Справа № 520/10840/25
Суддя: Перцова Т.С.
Дата ухвалення: 2026-01-23 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 січня 2026 р. Справа № 520/10840/25
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді: Перцової Т.С.,

Суддів: Жигилія С.П. , Макаренко Я.М. ,

розглянувши в порядку письмового провадження у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області на рішення Харківського окружного адміністративного суду від 27.10.2025, головуючий суддя І інстанції: Ніколаєва О.В., м. Харків, повний текст складено 27.10.25 по справі № 520/10840/25

за позовом ОСОБА_1

до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області

про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ

ОСОБА_1 (далі по тексту позивач, ОСОБА_1 ) звернулась до Харківського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області (далі по тексту відповідач, ГУ ПФ України в Донецькій області), в якій просила суд:

- визнати протиправним та скасувати рішення відповідача від 16.04.2025 № 26 про відмову позивачу у переведенні з пенсії за віком, призначеної згідно із Законом України № 1058, на пенсію за віком відповідно до статті 37 Закону України № 3723 згідно із Розділом XI Прикінцеві та перехідні положення Закону № 889;

- зобов`язати відповідача зарахувати до стажу державної служби позивача період роботи у Державній податковій інспекції Ленінського району міста Харкова на посаді старшого податкового інспектора з 20.12.1993 по 03.01.1996;

- зобов`язати відповідача перевести позивача з 26.02.2025 з пенсії за віком, призначеної згідно із Законом України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" від 09.07.2003 № 1058-ІV, на пенсію за віком відповідно до статті 37 Закону України "Про державну службу" від 16.12.1993 № 3723-ХІІ згідно із Розділом XI Прикінцеві та перехідні положення Закону України "Про державну службу" від 10.12.2015 за № 889-VІІІ з урахуванням поданих до заяви від 26.02.2025 довідок Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області про складові заробітної плати для призначення особі пенсії державного службовця, яка працювала в державних органах, що провели класифікацію посад державної служби, та посаду якої було класифіковано (посадовий оклад, надбавка за ранг, надбавка за вислугу років) станом на лютий 2025 року та про інші складові заробітної плати для призначення пенсії державного службовця станом на лютий 2025 року, здійснити нарахування й виплату призначеної пенсії.

В обґрунтування позовних вимог послалась на протиправність та безпідставність рішення ГУ ПФУ в Донецькій області від 16.04.2025 № 26 про відмову у переведенні позивача з пенсії за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 9 липня 2003 року № 1058-IV (далі Закон № 1058-IV) на пенсію державного службовця відповідно до пункту 10 Прикінцевих положень Закону України "Про державну службу" від 10 грудня 2015 року № 889-VIII (далі Закон № 889-VIII) мотивоване відсутністю стажу на посадах державного службовця, оскільки ОСОБА_1 на день звернення із заявою від 26.02.2025 досягла визначених законодавством умов для призначення такої пенсії, зокрема, її вік більше 60 років, мала стаж роботи в органах державної служби більше 30 років та надала всі необхідні документи на підтвердження вказаних обставин.

Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 27.10.2025 по справі № 520/10840/25 позовну заяву ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області (вулиця Надії Алексєєнко, будинок 106, місто Дніпро, Дніпровський район, Дніпропетровська область, 49008, ) про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії - задоволено частково.

Визнано протиправною та скасовано рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області від 16.04.2025 № 26 про відмову ОСОБА_1 у переведенні на пенсію за віком відповідно до статті 37 Закону України "Про державну службу" від 16.12.1993 № 3723-ХІІ згідно із Розділом XI Прикінцеві та перехідні положення Закону України "Про державну службу" від 10.12.2015 за №889-УІІІ.

Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 26.02.2025 про призначення пенсії за віком відповідно до статті 37 Закону України "Про державну службу" від 16.12.1993 №3723-ХІІ згідно із Розділом XI Прикінцеві та перехідні положення Закону України "Про державну службу" від 10.12.2015 за № 889-УІІІ з урахуванням поданих до заяви від 26.02.2025 довідок Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області про складові заробітної плати для призначення особі пенсії державного службовця, яка працювала в державних органах, що провели класифікацію посад державної служби, та посаду якої було класифіковано (посадовий оклад, надбавка за ранг, надбавка за вислугу років) станом на лютий 2025 року та про інші складові заробітної плати для призначення пенсії державного службовця станом на лютий 2025 року, здійснити нарахування й виплату призначеної пенсії, з урахуванням висновків суду.

У задоволені решти позовних вимог - відмовлено.

Стягнуто з Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області за рахунок бюджетних асигнувань витрати по сплаті судового збору на користь ОСОБА_1 у розмірі 1211,20 грн (одна тисяча двісті одинадцять гривень 20 копійок).

Відповідач, не погодившись із вказаним рішенням суду першої інстанції в частині задоволення позову, подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на його неправомірність, прийняття з порушенням норм матеріального та процесуального права, просить суд апеляційної інстанції рішення Харківського окружного адміністративного суду від 27 жовтня 2025 року в частині задоволених позовних вимог скасувати та прийняти нову постанову, якою у задоволенні позовних вимог відмовити у повному обсязі.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги зазначив про відсутність в діях пенсійного органу ознак протиправності, оскільки позивачу присвоювались спеціальні звання відповідно до пункту 343.1 статті 343 ПК України та не виплачувалась надбавка за ранг. Вказане, на думку апелянта, свідчить про неможливість віднесення займаної позивачем посади, до тих, що віднесені до категорій державних службовців, визначених ст. 25 Закону № 889-VIII.

Наголошував, що лише за умови одночасного дотримання всіх вимог, передбачених пунктами 10 і 12 Прикінцевих та Перехідних положень Закону № 889-VIII, у особи виникає право на призначення пенсії згідно зі ст. 37 Закону України «Про державну службу» від 16 грудня 1993 року № 3723-XII (далі по тексту Закон № 3723-XII) (досягнення пенсійного віку, зокрема, для жінок - 60 років, наявність страхового стажу для жінок - 30 років, відсутність факту призначення пенсії відповідно до Закону № 3723-XII, займання посади державної служби станом на 01.05.2016 та наявність не менш як 10 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державним службовців, визначених статтею 25 Закону № 3723-XII та актами Кабінету Міністрів України, або не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, визначених статтею 25 Закону № 372З-XIІ та актами Кабінету Міністрів України, незалежно від факту роботи на державній службі).

Водночас, станом на 01.05.2016 стаж державної служби Корзун М. О. становить 8 років 11 місяців 1 день, що є недостатнім для призначення пенсії.

Позивач правом подання відзиву на апеляційну скаргу не скористався.

Відповідно до пункту 3 частини 1 статті 311 КАС України суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження).

Згідно з частиною 4 статті 229 КАС України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Колегія суддів, вислухавши суддю-доповідача, перевіривши в частині задоволення позову рішення суду першої інстанції, доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що позивач є пенсіонеркою та отримує пенсію за віком відповідно до Закону України № 1058-IV.

Право на зарахування до стажу державної служби періоду роботи з 20.12.1993 по 03.01.1996 у Державній податковій інспекції Ленінського району м. Харкова підтверджено висновками Харківського окружного адміністративного суду у рішенні від 12.09.2024 у справі № 520/21579/24, яке набрало законної сили 15.10.2024 та яким було визнано протиправним та скасовано рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області від 04.07.2024 за №26 про відмову позивачу у переведенні з пенсії за віком, призначеної згідно із Законом № 1058-IV, на пенсію за віком відповідно до статті 37 Закону № 372З-XIІ згідно із Розділом XI Прикінцеві та перехідні положення Закону № 889-VIII з причини недостатності стажу державної служби 10 років, зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області повторно розглянути мою заяву від 27.06.2024 про переведення з пенсії за віком, призначеної згідно із Законом № 1058-IV на пенсію за віком відповідно до статті 37 Закону України № 372З-XIІ згідно із Розділом XI Прикінцеві та перехідні положення Закону № 889-VIII з урахуванням висновків суду.

