Справа № 160/32054/24
Суддя: Блажівська Н.Є.
Дата ухвалення: 2026-01-21 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 січня 2026 року

м. Київ

справа № 160/32054/24

адміністративне провадження №К/990/39602/25, № К/990/39609/25

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

головуючої судді Блажівської Н.Є.,

суддів: Білоуса О.В., Яковенка М.М.,

секретаря судових засідань: Бенчук О.О.,

представника Позивача: Костенко І.А.,

представника Відповідача 1: Ясніцької Т.С.,

представника Відповідача 2: Таранової У.В.,

розглянувши у судовому засіданні в режимі відеоконференції касаційні скарги Державної податкової служби України, Головного управління ДПС у Дніпропетровській області

на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 5 березня 2025 року (суддя Царікова О.В.)

та постанову Третього апеляційного адміністративного суду від 27 серпня 2025 року (судді: Добродняк І.Ю., Семененко Я.В., Суховаров А.В.),

у адміністративній справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Алкогольно-безалкогольний комбінат Дніпро"

до Державної податкової служби України, Головного управління ДПС у Дніпропетровській області

про визнання протиправним та скасування розпорядження, зобов`язання вчинити певні дії, визнання протиправним та скасування податкового повідомлення - рішення,

УСТАНОВИВ:

1. ІСТОРІЯ СПРАВИ

1.1. Короткий зміст позовних вимог

Товариство з обмеженою відповідальністю «Алкогольно-безалкогольний комбінат Дніпро» (далі також- Позивач, ТОВ «АБК Дніпро») звернулось до суду з адміністративним позовом до Державної податкової служби України (далі також - Відповідач 1, ДПС України), Головного управління ДПС у Дніпропетровській області (далі також - Відповідач 2, ГУ ДПС) в якому просило:

1) визнати протиправним та скасувати розпорядження Державної податкової служби України від 26 листопада 2024 року № 716-р/л (далі також - Розпорядження) про анулювання Товариству з обмеженою відповідальністю "Алкогольно-безалкогольний комбінат Дніпро" ліцензій:

- № 00003 на виробництво зернового дистиляту, терміном дії з 19 листопада 2021 року до 19 листопада 2026 року,

- № 00004 на виробництво спирту коньячного, терміном дії з 29 листопада 2021 року до 29 листопада.2026 року,

- № 00112 на виробництво алкогольних напоїв, терміном дії з 29 листопада 2021 року до 29 листопада 2026 року;

2) зобов`язати ДПС України видалити з Єдиного реєстру ліцензіатів з виробництва та обігу спирту етилового, спиртових дистилятів, алкогольних напоїв, тютюнових виробів та рідин, що використовуються в електронних сигаретах, інформацію щодо анулювання ТОВ "Алкогольно-безалкогольний комбінат Дніпро" ліцензій:

- № 00003 на виробництво зернового дистиляту, терміном дії з 19 листопада 2021 року до 19 листопада 2026 року,

- № 00004 на виробництво спирту коньячного, терміном дії з 29 листопада 2021 року до 29 листопада 2026 року,

- № 00112 на виробництво алкогольних напоїв, терміном дії з 29 листопада 2021 року до 29 листопада 2026 року та поновити про них інформацію (внести відомості) до цього Реєстру;

3) визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення - рішення № від 3 грудня 2024 року, згідно з яким застосовані штрафні санкції в сумі 77 607,00 грн.

Обґрунтовуючи позовні вимоги, Позивач зазначав про те, що згідно з атестатом виробництва та звітів до них він підтвердив технічну можливість для виробництва спирту коньячного, зернового дистиляту, коньяків та вказані звіти підписані, в тому числі і представником контролюючого органу.

Вказував, що єдиним уповноваженим органом, який встановлює відповідність виробничого циклу по виробництву алкогольних напоїв, є орган з оцінки відповідності/орган з сертифікації, яким в цьому випадку виступає Державне підприємство «ДНІПРОСТАНДАРТМЕТРОЛОГІЯ» (далі також ДП «ДНІПРОСТАНДАРТМЕТРОЛОГІЯ»).

Покликався на те, що встановлення Відповідачем 2 при проведенні перевірки такого порушення, як відсутність обладнання для виробництва спирту коньячного, зернового дистиляту, є перевищенням його повноважень. Водночас вказував на те, що відповідно до вимог законодавства розпорядження про анулювання ліцензії приймається на шістнадцятий день після вручення суб`єкту господарювання акту, а отже оскільки акт було отримано представником ТОВ «АБК Дніпро» 6 листопада 2024 року, то розпорядження повинно було бути винесено не раніше 28 листопада 2024 року

1.2. Короткий зміст рішень судів першої та апеляційної інстанцій

Дніпропетровський окружний адміністративний суд рішенням від 5 березня 2025 року позов задовольнив повністю: визнав протиправним та скасував Розпорядження; зобов`язав ДПС України видалити з Єдиного реєстру ліцензіатів з виробництва та обігу спирту етилового, спиртових дистилятів, алкогольних напоїв, тютюнових виробів та рідин, що використовуються в електронних сигаретах (далі також - Реєстр), інформацію щодо анулювання ТОВ «Алкогольно-безалкогольний комбінат ДНІПРО» ліцензії №00003 на виробництво зернового дистиляту, терміном дії з 19 листопада 2021 року до 19 листопада 2026 року, ліцензії №00004 на виробництво спирту коньячного, терміном дії з 29 листопада 2021 року до 29 листопада 2026 року, ліцензії №00112 на виробництво алкогольних напоїв, терміном дії з 29 листопада 2021 року до 29 листопада 2026 року, та поновити про них інформацію (внести відомості) до цього Реєстру; визнав протиправним та скасував податкове повідомлення-рішення ГУ ДПС від 3 грудня 2024 року № (форми "С").

Роблячи висновок про невідповідність Розпорядження вимогам чинного законодавства та про наявність підстав для зобов`язання ДПС України видалити дані з Реєстру, суд першої інстанції виходив наступного:

- документи, які подавались Позивачем до ДПС України з метою отримання ліцензій погоджувалися, затверджувалися і видавалися уповноваженими на це органами, у той час, як відповідачами по справі не надано будь-яких доказів зворотного, також як і не доведено доказово суду наявність в цих документах недостовірних даних, які б слугували підставою для анулювання ліцензій ТОВ «АБК Дніпро» відповідно до абзацу 6 частини двадцять четвертої статті 3 Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв, тютюнових виробів, рідин, що використовуються в електронних сигаретах, та пального» від 19 лютого 1995 року № 481/95-ВР (далі - Закон № 481/95-ВР);

- під час розгляду справи Відповідачами не спростовано той факт, що технічна можливість та повнота технологічного циклу виробництва алкогольних напоїв, спирту коньячного, дистиляту зернового перевірялася відповідними уповноваженими на це контролюючими органами при видачі ТОВ «АБК Дніпро» ліцензій;

- суду не надано доказів того, що посадовими особами контролюючого органу була проявлена службова недбалість або службове підроблення під час оформлення документів та видачі 19 листопада 2021 року Позивачу ліцензій за реєстраційним №00004 на виробництво спирту коньячного та №00112 на виробництво алкогольних напоїв, і відповідно, твердження відповідачів про виявлений через майже 3 роки після видачі Позивачу ліцензій факт недостовірності даних у документах, поданих разом із заявами на отримання ліцензії, є неспроможними та не можуть сприйматися належно доведеною у розумінні статті 3 Закону №481/95-ВР підставою для анулювання ліцензій ТОВ «АБК Дніпро»;

- допитані в судовому засіданні свідки надали покази, що під час перевірки встановлено відсутність будь-яких типових комунікацій, обладнання та устаткування щодо з`єднання трубопроводом перегонної установки КУ-500 із технологічним обладнанням (ємностями) в цеху виробництва коньячного спирту та зернового дистиляту та з ємностями, які знаходяться в спиртосховищі, де зберігається коньячний спирт та зерновий дистилят та переробки винограду, невідповідність устаткування певній схемі обладнання, про що зазначено в акті перевірки та свідчать фотододатки до нього;

