Справа № 600/849/25-а
Суддя: Кузьмишин В.М.
Дата ухвалення: 2026-01-14 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 600/849/25-а

Головуючий суддя 1-ої інстанції - Брезіна Тетяна Миколаївна

Суддя-доповідач - Кузьмишин В.М.

14 січня 2026 року м. Вінниця

Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Кузьмишина В.М.

суддів: Сушка О.О. Сапальової Т.В. ,

за участю:

секретаря судового засідання: Олексієнко О.В.,

представника позивача - Іванюка О.О.,

представника відповідача - Агатія В.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Чернівецькій області на рішення Чернівецького окружного адміністративного суду від 30 вересня 2025 року у справі за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Сітка Захід Україна" до Головного управління ДПС у Чернівецькій області про визнання протиправним та скасування податкових повідомлень - рішень,

В С Т А Н О В И В :

І. Описова частина.

1. Короткий зміст позовних вимог.

1.1 Позивач звернувся до суду з адміністративним позовом до Головного управління ДПС України у Чернівецькій області, у якому просив визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення форми «Р» №00000/3423/Ж10/24-13-07-01 від 03.02.2025 року, форми «Р» №00000/3424/Ж10/24-13-07-01 від 03.02.2025 року, форми «В4» №00000/3426/Ж10/24-13-07-01 від 03.02.2025 року, форми «ПН» №00000/3425/Ж10/24-13-07-01 від 03.02.2025 року.

1.2 В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що висновки податкового органу про заниження сум податку на прибуток на загальну суму 77999 грн є безпідставними та необґрунтованими, оскільки на час перевірки податковому органу було надано первинні документи щодо правовідносин з ТОВ "СТАНДАРТ-ПРОФІ ЛТД", господарські операції відображено у бухгалтерському обліку, поставка підтверджена відповідними документами. Позивач вказує, що не несе відповідальність за порушення податкового законодавства своїми контрагентами та їх контрагентами, а податковим органом не виявлено та не підтверджено фіктивність господарських правовідносин між позивачем та ТОВ "СТАНДАРТ-ПРОФІ ЛТД".

Щодо висновків податкового органу про заниження сум податку на додану вартість в сумі 3646559 грн позивач зазначив про безпідставність доводів податкового органу щодо реалізації ідентичних товарів власного виробництва за цінами, нижчими за ринкові, оскільки відповідачем не враховано собівартість товару, отримання прибутку та оптові ціни продавця.

Також позивач вважає, що відповідачем протиправно та невірно визначено відхилення від ринкової ціни нетотожного товару, який був реалізований позивачем іншим покупцям, відмінним від ТОВ "Сітка Захід".

Донарахування штрафних санкцій позивач вважає також безпідставним, оскільки заниження податкового зобов`язання з ПДВ не підтверджено.

Виходячи з наведеного обґрунтування, позивач вважає вимогу податкового органу щодо відображення суми завищення від`ємного значення у відповідних рядках декларації з ПДВ протиправною. Також, виходячи із мотивів протиправності висновків податкового органу в частині нарахування умовного податкового зобов`язання з ПДВ з основною ставкою за період липень 2021 р. червень 2024 р., позивач вказує на відсутність обов`язку зареєструвати податкові накладні на загальну суму податкових зобов`язань 11373023 гривень.

2. Фактичні обставини справи, встановлені судом першої інстанції.

2.1 09.12.2024 р. податковим органом складено акт №32117/Ж5/24-13-07-01/42756975 документальної планової виїзної перевірки товариства з обмеженою відповідальністю «Сітка Захід Україна» з питань дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства за період діяльності з 01.07.2021 року по 30.06.2024 року. (том 1 а.с. 64-250, том 2 а.с. 1-172).

2.2 До акту складено зведені дані щодо задекларованих платником податків ТОВ «Сітка Захід Україна» та встановлених у ході проведення перевірки сум податкових зобов`язань, податкового кредиту, податку на додану вартість за період з 01.07.2021 р. по 30.06.2024 р. (том 2 а.с. 173-174).

