Справа № 420/33882/25
Суддя: Стефанов С.О.
Дата ухвалення: 2026-01-26 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 січня 2026 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Стефанова С.О., розглянувши в порядку письмового провадження матеріали справи за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Одеській області про визнання протиправними та скасування наказів, поновлення на посаді, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу,-

ВСТАНОВИВ:

До Одеського окружного адміністративного суду 09 жовтня 2025 року надійшов позов ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Одеській області, в якому позивач просить:

- визнати протиправним та скасувати пункт 4 наказу Головного управління національної поліції в Одеській області від 01.09.2025 року № 2076, яким капітана поліції ОСОБА_1 , старшого інспектора роти № 4 батальйону поліції особливого призначення (стрілецький) ГУНП в Одеській області притягнуто до дисциплінарної відповідальності та застосовано дисциплінарне стягнення у виді звільнення зі служби в поліції;

- визнати протиправним та скасувати наказ Головного управління Національної поліції в Одеській області №1095 о/с від 02.09.2025 року в частині звільнення капітана поліції ОСОБА_1 (0064341), старшого інспектора роти № 4 батальйону поліції особливого призначення (стрілецький) ГУНП в Одеській зі служби в поліції;

- поновити ОСОБА_1 на посаді капітана поліції, старшого інспектора роти № 4 батальйону поліції особливого призначення (стрілецький) ГУНП в Одеській області;

- стягнути з Головного управління Національної поліції в Одеській області на користь ОСОБА_1 , старшого інспектора роти № 4 батальйону поліції особливого призначення (стрілецький) ГУНП в Одеській області середній заробіток за період вимушеного прогулу з 02.09.2025 року по день ухвалення судового рішення.

Ухвалою суду від 21 жовтня 2025 року адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Одеській області про визнання протиправними та скасування наказів, поновлення на посаді, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу - залишено без руху.

Ухвалою Одеського окружного адміністративного суду від 21 жовтня 2025 року ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Одеській області про визнання протиправними та скасування наказів, поновлення на посаді, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу - повернуто позивачу.

Постановою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 27 листопада 2025 року ухвалу Одеського окружного адміністративного суду від 21 жовтня 2025 року скасовано, справу направлено до суду першої інстанції для продовження розгляду.

22 грудня 2025 року до Одеського окружного адміністративного суду надійшла справа №420/33882/25 та згідно Протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 22.11.2025 року, адміністративну справу за №420/33882 передано на розгляд судді Одеського окружного адміністративного суду Стефанову С.О.

Ухвалою Одеського окружного адміністративного суду від 24 грудня 2025 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження по справі. Розгляд справи вирішено проводити за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами в порядку ст.262 КАС України.

31 грудня 2025 року від Головного управління Національної поліції в Одеській області до суду надійшла заява про залишення позову без розгляду (вхід. № ЕС/138401/25), в якій заявник просить суд залишити позов без розгляду, у зв`язку із неповажністю причин пропуску процесуального строку, встановленого Дисциплінарним статутом Національної поліції України та частиною 5 статті 122 КАС України.

Ухвалою суду від 15 січня 2026 року адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Одеській області про визнання протиправними та скасування наказів, поновлення на посаді, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу - залишено без руху.

Надано позивачу 5-ти денний строк для усунення недоліків позовної заяви з дня отримання ухвали.

В ухвалі суду суд дійшов висновку, що ОСОБА_2 вважається обізнаним з наказом про звільнення 06.09.2025 року, тобто після спливу двох календарних днів - у разі відправлення з використанням електронної комунікації (частин першої, другої статті 30 Дисциплінарного статуту НП України). 20.09.2025 року був останнім днем для подачі позовної заява ОСОБА_3 , однак свій позов останній подав відповідно до відмітки Одеського окружного адміністративного суду 08.10.2025 року тобто з порушенням п`ятнадцятиденного терміну оскарження передбаченим законодавством.