- видані 17 вересня 2021 року атестати виробництва № UA.AT.042-21, № UA.AT.034-21, №UA.AT.035-21, та інші атестати із звітами від 16 вересня 2021 року №UA.AT.044-21, №UA.AT.041-21, №UA.AT.043-21, №UA.AT.038-21, №UA.AT.037-21, №UA.AT.036-21, №UA.AT.039-21, №UA.AT.040-2, у сукупності підтверджують відповідність технологічного обладнання, що застосовується на виробництві, вимогам технологічного процесу при виробництві спирту коньячного, коньяків та дистиляту зернового. Затверджені ДП «Дніпростандартметрологія» звіти за результатом перевірки виробництва коньяків України, спирту коньячного, дистиляту зернового, якими підтверджується відповідність технічних можливостей Позивача для виробництва, підписані усіма членами комісії без зауважень, в тому числі і посадовими особами ГУ ДПС. ДП «Дніпростандартметрологія» на підставі договору на виконання робіт видано атестат про акредитацію з додатками. Доказів визнання вказаних звітів та атестатів, виданих компетентною установою, недійсними відповідачами не надано;

- оскільки ДПС України вносить відповідну інформацію про анулювання ліцензій до Реєстру, з метою ефективного захисту прав та законних інтересів Позивача наявні підстави для зобов`язання Відповідача 1 видалити з Реєстру інформацію щодо анулювання Позивачу ліцензій та поновити про них інформацію (внести відомості) до Реєстру.

Визнаючи протиправним та скасовуючи податкове повідомлення - рішення № від 3 грудня 2024 року, суд першої інстанції виходив з наступного:

- контролюючим органом застосовано до Позивача штрафні санкції за виробництво бренді виноградного та подальшу його реалізацію як товару, виготовленого ним на власних потужностях, проте, жодних доказів безпосереднього виробництва даної продукції ні матеріали акта перевірки, ні відзив на позовну заяву, не містять.

- під час розгляду справи Позивач зазначив, що бренді виноградний ординарний "Червона мантія" ТМ "Cardinal" у посудинах місткістю 2 л або менше; бренді виноградний ординарний "Чорна мантія" ТМ "Cardinal" у посудинах місткістю 2 л або менше; бренді виноградний ординарний "Червона мантія" ТМ "Cardinal" у посудинах місткістю більше як 2 л; бренді виноградний ординарний "Чорна мантія" ТМ "Cardinal" у посудинах місткістю більше як 2 л, придбано у Приватного підприємства «ХАРТ ТРЕЙД» за договором поставки №16/10-21 від 16 жовтня 2021 року. Факт придбання та постачання бренді підтверджується копією договору постачання та видатковими накладними, які містяться в матеріалах справи;

- посилання Відповідача 2 на відомості Єдиного реєстру податкових накладних як на доказ виробництва реалізованої алкогольної продукції є неспроможними, оскільки податкова накладна це документ, який підтверджує виникнення податкових зобов`язань у продавця, та є підставою для відображення податкового кредиту у покупця, якщо він зареєстрований платником податку на додану вартість, який жодним чином не підтверджує факт виробництва товару, що реалізується;

- Відповідачем 1 не доведено належними, достатніми та достовірними у розумінні статей 73, 75, 76 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) доказами виготовлення реалізованого товару (бренді виноградного ординарного ТМ «Cardinal») саме Позивачем на його потужностях. Висновок контролюючого органу про реалізацію Позивачем продукції саме власного виробництва через можливість Позивача виготовити таку продукцію у зв`язку з наявністю у нього відповідних потужностей ґрунтується виключно на припущеннях. Той факт, що Позивач має технологічну можливість на власних потужностях виробляти таку продукцію, не є безумовним підтвердженням позиції контролюючого органу, адже факт виготовлення такої продукції має бути підтверджений відповідними доказами, які відсутні в матеріалах справи;

- в акті перевірки від 4 листопада 2024 року № 3420/04-36-09-01/36710304 контролюючим органом встановлено, що згідно з Єдиним реєстром податкових накладних ТОВ "АБК Дніпро" з 1 серпня 2024 року по 30 вересня 2024 року реалізовано 152 пляшки бренді виноградний ординарний ТМ "Cardinal" в асортименті виробництва ТОВ «АБК «Дніпро» відповідно до коду УКТ ЗЕД на загальну суму 38803,50 грн, проте у додатку до акта перевірки контролюючим органом зазначено кількість (об`єм, обсяг) вироблених пляшок - 475.

Третій апеляційний адміністративний суд постановою від 27 серпня 2025 року апеляційні скарги ДПС України, ГУ ДПС залишив без задоволення, а рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 5 березня 2025 року без змін.

Суд апеляційної інстанції погодився з висновками, сформованими судом першої інстанції, та додатково зазначив наступне:

- виявлені в ході проведеної ГУ ДПС перевірки обставини не є свідченням того, що у документах, поданих Позивачем до ДПС України з метою отримання ліцензій, містяться недостовірні дані, тобто інформація, яка не відповідає фактичному стану на момент подання таких документів органу ліцензування;

- ГУ ДПС не є тим органом, до повноважень якого входить перевірка правильності та достовірності виданих відповідно до Порядку проведення атестації виробництва спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів затвердженого наказом Державного комітету по стандартизації метрології та сертифікації від 29 лютого 1996 року № 85 та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 12 червня 1996 за № 291/1316 (далі - Порядок №85) атестатів виробництва і вказане питання не могло бути предметом проведеної фактичної перевірки Позивача;

- Відповідачами не надано доказів наділення ГУ ДПС повноваженнями щодо здійснення контролю за виконанням вимог до повних технологічних циклів виробництва коньяку, алкогольних напоїв за коньячною технологією і тютюнових виробів. Вказані питання приписами статті 19-1 Податкового кодексу України (далі - ПК України), якою визначені функції контролюючих органів, не охоплюються;

- акт від 4 листопада 2024 року № 3420/04-36-09-01/36710304 не є належним та допустимим доказом в розумінні статей 73, 74 КАС України, тому наведені в ньому обставини відповідно до Закону України "Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, спиртових дистилятів, алкогольних напоїв, тютюнових виробів, рідин, що використовуються в електронних сигаретах, та пального" від 19 грудня 1995 року № 481/95-ВР (далі - Закон № 481/95-ВР) не є підставою для анулювання ліцензій, які видані Позивачу;

- підставою для винесення податкового повідомлення - рішення від 3 лютого 2024 року № стали висновки акта від 4 листопада 2024 року № 3420/04-36-09-01/36710304, зроблені в результаті аналізу відомостей Єдиного реєстру податкових накладних. Водночас виходячи із застосованої контролюючим органом штрафної санкції, визначальним є встановлення факту виробництва алкогольних напоїв без наявності відповідної ліцензії;

- дані Єдиного реєстру податкових накладних не є належним доказом виробництва реалізованої алкогольної продукції, оскільки зареєстровані у встановленому порядку податкові накладні в даному випадку складені за операціями купівлі-продажу, тобто є документами, що підтверджують виникнення податкових зобов`язань у продавця та є підставою для відображення податкового кредиту у покупця, якщо він зареєстрований платником ПДВ, та жодним чином не засвідчують факт виробництва товару, що реалізується;

- оскільки реалізація Позивачем вказаної контролюючим органом алкогольної продукції в період з 1 серпня 2024 року по 30 вересня 2024 року не є беззаперечним свідченням її ж виробництва ТОВ «АБК Дніпро» у період дії ліцензії на виробництво алкогольних напоїв № 00112 від 19 листопада 2021 року, навіть враховуючи, що ТМ «Cardinal» є торговою маркою, то без належного документально підтвердження саме виробництва алкогольних напоїв, подані контролюючим органом докази, наявні у справі, є недостатніми для висновку про допущене Позивачем порушення.

З приводу доводів Відповідача 2 про те, що Позивач ні під час перевірки, ні до заперечень до акту перевірки не подав документи, на які посилається у позовній заяві в частині оскарження податкового повідомлення-рішення, суд апеляційної інстанції зазначив, що рішення суду першої інстанції в цій частині ґрунтується не тільки на поданих Позивачем в ході розгляду справи доказах. При цьому вказав, що судом першої інстанції було надано належну оцінку акту фактичної перевірки та з`ясовано, що контролюючим органом застосовано до Позивача штрафні санкції за виробництво бренді виноградного та подальшу його реалізацію як товару, виготовленого ним на власних потужностях, проте жодних доказів безпосереднього виробництва даної продукції ані матеріали акта перевірки, ані відзиви на позовну заяву, не містять.

