Справа № 215/8703/25
Суддя: Прудник Сергій Володимирович
Дата ухвалення: 2026-01-26 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

26 січня 2026 року Справа №215/8703/25

Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Прудника С.В., розглянувши в порядку письмового провадження у м. Дніпрі заяву ОСОБА_1 про відвід судді Прудника С.В. у справі за позовною заявою ОСОБА_1 до Тернівської районної у м. Кривий Ріг ради про встановлення наявності компетенції (повноважень), визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії,-

ВСТАНОВИВ:

07.11.2025 року до Тернівського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області надійшла позовна заява ОСОБА_1 до Тернівської районної у м. Кривий Ріг ради, в якій позивач просить суд:

- встановити наявність компетенції (повноважень) Тернівської районної у м. Кривий Ріг ради при отриманні заяви від 27.08.2025 року про відвід створювати штучні перешкоди для відводу посадових осіб, які не підкорюються принципу верховенства права та визнати такі перешкоди протиправною бездіяльністю, а таку процедуру протиправною діяльністю та зобовязати довести вимоги заяви про відвід ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 депутатам на сесії Тернівської районної у м. Кривий Ріг ради.

10.11.2025 року ухвалою Тернівського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області адміністративну справу №215/8703/25 за вказаним позовом передано за підсудністю до Дніпропетровського окружного адміністративного суду виходячи із приписів ст. ст. 20, 29 КАС України.

10.12.2025 року справа №215/8703/25 надійшла на адресу Дніпропетровського окружного адміністративного суду.

За відомостями з витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 10.12.2025 року зазначена вище справа розподілена та передана судді Пруднику С.В.

15.12.2025 року ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду прийнято справу №215/8703/25 за позовною заявою за позовною заявою ОСОБА_1 до Тернівської районної у м. Кривий Ріг ради про встановлення наявності компетенції (повноважень), визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії до свого провадження. Позовну заяву ОСОБА_1 залишено без руху. Позивачу надано було строк для усунення недоліків позовної заяви протягом 5 (п`яти) робочих днів, з моменту отримання копії даної ухвали, шляхом надання до суду: позовної заяви разом із її копією відповідно до кількості учасників справи, оформлену у відповідності до вимог ст. ст. 5, 245 КАС України.

Означену ухвалу суду від 15.12.2025 року отримано 06.01.2026 року ОСОБА_1 , що підтверджено рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення.

23.12.2025 року ухвалою Третього апеляційного адміністративного суду заяву ОСОБА_1 про поновлення строку апеляційного оскарження ухвали Тернівського районного суду м. Кривого Рогу від 10.11.2025 року задоволено та поновлено цей строк. Відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 . Витребувано з Дніпропетровського окружного адміністративного суду справу № 215/8703/25.

14.01.2026 року від ОСОБА_1 до суду надійшла заява про відкриття провадження після усунення недоліків.

В даній заяві позивач зазначив, що 06.01.2026 року отримав ухвалу суду від 15.12.2025 року. На думку позивача, КАСУ не вимагає додатки заяви про звільнення від сплати судового збору надавати відповідачу, надавати докази компетенції, як вимагає суддя, оскільки суд вже встав на сторону відповідача, який має право самостійно ознайомитися з матеріалами справи. Оригінали документів, доказів незаконної без дії знаходяться у відповідача, як і інші докази направлення заяви. Факт не належного розгляду звернення встановлюється відсутністю ненормативного акту (індивідуальний акт), яким вирішили питання запиту, оскільки заяву належно не розглядали без виконання правової позиції ст. 59 Конституції України. КАСУ вимагає, щоб доказ не належного розгляду звернення підтвердив відповідач, бо неофіційний без печатки лист це хибний шлях. Предмет позову ненормативний правовий акт (індивідуальний акт), який відсутній, оскільки створені штучні перешкоди до прав ОСОБА_1 на дату, час місце розгляду запиту. Обов`язок щодо доказування правомірності своєї бездіяльності покладається на відповідача, а суд вже цей обов`язок поклав на ОСОБА_1 і вимагає копію заяви, яку відмовив надати відповідач. Суддя використовує процесуальний трюк, хибні мотиви залишення позову без руху, порушуючи вимоги ст. 5, п. 5 ч. 2 ст. 245, 248 КАСУ, які суддя тлумаче на свій розсуд, що суперечить їх точному змісту. Положення ст. 160, 161, 169 КАС України не встановлює конкретний зміст вимог, виклад обставин, що зазначено в ухвалі. Судом жодним чином не обґрунтував значимість конкретизації позивачем його позивних вимог при вирішенні питання про відкриття провадження. Позовні вимоги не створюють суду об`єктивних перешкод на стадії прийняття рішення про відкриття провадження, оскільки позовні вимоги за суттю, це бажаний для позивача спосіб захисту судом прав чи інтересів, які ОСОБА_1 вважає порушеними. Зазначений перелік вимог у ст. 160, 161 КАС України не є вичерпним. Громадянин може обрати й інші вимоги на захист своїх прав, як і суд ч. 2 ст. 5 КАС України. Пунктом 5 ч. 2 ст. 245 КАС України визначено, що повноваженнями суду є встановлення наявності чи відсутності компетенції. Головні повноваження і функції органу місцевого самоврядування визначаються Конституцією України або законом.