Цим рішенням суду зобов`язано орган Пенсійного фонду України діяти з урахуванням наданої судом юридичної оцінки обставинам достатності стажу державної служби у спірних правовідносинах для призначення позивачу пенсії державного службовця, а саме: зарахування періоду роботи у Державній податковій інспекції Ленінського району м. Харкова на посаді старшого податкового інспектора з 20.12.1993 по 03.01.1996 до стажу державної служби, що дає право на пенсію за віком відповідно до статті 37 Закону України № 372З-XIІ згідно із Розділом XI Прикінцеві та перехідні положення Закону № 889-VIII.

Позивач 26.02.2025 звернулась до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області із заявою, в якій просила перевести її на пенсію за віком державного службовця відповідно до Закону № 3723-ХІІ та здійснити перерахунок пенсії.

За наслідками розгляду заяви позивача, Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області, в порядку екстериторіальності, рішенням від 16.04.2025 № 26 відмовило позивачу у переведенні її на пенсію по інвалідності державного службовця відповідно до статті 37 Закону № 3723-ХІІ з причини недостатності стажу державної служби.

Не погодившись з рішенням від 16.04.2025 № 26, позивач звернувся до суду з відповідною позовною заявою.

Задовольняючи позовні вимоги в частині визнання протиправним та скасування рішення ГУ ПФУ в Донецькій області від 16.04.2025 № 26, суд першої інстанції виходив з їх обґрунтованості, оскільки рішенням від 12.09.2024 у справі №520/21579/24 встановлене право позивача на зарахування періоду служби з 20.12.1993 по 03.01.1996 у Державній податковій інспекції Ленінського району міста Харкова на посаді старшого податкового інспектора до її стажу роботи, який дає право на пенсію згідно Закону України "Про державну службу", позивач має стаж більше як 10 років роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, у зв`язку з чим має право на призначення пенсії за віком згідно із статтею 37 Закону України №3723-XII, а тому відмова відповідача, викладена в рішенні від 16.04.2025, щодо перерахунку пенсії за віком за нормами Закону № 3723-ХІІ є протиправною.

Обираючи належний та ефективний спосіб захисту порушеного права позивача, суд першої інстанції вважав за необхідне зобов`язати відповідача повторно розглянути заяву позивача від 26.02.2025 про призначення пенсії за віком відповідно до статті 37 Закону України "Про державну службу" від 16.12.1993 № 3723-ХІІ згідно із Розділом XI Прикінцеві та перехідні положення Закону України "Про державну службу" від 10.12.2015 за №889-УІІІ з урахуванням поданих до заяви від 26.02.2025 довідок Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області про складові заробітної плати для призначення особі пенсії державного службовця, яка працювала в державних органах, що провели класифікацію посад державної служби, та посаду якої було класифіковано (посадовий оклад, надбавка за ранг, надбавка за вислугу років) станом на лютий 2025 року та про інші складові заробітної плати для призначення пенсії державного службовця станом на лютий 2025 року, здійснити нарахування й виплату призначеної пенсії, з урахуванням висновків суду, що зумовило часткове задоволення позову.

Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи та доводам апеляційної скарги, а також виходячи з меж апеляційного перегляду справи, визначених статтею 308 КАС України (рішення переглядається в частині задоволення позову), колегія суддів виходить з такого.

Згідно з частиною другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до статті 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

За приписами пункту 6 частини 1 статті 92 Конституції України основи соціального захисту, форми і види пенсійного забезпечення визначаються виключно законами України.

Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел, визначаються Законом № 1058-ІV.

Відповідно до частини 1 статті 9 Закону № 1058-IV в солідарній системі призначаються такі пенсійні виплати: 1) пенсія за віком; 2) пенсія по інвалідності; 3) пенсія у зв`язку з втратою годувальника.

