний гранульований високого тиску кольоровий

- Термоеластопласт.

Підтвердження того, що належні Позивачу приміщення та будівлі використовуються для промислового виробництва в рамках договору про спільну діяльність є копії наступних докмунетів: відповідно до накладної-вимоги на відпуск (внутрішнє переміщення) матеріалів від 01.02.2021 у виробництво надійшли матеріали (Полімери вінілхлориду пластифікованого у вигляді пилу, обрізків, вигонок та зливів з екструдера, шматки різної форми, розмірів, кольорів, утворені у результаті технологічного процесу при виробництві листового та гранульованого пластиката) у кількості 22 300 кг, які затребувано у виробництво згідно вимоги-накладної № 1 від 01.02.2021, внаслідок чого відповідно до накладної на передачу готової продукції № 3 від 19.02.2021 отримано нову продукцію Пластикат О-40 (чорний) у кількості 17 500 кг.

Товар, що був виготовлений під час спільної діяльності, було реалізовано контрагентам-покупцям, наприклад, ТОВ ЕЛТІЗ за договором поставки № 2506/2020-1 від 25.06.2020, що підтверджується також копіями видаткових накладних № 65 від 18.02.2021, ТТН № Р65 від 18.02.2021, № 67 від 19.02.2021, ТТН № Р67 від 19.02.2021; видаткової накладної № 71 від 22.02.2021, ТТН № Р71 від 22.02.2021, видаткової накладної № 75 від 24.02.2021, ТТН № Р75 від 24.02.2021, видаткової накладної № 77 від 24.02.2021, ТТН № Р77 від 24.02.2021, видаткової накладної № 86 від 02.03.2021, ТТН № Р86 від 02.03.2024, видаткової накладної № 119 від 24.03.2021, ТТН № Р119 від 24.03.2021; ТОВ УКРМЕТТОРГ за видатковою накладною № 82 від 26.02.2021.

В подальшому, протягом січня-лютого 2022 року спільна діяльність здійснювалася сторонами до початку повномасштабного вторгнення рф на територію України.

Повідомленням No 01/03 від 01.03.2022 ТОВ Ларус Енерго повідомило Позивача про настання форс-мажорних обставин, що унеможливили подальше виконання умов договору.

Додатковою угодою № 1 від 05.12.2022 Позивач та ТОВ Ларус ЕНЕРГО внесли зміни до договору в частині визнання форс-мажорних обставин.

Зважаючи на фактичний простій в спільній діяльності, за результатами роботи за 2022 рік (фактично січень-лютий 2022 року) Сторони погодили Звіт про результати спільної діяльності зі збитком.

Інша частина приміщень у спірний період використовувалась у промисловому виробництві в рамках договору про спільну діяльність, що укладений між Позивачем та ТОВ РЕМОНТНО-МЕХАНІЧНИЙ ЗАВОД №2, зокрема:

- нежитлове приміщення: літ. ХВ-1 загальною площею 554,8 кв.м.;

- нежитлове приміщення: ХЖ-1 загальною площею 1610,8 кв.м.;

- нежитлове приміщення: ХЗ-1 загальною площею 1003,3 кв.м.;

- нежитлове приміщення: ХГ-2 загальною площею 43,9 кв.м. що розташовані за адресою: м. Харків, пр. Московський, 283, на підставі договору № 3012/2021-1 від 30.12.2020 про спільну діяльність, відповідно до умов якого сторони з метою досягнення спільної господарської мети, яка полягає в оптимізації та розширенні виробництва металопродукції, виході на міжнародний ринок, збільшенні прибутку від господарської діяльності, а також у розробці, модернізації та виготовленні обладнання за власними кресленнями, створенні нового обладнання на замовлення клієнтів, призначеного для використання у різних галузях виробництва від здійснення ними господарської діяльності класу 25.62 за КВЕД-2010 Механічне оброблення металевих виробів, 28.22 Виробництво підіймального та вантажно- розвантажувального устатковання, 25.11 Виробництво будівельних металевих конструкцій і частин конструкцій, 25.99 Виробництво інших готових металевих виробів, н.в.і.у, 33.12 Ремонт і технічне обслуговування машин і устаткування промислового призначення, - зобов`язались шляхом об`єднання своїх зусиль та вкладів без створення юридичної особи спільно діяти у сфері виробництва та оброблення металевих виробів, будівельних металевих конструкцій і частин конструкцій для подальшої реалізації та отримання прибутку.

Умовами п. 3.1.1. Договору передбачено, що у спільну діяльність Позивачем передається майно: нежитлове приміщення: літ. ХВ-1 загальною площею 554,8 кв.м.