Відтак, у відповідності до ст. ст. 2, 5, 9, 242, 292-326 КАС України, позивач просить суд при виконанні ст. 5, 160, 161, 169 КАСУ не вважати потрібним подавати уточнення.

Також, 14.01.2026 року від ОСОБА_1 до суду надійшла заява про про відвід судді Прудника С.В.

Аргументи означеної заяви зводяться до того, що не можна довіряти судді, який не зважає на повноваження відповідача, не зазначає мотивів відхилення кожного аргументу, викладеного позивачем з посиланням на норми права, не підкорюється ст. 5, 248 КАСУ, вимагає надати незрозумілі докази для встановлення повноважень і ст. 5, 160, 161, 169, 248 КАСУ тлумачить на свій розсуд, що суперечить його точного змісту та не розуміє спосіб захисту і вважає відсутність ненормативного правого акту не спірними обставинами. На переконання позивача, таке свавілля при захисті соціальних прав в соціальній державі не припустимо. У судді завжди не гаразд з доброзичливістю, увагою для встановлення наявності компетенції, штучно створює перешкоди для захисту гарантій ст. 46 Конституції України, тому відмовляється витребувати по своїй ініціативі необхідні докази для повного, всебічного розгляду справи, для того, щоб відмовитися навести лад у судовій системі для забезпечення розвитку права та формування єдиної правозастосовної практики, та саме це доводить про його зацікавленість у кінцевому результаті. Позивач вказує на перевищення влади, службових повноважень, затягнення строку розгляду, особистий інтерес судді для задоволення власних потреб, оскільки суддя використовує хибні мотиви, залишення позову без руху, порушуючи вимоги ст. 5, 248 КАСУ та підстави ст. 6, 7 КАСУ. При цьому, ОСОБА_1. просить зважати на її сумніви про неупередженість, необ`єктивність судді, що не гарантує законність здійснення правосуддя і об`єктивності та неупередженості розгляду позову. Позивач вважає, що потрібно звернути увагу на особисті переконання та поведінку судді і аргумент, що правосуддя не здійснюється в термін «розумного строку розгляду». На переконання позивача, довіра до судді відсутня і саме відвід судді сприяв би уникненню сумнівів, щодо неупередженості суду та виконанню принципу верховенства права і правової визначеності та сприяв виконанню завдання судочинства і правової визначеності. Тож, ОСОБА_1. вважає, що саме ці заперечення повинні бути взяті судом до уваги при розгляді заяви про відвід судді. Позивач, посилаючись на ч. 1 ст. 7 Закону України «Про судовий збір», ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод вважає, що суддя вже став на захист відповідача, оскільки не вважає потрібним виконання гарантій існуючих прав людини.

На підставі ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ст. 36, 39, 40 КАСУ ОСОБА_1. просить відводу судді Прудника Сергія Володимировича, Кучугурної Наталії Вікторівни, Савченка Артура Владиславовича, Маковської Олени Володимирівни, Ремез Катерини Ігорівни, Боженко Наталії Василівни Дніпропетровського окружного адміністративного суду, які мають неналежну професійну спрямованість, упередженість, зацікавленість у кінцевому рішенні, не підкорюються п. 4, 5 ч. 1 ст. 5, п. 5 ч. 2 ст. 245 КАСУ, завданню судочинства і принципу правової визначеності і не встають на сторону людини.

В період з 29.12.2025 року по 16.01.2026 року суддя Прудник С.В. перебував у щорічній основній відпустці, а в період з 19.01.2026 року по 23.01.2026 року суддя Прудник С.В. перебував на лікарняному.

Суд, дослідивши подану позивачем заяву про відвід судді Дніпропетровського окружного адміністративного суду Прудника С.В., зазначає наступне.

Відповідно до ч.2 ст.6 КАС України суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.