Колегія суддів зазначає, що до 01.05.2016 суспільні відносини, які охоплюють діяльність держави щодо створення правових, організаційних, економічних та соціальних умов реалізації громадянами України права на державну службу було врегульовано положеннями Закону України від 16.12.1993 № 3723-XII «Про державну службу» (далі по тексту Закон № 3723-XII). Він визначав загальні засади діяльності, а також статус державних службовців, які працюють в державних органах та їх апараті.

Закон № 3723-XII втратив чинність на підставі Закону від 10.12.2015 № 889-VIII "Про державну службу" № 889-VIII, крім статті 37, що застосовується до осіб, зазначених у пунктах 10 і 12 розділу XI Закону № 889-VIII.

Відповідно до пункту 10 розділу ХІ "Прикінцеві та Перехідні положення" Закону № 889-VІІ, який набрав чинності з 01 травня 2016 року, державні службовці, які на день набрання чинності цим Законом займають посади державної служби та мають не менш як 10 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державних службовців, визначених статтею 25 Закону України "Про державну службу" (Відомості Верховної Ради України, 1993 року, № 52, стаття 490 із наступними змінами) та актами Кабінету Міністрів України мають право на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону України "Про державну службу" (Відомості Верховної Ради України, 1993 року, № 52, стаття 490 із наступними змінами) у порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців.

Пунктом 12 вказаного розділу встановлено, що для осіб, які на день набрання чинності цим Законом мають не менш як 20 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державної служби, визначених статтею 25 Закону України "Про державну службу" (Відомості Верховної Ради України 1993 року, № 52, стаття 490 із наступними змінами) та актами Кабінету Міністрів України, зберігається право на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону України "Про державну службу" (Відомості Верховної Ради України, 1993 року, № 52, стаття 490 із наступними змінами) у порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців.

Отже, за наявності у особи певного стажу державної служби станом на 01 травня 2016 року (10 років для осіб, які на зазначену дату займають посади державної служби або 20 років незалежно від того, чи працює особа на державній службі станом на 01 травня 2016 року), така особа зберігає право на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону № 3723-ХІІ, але у порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців.

Частиною першою статті 37 Закону № 3723-ХІІ встановлено, що на одержання пенсії державних службовців мають право чоловіки, які досягли віку 62 роки, та жінки, які досягли пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", за наявності страхового стажу, необхідного для призначення пенсії за віком у мінімальному розмірі, передбаченого абзацом першим частини першої статті 28 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", у тому числі стажу державної служби не менш як 10 років, та які на час досягнення зазначеного віку працювали на посадах державних службовців, а також особи, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, незалежно від місця роботи на час досягнення зазначеного віку.

Пенсія державним службовцям призначається в розмірі 60 відсотків суми їх заробітної плати, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а до 01 січня 2011 року - страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, а особам, які на час звернення за призначенням пенсії не є державними службовцями, - у розмірі 60 відсотків заробітної плати працюючого державного службовця відповідної посади та рангу за останнім місцем роботи на державній службі, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а до 01 січня 2011 року - страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування.

Аналіз цієї норми дає підстави вважати, що необхідними умовами для одержання права на пенсію державних службовців особами, які станом на 01 травня 2016 року мали не менш як 10 років стажу державної служби та займали посаду, віднесену до відповідної категорії посад державних службовців, є досягнення такими особами пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", та набуття страхового стажу, передбаченого абзацом 1 частини першої статті 28 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", у тому числі стажу державної служби не менш як 10 років, та які на час досягнення зазначеного віку працювали на посадах державних службовців.

Отже, головними умовами для переведення на пенсію державного службовця є дотримання сукупності вимог, визначених частиною 1 статті 37 Закону № 3723-ХІІ і Прикінцевих та перехідних положень Закону № 889-VІІІ, а саме щодо віку, страхового стажу та стажу державної служби.