Додатком 1 від 04.01.2021 до вказаного Договору сторони передбачили, що вклад Позивача у спільну діяльність складається з передачі вказаних нежитлових приміщень (нежитлове приміщення: літ. ХВ-1 загальною площею 554,8 кв.м.; нежитлове приміщення: ХЖ-1 загальною площею 1610,8 кв.м.; нежитлове приміщення: ХЗ-1 загальною площею 1003,3 кв.м.; нежитлове приміщення: ХГ-2, загальною площею 43,9 кв.м., для спільної діяльності з виробництва металопродукції та з метою досягнення спільних господарських цілей, вклад ТОВ РЕМОНТНО-МЕХАНІЧНИЙ ЗАВОД №2 у спільну діяльність складається із забезпечення здійснення робіт з металообробки (виконання фрезерних, свердлильних, розточувальних операцій у різних литих і зварних корпусних деталях), забезпечення компетентного персоналу, агрегатів та механізмів, мати всі необхідні дозволи та погодження для здійснення діяльності.

Відповідно до Акту приймання-передачі майна від 04.01.2021 Позивач передав свій вклад до спільної діяльності.

Також, у Додатку 1 від 04.01.2021 до договору сторони підписали Програму спільної діяльності, в якій погодили між собою розмір вкладу кожної сторони та його оцінка з можливістю переоцінки, порядок ведення спільних справ, витрати і збитки сторін, облік і розподіл результатів діяльності, відповідальність сторін та інші умови.

Строк дії Договору згідно п. 8.1. визначено з 30 грудня 2020 року по 31 грудня 2022 р.

В подальшому Додатковою угодою № 1 від 04.01.2021 Сторони збільшили строк дії договору до 30.12.2025.

Слід зауважити, що вказані нежитлові приміщення спільно використовувались Позивачем та ТОВ РЕМОНТНО-МЕХАНІЧНИЙ ЗАВОД №2 за КВЕД 25.62, 28.22, 25.11, 25.99 тощо, що відноситься до секції С Переробна промисловість.

Факт виконання умов договору про спільну діяльність підтверджується копією звіту про результати спільної діяльності від 30.12.2021р.

Так, за означений період виготовлено, зокрема:

1. Барабан металевий 1800/1000/1120 для відпалу "Al" (згідно з кресленнями ЮК-1800/1000/1120) у кількості 8 шт.

2. Дробарка роторна РМЗ-700 у кількості 1 штука.

3. Комплект ножів та сита у кількості 1 штука.

Підтвердження тощо, що належні Позивачу приміщення та будівлі використовуються для промислового виробництва в рамках договору про спільну діяльність підтверджено копіями: накладної-вимоги на відпуск (внутрішнє переміщення) матеріалів від 14.04.2021 у виробництво надійшли матеріали (листи, швелера, кутники та труби), які затребовано у виробництво згідно вимоги-накладної № 3 від 14.04.2021, внаслідок чого відповідно до накладної на передачу готової продукції № 2 від 19.04.2021 отримано нову продукцію барабан металевий No 18МС згідно креслень ЮК-1800/1000/1120 у кількості 6 штук.

Вищевказаний виготовлений товар було реалізовано за договором поставки ПрАТ ЗАВОД ПІВДЕНКАБЕЛЬ, що підтверджується наступними копіями документів: видаткова накладна № 20 від 19.04.2021, ТТН № Р20 від 19.04.2021, видаткова накладна № 25 від 22.04.2021, ТТН № Р25 від 22.04.2021.

Повідомленням № 1 від 02.03.2022 ТОВ РЕМОНТНО-МЕХАНІЧНИЙ ЗАВОД №2 повідомило Позивача про настання форс-мажорних обставин, що унеможливили подальше виконання умов договору.

Додатковою угодою № 2 від 29.12.2022 Позивач та ТОВ РЕМОНТНО-МЕХАНІЧНИЙ ЗАВОД №2 внесли зміни до договору в частині визнання форс-мажорних обставин.

Зважаючи на фактичний простій в спільній діяльності, за результатами роботи у 2022 році (фактично січень-лютий 2022 року) Сторони погодили Звіт про результати спільної діяльності №1 від 30.12.2021 зі збитком на суму -93203, 06 грн.

18.06.2024 року ГУ ДПС у Харківській області прийняло наступні податкові повідомлення рішення з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки за період з 2022 по 2023 р.р.:

- від 18.06.2024 року №0-2037- UA0028556;

- від 18.06.2024 року №0-2037- UA0028556;

- від 18.06.2024 року №1-2037- UA0028556;

- від 18.06.2024 року №1-2037- UA0028556;

- від 18.06.2024 року №0-2037- UA0028556;

- від 18.06.2024 року №1-2037- UA0028556.