2. ДОВОДИ УЧАСНИКІВ СПРАВИ

2.1. Доводи Відповідача 1 (особи, яка подала касаційну скаргу)

Підставами касаційного оскарження Відповідач 1 визначив пункти 3, 4 частини четвертої статті 328 КАС України), просить рішення судів попередніх інстанцій в частині задоволених позовних вимог до ДПС України скасувати та прийняти нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог в зазначеній частині.

Стверджує, що суди попередніх інстанцій помилково інтерпретували поняття «виробництво», яке, згідно із Законом № 481/95-ВР, передбачає сукупність технологічних операцій. При цьому вказує, що Позивач ліцензувався на виробництво, яке вимагає повного технологічного циклу. А отже обладнання має бути інтегроване, підключене та готове до негайного використання для виробництва підакцизної продукції. А отже, на думку Відповідача 1, зберігання ключового обладнання у невиробничому стані/ приміщенні та його не підключення повністю заперечує наявність функціонального та готового до експлуатації технологічного циклу, заявленого при отриманні ліцензій. Окреслене, на думку Відповідача 1 є безумовним доказом подання недостовірних відомостей при отриманні ліцензії, що є прямою підставою для її анулювання, яка застосовується через призму оцінки «готовності». Водночас Відповідач 1 зазначає, що те, що у ТОВ «АБК Дніпро» не забезпечується повний технологічний цикл виробництва підтверджено показами свідків у справі, постановою Третього апеляційного адміністративного суду від 5 серпня 2025 року у справі № 160/9989/22 та проведеними фактичними перевірками у період з 2022 по 2024 роки включно.

Зазначає, що ліцензія на виробництво спирту видається не на потенційне, а на фактично готове до експлуатації виробництво, яке вже відповідає жорстким технологічним і контрольно-обліковим вимогам. Право «не користуватися» ліцензією може виникнути лише після того, як виробництво було фізично готове та підключене.

Покликається на те, суди попередніх інстанцій не надали повну та всебічну оцінку розпорядженню про анулювання ліцензій, яке містило дві окремі підстави: надання недостовірних відомостей та порушення строку внесення змін до ліцензійних умов, а обмежилися оцінкою лише однієї з підстав, повністю ігноруючи іншу. При цьому відзначає, що вказане є грубим порушенням вимог статті 242 КАС України, яка вимагає від суду ухвалення обґрунтованого рішення з оцінкою всіх доводів сторін.

Вказує, що суди попередніх інстанцій, надаючи правову оцінку застосованим фінансовим санкціям згідно спірного податкового повідомлення-рішення, не врахували, що анулювання ліцензії є окремим видом відповідальності і не є частиною фінансових санкцій. Застосування фінансової відповідальності (у вигляді штрафу) не виключає застосування адміністративної відповідальності (у вигляді анулювання ліцензії), і навпаки. Ці дві різні санкції, які застосовуються паралельно мають різну правову природу:- штраф є покаранням за факт правопорушення.- анулювання ліцензії є заходом запобігання подальшим порушенням.

Наголошує, що дії з анулювання ліцензії на виробництво алкогольних напоїв з підстави порушення строків внесення змін до ліцензійних умов є правомірними з боку контролюючого органу, оскільки на момент перевірки було виявлено порушення (виробництво/продаж продукції без відповідних кодів УКТ ЗЕД у ліцензії) і на момент перевірки не були надані докази, які б це спростовували. При цьому зазначає, що ТОВ «АБК Дніпро» зверталось до ДПС України із заявами (копії надаються) про внесення змін у ліцензію на виробництво алкогольних напоїв №00112 щодо внесення додаткових кодів продукції згідно з УКТ ЗЕД 2208 20 18 00 та 2208 20 66 00 за результатами розгляду яких надано відмови у внесенні змін до Ліцензії та повернуто документи на доопрацювання.

Вказує, що наявність факту реалізації алкогольних напоїв за кодом УКТ ЗЕД, що не внесений до ліцензії, є порушенням ліцензійних умов. А отже, на думку Відповідача 1, сукупність доказів (реалізація бренді під власною торговою маркою + статус ліцензованого виробника + не надання під час перевірки документів про походження продукції) є достатнім для встановлення перевіркою факту виробництва бренді виноградного ординарного «Червона мантія» ТМ «Cardinal» без відповідної ліцензії. Відтак, як зазначає Відповідач 1, не прийнявши цю сукупність доказів як доказ прихованого виробництва, та переклавши тягар доведення технологічного процесу виключно на контролюючий орган, суди першої та апеляційної інстанцій порушили принцип змагальності та неправильно оцінили докази, що свідчать про порушення ліцензійних умов виробництва.

Відзначає, що надані Позивачем до матеріалів справи та враховані судом першої інстанції договір від 16 жовтня 2021 року № 16/10-21, видаткові накладні, товаро-транспорті накладні на придбання Позивачем бренді виноградного ординарного ТМ «Cardinal» не були надані до перевірки. А відповідно до правової позиції Верховного Суду, викладеної в постановах від 9 жовтня 2019 року у справі № 808/9397/13-а, від 21 жовтня 2021 року у справі № 802/1464/17-а, документи, які платник міг і повинен був надати під час перевірки, але цього не зробив, не враховуються як доказ, що спростовує висновки перевірки.

Наголошує, що Позивач не заперечує та підтверджує на власному веб-сайті, що ним виготовляється бренді виноградний ординарний «Червона мантія» ТМ «Cardinal». Відповідно до наявної інформації в інформаційно-комунікаційній системі ДПС, ТОВ «АБК Дніпро» відображено у звітності виробництво, зокрема алкогольного напою «Бренді». Ці обставини та намагання Позивача внести зміни до ліцензійних умов щодо кодів УКТ ЗЕД згідно з актом фактичної перевірки, на думку Відповідача 1, прямо вказують на те, що ТОВ «АБК Дніпро» є виробником бренді виноградного ординарного «Червона мантія» ТМ «Cardinal», виробництво якого підлягає ліцензуванню.

Зазначає, що суди попередніх інстанцій в оскаржуваних судових рішеннях не застосували Закону України "Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, спиртових дистилятів, біоетанолу, алкогольних напоїв, тютюнових виробів, тютюнової сировини, рідин, що використовуються в електронних сигаретах, та пального" від 18 червня 2024 року

№ 3817-IX (далі - Закон № 3817-IX ), який регулює правовідносини, що виникли на час ухвалення судового рішення по суті спору. (тобто, норми про новий порядок ліцензування), чим порушили принцип, згідно з яким поновлення ліцензії відбувається згідно з діючими вимогами. При цьому відзначає, що на момент винесення рішення судом першої інстанції припинена дія норм, які передбачали окремі ліцензії на виробництво «спирту коньячного» та «зернового дистиляту» у зв`язку з набранням з 1 січня 2025 року чинності Законом № 3817-IX, замість яких встановлено ліцензію на право виробництва спиртових дистилятів. Поміж тим, внесення інформації до Єдиного реєстру ліцензіатів здійснюється виключно відповідно до чинного законодавства про ліцензування

Резюмуючи вказує, що факт протиправності рішення контролюючого органу є непідтвердженим, а прийнятті судами попередніх інстанцій рішення базуються лише на поверхневому трактуванні норм законодавства без дослідження об`єктивних обставин.

2.2. Доводи Відповідача 2 (особи, яка подала касаційну скаргу)

Підставами касаційного оскарження Відповідач 2 визначив пункти 3, 4 частини четвертої статті 328 КАС України, просить скасувати рішення судів попередніх інстанцій та прийняти нове, яким відмовити у задоволенні позовних вимог.