Згідно з пунктами 4-7 розділу XV Прикінцевих положень Закону № 1058-ІV особи, пенсію яким переведено на пенсію на умовах цього Закону, у будь-який час можуть звернутися до органів Пенсійного фонду для переведення на пенсію/щомісячне довічне грошове утримання за нормами законів України "Про Кабінет Міністрів України", "Про державну службу", "Про Національний банк України", "Про дипломатичну службу", "Про службу в органах місцевого самоврядування", "Про прокуратуру", "Про статус народного депутата України", "Про судоустрій і статус суддів", "Про судову експертизу", "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", "Про наукову і науково-технічну діяльність", "Про державну підтримку засобів масової інформації та соціальний захист журналістів", Митного кодексу України, Податкового кодексу України, Положення про помічника-консультанта народного депутата України із встановленням розміру пенсії, отриманого до такого переведення, з 1 числа місяця, що настає за місяцем, у якому надійшла така заява.

Як встановлено судом першої інстанції та підтверджено в суді апеляційної інстанції, на час звернення до органу Пенсійного фонду із заявою від 26.02.2025 про перехід на пенсію за віком за Законом України "Про державну службу" ОСОБА_1 досягла віку 60 років та мала загальний страховий стаж 37 років 2 місяці 21 день.

Проте, їй було відмовлено з посиланням на недостатність стажу державної служби, зокрема, відповідач зазначив про неможливість зарахування періоду роботи ОСОБА_1 у Державній податковій інспекції Ленінського району міста Харкова на посаді старшого податкового інспектора з 20.12.1993 по 03.01.1996, оскільки за цей час їй присвоювались спеціальні звання, тобто надбавка за ранг не виплачувалась, а відтак пенсійним органом зроблено висновок про те, що така посада не належить до посад, віднесених категорій державних службовців, визначених статтею 25 Закону № 3723-ХІІ.

Отже, спірним у справі є правомірність не зарахування відповідачем періоду роботи ОСОБА_1 у Державній податковій інспекції Ленінського району міста Харкова на посаді старшого податкового інспектора з 20.12.1993 по 03.01.1996.

Відповідно до частини 17 статті 37 Закону № 3723-ХІІ період роботи посадових осіб в органах державної податкової та митної служб на посадах, на яких відповідно до закону присвоювалися спеціальні та/або персональні звання, зараховується до стажу державної служби, незалежно від місця роботи на час досягнення зазначеного віку.

Порядком обчислення стажу державної служби, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України № 283 від 03.05.1994 (чинного до 01.05.2016, тобто в період проходження позивачем служби в податкових органах) (далі по тексту Порядок № 283) визначались посади і органи, час роботи в яких зараховується до стажу державної служби.

Згідно із пунктом 2 Порядку № 283 до стажу державної служби зараховується робота (служба), зокрема, на посадах на посадах державних службовців у державних органах, передбачених у статті 2 Закону України "Про державну службу" (3723-12), а також на посадах, віднесених Кабінетом Міністрів України до відповідної категорії посад державних службовців; на посадах керівних працівників спеціалістів в апараті органів прокуратури, судів, нотаріату, дипломатичної служби, митного контролю, внутрішніх справ, служби безпеки, розвідувальних органів, інших органів управління військових формувань, Держспецзв`язку, Адміністрації Держспецтрансслужби, державної податкової та контрольно-ревізійної служби, Держфінінспекції, її територіальних органів.

Спеціальним законом, що визначав статус державної податкової служби в Україні, її функції та правові основи діяльності на час роботи позивача у спірний період був Закон України від 04.12.1990 № 509-XII «Про державну податкову службу в Україні» (далі - Закон № 509-XII).

Відповідно до частини статті 15 Закону № 509-XII, посадовою особою органу державної податкової служби за правилами може бути особа, яка має освіту за фахом та відповідає кваліфікаційним вимогам, установленим Державною податковою адміністрацією України. Посадовим особам органів державної податкової служби присвоюються спеціальні звання.

Видатки на утримання органів державної податкової служби визначаються Кабінетом Міністрів України і фінансуються з державного бюджету (стаття 6 Закону № 509-XII).