У вересні 2024 року із електронного кабінету платника податків Позивач дізнався про вказані ППР та 05.09.2024 направив засобами електронного зв`язку заяву на коригування даних по ППР на яку відповідь від контролюючого органу не надходила.

У зв`язку з чим, адвокатом 07.10.2024 направлено на адресу відповідача запит № 3 з приводу надання відповіді на вказану заяву Позивача.

Листом від 11.10.2024 № 45594/6/20-40-24-05-11 від 11.10.2024, який отримано 22.10.2024, ГУ ДПС у Харківській області повідомило, що частина ППР переглянуто та вважаються скасованими (відкликаними) згідно Рішення від 23.09.2024 № 4875/20-40-14-05-07 про внесення змін до відомостей про об`єкти оподаткування та скасування/відкликання податкового повідомлення - рішення:

- від 18.06.2024 року №0-2037-UA0028556;

- від 18.06.2024 року №0-2037-UA0028556;

- від 18.06.2024 року №0-2037-UA0028556;

- від 18.06.2024 року №1-2037-UA0028556.

У подальшому до електронного кабінету Позивача було надіслано контролюючим органом наступні ППР з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки:

- від 18.06.2024 року № 1-2037-UA0028556 форма Ф про визначення податкових зобов`язань з податку на нерухоме майно у сумі 12870 грн. 00 копійок за 2022 рік;

- від 18.06.2024 року № 1-2037-UA0028556 форма Ф про визначення податкових зобов`язань з податку на нерухоме майно у сумі 17450 грн. 33 копійки за 2022 рік;

- від 11.09.2024 року № 2-2037-UA0028556 форма Ф про визначення податкових зобов`язань з податку на нерухоме майно у сумі 289473 грн. 46 копійок за 2020 рік;

- від 08.10.2024 року № 2-2037-UA0028556 форма Ф про визначення податкових зобов`язань з податку на нерухоме майно у сумі 19899 грн. 00 копійок за період з 01.01.2023 по 31.03.2023; з 01.04.2023 по 31.12.2023;

- від 08.10.2024 року № 2-2037-UA0028556 форма Ф про визначення податкових зобов`язань з податку на нерухоме майно у сумі 26980 грн. 90 копійок за період з 01.01.2023 по 31.03.2023; з 01.04.2023 по 31.12.2023;

- від 08.10.2024 року № 2-2037-UA0028556 форма Ф про визначення податкових зобов`язань з податку на нерухоме майно у сумі 12560 грн. 83 копійки за період з 01.01.2023 по 31.03.2023; з 01.04.2023 по 31.12.2023;

- від 08.10.2024 року № 2-2037-UA0028556 форма Ф про визначення податкових зобов`язань з податку на нерухоме майно у сумі 52553 грн.12 копійки 01.01.2023 по 31.03.2023; з 01.04.2023 по 31.12.2023;

- від 08.10.2024 року № 2-2037-UA0028556 форма Ф про визначення податкових зобов`язань з податку на нерухоме майно у сумі 33989 грн. 58 копійки за період 2022 рік;

- від 08.10.2024 року № 2-2037-UA0028556 форма Ф про визначення податкових зобов`язань з податку на нерухоме майно у сумі 8123 грн. 92 копійки за період 2022 рік.

Не погоджуючись із вказаними податковими повідомленнями рішеннями контролюючого органу, позивач через звернувся до суду з даним позовом.

Задовольняючи позовні вимоги суд першої інстанції дійшов до висновку, що позивач має право на пільгу, передбачену пунктом ж підпункту 266.2.2. пункту 266.2 статті 266 ПК України. Крім того, дійшов висновку, що спірні податкові повідомлення-рішення прийняті в порушення приписів абзацу першого підпункту 266.7.2 пункту 266.7 статті 266 ПКУ зі значним пропуском строку.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам з урахуванням доводів сторін та висновків суду першої інстанції, колегія суддів зазначає наступне.

Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства регулює та визначає Податкового кодексу України (далі - ПК України).

Законом України Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких законодавчих актів України щодо податкової реформи від 28.12.2014 № 71-VIII, запроваджено місцевий податок - податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки.

Відповідно до статті 265 ПК України податок на майно складається з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки та транспортного податку та плати за землю.

Статтею 266 ПК України регламентовано елементи податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки.

Згідно з положеннями підпунктів 266.1.1, 266.2.1, 266.3.1, 266.3.2 статті 266 ПК України платниками податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки є фізичні та юридичні особи, в тому числі нерезиденти, які є власниками об`єктів житлової та/або нежитлової нерухомості. Об`єктом оподаткування є об`єкт житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі його частка. Базою оподаткування є загальна площа об`єкта житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі його часток. База оподаткування об`єктів житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі їх часток, які перебувають у власності фізичних осіб, обчислюється контролюючим органом на підставі даних Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, що безоплатно надаються органами державної реєстрації прав на нерухоме майно та/або на підставі оригіналів відповідних документів платника податків, зокрема документів на право власності.