На думку Відповідача 2, апеляційним судом у постанові не надано належної оцінки та не наведено належних обґрунтувань в частині оскаржуваного податкового повідомлення - рішення. При цьому стверджує, що апеляційним судом допущено формалізм під час написання постанови, надано перевагу доводам Позивача та не враховано позицію ГУ ДПС, чим порушено принципи, закріплені у статті 8 КАС України, щодо рівності усіх учасників адміністративного процесу перед законом і судом, змагальності сторін, диспозитивності та офіційного з`ясування всіх обставин у справі, що у свою чергу, призвело до порушення вимог статей 72, 242 КАС України.

Зазначає, що рішення судів попередніх інстанцій не містять жодного посилання на практику Верховного Суду, що повністю доводить необґрунтованість, безпідставність та протиправність оскаржуваної постанови.

Стверджує, що оскаржувана постанова суду апеляційної інстанції не містить жодних висновків щодо застосування спірних норм права в обставинах даної справи, як і не містить встановлених юридичних фактів, наданої правової оцінки, що повністю нівелює формальні висновки апеляційного суду. Відтак, на думку Відповідача 2, можна стверджувати, що приймаючи оскаржувану постанову апеляційний суд виходив з того, що відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норм права у подібних правовідносинах, що в свою чергу є підставою для відкриття касаційного провадження на підставі пункту 3 частини четвертої статті 328 КАС України.

Звертає увагу на постанову Верховного Суду від 17 жовтня 2024 року у справі №160/9989/22 в частині застосування норм пункту 44.6 статті 44 ПК України та необхідності надання документів до перевірки та підстав направлення справи на новий розгляд до суду першої інстанції.

Вказує, що згідно з Єдиним реєстром податкових накладних ТОВ «АБК «Дніпро» починаючи з серпня 2024 року вироблено та реалізовано бренді виноградний ординарний "Червона мантія", "Чорна мантія" ТМ "Cardinal" відповідно до коду УКТ ЗЕД . Згідно з висновком експерта Дніпропетровської торгово - промислової палати від 1 лютого 2024 року №ЗЕД - 006 вищезазначений алкогольний напій за УКТ ЗЕД класифікується наступним чином:- Бренді виноградний ординарний "Червона мантія" ТМ "Cardinal" у посудинах місткістю 2 л або менше - ;- Бренді виноградний ординарний "Чорна мантія" ТМ "Cardinal" у посудинах місткістю 2 л або менше - ;- Бренді виноградний ординарний "Червона мантія" ТМ "Cardinal" у посудинах місткістю більше як 2 л - ;- Бренді виноградний ординарний "Чорна мантія" ТМ "Cardinal" у посудинах місткістю більше як 2 л - . Водночас зазначає, що в ліцензії на виробництво алкогольних напоїв № 00112 від 19 листопада 2021 року код УКТ ЗЕД відсутній в товарній позиції виду продукції, що вироблятиметься згідно з УКТ ЗЕД.

Касатор звертає увагу на те, що у заяві про уточнення позовних вимог, якою ТОВ «АБК «Дніпро» просило доповнити позовні вимоги податковим повідомленням-рішенням від 3 грудня 2024 року № , не зазначено підстав неправомірності такого податкового повідомлення рішення та мотивів незгоди з ним. При цьому відзначає, що висновок про неправомірність оскаржуваного податкового повідомлення-рішення судами було зроблено на підставі поданих Позивачем перед судом засіданням, призначеним 5 березня 2024 року, додаткових пояснень від 4 березня 2025 року та долучених до них документів.

2.3. Позиція Позивача (викладена у додаткових поясненнях)

Позивач вважає, що рішення суду першої інстанції та постанова суду апеляційної інстанції ухвалені відповідно до норм матеріального права, із дотриманням норм процесуального права, є законними та обґрунтованими, а касаційні скарги побудовані лише на припущеннях, доводи яких не підтвердженні належними та допустимими доказами.

Стверджує, що посилаючись, як на підставу касаційного оскарження на пункт 3 частини четвертої статті 328 КАС України відповідачі жодним чином не вказують щодо яких правовідносин відсутній правовий висновок Верховного Суду, в межах предмету спору в даній справі.

Вказує, що щодо суті спірних правовідносин та обставин у справі, відповідачі зазначають ті самі доводи та заперечення, що були викладені в акті перевірки, в запереченнях до адміністративного позову та в доводах апеляційної скарги, що були розглянуті та спростовані судами першої та апеляційної інстанцій.

Покликається на те, що при касаційному оскарженні рішень судів попередніх інстанцій відповідачі вказують на інші підстави для їх скасування, ані ж ті, які були встановлені судами першої та апеляційної інстанцій.

Наголошує, що єдиним уповноваженим органом, який встановлює відповідність виробничого циклу по виробництву алкогольних напоїв є орган з оцінки відповідності/ орган з сертифікації, в даному випадку - це ДП «ДНІПРОСТАНДАРТМЕТРОЛОГІЯ». При цьому зазначає, що встановлення під час проведення перевірки таких порушень, як відсутність обладнання для виробництва спирту коньячного, зернового дистиляту, є перевищенням повноважень ГУ ДПС.

Зазначає, що факти, встановлені постановою Верховного Суду від 17 жовтня 2024 року у справі №160/9989/22 не є преюдиційними щодо справи № 160/32054/24. Як на обґрунтування зазначеного твердження покликається на те, що предметом розгляду справи №160/9989/22 було визнання протиправним та скасування рішення від 21 липня 2022 року №000179/04-36-09-01/ 36710304, яким застосовано фінансові санкції у вигляді штрафу за виробництво, реалізацію та зберігання Позивачем фальсифікованих алкогольних напоїв. Тобто, як зазначає Позивач, штрафні санкції застосовувалися за фальсифікацію коньяку «КВ» «Шарль Луї Х.О.» TM «NAPOLEON Charles Lous», коли предметом цієї справи є оскарження розпорядження про анулювання ліцензій за недотримання технологічного процесу виготовлення коньяків.

Покликається на те, що відповідно до звітів ДП «Дніпропетровський регіональний державний науково-технічний центр стандартизації, метрології та сертифікації» за результатами технічного нагляду за атестованим виробництвом від 26 серпня 2024 року (назва продукції: коньяки України в асортименті; назва продукції: спирт коньячний; назва продукції: спирт коньячний): «технологічне обладнання відповідає вимогам технологічної документації та розташоване у відповідності з технологічною схемою, яка забезпечує поточність технологічних процесів, виключаючи зустрічні потоки сировини та готової продукції.»

На спростування доводів відповідачів в частині оскаржуваного податкового повідомлення - рішення цитує текст рішень судів першої та апеляційної інстанцій.

3. ВСТАНОВЛЕНІ СУДАМИ ПОПЕРЕДНІХ ІНСТАНЦІЙ ОБСТАВИНИ У СПРАВІ

ТОВ «Алкогольно-безалкогольний комбінат Дніпро» для здійснення господарської діяльності у встановленому законом порядку отримав відповідні ліцензії:

- за реєстраційним номером 00004 від 19 листопада 2021 року - на виробництво спирту коньячного, виданої ДПС України терміном дії з 29 листопада 2021 року до 29 листопада 2026 року;

- за реєстраційним номером 00003 від 19 листопада 2021 року - на виробництво зернового дистиляту, виданої ДПС України терміном дії з 19 листопада 2021 року до 19 листопада 2026 року;

- за реєстраційним номером 00112 від 19 листопада 2021 року - на виробництво алкогольних напоїв, виданої ДПС України терміном дії з 29 листопада 2021 року до 29 листопада 2026 року.

ГУ ДПС на підставі наказу від 23 жовтня 2024 року №5266-п проведено фактичну перевірку ТОВ «АБК Дніпро» з питань дотримання вимог законодавства, яке регулює виробництво та обіг спирту, спиртовмісної продукції, алкогольних напоїв і тютюнових виробів.

За результатами перевірки складено акт від 4 листопада 2024 року №3420/04-36-09-01/36710304, яким встановлено порушення 3 Закону № 481/95-ВР та статті 3 Закону № 3817-ІХ.

