Справа № 4зп-26/160
Суддя: Ільков Василь Васильович
Дата ухвалення: 2026-01-26 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УХВАЛА
26 січня 2026 р.Справа №4зп-26/160
Дніпропетровський окружний адміністративний суд в особі головуючого - судді Ількова В.В., розглянувши в порядку письмового провадження заяву представника ОСОБА_1 про вжиття заходів забезпечення адміністративного позову, -
Представник позивача, ОСОБА_1 звернувся до Дніпропетровського окружного адміністративного суду із заявою про забезпечення позову до подання позовної заяви, згідно якої просить суд до набрання законної сили судовим рішенням у справі вжити заходи забезпечення позову шляхом заборони посадовим/службовим особам Військової частини НОМЕР_1 вчиняти дії щодо переміщення заявника до військових частин, які виконують бойові завдання з метою проходження військової служби в Збройних Силах України.
Заяву про вжиття заходів забезпечення позову обґрунтовує тим, що ОСОБА_1 має намір звернутись до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з позовом до ІНФОРМАЦІЯ_1 , а також до військової частини НОМЕР_1 про: визнання протиправним та скасування наказу начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 «Про призов військовозобов`язаних та резервістів на військову службу під час мобілізації, на особливий період» в частині призову та направлення ОСОБА_1 для проходження військової служби під час мобілізації в особливий період до військової частини НОМЕР_1 ; скасування наказу командира Військової частини НОМЕР_1 в частині зарахування ОСОБА_1 до особового складу Військової частини НОМЕР_1 ; зобов`язання військової частину НОМЕР_1 виключити ОСОБА_1 зі списків особового складу військової частини. Вказують, що 31 грудня 2025 заявника співробітниками ІНФОРМАЦІЯ_2 було мобілізовано. Того ж дня заявника вже було направлено до військової частини НОМЕР_1 для проходження навчання. Відповідно до висновку лор-хірурга (лікар ОСОБА_2 ) ОСОБА_3 потребує подальшої тиимпанопластики (операція на середньому вусі, яка відновлює пошкоджену барабанну перепонку), з діагнозом: Занедбаний хронічний середній отит це тривале запалення середнього вуха, яке переходить від гострої фази, пов`язаної із застудами, до рецидивуючих станів із періодами загострень та ремісій, що призводить до перфорації барабанної перетинки, виділень (гнійних або слизових), шуму у вусі, поступового зниження слуху, викликає серйозні ускладнення, такі як холестеатома, спайки, ураження кісточок та навіть менінгіт. Тобто заявник має право бути звільненим від військової служби за станом здоров`я. Вказують, що заявника не ознайомлювали та не надавали під підпис мобілізаційне розпорядження, та наказ на відправку до військової частини, на відміну від інших військовозобов`язаних, які пройшли ВЛК у той же час. Зазначають, що незважаючи на право бути звільненим від мобілізації за станом здоров`я від заявника було незаконно призвано на військову службу під час мобілізації в особливий період, видавши неправомірний наказ про призов на військову службу під час мобілізації (копію якого позивачу не видали та не ознайомили). Вважають, що мобілізація Заявника є очевидно протиправною. Відтак, вважають, що без вжиття судом заходів забезпечення позову, мобілізаційний процес щодо особи, яка за законом не підлягала призову на військову службу, буде завершено, що, у свою чергу, істотно ускладнить чи зробить неможливим виконання рішення суду та поновлення порушених прав та інтересів заявника, за захистом яких він звернеться до суду, у разі задоволення позову. Таким чином, заявник просить суд вжити заходи забезпечення позову, через очевидну протиправність рішень та дій суб`єкта владних повноважень та порушення такими рішеннями й діями прав, свобод та інтересів заявника, а також, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист чи поновлення порушених прав або інтересів заявника. Вважають, що саме такий спосіб забезпечення позову як заборона посадовим особам вчиняти дії щодо переміщення позивача до бойових військових частин з метою проходження військової служби в Збройних Силах України обґрунтовується очевидною протиправністю здійснення призову заявника на військову службу під час мобілізації з огляду на те, що заявника не підлягав мобілізації.