Згідно з ч.5 ст.7 КАС України, якщо міжнародним договором, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України, встановлені інші правила, ніж ті, що встановлені законом, то застосовуються правила міжнародного договору України.

За змістом приписів Кодексу адміністративного судочинства України процесуальною гарантією забезпечення безсторонності та об`єктивності суду є право відводу (самовідводу). Підстави для відводу (самовідводу) судді наведені у статті 36 Кодексу адміністративного судочинства України.

Відповідно до ч. 1 ст. 36 Кодексу адміністративного судочинства України суддя не може брати участі в розгляді адміністративної справи і підлягає відводу (самовідводу):

1) якщо він брав участь у справі як свідок, експерт, спеціаліст, перекладач, представник, адвокат, секретар судового засідання або надавав правничу допомогу стороні чи іншим учасникам справи в цій чи іншій справі;

2) якщо він прямо чи опосередковано заінтересований в результаті розгляду справи;

3) якщо він є членом сім`ї або близьким родичем (чоловік, дружина, батько, мати, вітчим, мачуха, син, дочка, пасинок, падчерка, брат, сестра, дід, баба, внук, внучка, усиновлювач чи усиновлений, опікун чи піклувальник, член сім`ї або близький родич цих осіб) сторони або інших учасників судового процесу, або осіб, які надавали стороні або іншим учасникам справи правничу допомогу у цій справі, або іншого судді, який входить до складу суду, що розглядає чи розглядав справу;

4) за наявності інших обставин, які викликають сумнів у неупередженості або об`єктивності судді;

5) у разі порушення порядку визначення судді для розгляду справи, встановленого статтею 31 цього Кодексу.

Згідно з ч. 2 зазначеної статті Кодексу адміністративного судочинства України суддя підлягає відводу (самовідводу) також за наявності обставин, встановлених статтею 37 цього Кодексу (щодо недопустимості повторної участі судді в розгляді адміністративної справи).

Відповідно до ч. ч. 1-3 ст. 39 Кодексу адміністративного судочинства України за наявності підстав, зазначених у статтях 36-38 цього Кодексу, суддя, секретар судового засідання, експерт, спеціаліст, перекладач зобов`язані заявити самовідвід.

За цими самими підставами їм може бути заявлено відвід учасниками справи.

Відвід (самовідвід) повинен бути вмотивованим і заявленим протягом десяти днів з дня отримання учасником справи ухвали про відкриття провадження у справі, але не пізніше початку підготовчого засідання або першого судового засідання, якщо справа розглядається за правилами спрощеного позовного провадження. Заявляти відвід (самовідвід) після цього дозволяється лише у виняткових випадках, коли про підставу відводу (самовідводу) заявнику не могло бути відомо до спливу вказаного строку, але не пізніше двох днів з дня, коли заявник дізнався про таку підставу.

Аналіз вказаних норм свідчить про те, що Кодексом адміністративного судочинства України чітко визначені підстави для відводу (самовідводу) судді, при цьому також визначено порядок здійснення такого відводу (самовідводу).

Головна мета відводу - гарантування безсторонності суду, зокрема, щоб запобігти упередженості судді (суддів) під час розгляду справи. У рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Білуха проти України» зазначено, що «у кожній окремій справі слід вирішувати, чи мають стосунки, що розглядаються, таку природу й такий ступінь, що свідчать про небезсторонність суду». Стосовно відводу (як права сторони його ініціювати) вказано, що «особиста безсторонність суду презюмується, поки не надано доказів протилежного». Безумовно, сторони можуть побоюватися, що суддя є небезстороннім, але «вирішальним є те, чи можна вважати такі побоювання об`єктивно обґрунтованими».

Надаючи оцінку обґрунтованості доводів про наявність правових підстав для відводу судді Прудника С.В., суд зазначає, що заявлений відвід, зокрема, обумовлений незгодою позивача з процесуальним рішенням судді щодо розгляду позовної заяви, яку ухвалою суду від 15.12.2025 року залишено без руху.

Однак, суд звертає увагу на те, що частиною 4 статті 36 КАС України чітко передбачено, що незгода сторони з процесуальними рішеннями судді, рішеннями або окремою думкою судді в інших справах, висловлена публічно думка судді щодо того чи іншого юридичного питання не може бути підставою для відводу.

Із системного аналізу підстав для відводу судді, які визначені у ст. 36 КАС України, слідує, що особа, яка заявляє відвід судді, має навести конкретні обставини, які можуть викликати сумнів у неупередженості.

Тому, для відведення судді за наявності обставин, які викликають сумнів у неупередженості судді, необхідно обґрунтувати наявність обставин, які об`єктивно можуть вказувати на можливу упередженість судді.