Державної податкової служби України на підставі акту перевірки прийнято розпорядження від 26 листопада 2024 року № 716-р/л, яким зокрема анульовано:

- ліцензію №00003 на виробництво зернового дистиляту терміном дії з - ліцензії №00003 на виробництво зернового дистиляту, терміном дії з 19 листопада 2021 року до 19 листопада 2026 року,

- ліцензію № 00004 на виробництво спирту коньячного, терміном дії з 29 листопада 2021 року до 29 листопада.2026 року,

- ліцензію № 00112 на виробництво алкогольних напоїв, терміном дії з 29 листопада 2021 року до 29 листопада 2026 року.

Підставою анулювання ліцензій в розпорядженні визначено статтю 3 Закону № 481/95-ВР та зазначено «у зв`язку з встановленням факту подання заявником недостовірних даних у документах, поданих разом із заявою на отримання ліцензії, встановлення факту порушення строків звернення до органу ліцензування щодо зміни відомостей, зазначених у виданій суб`єкту господарювання ліцензії».

4. ПОЗИЦІЯ ВЕРХОВНОГО СУДУ

4.1. Оцінка доводів учасників справи й висновків судів попередніх інстанцій.

Верховний Суд, заслухавши представників сторін, обговоривши доводи касаційної скарги, відзиву на касаційну скаргу, переглянувши судові рішення в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, й на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіривши правильність застосування норм матеріального і процесуального права, виходить з такого.

4.1.1. Щодо Розпорядження.

Статтею 1 Закону №481/95-ВР (в редакції чинній станом дату прийняття Розпорядження) визначено, що ліцензія (спеціальний дозвіл) - це документ державного зразка, який засвідчує право суб`єкта господарювання на провадження одного із зазначених у цьому Законі видів діяльності протягом визначеного строку. анулювання ліцензії - позбавлення суб`єкта господарювання (у тому числі іноземного суб`єкта господарювання, який діє через своє зареєстроване постійне представництво) права на провадження діяльності, зазначеної в ліцензії; ліцензія (спеціальний дозвіл) - документ, що засвідчує право суб`єкта господарювання (у тому числі іноземного суб`єкта господарювання, який діє через своє зареєстроване постійне представництво) на провадження одного із зазначених у цьому Законі видів діяльності протягом визначеного строку;

Відповідно до частини першої статті 3 Закону № 481/95-ВР (в редакції чинній станом дату видачі Позивачу ліцензій № 00003, № 00004, № 00112 анульованих Розпорядженням) ліцензії на виробництво спирту етилового, коньячного і плодового та зернового дистиляту, спирту етилового ректифікованого виноградного, спирту етилового ректифікованого плодового, дистиляту виноградного спиртового, спирту-сирцю плодового, біоетанолу, алкогольних напоїв, тютюнових виробів та рідин, що використовуються в електронних сигаретах, видаються, призупиняються та анулюються органом виконавчої влади, уповноваженим Кабінетом Міністрів України. Ліцензії на виробництво коньяку та алкогольних напоїв за коньячною технологією видаються лише тим суб`єктам господарювання (у тому числі іноземним суб`єктам господарювання, які діють через свої зареєстровані постійні представництва), які мають повний технологічний цикл виробництва, включаючи викурку і витримку. Суб`єкт господарювання (у тому числі іноземний суб`єкт господарювання, який діє через своє зареєстроване постійне представництво), який отримав ліцензію на виробництво коньяку та алкогольних напоїв за коньячною технологією, має право здійснювати оптову торгівлю спиртом коньячним і плодовим та зерновим дистилятом без отримання окремої ліцензії на таку оптову торгівлю.

Частиною третьою статті 3 Закону № 481/95-ВР (в редакції, чинній станом дану видачі Позивачу ліцензій № 00003, № 00004, № 00112 анульованих Розпорядженням) встановлено, що ліцензії на виробництво спирту етилового, коньячного і плодового та зернового дистиляту, спирту етилового ректифікованого виноградного, спирту етилового ректифікованого плодового, дистиляту виноградного спиртового, спирту-сирцю плодового, біоетанолу видаються суб`єктам господарювання (у тому числі іноземним суб`єктам господарювання, які діють через свої зареєстровані постійні представництва) - юридичним особам, а на виробництво алкогольних напоїв, тютюнових виробів та рідин, що використовуються в електронних сигаретах, - усім суб`єктам господарювання (у тому числі іноземним суб`єктам господарювання, які діють через свої зареєстровані постійні представництва).

Згідно з частинами чотирнадцятою та п`ятнадцятою статті 3 Закону № 481/95-ВР (в редакції, чинній станом дату видачі Позивачу ліцензій № 00003, № 00004, № 00112 анульованих Розпорядженням) у заяві на видачу ліцензії на виробництво спирту етилового, коньячного і плодового та зернового дистиляту, спирту етилового ректифікованого виноградного, спирту етилового ректифікованого плодового, дистиляту виноградного спиртового, спирту-сирцю плодового, біоетанолу, алкогольних напоїв та тютюнових виробів і пального зазначається визначена законом інформація.

Вимагати представлення інших документів, крім зазначених у цьому Законі, забороняється. Зазначені в цьому Законі документи подаються в одному примірнику в копіях, засвідчених нотаріально або органом, який видав оригінал документа або посадовою особою органу ліцензування. Заява про видачу ліцензії та визначені цим Законом документи подаються уповноваженою особою заявника або надсилаються до органу виконавчої влади, уповноваженого Кабінетом Міністрів України, рекомендованим листом. У разі подання заяви про видачу ліцензії та доданих до неї документів особисто вони приймаються за описом, копія якого видається заявнику з відміткою про дату прийняття заяви та документів і підписом особи, яка їх прийняла.

Відповідно до частини сімнадцятої статті 3 Закону № 481/95-ВР (в редакції, чинній станом дану видачі Позивачу ліцензій № 00003, № 00004, № 00112 анульованих Розпорядженням) ліцензії на виробництво спирту етилового, коньячного і плодового та зернового дистиляту, спирту етилового ректифікованого виноградного, спирту етилового ректифікованого плодового, дистиляту виноградного спиртового, спирту-сирцю плодового, біоетанолу та алкогольних напоїв видаються суб`єктам господарювання (у тому числі іноземним суб`єктам господарювання, які діють через свої зареєстровані постійні представництва), які на момент подання заяви про видачу ліцензії є власниками або відповідно до інших не заборонених законодавством підстав володіють та/або користуються приміщеннями та обладнанням, що забезпечують повний технологічний цикл виробництва спирту етилового, коньячного і плодового та зернового дистиляту, спирту етилового ректифікованого виноградного, спирту етилового ректифікованого плодового, дистиляту виноградного спиртового, спирту-сирцю плодового, біоетанолу та алкогольних напоїв, за умови, що використання таких приміщень та обладнання здійснює тільки один суб`єкт господарювання (у тому числі іноземний суб`єкт господарювання, який діє через своє зареєстроване постійне представництво).

Відповідно до абзаців 1, 6 та 12 частини двадцять четвертої статті 3 Закону № 481/95-ВР (в редакції, чинній станом дату прийняття Розпорядженням) ліцензія анулюється шляхом прийняття органом, який видав ліцензію, відповідного рішення про анулювання у формі розпорядження про таке анулювання на підставі: акта про виявлення недостовірних даних у документах, поданих суб`єктом господарювання разом із заявою про отримання ліцензії (отримання від уповноважених органів інформації, що документи, копії яких подані разом із заявою на отримання ліцензії, не видавалися/не погоджувалися такими органами); акта про встановлення факту порушення строків звернення до органу ліцензування щодо зміни відомостей, зазначених у виданій суб`єкту господарювання (у тому числі іноземному суб`єкту господарювання, який діє через своє зареєстроване постійне представництво) ліцензії.

Абзацами 1 та 2 частини двадцять п`ятої статті 3 Закону № 481/95-ВР (в редакції, чинній станом дату прийняття Розпорядженням) встановлено, що розпорядження про анулювання ліцензії приймається на шістнадцятий робочий день з дня, наступного за днем вручення суб`єкту господарювання акта, що є підставою для анулювання ліцензії.