Підпунктом 266.5.1 пункту 266.5 статті 266 ПК України встановлено, що ставки податку для об`єктів житлової та/або нежитлової нерухомості, що перебувають у власності фізичних та юридичних осіб, встановлюються за рішенням сільської, селищної, міської ради або ради об`єднаних територіальних громад, що створені згідно із законом та перспективним планом формування територій громад, залежно від місця розташування (зональності) та типів таких об`єктів нерухомості у розмірі, що не перевищує 1,5 відсотка розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня звітного (податкового) року, за 1 квадратний метр бази оподаткування.

Згідно з підпунктом 266.6.1 пункту 266.6 статті 266 ПК України базовий податковий (звітний) період дорівнює календарному року.

За змістом підпункту 266.7.1 пункту 266.7 статті 266 ПК України обчислення суми податку з об`єкта/об`єктів нежитлової нерухомості, які перебувають у власності фізичних осіб, здійснюється контролюючим органом за місцем податкової адреси (місцем реєстрації) власника такої нерухомості.

Підпунктом 266.2.2 пункту 266.2 статті 266 ПК України встановлено пільги зі сплати податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки.

Відповідно до підпункту «є» підпункту 266.2.2 пункту 266.2 статті 266 ПК України (в редакції, чинній до 22 травня 2020 року) не є об`єктом оподаткування будівлі промисловості, зокрема виробничі корпуси, цехи, складські приміщення промислових підприємств.

23 травня 2020 року набрав чинності Закон України «Про внесення змін до Податкового кодексу України щодо вдосконалення адміністрування податків, усунення технічних та логічних неузгодженостей у податковому законодавстві» від 16 січня 2020 року № 466-IX.

У зв`язку з цим підпункт «є» підпункт 266.2.2 пункту 266.2 статті 266 ПК України викладений у редакції, відповідно до якої не є об`єктом оподаткування будівлі промисловості, віднесені до групи "Будівлі промислові та склади" (код 125 Державного класифікатора будівель та споруд ДК 018-2000, що використовуються за призначенням у господарській діяльності суб`єктів господарювання, основна діяльність яких класифікується у секціях B-F КВЕД ДК 009:2010, та не здаються їх власниками в оренду, лізинг, позичку.

У 2024 році до цієї норм також внесені зміни, згідно з якими не є об`єктом оподаткування будівлі промисловості, віднесені до класу "Промислові та складські будівлі" (код 125) Класифікатора будівель і споруд НК 018:2023, що використовуються за призначенням у господарській діяльності суб`єктів господарювання, основна діяльність яких класифікується у секціях B-F КВЕД ДК 009:2010, та не здаються їх власниками в оренду, лізинг, позичку.

Застосовуючи об`єктно-функціональний підхід до визначення податкової пільги у підпункті «є» підпункту 266.2.2 пункту 266.2 статті 266 ПК, законодавець ключовим критерієм обрав функціональне призначення будівлі. При цьому cама по собі специфіка об`єкта оподаткування - спеціальний статус будівлі як будівлі промисловості - не є достатньою підставою для застосування податкової пільги.

Обираючи за вихідне поняття промисловість, у зв`язку з яким застосовується аналізована податкова пільга, законодавець пов`язує звільнення від сплати податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, не тільки і не стільки із його статусом (придатністю його застосування у виробничому промисловому циклі господарської діяльності без конкретизації видів промислового виробництва та організаційних форм у яких воно здійснюється), а й з використанням будівлі з метою провадження виробничої діяльності, тобто з використанням такої за цільовим призначенням для виготовлення промислової продукції.

Наданням пільги щодо сплати податку, звільненням від сплати податків, держава має на меті встановлення певного рівня соціального або економічного захисту відповідної категорії платників податків.

Встановлення законодавцем певних податкових пільг зі сплати податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, як в даному випадку підпункт «є» підпункту 266.2.2 пункту 266.2 статті 266 ПК, за своєю сутністю спрямоване на збалансування суспільних відносин у сфері справляння податків та мало на меті створити умови для стимулювання та зменшення податкового навантаження на тих платників податків фізичних та юридичних осіб, які є власниками певних об`єктів нерухомості, що використовуються за функціональним призначенням, тобто для промислового виробництва.

Такий підхід у розумінні норми, про яку йдеться, випливає з того, що функціональне призначення об`єкта, який звільняється від оподаткування, яким є предмет будівля промисловості (вид нежитлової нерухомості), є фактично визначальною родовою ознакою, оскільки не є об`єктом оподаткування саме будівлі промисловості, тобто будівлі які використовуються для виготовлення промислової продукції будь-якого виду.