Водночас, такі обставини мають бути доведеними.

Разом з цим, незгода сторони з процесуальними рішеннями судді не може бути підставою для відводу.

При цьому, суд зауважує, що Європейський суд з прав людини диференціює чи у конкретній справі існує яке-небудь переконання або особиста зацікавленість даного судді та вимоги чи суддя забезпечує достатню гарантію, щоб виключити підозру в цьому (рішення у справах Piersack vs Belgium (заява №8692/79), Grieves vs UK (заява №57067/00).

Відповідно до принципу, який є стабільним та викладеним в Рішенні Європейського суду з прав людини у справі Le Compte, Van Leuven and De Meyere, заява №7238/75, суд має бути неупередженим і безстороннім.

Особиста безсторонність судді презюмується, поки не надано доказів протилежного, про що зазначено у пункті 43 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Веттштайн проти Швейцарії» (заява №33958/96) та у пункті 50 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Білуха проти України» (заява №33949/02).

Таким чином, з урахуванням практики Європейського суду з прав людини, не є підставами для відводу судді заяви, які містять лише припущення про існування упередженості, не підтверджені належними та допустимими доказами.

Для відводу судді позивачу необхідно обґрунтувати наявність обставин, які об`єктивно можуть вказувати на можливу упередженість.

Обставини, які були покладені в основу заяви про відвід, повинні бути доведеними.

Водночас, відвід повинен бути вмотивований, з наведенням відповідних аргументів, доказів, які підтверджують наявність підстав для відводу.

З урахуванням викладеного, суд приходить до висновку, що заява ОСОБА_1 про відвід судді Прудника С.В. мотивована виключно незгодою позивача із процесуальним рішенням судді та не містить інших обґрунтувань щодо наявності підстав для відводу, які б могли об`єктивно вказувати на упередженість судді при розгляді цієї адміністративної справи, а також, з огляду на відсутність відповідних обґрунтованих доказів на підтвердження вказаного, суд доходить висновку, що наведені позивачем обставини та підстави для відводу судді не можуть вважатися достатніми для висновку про наявність упередженості судді при розгляді цієї адміністративної справи.

Не встановлено судом й інших підстав, передбачених статтями 36-37 КАС України, які б унеможливлювали розгляд справи суддею Прудником С.В. та викликали необхідність її відводу.

З урахуванням викладеного, враховуючи відсутність будь-яких інших обґрунтувань щодо наявності підстав для відводу, суд приходить до висновку, що заява ОСОБА_1 про відвід судді Дніпропетровського окружного адміністративного суду Прудника С.В. є необґрунтованою та задоволенню не підлягає.

Водночас відвід інших суддів, а саме Кучугурної Н.В., Савченка А.В., Маковської О.В., Ремез К.І,, Боженко Н.В., є необґрунтованим, оскільки в межах розгляду цієї адміністративної справи вони не є головуючими суддями, суддями-доповідачами та не входять до складу колегії суддів, яка здійснює розгляд справи по суті. Зазначені судді не вчиняли жодних процесуальних дій у цій справі та не здійснюють повноважень щодо її розгляду, а відтак відсутні передбачені законом підстави вважати, що їх участь може вплинути на об`єктивність, неупередженість або законність судового розгляду.

Згідно з вимогами абз. 1 ч. 4 ст. 40 КАС України, якщо суд доходить висновку про необґрунтованість заявленого відводу і заява про такий відвід надійшла до суду за три робочі дні (або раніше) до наступного засідання, вирішення питання про відвід здійснюється суддею, який не входить до складу суду, що розглядає справу, і визначається у порядку, встановленому частиною першою статті 31 цього Кодексу. Такому судді не може бути заявлений відвід.

З огляду на викладене та приписи абз. 1 ч. 4 ст. 40 КАС України, суд вважає за необхідне передати матеріали адміністративної справи №215/8703/25 для визначення складу суду для вирішення питання про відвід судді.

Керуючись статтями 32-33, 36, 39, 40, 248, 256 КАС України, суд, -

УХВАЛИВ:

Визнати необґрунтованою заяву ОСОБА_1 про відвід судді Прудника С.В. в адміністративній справі №215/8703/25 за позовною заявою ОСОБА_1 до Тернівської районної у м. Кривий Ріг ради про встановлення наявності компетенції (повноважень), визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії.

Передати матеріали адміністративної справи №215/8703/25 для визначення складу суду для вирішення питання про відвід судді.

Відповідно до статті 256 КАС України ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та окремо оскарженню не підлягає.

Суддя С. В. Прудник