Частиною двадцять шостою статті 3 Закону № 481/95-ВР (в редакції чинній станом дату прийняття Розпорядженням) визначено, що орган ліцензування на наступний робочий день після прийняття розпорядження про анулювання ліцензії: вносить інформацію щодо розпорядження про анулювання ліцензії до Єдиного реєстру ліцензіатів та місць обігу пального та/або Єдиного реєстру ліцензіатів з виробництва та обігу спирту етилового, спиртових дистилятів, алкогольних напоїв, тютюнових виробів та рідин, що використовуються в електронних сигаретах, а також оприлюднює його на своєму офіційному веб-сайті; направляє суб`єкту господарювання (у тому числі іноземному суб`єкту господарювання, який діє через своє зареєстроване постійне представництво) розпорядження про анулювання ліцензії в порядку, встановленому статтею 42 ПК України.

Отже, у контексті наведених вище положень норм чинного законодавства, процедура анулювання ліцензій на виробництво алкогольних напоїв полягає у наступному:

1) встановлення обставин, визначених статтею 3 Закону № 481/95-ВР як підстави для анулювання ліцензії;

2) прийняття органом, який видав ліцензію, письмового розпорядження про її анулювання;

3) внесення відомостей про анулювання ліцензії до Єдиного реєстру ліцензіатів з виробництва та обігу спирту, алкогольних напоїв, тютюнових виробів та рідин, що використовуються в електронних сигаретах.

Аналогічна правова позиція викладена Верховним Судом в постановах від 7 лютого 2024 року у справі № 420/15857/22, від 17 жовтня 2024 року у справі № 160/9989/22.

Судами попередніх інстанцій встановлено, що Позивач для здійснення господарської діяльності у встановленому законом порядку отримав відповідні ліцензії: за реєстраційним номером 00004 від 19 листопада 2021 року - на виробництво спирту коньячного, видану ДПС України терміном дії з 29 листопада 2021 року до 29 листопада 2026 року; за реєстраційним номером 00003 від 19 листопада 2021 року - на виробництво зернового дистиляту, видану ДПС України терміном дії з 19 листопада 2021 року до 19 листопада 2026 року; за реєстраційним номером 00112 від 19 листопада 2021 року - на виробництво алкогольних напоїв, видану ДПС України терміном дії з 29 листопада 2021 року до 29 листопада 2026 року.

Відповідні ліцензії було отримано Позивачем на підставі поданих ним заяв, до яких було додано передбачені законодавством документи.

Вказане свідчить про те, що контролюючим органом належним чином перевірено надані суб`єктом господарювання документи та визнано їх достатніми, та достовірними для видачі ліцензії, а Позивачем дотримано приписи статті 3 Закону №481/95-ВР.

Як зазначив Верховний Суд у постановах від 1 листопада 2022 року у справі № 560/377/20, від 4 травня 2023 року у справі № 380/12161/21, від 17 жовтня 2024 року у справі № 160/9989/22, від 29 квітня 2025 року у справі № 380/16902/24 питання достатності документів для здобуття права на реалізацію пального підлягає дослідженню самим же органом доходів і зборів на стадії розгляду заяви особи про надання ліцензії.

В постановах від 17 жовтня 2024 року у справі № 160/9989/22, від 29 квітня 2025 року у справі № 380/16902/24 Верховний Суд також зазначив, що відповідальність суб`єкта у вигляді анулювання ліцензії може мати місце тоді, коли контролюючим органом достовірно встановлено, що конкретний документ, наявний серед інших документів, які подавались разом з заявою для отримання ліцензії, насправді не видавався відповідним органом, відтак є підробленим (сфальсифікованим), або містить недостовірну інформацію.

Суди попередніх інстанцій, визнаючи протиправним та скасовуючи Розпорядження виходили з того, що відповідачами належним чином не доведено факту подання Позивачем недостовірних даних у документах, поданих разом з заявою на отримання ліцензії.

Так, судами попередніх інстанцій встановлено, що документи, які подавались Позивачем до ДПС України з метою отримання ліцензій (атестати виробництва ДП «Дніпростандартметрологія» від 17 вересня 2021 року №UA.AT.034-21, №UA.AT.042-21, №UA.AT.035-21 та звіти), до них видані уповноваженими на це органами, підписані усіма членами комісії без зауважень, в тому числі і посадовими особами ГУ ДПС, підтверджують відповідність технічних можливостей Позивача для виробництва спирту коньячного, зернового дистиляту, коньяків. В установленому порядку дія вказаних атестатів, в тому числі з підстав внесення до них недостовірних даних, не анульована.

В цьому випадку, як констатовано судами попередніх інстанцій, виявлені в ході перевірки обставини не є свідченням того, що у вказаних документах містяться недостовірні дані, тобто інформація, яка не відповідає фактичному стану на момент подання таких документів органу ліцензування.

Отже, визнаючи протиправним та скасовуючи Розпорядження суди попередніх інстанцій виходили виключно з такої підстави для його видання як виявлення недостовірних даних у документах, поданих суб`єктом господарювання разом із заявою про отримання ліцензії.

Водночас відповідно до витягів з Розпорядження щодо анулювання ліцензій №00003, № 00004, № 00112 підставами для анулювання ліценції визначено як факт подання заявником недостовірних даних у документах, поданих разом з заявою на отримання ліцензії, так і встановлення факту порушення строків звернення до органів ліцензування щодо зміни відомостей, зазначених у виданій суб`єкту господарювання ліцензії.

Зазначений факт сторонами не заперечується та про нього сам Позивач безпосередньо зазначив у позовній заяві.

Відтак, судами попередніх інстанцій не було належним чином досліджено фактичний зміст Розпорядження та підставм для анулювання ліцензій, а саме, не досліджено та не надано оцінку тому, що в наявних в матеріалах справи витягах з Розпорядження зазначено дві самостійні підстави для анулювання кожної з ліцензій № 00003, № 00004, №00112.

Встановлення та надання судом належної оцінки всім підставам прийняття оскаржуваного рішення суб`єкта владних повноважень є визначеною процесуальним законом гарантією прийняття судами законного та обгрунтованого рішення у справі.

Згідно із частиною третьою статті 2 КАС України, одним із принципів адміністративного судочинства є змагальність сторін, диспозитивність та офіційне з`ясування всіх обставин у справі. Дотримання цього принципу вимагає від суду, який розглядає адміністративну справу, встановлення фактичних обставин справи, навіть якщо на них немає посилання сторін в їх доводах чи запереченнях, з витребуванням відповідних доказів в тому числі із власної ініціативи, що обумовлюється публічним характером спору в адміністративній справі.

За правилами статті 244 КАС України під час ухвалення рішення суд вирішує: 1) чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) яку правову норму належить застосувати до цих правовідносин; 4) чи слід позов задовольнити або в позові відмовити; 5) як розподілити між сторонами судові витрати; 6) чи є підстави допустити негайне виконання рішення; 7) чи є підстави для скасування заходів забезпечення позову.

Відповідно до частин першої - четвертої статті 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи. Судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Відповідно до статті 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Статтею 73 КАС України встановлено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

За приписами частин першої, другої статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Верховний Суд, аналізуючи зазначені норми КАС України, неодноразово наголошував на тому, що застосуванню норм матеріального права передує встановлення обставин у справі, підтвердження їх відповідними доказами. Тобто, застосування судом норм матеріального права повинно вирішити спір, який виник між сторонами у конкретних правовідносинах, які мають бути визначені судами на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі.

При цьому обов`язок суду встановити дійсні обставини справи при розгляді адміністративного позову безвідносно до позиції сторін випливає з офіційного з`ясування всіх обставин справи як принципу адміністративного судочинства, закріпленого нормами статті 2 та частини четвертої статті 9 КАС України, відповідно до змісту якого суд вживає передбачені законом заходи, необхідні для з`ясування всіх обставин у справі, у тому числі щодо виявлення та витребування доказів з власної ініціативи. Тобто, цей принцип зобов`язує суд до активної ролі в судовому процесі для належного встановлення обставин у справі, що розглядається.

З урахуванням наведеного вище зміст рішень судів першої та апеляційної інстанцій не дає підстав вважати, що суди дотримались наведених вимог та належним чином дослідили та надали оцінку тому, які саме обставини стали підставами для анулювання кожної з виданих Позивачу ліцензій.

4.1.2. Щодо податкового повідомлення - рішення № від 3 грудня 2024 року.