В ухвалі суду зазначено, що виявлені недоліки повинні бути усунені шляхом надання до суду заяви про поновлення строку звернення до адміністративного суду, в якій вказати причини поважності (у разі їх наявності) пропуску строку звернення до суду та надати належні докази.

На виконання вищезазначеної ухвали представником позивача 22 січня 2026 року подано заяву про поновлення процесуального строку, в якій останній щодо підстав пропуску строку звернення до суду, зокрема, зазначив, що під час підготовки позовної заяви позивач вважав останнім днем звернення до суду 19 вересня 2025 року. В ухвалі від 15 січня 2026 року Одеського окружного адміністративного суду встановлено, що 15-денний строк на оскарження спірного наказу спливав 20 вересня 2025 року. Відповідно до ч.6 ст.120 КАС України якщо закінчення строку припадає на вихідний, святковий чи інший неробочий день, останнім днем строку є перший після нього робочий день. Тобто фактично останнім днем подання позовної заяви було 22 вересня 2025 року.

Представник позивача у заяві також зазначив, що позов було підписано представником позивача та скеровано до Одеського окружного адміністративного суду 17 вересня 2025 року, що підтверджується накладною ПН №5627 Кур`єрської служби ТОВ «Двадцять п`ять годин» фактично в 15-денний строк після ознайомлення з наказом. Позивач в заяві про усунення недоліків посилався на накладні, якими був відправлений позов, також копії вказаних документів містяться в матеріалах справи. Після повернення накладних з доказами вручення представнику позивача стало відомо, що за накладною №5627 фактичне вручення позовної заяви до суду відбулось 08 жовтня 2025 року, а за накладною №5628 - 07 жовтня 2025 року до ГУ НП в Одеській області. Вся ця інформація відображена в накладних на відправку та підтверджена підписами кур`єра і осіб які отримували вказані відправлення. Реєстрація позовної заяви в Одеському окружному адміністративному суді відбулась 08 жовтня 2025 року. Але враховуючи той факт, що на переконання позивача позов був відправлений у встановлений строк, у зв`язку з чим до позовної заяви не додавалось клопотання про поновлення строку звернення до суду, у відповідності до статті 123 КАС України, позивач дотримався приписів КАС України, усталеної судової практики та вимог Дисциплінарного статуту та звернувся до суду в установлений строк, а тривала доставка до суду виходить за межі контролю як представника так і позивача.

У зв`язку вищевикладеним вважає, що відправка позовної заяви в межах передбаченого 15-денного строку, та надходження її до суду пізніше - є достатньою підставою для визнання поважності пропуску такого строку та у зв`язку з тим, що тривала доставка виходила за межі контролю позивача, строк на звернення до суду має бути поновлений.

Оцінюючи доводи та пояснення представника позивача, наведені у заяві про поновлення процесуального строку та про визнання причин пропущення строку на звернення до суду із даним позовом поважними, суд виходить з наступного.

Відповідно до ч. 1, 2, 5 ст. 122 КАС України позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами. Для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів. Для звернення до суду у справах щодо прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби встановлюється місячний строк.

Згідно з ч. 2 ст.19 ЗУ «Про Національну поліцію» від 02.07.2015 року № 580-Vlll підстави та порядок притягнення поліцейських до дисциплінарної відповідальності, а також застосування до поліцейських заохочень, визначаються Дисциплінарним статутом Національної поліції України, що затверджується Законом.

Дисциплінарним статутом Національної поліції України, затвердженим Законом України від 15.03.2018 року № 2337-VIII, визначено сутність службової дисципліни в Національній поліції України, повноваження поліцейських та їх керівників з її додержання, види заохочень і дисциплінарних стягнень, а також порядок їх застосування та оскарження. Розділом V Дисциплінарного статуту Національної поліції України визначені особливості проведення службового розслідування в період дії воєнного стану.

Спірні правовідносини, розглядаються під кутом норм права, які визначені у зазначеному розгляді Дисциплінарного статуту НПУ, на час воєнного стану в державі.