Відповідно до ч. 1 ст. 154 КАС України заява про забезпечення позову розглядається судом, у провадженні якого перебуває справа або до якого має бути поданий позов, не пізніше двох днів з дня її надходження, без повідомлення учасників справи.
Приписами пунктів 2, 3 ст. 154 КАС України визначено, що суд, розглядаючи заяву про забезпечення позову, може викликати особу, яка подала заяву про забезпечення позову, для надання пояснень або додаткових доказів, що підтверджують необхідність забезпечення позову. У виняткових випадках, коли наданих заявником пояснень та доказів недостатньо для розгляду заяви про забезпечення позову, суд може призначити її розгляд у судовому засіданні з повідомленням заінтересованих сторін у встановлений судом строк.
Суд не вважає за необхідне повідомлення учасників справи, та виклик особи, яка подала заяву про забезпечення позову, а також вказує на відсутність необхідності для призначення її до розгляду у судовому засіданні з повідомленням заінтересованих сторін. Отже, розгляд поданої заяви проводиться у порядку письмового провадження без повідомлення сторін.
Дослідивши матеріали заяви про забезпечення позову та аналізу положень чинного законодавства України, суд зазначає таке.
Питання забезпечення позову регулюються главою 10 Розділу І Кодексу адміністративного судочинства України (статті 150-158).
Згідно частини першої статті 154 Кодексу адміністративного судочинства України заява про забезпечення позову розглядається судом, у провадженні якого перебуває справа або до якого має бути поданий позов, не пізніше двох днів з дня її надходження, без повідомлення учасників справи.
Відповідно до частини другої статті 150 Кодексу адміністративного судочинства України забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо: 1) невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду; або 2) очевидними є ознаки протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, та порушення прав, свобод або інтересів особи, яка звернулася до суду, таким рішенням, дією або бездіяльністю.
Згідно частини першої та другої статті 151 Кодексу адміністративного судочинства України позов може бути забезпечено: 1) зупиненням дії індивідуального акта або нормативно-правового акта; 2) забороною відповідачу вчиняти певні дії; 4) забороною іншим особам вчиняти дії, що стосуються предмета спору; 5) зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа або іншого документа, за яким стягнення здійснюється у безспірному порядку.
Суд може застосувати кілька заходів забезпечення позову. Заходи забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами. Суд також повинен враховувати співвідношення прав (інтересу), про захист яких просить заявник, із наслідками вжиття заходів забезпечення позову для заінтересованих осіб.
Таким чином, забезпечення адміністративного позову - це вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, до вирішення адміністративної справи по суті позовних вимог, визначених Кодексом адміністративного судочинства України заходів щодо створення можливості реального виконання у майбутньому рішення суду, якщо його буде прийнято на користь позивача.
Наведеною вище нормою процесуального закону передбачено вичерпний перелік підстав для вжиття заходів забезпечення адміністративного позову і суд повинен, виходячи з конкретних доказів, встановити, чи існує хоча б одна з названих підстав, і оцінити, чи не може застосування заходів забезпечення позову завдати більшої шкоди, ніж та, якій можна запобігти.
Водночас будь-яке забезпечення позову в адміністративній справі є наданням тимчасового захисту до вирішення справи по суті, який застосовується у виключних випадках за наявністю об`єктивних обставин, які дозволяють зробити обґрунтоване припущення, що невжиття відповідних заходів потягне за собою більшу шкоду, ніж їх застосування.
При розгляді заяв про забезпечення позову суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитись, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулась з такою заявою, позовним вимогам (роз`яснення Постанови Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 2006 року № 9 «Про практику застосування судами процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову»).
При цьому заходи забезпечення мають бути вжиті лише в межах позовних вимог та бути адекватними та співмірними з позовними вимогами.
Співмірність передбачає співвідношення негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії.
Адекватність заходу до забезпечення позову, що застосовується судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється судом, зокрема, з урахуванням співвідношення права (інтересу), про захист яких просить заявник, з майновими наслідками заборони відповідачеві вчиняти певні дії.
Отже, при вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням такого: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.