Відповідно до пункту 44.6 статті 44 ПК України у разі якщо до закінчення перевірки або у терміни, визначені в абзаці другому пункту 44.7 цієї статті платник податків не надає посадовим особам контролюючого органу, які проводять перевірку, документи (незалежно від причин такого ненадання, крім випадків виїмки документів або іншого вилучення правоохоронними органами), що підтверджують показники, відображені таким платником податків у податковій звітності, вважається, що такі документи були відсутні у такого платника податків на час складення такої звітності.

Якщо платник податків після закінчення перевірки та до прийняття рішення контролюючим органом за результатами такої перевірки надає документи, що підтверджують показники, відображені таким платником податків у податковій звітності, не надані під час перевірки (у випадках, передбачених абзацами другим і четвертим пункту 44.7 цієї статті), такі документи повинні бути враховані контролюючим органом під час розгляду ним питання про прийняття рішення.

Абзацом другим пункту 44.7 статті 44 ПК України встановлено, що протягом 10 робочих днів з дня, наступного за днем отримання акта перевірки, платник податків має право подати контролюючому органу, що проводив перевірку, заперечення та/або додаткові документи, які підтверджують показники, відображені таким платником податків у податковій звітності.

Пунктом 86.7 статті 86 ПК України визначено, що у разі незгоди платника податків або його представників з висновками перевірки чи фактами і даними, викладеними в акті (довідці) перевірки, вони мають право подати свої заперечення та/або додаткові документи в порядку, визначеному пунктом 44.7 статті 44 цього Кодексу, до контролюючого органу, який проводив перевірку платника податків, протягом 10 робочих днів з дня, наступного за днем отримання акта (довідки). Такі заперечення та/або додаткові документи розглядаються контролюючим органом протягом семи робочих днів, що настають за днем їх отримання (днем завершення перевірки, проведеної у зв`язку з необхідністю з`ясування обставин, що не були досліджені під час перевірки та зазначені у зауваженнях), та платнику податків надсилається відповідь у порядку, визначеному статтею 58 цього Кодексу, для надсилання (вручення) податкових повідомлень-рішень. Платник податків (його уповноважена особа та/або представник) має право брати участь у розгляді заперечень та/або додаткових документів, про що такий платник податків зазначає у запереченнях та/або листі про надання додаткових документів в порядку, визначеному пунктом 44.7 статті 44 цього Кодексу.

Таким чином у разі якщо до закінчення перевірки або протягом десяти робочих днів з дня отримання акта перевірки платник податків не надає посадовим особам контролюючого органу документи, що підтверджують показники, відображені таким платником податків у податковій звітності, вважається, що такі документи були відсутні у такого платника податків на час складення такої звітності.

Зазначений висновок узгоджується з висновками Верховного Суду, викладеними у постанові від 19 листопада 2024 року у справі № 420/7184/19.

У постановах від 29 травня 2020 року у справі № 826/27811/15, від 06 серпня 2019 року у справі № 160/8441/18, від 31 січня 2020 року у справі № 826/15328/18, від 03 жовтня 2023 року у справі № 420/534/20 Верховний Суд сформулював правові висновки про те, що надання платником податків фінансово-господарських документів під час проведення перевірки є необхідною умовою підтвердження правомірності задекларованих платником показників податкового обліку. Обов`язок платника податків зберігати документи й надавати їх під час перевірки контролюючому органу кореспондує з компетенцією контролюючого органу здійснювати перевірку на підставі документів. Ненадання платником податків документів на підтвердження задекларованих показників податкового обліку прирівнюється нормами пункту 44.6 статті 44 ПК України до їх відсутності. Винятком є випадки виїмки документів або іншого їх вилучення правоохоронними органами та іншими компетентними органами. Якщо платник податків після закінчення перевірки та до прийняття рішення контролюючим органом за результатами такої перевірки надає документи, що підтверджують показники, відображені ним у податковій звітності, але не надані під час перевірки (у випадках, передбачених абзацами другим і четвертим пункту 44.7 цієї статті), такі документи повинні бути враховані контролюючим органом під час розгляду ним питання про прийняття рішення.

Поряд з цим у постанові від 8 вересня 2019 року у справі №802/1069/13-а Верховний Суд також зауважував, що обставина щодо порушення платником податків обов`язку, встановленого пунктом 85.2 статті 85 ПК України, надати після початку перевірки всі документи, які пов`язані з предметом перевірки, не означає, що платник не має права додатково їх надати до прийняття контролюючим органом відповідного рішення за результатами перевірки та не звільняє контролюючий орган від обов`язку врахувати при прийнятті рішення додатково надані платником документи у строк, встановлений абзацом другим пункту ПК України, що прямо передбачено нормами пункту 44.6 статті 44 ПК України.

Узагальнюючи наведені вище підходи, суд касаційної інстанції у постанові від 14 серпня 2024 року у справі №560/12984/23 зазначив, що платник податків має право на подання документів, що належать або пов`язані з предметом перевірки, після закінчення такої перевірки. Проте реалізація такого права має здійснюватися відповідно до вимог, встановлених ПК України, і до прийняття рішення за результатами такої перевірки. Поряд з цим платник податків не позбавлений права довести у судовому процесі, що він вжив всіх залежних від нього заходів для забезпечення повної та об`єктивної перевірки, не ухилявся від її проведення, тобто, його поведінка жодним чином не була спрямована на перешкоджання контролюючому органу у здійсненні податкового контролю.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 26 грудня 2024 року у справі № 260/1692/20.

Також Суд касаційної інстанції звертає увагу на те, що за сталою та послідовною практикою Верховного Суду, викладеною, зокрема у постановах від 27 квітня 2022 року у справі №20/13197/20, від 22 червня 2022 року у справі №826/13633/17, від 23 березня 2023 року у справі №580/9734/21 від 18 квітня 2024 року у справі № 460/16521/23 наслідки, передбачені пунктом 44.6. статті 44 ПК України, стосуються документів, що відповідають сукупно наступним умовам: документи, що належать або пов`язані з предметом перевірки; на підставі яких платник веде облік доходів, витрат та інших показників; безпосередньо пов`язані із визначенням об`єктів оподаткування та/або податкових зобов`язань; зберігання яких є законодавчим обов`язком платника податків; вимога щодо надання яких містилася у належно оформленому запиті контролюючого органу.

Податковим повідомленням-рішенням № від 3 грудня 2024 року до Позивача застосовано штрафну санкцію у зв`язку із встановленням фактів виробництва алкогольних напоїв (бренді виноградного ординарного в асортименті, код УКТ ЗЕД ) без наявності ліцензії в серпні - вересні 2024 року на підставі пункту 1 частини другої статті 73 Закону № 3817-ІХ.

Відповідно до пунктів 40, 53 частини першої статті 1 Закону № 3817-ІХ ліцензія - право суб`єкта господарювання на провадження відповідного виду (кількох видів) господарської діяльності; надання ліцензії - надання суб`єкту господарювання права на провадження певного виду (кількох видів) господарської діяльності, що підлягають ліцензуванню, шляхом прийняття органом ліцензування рішення про надання ліцензії на право провадження певного виду (кількох видів) господарської діяльності та внесення органом ліцензування відомостей про надану ліцензію до Єдиного реєстру ліцензіатів з виробництва та обігу спирту етилового, спиртових дистилятів, алкогольних напоїв, тютюнових виробів, тютюнової сировини та рідин, що використовуються в електронних сигаретах, або Єдиного реєстру ліцензіатів та місць обігу пального, а в передбачених цим Законом випадках - також шляхом набуття такого права автоматично;

Частиною десятою статті 3 Закону № 3817-ІХ встановлено, що виробництво алкогольних напоїв здійснюється суб`єктами господарювання, які мають ліцензію на право виробництва алкогольних напоїв та повний технологічний цикл виробництва відповідних алкогольних напоїв.

Частиною першою статті 73 Закону № 3817-ІХ встановлено, що за порушення цього Закону щодо виробництва, обігу та зберігання спирту етилового, спиртових дистилятів, біоетанолу, алкогольних напоїв, тютюнових виробів, тютюнової сировини, рідин, що використовуються в електронних сигаретах, та пального суб`єкти господарювання притягаються до відповідальності згідно із законом.