Крім того, відповідно до пункту 344.1 статті 344 ПК України, пенсійне забезпечення посадових осіб контролюючих органів, крім діючих у них підрозділів податкової міліції, здійснюється в порядку та на умовах, передбачених Законом України «Про державну службу».

Отже, законодавством, яке діяло в період роботи (служби) позивача, та яке діє і на теперішній час, визначено, що посадові особи органів доходів і зборів є державними службовцями, а тому періоди роботи (служби) в податкових органах зараховуються до стажу державної служби, який дає право на пенсію державного службовця.

Судом апеляційної інстанції з наявної в матеріалах справи копії трудової книжки серії НОМЕР_2 встановлено, що ОСОБА_1 : 20.12.1993 - прийнята на час декретної відпустки на посаду старшого державного податкового інспектора; 01.01.1994 - переведена старшим податковим інспектором до валютної інспекції; 31.05.1994 - прийнята присяга державного службовця; 03.01.1996 звільнена за власним бажанням.

Процедуру присвоєння спеціальних звань посадовим особам органів доходів і зборів та осіб, уповноважених їх присвоювати визначено Порядком присвоєння спеціальних звань посадовим особам органів доходів і зборів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 23.10.2013 № 839 (далі - Порядок № 839) (постанова втратила чинність у частині, що стосується присвоєння спеціальних звань посадовим особам митних органів згідно з постановою КМУ № 501 від 17.06.2020).

Згідно з пунктом 9 Порядку № 839 посадовій особі, яка перебувала на державній службі та вперше призначена на посаду в органах доходів і зборів, присвоюється спеціальне звання за посадою, на яку призначено особу, з урахуванням встановленого співвідношення рангів державних службовців.

Особам, які приймаються на роботу до органів доходів і зборів та яким раніше присвоєно спеціальні звання державної податкової або митної служби, спеціальні звання присвоюються з урахуванням співвідношення, визначеного законом.

За приписами пункту 4 Порядку № 839 до строку перебування у спеціальному званні зараховується період роботи в органах доходів і зборів у спеціальному званні (ранзі державного службовця), а також строк перебування у спеціальному званні (ранзі державного службовця) посадових осіб державної податкової та державної митної служби, крім посадових осіб, яким у період роботи в органах доходів і зборів спеціальне звання було присвоєно достроково.

При цьому, період роботи зазначених осіб (у тому числі тих, яким присвоєні спеціальні звання) у контролюючих органах зараховується до стажу державної служби та стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, що дає право на призначення пенсії відповідно до Закону № 3723-XII незалежно від місця роботи на час досягнення віку, передбаченого зазначеним Законом.

Таким чином, посадові особи податкової служби, яким присвоєно спеціальне звання, є державними службовцями зі спеціальним статусом, тому період проходження служби в податкових органах має зараховуватися до стажу державної служби, який дає право на пенсію державного службовця відповідно до статті 37 Закону № 3723-ХІІ.

Верховний Суд України раніше сформулював правовий висновок щодо застосування норм матеріального права у спорах цієї категорії у подібних правовідносинах відповідно до якого аналіз положень статті 37 Закону № 3723-XII, Закону № 509-ХІІ дає підстави вважати, що посадові особи державної податкової служби, яким присвоєно спеціальні звання, є державними службовцями зі спеціальним статусом, а тому період проходження такої служби в податкових органах має зараховуватися до стажу державної служби, який дає право на пенсію державного службовця відповідно до статті 37 Закону № 3723-ХІІ.

В подальшому, аналогічні висновки щодо застосування норм права висловлені Верховним Судом у складі Касаційного адміністративного суду, у постановах від 03 липня 2018 року у справі № 586/965/16-а, від 13 грудня 2018 року у справі № 539/1855/17, від 18 березня 2021 року у справі № 500/5183/17, від 11 квітня 2023 року у справі № 1.380.2019.003855.