Так, у зв`язку з триваючою збройною агресією російської федерації проти України та з метою вжиття ряду заходів, спрямованих на її відбиття, указом Президента України від 1 травня 2023 року № 254/2023 «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» постановлено з 05 години 30 хвилин 20 травня 2023 року продовжено дію воєнного стану строком на 90 діб - до 18.08.2023 року. Та станом на сьогодні продовжено дію воєнного стану.

2 травня 2023 року Верховна Рада України прийняла Закон України «Про затвердження Указу Президента України «Про продовження строку дії воєнного станув Україні», яким затверджено Указ Президента України від 1 травня 2023 року № 254/2023 «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні». Згідно ч. 4 ст. 31 Закону України «Про Дисциплінарний статут Національної поліції України» у період дії воєнного стану поліцейський має право оскаржити застосоване до нього дисциплінарне стягнення, звернувшись до адміністративного суду протягом 15 днів з дня його ознайомлення з наказом про притягнення до дисциплінарної відповідальності.

В мирний час встановлювалась інша норма права, щодо строків оскарження, поліцейським застосованого до нього дисциплінарного стягнення, так частиною 1 статті 24 Дисциплінарного статуту Національної поліції України, визначено, що поліцейський має право оскаржити застосоване до нього дисциплінарне стягнення протягом місяця з дня його виконання (реалізації) шляхом подання рапорту до прямого керівника особи, яка застосувала дисциплінарне стягнення, а також шляхом звернення до суду в установленому порядку.

Частиною 5 статті 122 КАС України визначено, що для звернення до суду у справах щодо прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби встановлюється місячний строк.

Так Верховним судом у постанові від 28.03.2024 по справі №420/22052/23 зазначено наступне: «Правила конкуренції, крім вищезазначеного, можуть випливати з часової послідовності прийняття норм. За загальним правилом, нова норма припиняє дію старої норми, якщо вони суперечать одна одній (lex posterior derogat legi priori). У співвідношенні між звичайними законами, які суперечать один одному, «молодша норма» припиняє суперечливу до неї «старшу»: цей підхід виходить з того, що існуюче право при виданні нової норми може бути змінене без особливих проблем.

Тобто, у контексті цього судового спору застосуванню підлягає Дисциплінарний статут Національної поліції України, що затверджений Законом України і яким передбачені порядок та строки оскарження дисциплінарного стягнення.

Аналогічний правовий висновок викладений Верховним Судом у постановах від 08 лютого 2023 року у справі №120/7567/22, від 31 жовтня 2023 року у справі №400/5692/22, від 31 жовтня 2023 року у справі №340/4394/22, від 30 листопада 2023 року у справі №500/1224/23.

Отже, Верховний Суд вважає, що суди попередніх інстанцій дійшли правильного висновку, що до правовідносин, які склались у цій справі потрібно застосовувати положення частини четвертої статті 31 Дисциплінарного статуту, які передбачають оскарження наказу про звільнення у 15-ти денний термін з дня ознайомлення з відповідним наказом.

При цьому, як установили суди попередніх інстанцій, позивач звернувся до суду з цим позовом з пропуском 15-тиденного строку на оскарження, встановленого частиною четвертою статті 31 Дисциплінарного статуту, належних та достатніх доводів на обґрунтування поважності причин такого пропуску не навів».

Статтею 31 розділу V Дисциплінарного статуту встановлено порядок оскарження дисциплінарного стягнення у період дії воєнного стану, відповідно до частини четвертої якої поліцейський має право оскаржити застосовано до нього дисциплінарне стягнення, звернувшись до адміністративного суду протягом 15 днів з дня його ознайомлення з наказом про притягнення до дисциплінарної відповідальності.

У разі застосування до поліцейського дисциплінарного стягнення у виді звільнення з посади, пониження у спеціальному званні на один ступінь або звільнення зі служби в поліції поліцейський має право оскаржити таке стягнення протягом 15 днів з дня його ознайомлення з наказом по особовому складу про виконання застосованого дисциплінарного стягнення. Оскільки існує колізія між загальним (КАС України) та спеціальним законом (Дисциплінарний статут), застосуванню підлягають норми спеціального закону, яким є саме Дисциплінарний статут.