Вказане кореспондується з правовим висновком Верховного Суду у постанові від 17 лютого 2020 року у справі №820/3556/17, підтриманим у постанові від 11 травня 2023 року у справі №440/359/20.

Таким чином, законодавством передбачена преференція, яка полягає у виключенні з об`єктів оподаткування податком на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, таких об`єктів, як будівлі промисловості, зокрема виробничі корпуси, цехи, складські приміщення промислових підприємств, якщо вони беруть участь у господарській діяльності власника об`єктів нерухомості як виробничі одиниці.

Згідно з правовими висновками постанови Верховного Суду від 17.01.2024 у справі №520/2239/21 для застосування податкової пільги, передбаченої абз. «є» підпункту 266.2.2 пункту 266.2 статті 266 ПК України, підприємство повинне бути підприємством промисловості, класифікуватись за видом діяльності як промислове підприємство, також повинне використовувати будівлі, щодо яких існують спірні питання щодо їх оподаткування, безпосередньо для виробництва промислових товарів, використовувати у своїй діяльності.

Застосовуючи об`єктно-функціональний підхід до визначення податкової пільги у підпункті «є» підпункту 266.2.2 пункту 266.2 статті 266 ПК України законодавець ключовим критерієм обрав функціональне призначення будівлі, а не належність конкретному суб`єкту-платнику.

При цьому обмежувальне тлумачення за рахунок введення додаткової ознаки надання пільги по сплаті податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, - звільнення від оподаткування за критерієм «будівлі промисловості», лише об`єктів нежитлової нерухомості промислових підприємств (юридичних осіб), за суб`єктним складом, не може бути застосовано, оскільки положеннями підпункту 266.2.2 пункту 266.2 статті 266 ПК України визначено, що платниками податку є фізичні та юридичні особи, в тому числі нерезиденти, які є власниками об`єктів житлової та/або нежитлової нерухомості. Сама по собі специфіка об`єкта оподаткування - наявність спеціального статусу будівлі, а саме - статусу «будівлі промисловості», не може бути достатньою підставою для звільнення від оподаткування.

Обираючи за вихідне поняття «промисловість», у зв`язку з яким застосовується аналізована податкова пільга, законодавець пов`язує звільнення від сплати податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, не тільки із його статусом (придатністю його застосування у виробничому промисловому циклі господарської діяльності без конкретизації видів промислового виробництва та організаційних форм, у яких воно здійснюється), а й з використанням будівлі з метою провадження виробничої діяльності, тобто з використанням такої за цільовим призначенням для виготовлення промислової продукції.

Установлення законодавцем певних податкових пільг зі сплати податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, як в даному випадку, пункт «є» підпункту 266.2.2 пункту 266.2 статті 266 ПК України, за своєю сутністю спрямоване на збалансування суспільних відносин у сфері справляння податків та мало на меті створити умови для стимулювання та зменшення податкового навантаження на тих платників податків фізичних та юридичних осіб, які є власниками певних об`єктів нерухомості, що використовуються за функціональним призначенням, тобто для промислового виробництва.

Такий підхід у розумінні норми, про яку йдеться, випливає з того, що функціональне призначення об`єкта, який звільняється від оподаткування, яким є предмет - будівля промисловості (вид нежитлової нерухомості), є фактично визначальною родовою ознакою, оскільки не є об`єктом оподаткування саме «будівлі промисловості», тобто будівлі, які використовуються для виготовлення промислової продукції будь-якого виду.

Застосування підпункту «є» підпункту 266.2.2 пункту 266.2 статті 266 ПК України можливе у разі, якщо власниками об`єктів промисловості є фізичні та інші юридичні особи та за умови (з врахуванням виду їх діяльності) використання таких об`єктів за функціональним призначенням, тобто для промислового виробництва (виготовлення промислової продукції будь-якого виду).

Державним комітетом України по стандартизації, метрології та сертифікації наказом від 17.08.2000 року №507 затверджено і введено в дію Державний класифікатор будівель та споруд ДК 018-2000, який призначений для використання органами центральної та місцевої виконавчої та законодавчої влади, фінансовими службами, органами статистики та всіма суб`єктами господарювання (юридичними та фізичними особами) України. Об`єктами класифікації в ДК 018-2000 є будівлі виробничого та невиробничого призначення та інженерні споруди різного функціонального призначення.

Відповідно до названого Державного класифікатора будівлі промисловості (криті будівлі промислового призначення, наприклад, фабрики, майстерні, бойні, пивоварні заводи, складальні підприємства тощо) віднесено до підрозділу «Будівлі нежитлові» (група 125 «Будівлі промислові та склади» клас 1251 «Будівлі промисловості»).