Для обрахунку штрафних санкцій, передбачених цією статтею, використовується розмір мінімальної заробітної плати, встановлений законом на 1 січня звітного (податкового) року, в якому виявлено порушення.

Відповідно до пункту 1 частини другої статті 73 Закону № 3817-ІХ до суб`єктів господарювання за вчинені правопорушення застосовуються фінансові санкції у вигляді штрафу в таких розмірах: 1) виробництво спирту етилового, спиртових дистилятів, біоетанолу, алкогольних напоїв, тютюнових виробів, вирощування тютюну, ферментація тютюнової сировини без наявності ліцензії - 200 відсотків вартості вироблених товарів (продукції) або вирощеного тютюну, або ферментованої тютюнової сировини, але не менше 15 розмірів мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня звітного (податкового) року.

Як встановлено судами попередніх інстанцій, суть виявленого Відповідачем 2 порушення полягає в тому, що згідно з Єдиним реєстром податкових накладних ТОВ «АБК «Дніпро» починаючи з серпня 2024 року, вироблено та реалізовано бренді виноградний ординарний "Червона мантія", "Чорна мантія" ТМ "Cardinal" відповідно до коду УКТ ЗЕД , проте, в ліцензії на виробництво алкогольних напоїв № 00112 від 19 жовтня 2021 року код УКТ ЗЕД відсутній в товарній позиції виду продукції, що вироблятиметься згідно з УКТ ЗЕД. Згідно з Єдиним реєстром податкових накладних ТОВ «АБК «Дніпро», з 1.серпня 2024 року по 30 вересня 2024 року реалізовано 152 пляшки Бренді виноградний ординарний ТМ "Cardinal" в асортименті виробництва ТОВ «АБК «Дніпро» відповідно до коду УКТ ЗЕД на загальну суму 38 803,5 грн.

Суди попередніх інстанцій, задовольняючи позовні вимоги, зокрема, виходили з того, що відповідно до наданих Позивачем суду пояснень та документів зазначена в акті перевірки алкогольна продукція у вказаний період часу ним не вироблялась, а була придбана у третьої особи - приватного підприємства «ХАРТ ТРЕЙД» за договором поставки №16/10-21 від 16 жовтня 2021 року.

Суд першої інстанції врахувавши документи наданні Позивачем на підтвердження придбання алкогольної продукції у приватного підприємства «ХАРТ ТРЕЙД», водночас не з`ясував чому вказані документи не було подано до перевірки та не надано разом з запереченням на акт перевірки. При цьому Суд звертає увагу на те, що в запереченнях на акт перевірки Позивачем взагалі не було зазначено про придбання бренді, яке було реалізовано під ТМ "Cardinal" у приватного підприємства «ХАРТ ТРЕЙД».

У касаційних скаргах відповідачі, зазначаючи про безпідставність врахування судами попередніх інстанцій документів, наданих щодо правовідносин з Приватним підприємством «ХАРТ ТРЕЙД» вказують на те, що Позивач ні під час перевірки, ні до заперечень до акту перевірки не подав вказаних документів.

Суд апеляційної інстанції, надаючи оцінку вказаним доводам відповідачів, зазначив про те, що суд першої інстанції задовольняючи позовні вимоги також виходив з того, що жодних доказів безпосереднього виробництва даної продукції ані матеріали акта перевірки, ані відзиви на позовну заяву, не містять.

Також суди попередніх інстанцій, задовольняючи позовні вимоги, виходили з того, що дані Єдиного реєстру податкових накладних не є належним доказом виробництва реалізованої алкогольної продукції, оскільки зареєстровані у встановленому порядку податкові накладні в даному випадку складені за операціями купівлі-продажу, тобто є документами, що підтверджують виникнення податкових зобов`язань у продавця та є підставою для відображення податкового кредиту у покупця, якщо він зареєстрований платником ПДВ, і які жодним чином не засвідчують факт виробництва товару, що реалізується.

Суд погоджується з тим, що самі по собі дані Єдиного реєстру податкових накладних не можуть бути беззаперечним доказом виробництва Позивачем реалізованої алкогольної продукції. Водночас в апеляційній скарзі Відповідач 1 покликався на те, що бренді виноградний ординарний ТМ «Cardinal» є торговою маркою Позивача.

В ході розгляду справи в судах попередніх інстанцій цій обставині належної оцінки у взаємозв`язку з обставинами встановленого за результатами перевірки порушення надано не було.

Зазначене у сукупності свідчить про поверхневий підхід судів до вирішення спору при наданні оцінки податковому повідомленню-рішенню № від 3 грудня 2024 року.

Колегія суддів акцентує увагу на тому, що надання судом оцінки всім важливим аргументам сторін щодо передумов прийняття оскаржуваного рішення суб`єкта владних повноважень є визначеною процесуальним законом гарантією прийняття законного та обгрунтованого рішення у справі.

З урахуванням викладеного, керуючись нормами права, що підлягають застосуванню у даній справі, суд касаційної інстанції дійшов висновку про необхідність передати справу на новий розгляд до суду першої інстанції, оскільки під час розгляду справи на враховано висновки Верховного суду та порушено норми процесуального права, що унеможливило встановлення фактичних обставин, які мають значення для правильного вирішення справи.

Суд наголошує, що виконання завдань адміністративного судочинства залежить від встановлення адміністративним судом у справі об`єктивної істини та правильного застосування норм матеріального та процесуального права. Відомості про обставини справи, на підставі яких суд приймає відповідне рішення по суті, повинні бути достовірними, достатніми, належними та допустимими.

Зазначені порушення судами норм процесуального права унеможливлюють формування Верховним Судом правового висновку щодо застосування норм права відносно до конкретних правовідносинах, щодо яких виник спір між сторонами та, які мають бути визначені судами на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, тобто реалізувати мету, з якою касаційне провадження було відкрито.

4.3 Висновки за результатами розгляду касаційної скарги

Пунктом 1 частини другої статті 353 КАС України передбачено, що підставою для скасування судових рішень судів першої та (або) апеляційної інстанцій і направлення справи на новий судовий розгляд є порушення норм процесуального права, на які посилається скаржник у касаційній скарзі, яке унеможливило встановлення фактичних обставин, що мають значення для правильного вирішення справи, якщо суд не дослідив зібрані у справі докази, за умови висновку про обґрунтованість заявлених у касаційній скарзі підстав касаційного оскарження, передбачених пунктами 1-3 частини четвертої статті 328 цього Кодексу.

Згідно з частиною четвертою статті 353 КАС України справа направляється до суду апеляційної інстанції для продовження розгляду або на новий розгляд, якщо порушення допущені тільки цим судом. В усіх інших випадках справа направляється до суду першої інстанції.

Відповідно до частини п`ятої статті 353 КАС України висновки і мотиви, з яких скасовані рішення, є обов`язковими для суду першої або апеляційної інстанції при новому розгляді справи.

Суд визнає, що судами попередніх інстанцій порушені норми процесуального права, які унеможливлюють встановлення фактичних обставин у справі, що мають значення для правильного вирішення справи, що відповідно до пункту 1 частини другої статті 353 КАС України є підставою для скасування судових рішень і направлення справи на новий розгляд.

У цій справі порушення допущені як судом першої інстанції, так і судом апеляційної інстанції, а тому справа направляється на новий розгляд до суду першої інстанції.

Під час нового розгляду справи суду слід взяти до уваги викладене в цій постанові, встановити наведені у ній обставини, що входять до предмета доказування у даній справі, дати правильну юридичну оцінку встановленим обставинам та постановити рішення відповідно до вимог статті 242 КАС України.

Керуючись статтями 3, 195, 344, 349, 353, 359 КАС України, Суд

ПОСТАНОВИВ:

Касаційні скарги Державної податкової служби України, Головного управління ДПС у Дніпропетровській області задовольнити частково.

Рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 5 березня 2025 року та постанову Третього апеляційного адміністративного суду від 27 серпня 2025 року скасувати.

Справу направити до суду першої інстанції на новий розгляд.

Постанова набирає законної сили з дати її ухвалення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуюча суддя Н.Є. Блажівська

Судді О.В. Білоус

М.М. Яковенко

Постанову в повному обсязі складено 22 січня 2026 року.