Аналогічний висновок висловлений Верховним Судом у постановах від 31.05.2023, у справі №160/9356/22, від 31.10.2023 у справі №340/4394/22, від 30.11.2023 у справі №500/1224/23, від 28.03.2024 у справі №420/22052/23, та який застосований судами попередніх інстанцій.

Таким чином, законодавець чітко пов`язав виникнення права на оскарження застосованого до поліцейського дисциплінарного стягнення та обчислення строку на таке оскарження - з моменту ознайомлення особи з наказом про виконання застосованого дисциплінарного стягнення.

Крім того, із змісту положень частин першої, другої статті 30 Дисциплінарного статуту НП України вбачається, що законодавцем запроваджено новий алгоритм ознайомлення поліцейського з наказом про застосування до нього дисциплінарного стягнення, у разі відсутності його на службі.

Зокрема, за допомогою поштового зв`язку (у разі можливості) на адресу місця проживання, зазначену в його особовій справі, або з використанням електронної комунікації за контактними даними, які наявні в розпорядженні його безпосереднього керівника.

І лише у разі виконання указаних приписів, поліцейський вважається таким, що ознайомлений з наказом про застосування дисциплінарного стягнення, після спливу чотирьох календарних днів з дня його відправлення поштовим зв`язком або після спливу двох календарних днів - у разі відправлення з використанням електронної комунікації.

Наведене означає, що єдиними та допустимими доказами належного повідомлення поліцейського про наказ щодо застосування до нього дисциплінарного стягнення є документи, які підтверджують, що у разі якщо така інформація надсилалася йому засобами поштового зв`язку, то відповідач повинен направити її на адресу його місця проживання, зазначену в його особовій справі. Направлення на будь-які інші адреси, що не указані в особовій справі поліцейського не відповідає установленому законодавцем порядку. Обставини, що обумовлюють можливість відступу від цього правила повинні бути доведені відповідачем задля належного виконання ним обов`язку, передбаченого указаною нормою.

Підсумовуючи викладене, можна дійти висновку, що лише за умови дотримання органом поліції такої процедури, поліцейський вважається ознайомленим з наказом про застосування до нього дисциплінарного стягнення у строки, установлені частиною другою статті 30 Дисциплінарного статуту НП України, незалежно від того, чи такі повідомлення він фактично отримував.

Це означає, що за такого нормативного регулювання, повернення поштового відправлення з відміткою про «Закінчення терміну зберігання» або відсутність інформації у відповідному месенджері про те, що особа ознайомлена з текстом повідомлень, жодним чином не зупиняють строки, установлені указаною нормою, так як у таких випадках визначальним є саме дотримання органом поліції приписів частини першої статті 30 Дисциплінарного статуту НП України. Тому, за таких обставин, поліцейський вважається обізнаним з таким наказом незалежно від того, чи отримував/читав він відповідне повідомлення.

Аналогічна правова позиція міститься в постанові Верховного Суду від 07 грудня 2023 року у справі №420/15422/22 та в постанові Верховного Суду від 25 січня 2024 року по справі № 260/4067/23.

Як вбачається з матеріалів справи, за допомогою електронної комунікації на електронну адресу позивача « ІНФОРМАЦІЯ_1 » 03.09.2025 року було направлено наказ № 1095 о/с від 02.09.2025 та написано повідомлення, відповідно до якого повідомлялось, ОСОБА_4 звільнення, наказ, лист, пам`ятка та довідка УЛМТЗ .

Докази того, що позивач має саме таку електронну адресу підтверджується і тим, що він її вказав у позовній заяві.

Додатково також на адресу проживання ОСОБА_5 : АДРЕСА_1 , 03.09.2025 року засобами поштового зв`язку було направлено листа з копією наказу Головного управління Національної поліції в Одеській області від 02.09.2025 №1095 о/с.

Слід звернути увагу, що у позовній заяві позивач зазначає, цю адресу на яку йому було відправлено наказ.