До будівель промисловості відносяться об`єкти нерухомості, які відповідно до ДК 018- 2000 належать до класу 1251 «Будівлі промисловості», що включає підкласи: 1251.1 «Будівлі підприємств машинобудування та металообробної промисловості»; 1251.2 «Будівлі підприємств чорної металургії»; 1251.3 «Будівлі підприємств хімічної та нафтохімічної промисловості»; 1251.4 «Будівлі підприємств легкої промисловості»; 1251.5 «Будівлі підприємств харчової промисловості»; 1251.6 «Будівлі підприємств медичної та мікробіологічної промисловості»; 1251.7 «Будівлі підприємств лісової деревообробної та целюлозно-паперової промисловості»; 1251.8 «Будівлі підприємств будівельної індустрії, будівельних матеріалів та індустрії, будівельних матеріалів та виробів, скляної та фарфоро-фаянсової промисловості»; 1251.9 «Будівлі інших промислових виробництв, включаючи поліграфічне».

Визначення приналежності будівлі до того чи іншого класу проводиться на підставі документів, що підтверджують право власності, з урахуванням класифікаційних ознак та функціонального призначення об`єкта нерухомості згідно з ДК 018-2000.

Згідно з НК 018:2023 до групи (код 125) «Промислові та складські будівлі» належить клас (код1251) Промислові будівлі Цей клас включає: - будівлі, що використовуються для промислового виробництва, наприклад, фабрики, майстерні, бойні, пивоварні тощо. Цей клас не включає: - резервуари, силоси та складські приміщення (1252); - будівлі сільськогосподарського призначення (1271); - комплексні промислові споруди (електростанції, нафтопереробні заводи тощо), які не мають характеристик будівель (230).

Відповідно до Витягів Державного реєстру речових прав на нерухоме майно ОСОБА_1 є власником наступних нежитлових будівель за адресою АДРЕСА_3 :

Нежитлова будівля літ. "ХЗ-1 , Загальна площа (кв.м): 1188 (копія витягу від 17.01.2022 додається);

Нежитлова будівля літ. "ХГ-2" загальна площа 393,2 кв.м., нежитлова будівля літ. "ХК-1" загальна площа 515,8 кв.м (копія витягу від 17.01.2022 додається);

Нежитлова будівля літ. "ХД-1" загальна площа 966,4 кв.м., нежитлова будівля літ. "ХИ-2" загальна площа 234,1 кв.м, нежитлова будівля літ. "ХВ-1" загальна площа 554,8 кв.м, нежитлова будівля літ. "ХЕ-1" загальна площа 1223,1 кв.м.

Вказані об`єкти внесені в реєстр за одним найменуванням «Нежитлова будівля».

Згідно наданих копії технічних паспортів вказані нежитлові будівлі є виробничими будівлями, зокрема: Технічний паспорт на виробничий будинок котельний цех з системою водопостачання (літ. «ХЖ-1»), загальною площею 1610,8 кв.м.; 2) Технічний паспорт на виробничий будинок будівля естакади крита (літ. «ХД-1»), загальною площею 966,4 кв.м.; 3) Технічний паспорт на виробничий будинок будівля механічних майстерень (літ. ХК-1»), загальною площею 515,8 кв.м.; 4) Технічний паспорт на виробничий будинок будівля з ремонту крупно габаритних машин з системою е/ постачання (літ. «ХЕ-1»), загальною площею 1223,1 кв.м.; 5) Технічний паспорт на виробничий будинок будівля контора прохідна з системою каналізації (літ. «ХГ-2»), загальною площею 393,2 кв.м.; 6) Технічний паспорт на виробничий будинок механічні майстерні (літ. «ХВ-1»), загальною площею 554,8 кв.м.; 7) Технічний паспорт на виробничий будинок будівля АКБ (літ. «ХИ-2»), загальною площею 234,1 кв.м.; 8) Технічний паспорт на виробничий будинок будівля ремонтних майстерень.

Відповідно до висновку Верховного суду , викладеного у постанові від 22 жовтня 2025 року у справі № 560/21804/23 , за правилами частини другої статті 12 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» відомості, що містяться у Державному реєстрі прав, повинні відповідати відомостям, що містяться в документах, на підставі яких проведені реєстраційні дії. У разі їх невідповідності пріоритет мають відомості, що містяться в документах, на підставі яких проведені реєстраційні дії. Питання застосування норми частини другої статті 12 Закону № 1952-IV вже неодноразово було предметом розгляду Верховного Суду. Так, зокрема, але не виключно, у постановах від 24 січня 2020 року (справа № 910/10987/18), від 26 жовтня 2022 року (справа № 538/2185/14-ц), від 20 лютого 2018 року (справа № 917/553/17), Верховний Суд дійшов висновку, що нормою частини другої статті 12 Закону № 1952-IV законодавець врегулював правову ситуацію, коли відомості, що містяться у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, не відповідають наявним правовстановлюючим документам, на підставі яких проведені реєстраційні дії, та які мають пріоритет над записами, що містяться у цьому Державному реєстрі.