Аналіз вищенаведених норм права дозволяє дійти висновку, що ОСОБА_1 яка з 20.12.1993 по 03.01.1996 працювала на посадах інспектора податкової служби, є державним службовцем зі спеціальних статусом.

Дана позиція узгоджується із правовою позицією Верховного Суду України, викладеною в постанові від 22 жовтня 2013 року у справі 21-340а13, в якій колегія суддів дійшла висновку, що посадові особи державної податкової служби, яким присвоєно спеціальні звання, є державними службовцями зі спеціальним статусом, а тому період проходження такої служби в податкових органах має зараховуватися до стажу державної служби, який дає право на пенсію державного службовця відповідно до статті 37 Закону № 3723-ХІІ.

За викладених обставин, колегія суддів дійшла висновку про те, що період роботи позивача на різних посадах в податкових органах із присвоєнням спеціальних звань (з 20.12.1993 по 03.01.1996) підлягає врахуванню до стажу роботи на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державних службовців, визначених статтею 25 Закону № 3723-XII, що дає право на призначення позивачу пенсії за віком відповідно до статті 37 Закону № 3723-ХІІ.

З огляду на встановлені у справі фактичні обставини та досліджені докази, колегія суддів вважає, що рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області про відмову в проведенні перерахунку пенсії, а саме переході на пенсію згідно Закону України «Про державну службу» ОСОБА_1 від 16.04.2025 № 26 прийнято без дотримання вимог статті 2 КАС України, як таке що не містить належного обґрунтування та законних підстав для відмови позивачу у переведенні на пенсію відповідно до Закону № 3723-XII, на яку позивач має право, що в свою чергу вказує на протиправність такого рішення та наявність підстав для його скасування.

Щодо обраного судом першої інстанції способу захисту порушеного права позивача колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до частин першої та другої статті 6 КАС України суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.

Згідно з положеннями статті 9 Конституції України та статтями 17, частиною п`ятою статті 19 Закону України від 23.02.2006 3477-IV "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" суди та органи державної влади повинні дотримуватись положень Європейської конвенції з прав людини та її основоположних свобод 1950 року, застосовувати в своїй діяльності рішення Європейського суду з прав людини з питань застосування окремих положень цієї Конвенції.

Відповідно до правової позиції Європейського суду з прав людини у справі "Кечко проти України" (рішення від 08.11.2005) в межах свободи дій держави визначати які надбавки виплачувати своїм робітникам з державного бюджету. Держава може вводити, призупиняти чи закінчити виплату таких надбавок, вносячи відповідні зміни в законодавство. Однак, якщо чинне правове положення передбачає виплату певних надбавок і дотримано всі вимоги, необхідні для цього, органи державної влади не можуть свідомо відмовляти у цих виплатах, доки відповідні положення є чинними.

Європейський суд з прав людини підкреслює особливу важливість принципу "належного урядування". Він передбачає, що в разі коли йдеться про питання загального інтересу, державні органи повинні діяти вчасно та в належний і якомога послідовнійший спосіб (див. рішення у справах "Беєлер проти Італії" [ВП] (Beyeler v. Italy [GC]), заява 33202/96, п. 120, ECHR 2000, "Онер`їлдіз проти Туреччини" [ВП] (Oneryэldэz v. Turkey [GC]), заява 48939/99, п. 128, ECHR 2004-XII, "Megadat.com S.r.l. проти Молдови" (Megadat.com S.r.l. v. Moldova), заява 21151/04, п. 72, від 8 квітня 2008 року, і "Москаль проти Польщі" (Moskal v. Poland), заява 10373/05, п. 51, від 15 вересня 2009 року). Також, на державні органи покладено обов`язок запровадити внутрішні процедури, які посилять прозорість і ясність їхніх дій, мінімізують ризик помилок (див., наприклад, рішення у справах "Лелас проти Хорватії" (Lelas v. Croatia), заява 55555/08, п. 74, від 20.05.2010, і "Тошкуце та інші проти Румунії" (Toscuta and Others v. Romania), заява 36900/03, п. 37, від 25.11.2008) і сприятимуть юридичній визначеності у правовідносинах.