З огляду на викладене за таких обставин, ОСОБА_2 вважається обізнаним з наказом про звільнення 06.09.2025 року, тобто після спливу двох календарних днів - у разі відправлення з використанням електронної комунікації (частин першої, другої статті 30 Дисциплінарного статуту НП України). 20.09.2025 року був останнім днем для подачі позовної заява ОСОБА_3 , однак свій позов останній подав відповідно до відмітки Одеського окружного адміністративного суду 08.10.2025 року тобто з порушенням п`ятнадцятиденного терміну оскарження передбаченим законодавством.

Суд зазначає, що даний позов надійшов до суду 08.10.2025 року, а датою відправлення на накладній «Кур`єрська служба доставки» (Товариство з обмеженою відповідальністю «Двадцять п`ять годин» ) зазначено « 17 вересня 2025 року».

Правила надання послуг поштового зв`язку регулюються Постановою Кабінету Міністрів України від 05 березня 2009 року № 270 "Про затвердження Правил надання послуг поштового зв`язку" (далі - Правила).

Відповідно до п.2 Правил, відправник - фізична або юридична особа, прізвище, ім`я та по батькові або найменування якої зазначені на поштовому відправленні, бланку поштового переказу в спеціально призначеному для цього місці, яка безпосередньо або через уповноважену особу подає оператору поштового зв`язку для пересилання поштове відправлення, поштовий переказ.

Приймання поштового відправлення, поштового переказу - виробнича операція, яка полягає в оформленні поштового відправлення, поштового переказу, що подаються для пересилання.

Пунктом 2 Правил також визначено, що просте поштове відправлення - поштове відправлення, яке приймається для пересилання без видачі розрахункового документа та доставляється / вручається без розписки; реєстроване поштове відправлення - поштове відправлення, яке приймається для пересилання з видачею розрахункового документа, пересилається з приписуванням до супровідних документів та вручається одержувачу під розписку; рекомендоване поштове відправлення - реєстрований лист (рекомендований лист), поштова картка, бандероль, відправлення для сліпих, дрібний пакет, мішок "M", які приймаються для пересилання без оцінки відправником вартості його вкладення.

Розрахунковий документ - документ встановленої відповідно до Закону України "Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг "форми та змісту (касовий чек, розрахункова квитанція тощо), що підтверджує надання послуг поштового зв`язку.

Відповідно до абзацу 2 пункту 3 розділу II Положення у разі відсутності в документі хоча б одного з обов`язкових реквізитів, а також недотримання сфери його призначення, такий документ не прийматиметься як розрахунковий.

Згідно з п.61 Правил, у разі приймання внутрішніх поштових відправлень з оголошеною цінністю з описом вкладення бланк опису заповнюється відправником у двох примірниках. Працівник поштового зв`язку повинен перевірити відповідність вкладення опису, розписатися на обох його примірниках і проставити відбиток календарного штемпеля. Один примірник опису вкладається до поштового відправлення, другий видається відправникові. На примірнику опису, що видається відправникові, працівник поштового зв`язку повинен зазначити номер поштового відправлення. За бажанням відправника на примірнику опису, що вкладається до поштового відправлення, вартість предметів може не зазначатися.

Отже, в день приймання поштового відправлення працівник поштового зв`язку зобов`язаний проставити відбиток календарного штемпеля.

При цьому, на зазначеній накладній відсутній відбиток календарного штампеля, що підтверджує дату відправлення кореспонденції, а фіскальний чек чи інший розрахунковий документ на оплату кур`єрської доставки позивач суду не надав.

Крім того, згідно Нормативів і нормативних строків пересилання поштових відправлень, затверджених Наказом Міністерства Інфраструктури України №958 від 28.11.2013, нормативні строки пересилання простої письмової кореспонденції операторами поштового зв`язку (без урахування вихідних днів об`єктів поштового зв`язку): місцевої - Д+2, пріоритетної - Д+1; у межах області та між обласними центрами України (у тому числі для міст Києва, Сімферополя, Севастополя) - Д+3, пріоритетної - Д+2.