Відповідно до висновків, викладених Великою Палатою Верховного Суду у постановах від 02 липня 2019 року (справа № 48/340), від 12 березня 2019 року (справа № 911/3594/17), від 19 січня 2021 року (справа № 916/1415/19), відомості Державного реєстру презюмуються правильними, доки не доведено протилежне, тобто державна реєстрація права за певною особою не є безспірним підтвердженням наявності в цієї особи права, але створює спростовувану презумпцію права такої особи.

Отже, за загальним правилом, якщо особа заперечує актуальність відомостей, внесених до Державного реєстру, останні можуть бути спростовані шляхом надання для дослідження документів, на підставі яких може бути доведено чи спростовано приналежність належного йому майна до об`єкта оподаткування у розумінні вимог податкового законодавства. Аналогічний підхід впроваджено законодавцем і у нормі підпункту 266.3.2 пункту 266.3 статті 266 ПК України, яка передбачає можливість встановлення бази оподаткування податком на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, не тільки на підставі відомостей Державного реєстру, але й з урахуванням оригіналів документів платника податків, зокрема документів про право власності.

Таким чином, відповідно до даних технічних паспортів та встановлених обставин справи нерухоме майно позивача відносяться до групи Промислові та складські будівлі (код 125) та не є об`єктами оподаткування відповідно до вимог п.п. «є» п.п.266.2.2 п.266.2 ст.266 ПКУ.

При цьому, належні позивачу на праві власності будівлі не лише за документацією підпадають під поняття "промислових будівель", але, використовуються за відповідним призначенням.

Так, ОСОБА_1 є фізичною особою-підприємцем, одним із основних видів діяльності якого є "16.24 "Виробництво дерев`яної тари про що свідчить копія виписки з ЄДР юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань від 14.06.2019 р. У 2020 році позивач здійснював вищевказану підприємницьку діяльність із використанням вищевказаних нежитлових приміщень, що не заперечується учасниками справи, а з 2021 року здійснював виробництво продукції на підставі договорів про спільну діяльність через переробку вторинної сировини при виробництві гранул ПВХ і поліетилену з відсортованих відходів кабельного виробництва та металообробку.

Інші аргументи, наведені сторонами, не вимагають детального обґрунтування, оскільки не є вирішальними.

Таким чином, колегія суддів вважає обґрунтованим висновок суду першої інстанції, що у спірних правовідносинах підстави для справляння податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, відсутні, а відтак прийняті спірні податкові повідомлення рішення Головного управління ДПС у Харківській області про визначення ОСОБА_1 податкових зобов`язань з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки від 18.06.2024 року № 1-2037-UA0028556 на суму 12870, 00 грн. та № 1-2037-UA0028556 на суму 17450, 33 грн., від 11.09.2024 року № 2-2037-UA0028556 на суму 289 473, 46 грн., від 08.10.2024 року: № 2-2037-UA0028556 на суму сумі 19899, 00 грн., № 2-2037-UA0028556 на суму 26980, 90 грн., № 2-2037-UA0028556 на суму 12560, 83 грн., № 2-2037-UA0028556 на суму 52553, 12 грн., № 2-2037-UA0028556 на суму 33989, 58 грн. та № 2-2037-UA0028556 на суму 8123, 92 грн. є протиправними і підлягають скасуванню.

Доводи апеляційної скарги наведеного не спростовують та не узгоджуються із правовим регулюванням спірних правовідносин, позицію щодо чого неодноразово висловлював Верховний Суд, зокрема й у постановах, згаданих вище.

Фактично доводи апеляційної скарги зводяться виключно до непогодження з оцінкою обставин справи, при цьому порушень норм процесуального права, які б вплинули або змінили цю оцінку, відповідачами не зазначено. Відповідачем наводяться доводи, аналогічні тим, які містяться у відзиві на позовну заву та були предметом розгляду судом першої інстанції інстанцій та спростовані ним.

Колегія суддів зауважує, що правовим висновком Верховного Суду є висновок щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, сформульований внаслідок казуального тлумачення цієї норми при касаційному розгляді конкретної справи, та викладений у мотивувальній частині постанови Верховного Суду, прийнятої за наслідками такого розгляду.