Аналіз змісту поданої заяви про забезпечення позову дає підстави для висновку про не наведення заявником обґрунтованих та переконливих доводів й, відповідно, не надання належних доказів, які б у своїй сукупності могли свідчити про те, що невжиття заходів, про які просить позивач, може істотно ускладнити чи унеможливити: 1) виконання рішення суду, прийнятого за результатом розгляду адміністративної справи; 2) ефективний захист порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся; 3) поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся.
Заявником не наведено переконливих підстав для забезпечення позову, передбачених пунктом 1 частини другої статті 150 Кодексу адміністративного судочинства України.
Фактично, зміст заяви про забезпечення позову свідчить про наведення у ній доводів, які ляжуть в обґрунтування позовних вимог.
Застосування ж судом обраних заявником заходів забезпечення позову не може ґрунтуватись лише на доводах заяви про ймовірність порушення у майбутньому прав та інтересів позивача оскаржуваними ним рішеннями.
До заяви про забезпечення позову заявником додано документи, які є недостатніми для того, аби обґрунтовано підтвердити наявність правових підстав для забезпечення позову.
Поряд з цим суд зауважує, що твердження у поданій заяві про наявність очевидних ознак протиправності оскаржуваного наказу начальника Центрально ІНФОРМАЦІЯ_3 «Про призов військовозобов`язаних та резервістів на військову службу під час мобілізації, на особливий період» в частині призову та направлення ОСОБА_1 для проходження військової служби під час мобілізації в особливий період до військової частини НОМЕР_1 та наказу командира Військової частини НОМЕР_1 в частині зарахування ОСОБА_1 до особового складу Військової частини НОМЕР_1 наразі є передчасними і тому, що наведення в ухвалі суду про забезпечення позову очевидних ознак протиправності оскаржуваних рішень відповідачів буде фактично означати вирішення спору по суті до ухвалення рішення в адміністративній справі, що в даному випадку є неприпустимим та порушуватиме такі визначальні принципи адміністративного судочинства як змагальність сторін, диспозитивність та офіційне з`ясування всіх обставин у справі (стаття 9 Кодексу адміністративного судочинства України).
Суб`єктивне переконання заявника не може свідчити про явну протиправність оскаржуваного наказу/наказів.
Разом з тим, вимога заяви про вжиття заходів забезпечення позову шляхом заборони посадовим/службовим особам Військової частини НОМЕР_1 вчиняти дії щодо переміщення заявника до військових частин, які виконують бойові завдання з метою проходження військової служби в Збройних Силах України, не можуть бути задоволена в силу пункту 10 частини третьої статті 151 Кодексу адміністративного судочинства України, згідно якого не допускається забезпечення позову шляхом зупинення наказу або розпорядження командира (начальника), відданого військовослужбовцю в умовах воєнного стану чи в бойовій обстановці.
До того ж, у поданій заяві не наведено конкретних визначених дій, які вчиняються (можуть вчинятися) посадовими особами Військової частини НОМЕР_1 по відношенню до заявника при проходженні ним військової служби.
Водночас суд зазначає, що такі дії можуть вчинятися, фактично, на підставі наказів або розпоряджень командира Військової частини, відданих військовослужбовцю, (або іншим військовослужбовцям, однак які стосуються проходження військової служби) в умовах воєнного стану, який наразі триває в Україні, а зупинення судом дії таких наказів або розпоряджень прямо заборонено законом (пункт 10 частини третьої статті 151 Кодексу адміністративного судочинства України).
Враховуючи зазначене, здійснивши оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів забезпечення позову, суд дійшов висновку про необґрунтованість заяви про забезпечення позову та відсутність підстав для її задоволення, оскільки станом на день розгляду заяви про вжиття заходів забезпечення позову у спосіб який просить заявник не підтверджено належними та допустимими доказами.
На підставі наведеного та керуючись ст. ст. 77, 150, 151, 153-155, 243, 248, 256, 295 КАС України, суд, -
У задоволенні заяви представника ОСОБА_1 про вжиття заходів забезпечення адміністративного позову - відмовити.
Копію ухвали направити заявнику.
Ухвала про забезпечення позову або про відмову у забезпеченні позову може бути оскаржена до Третього апеляційного адміністративного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня складення повного тексту ухвали суду.

Суддя В.В. Ільков