Де "Д" - день подання поштового відправлення до пересилання в об`єкті поштового зв`язку, а " 1, 2, 3" - кількість днів, протягом яких пересилається поштове відправлення.

Отже, надання накладної служби кур`єрської доставки без відповідного розрахункового документа не може вважатися належним доказом подання позову у день, зазначений на відповідній накладній.

Аналогічних висновків дійшов Верховний Суд в ухвалі від 21.12.2019 року по справі №910/6447/18.

З іншого боку, суд зазначає, що про неодноразові зловживання сторонами процесу, які додавали до процесуальних документів докази надсилання останніх кур`єрською службою доставки ТОВ «Двадцять п`ять годин», зазначається в численних рішеннях Верховного Суду, зокрема в ухвалі від 15 квітня 2024 року (справа №1522/19501/12), ухвалі від 16 травня 2024 року (справа №521/9639/20), ухвалі від 04 травня 2023 року (справа №521/9336/21), ухвалі від 22 січня 2020 року (справа №815/7/18), ухвалі від 10 лютого 2022 року (справа №420/14069/20), ухвалі від 29 липня 2021 року (справа №522/9601/19).

З огляду на вищевикладене, суд дійшов висновку, що позивачем пропущено строк звернення до суду з даним позовом та підстав для його поновлення суд не вбачає.

Так, суд наголошує, що поважними причинами пропуску строку звернення до суду можуть бути визнані ті обставини, які є об`єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи та пов`язані з дійними істотними перешкодами та труднощами для своєчасного вчинення відповідних дій та підтверджені належними доказами.

До того ж, суд вважає, що чітко визначені та однакові для всіх учасників справи строки звернення до суду, здійснення інших процесуальних дій є гарантією забезпечення рівності сторін та інших учасників справи. А для цього має бути також виконано умову щодо недопустимості безпідставного поновлення судами пропущеного строку.

При викладених вище обставинах, суд не знайшов підстав для визнання причин пропуску строку звернення до адміністративного суду поважними, адже сутність зазначеного інституту полягає в тому, що особа, яка звертається до суду за захистом порушеного права була не в змозі зробити це внаслідок незалежних від неї обставин, зокрема, якщо цьому перешкоджала надзвичайна або невідворотна за даних умов подія.

Відповідно до ч. 3 ст. 123 КАС України якщо факт пропуску позивачем строку звернення до адміністративного суду буде виявлено судом після відкриття провадження в адміністративній справі і позивач не заявить про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані ним у заяві, будуть визнані судом неповажними, суд залишає позовну заяву без розгляду.

Частинами 13-15 статті 171 КАС України встановлено, що суддя, встановивши після відкриття провадження у справі, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 160, 161 цього Кодексу, постановляє ухвалу не пізніше наступного дня, в якій зазначаються підстави залишення заяви без руху, про що повідомляє позивача і надає йому строк для усунення недоліків, який не може перевищувати п`яти днів з дня вручення позивачу ухвали.

Якщо позивач усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, суд продовжує розгляд справи, про що постановляє ухвалу не пізніше наступного дня з дня отримання інформації про усунення недоліків.

Якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, позовна заява залишається без розгляду.

При викладених вище обставинах, суд не знайшов підстав для визнання причин пропуску строку звернення до адміністративного суду поважними, адже сутність зазначеного інституту полягає в тому, що особа, яка звертається до суду за захистом порушеного права була не в змозі зробити це внаслідок незалежних від неї обставин, зокрема, якщо цьому перешкоджала надзвичайна або невідворотна за даних умов подія.

З огляду на наведені обставини, суд дійшов висновку, що наявні підстави для залишення позовної заяви без розгляду.

Керуючись ст.ст.123, 171, 205, 240, 241, 243, 248, 256 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

УХВАЛИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Одеській області про визнання протиправними та скасування наказів, поновлення на посаді, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу - залишити без розгляду.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та може бути оскаржена шляхом подачі через суд першої інстанції протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення апеляційної скарги до П`ятого апеляційного адміністративного суду.

Суддя С.О. Стефанов