При встановленні доцільності посилання на постанову Верховного Суду кожен правовий висновок Суду потребує оцінки на релевантність у двох аспектах: чи є правовідносини подібними та чи зберігає ця правова позиція юридичну силу до спірних правовідносин, зважаючи на редакцію відповідних законодавчих актів. У такому випадку правовий висновок розглядається «не відірвано» від самого рішення, а через призму конкретних спірних правовідносин та відповідних застосовуваних редакцій нормативно-правових актів.

Слід звернути увагу на те, що Велика Палата Верховного Суду неодноразово надавала роз`яснення як треба розуміти подібність правовідносин. Втім, у постанові від 12 жовтня 2021 року у справі № 233/2021/19 (провадження № 14-166цс20, пункт 39) Велика Палата Верховного Суду конкретизувала свої висновки щодо визначення подібності правовідносин, зазначивши таке. На предмет подібності потрібно оцінювати саме ті правовідносини, які є спірними у порівнюваних ситуаціях. Установивши учасників спірних правовідносин, об`єкт спору (які можуть не відповідати складу сторін справи та предмету позову) і зміст цих відносин (права й обов`язки сторін спору), суд має визначити, чи є певні спільні риси між спірними правовідносинами насамперед за їхнім змістом. А якщо правове регулювання цих відносин залежить від складу їх учасників або об`єкта, з приводу якого вони вступають у правовідносини, то в такому разі подібність варто також визначати за суб`єктним й об`єктним критеріями відповідно. Для встановлення подібності спірних правовідносин у порівнюваних ситуаціях суб`єктний склад цих відносин, предмети, підстави позовів і відповідне правове регулювання не обов`язково мають бути тотожними, тобто однаковими.

Відповідно до правових висновків Великої Палати Верховного Суду, наведених у постанові від 30.01.2019 у справі №755/10947/17, суди під час вирішення тотожних спорів мають враховувати саме останню правову позицію Верховного Суду, а тому до спірних правовідносин підлягає застосуванню саме правові позиції Верховного Суду, викладені у постановах зазначених вище в даній постанові.

Зважаючи на вказані судові рішення Верховного Суду, суд апеляційної інстанції не виключає можливості того, що після прийняття судом рішення у цій справі, остання правова позиція Верховного Суду буде незмінною.

Доводи апеляційної скарги є безпідставними , не впливають на правомірність висновків суду, оскільки в апеляційній скарзі зазначено лише те, що постанова суду першої інстанції є незаконною, підлягає скасуванню у зв`язку із ненаданням судом належної правової оцінки обставинам справи та невірним застосуванням норм матеріального та процесуального права, зміст апеляційної скарги , який повністю дублює заперечення на позов, подані до суду першої інстанції , містить виключно суб`єктивне бачення апелянта обставин справи, які розглянуто судом першої інстанції та надано належну правову оцінку, апелянтом у скарзі абсолютно не зазначено в чому ж конкретно виявилося ненадання судом першої інстанції належної правової оцінки обставинам справи, тобто які з них випали з поля зору суду, а які було досліджено невірно, а також не зазначено того, які ж висновки, натомість, повинні були б бути зроблені судом та не обґрунтовано в чому полягає невірність застосування судом норм матеріального права, які саме норми та яким чином було порушено чи неправильно застосовано та яких процесуальних норм адміністративного судочинства не було дотримано судом під час розгляду даної адміністративної справи, а також не зазначено які з поданих доказів суд дослідив неправильно або неповно, а відповідно і підстави для скасування постанови суду першої інстанції відсутні.

При цьому, колегія суддів враховує позицію Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів учасників справи у апеляційному провадженні), сформовану, зокрема у справах "Салов проти України" (№ 65518/01; пункт 89), "Проніна проти України" (№ 63566/00; пункт 23) та "Серявін та інші проти України" (№ 4909/04; пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (див. рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" (Ruiz Torija v.Spain) серія A. 303-A; пункт 29).

Відповідно до пункту першого частини першої статті 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.

Згідно зі статтею 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення із додержанням норм матеріального і процесуального права.

Оскільки доводи апеляційної скарги не знайшли свого підтвердження та спростовуються висновками суду першої інстанції, які зроблені на підставі повного, всебічного та об`єктивного аналізу відповідних правових норм та фактичних обставин справи, колегія суддів дійшла висновку, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, а тому оскаржуване рішення слід залишити без змін.

Зважаючи на результати апеляційного перегляду оскарженого судового рішення та положення статті 139 КАС України, у справі відсутні підстави для зміни розподілу судових витрат зі сплати судового збору..

Керуючись ст. ст. 242, 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу залишити без задоволення.

Рішення Харківського окружного адміністративного суду від 27.10.2025 по справі № 520/34781/24 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її ухвалення та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий суддя (підпис)З.Г. Подобайло
Судді(підпис) (підпис) І.М. Ральченко І.С. Чалий
Повний текст постанови складено 23.01.2026 року