У рішенні від 31.07.2003 у справі "Дорани проти Ірландії" Європейський суд з прав людини зазначив, що поняття "ефективний засіб" передбачає запобігання порушенню або припиненню порушення, а так само встановлення механізму відновлення, поновлення порушеного права.

При обранні способу відновлення порушеного права позивача суд виходить з принципу верховенства права щодо гарантування цього права статтею 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, як складової частини змісту і спрямованості діяльності держави, та виходячи з принципу ефективності такого захисту, що обумовлює безпосереднє поновлення судовим рішенням прав особи, що звернулась за судовим захистом без необхідності додаткових її звернень та виконання будь-яких інших умов для цього.

Колегія суддів враховує, що оскаржуване рішення прийняте відповідачем без надання належної оцінки наданих до заяви про призначення пенсії документам, а також за відсутності відповідного мотивування. При цьому суд, як орган уповноважений виключно на перевірку законності та обґрунтованості рішення суб`єкта владних повноважень, позбавлений можливості приймати таке рішення, оскільки це буде свідчити про перебирання на себе судом повноважень, наданих виключно пенсійному органу.

Таким чином, відповідач як суб`єкт владних повноважень у спірних відносинах не реалізував свої дискреційні повноваження, передбачені законодавством.

Відповідно до частини 1 статті 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

Адміністративний суд не наділений повноваженнями втручатися у вільний розсуд (дискрецію) суб`єкта владних повноважень поза межами перевірки за критеріями, визначеними статтею 2 КАС України.

Завдання правосуддя полягає не у забезпеченні ефективності державного управління, а в гарантуванні дотримання вимог права, інакше порушується принцип розподілу влади. Принцип розподілу влади не допускає надання адміністративному суду адміністративно-дискреційних повноважень - єдиним критерієм здійснення правосуддя є право. Тому завданням адміністративного суду є контроль за легітимністю прийняття рішень.

Виходячи зі змісту положень КАС України щодо компетенції адміністративного суду, останній не може підміняти інший орган державної влади та перебирати на себе повноваження щодо вирішення питань, які законодавством віднесені до компетенції цього органу державної влади.

З огляду на встановлені судом апеляційної інстанції обставини щодо розгляду заяви позивача неналежним чином, колегія суддів погоджується із обраним судом першої інстанції способом захисту шляхом зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 26.02.2025 про призначення пенсії за віком відповідно до статті 37 Закону України "Про державну службу" від 16.12.1993 №3723-ХІІ згідно із Розділом XI Прикінцеві та перехідні положення Закону України "Про державну службу" від 10.12.2015 за № 889-УІІІ з урахуванням поданих до заяви від 26.02.2025 довідок Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області про складові заробітної плати для призначення особі пенсії державного службовця, яка працювала в державних органах, що провели класифікацію посад державної служби, та посаду якої було класифіковано (посадовий оклад, надбавка за ранг, надбавка за вислугу років) станом на лютий 2025 року та про інші складові заробітної плати для призначення пенсії державного службовця станом на лютий 2025 року, здійснити нарахування й виплату призначеної пенсії, з урахуванням висновків суду.

Відповідно до статті 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Відповідно до статті 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

На підставі викладеного, колегія суддів, погоджуючись з висновками суду першої інстанції, вважає, що суд дійшов вичерпних юридичних висновків щодо встановлення фактичних обставин справи і правильно застосував до спірних правовідносин норми матеріального та процесуального права.

Доводи апеляційної скарги, з наведених вище підстав, висновків суду не спростовують.

Керуючись ч. 4 ст. 229, ч. 4 ст.241, ст.ст.243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 326-329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області - залишити без задоволення.

Рішення Харківського окружного адміністративного суду від 27.10.2025 по справі № 520/10840/25 в частині задоволення позову - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її ухвалення та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.

Головуючий суддя Т.С. Перцова
Судді С.П. Жигилій Я.М. Макаренко