2.3 У акті перевірки зафіксовано наступні порушення, зокрема:

- п.44.1, п.44.2, п.44.6 ст.44, пп.134.1.1 п.134.1 ст.134 Податкового кодексу України, в результаті чого занижено податок на прибуток на загальну суму 77999,0 грн;

- пп.14.1.71, пп. 14.1.219. п.14.1 ст.14, п.44.1 ст.44, п.188.1 ст.188, п.189.1 ст.189, п.193.1 ст.193, п.198.1, п.198.2, п.198.3, п. 198.5, п.198.6 ст.198 п.200.1, п.200.2 ст.200, п.201.4 ст.201 Податкового кодексу України, в результаті чого занижено суму податку на додану вартість, яка підлягає нарахуванню та сплаті в бюджет у сумі 3646559 грн, та завищено суми від`ємного значення, що зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду, рядок 21 декларації за червень 2024 року на суму 7813130 грн;

- п.201.1 та п.201.10 ст.201 Податкового кодексу України встановлено відсутність реєстрації податкових накладних в Єдиному реєстрі податкових накладних на загальну суму податкових зобов`язань 11373023 гривень.

2.4 Позивач подав 17.01.2025 р. заперечення на акт перевірки від 09.12.2024 р. №32117/Ж5/24-13-07-01/42756975, однак вказані заперечення залишені без задоволення. (том 2 а.с. 175-188).

2.5 На підставі акту перевірки контролюючим органом 03.02.2025 року прийнято, зокрема, податкові повідомлення-рішення:

- форми «Р» №00000/3423/ж10/24-13-07-01, яким збільшено суму грошового зобов`язання з податку на прибуток на суму 77999 грн (в тому числі: основний платіж 77999 грн);

- форми «Р» №00000/3424/ж10/24-13-07-01, яким збільшено суму грошового зобов`язання з податку на додану вартість на суму 4558198,75 грн (в тому числі: основний платіж 3646559 грн, штрафна санкція 911639,75 грн);

- форми «ПН» №00000/3425/Ж10/24-13-07-01, яким застосовано штрафну санкцію за відсутність реєстрації податкової накладної на суму 120639,75 грн.;

- форми «В4» №00000/3426/ж10/24-13-07-01, яким зменшено суму податку на додану вартість від`ємного значення, що зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду суму 7813130 гривень. (том 1 а.с. 47-59).

2.6 Матеріали справи містять надані позивачем для перевірки задокументовані фінансово-господарські операції ТОВ «Сітка Захід Україна» з придбання труб оцинкованих у постачальника ТОВ «СТАНДАРТ-ПРОФІ ЛТД», зокрема: договір №06082021/8 від 06.08.2021 р.; видаткові накладні; заявки на поставку; подорожні листи автомобіля по підприємству. (том 2 а.с. 189-206).

2.7 Крім того, матеріали справи містять задокументовані фінансово-господарські операції ТОВ «Сітка Захід Україна» з продажу товару ТОВ «Сітка Захід», зокрема: договір поставки №У-03/По-20 від 01.01.2020 р. та додаткові угоди від 30.12.2021 р.; специфікації до договору поставки №У-03/По-20 від 01.01.2020 р.; наказ ТОВ "Сітка Захід Україна" від 02.01.2021 р. №1-О про впровадження системи знижок та умов лояльності; нормативні (звітні) калькуляції виробничої собівартості за березень 2023 р., липень 2021 р., лютий 2022 р., грудень 2022 р.; оборотно-сальдові відомості по рахунку 26; аналіз по рахунку 231; податкові та видаткові накладні ТОВ "Сітка Захід"; видаткові накладні виписані позивачем іншим покупцям; реєстр співставлення видаткових та податкових накладних; реєстр видаткових накладних, до яких виписані податкові, на які посилається ДПІ (співставлення собівартості та ціни реалізації); реєстр видаткових накладних, до яких виписано податкові, на які посилається ДПС (порівняння обсягів реалізації); реєстр податкових накладних (співставлення нетотожних товарів). (том 2 а.с. 207-250, том 3 а.с. 1-6).

2.8 Також матеріали справи містять податкові декларації позивача з ПДВ за березень червень 2022 р. (том 3 а.с. 7-49).

2.9 До матеріалів справи долучено висновок експерта Перепелюк С.М. від 12.05.2025 р. №31 за результатами проведення судово-економічної експертизи на звернення ТОВ "Сітка Захід Україна". Предметом експертного дослідження були питання документального підтвердження висновків податкового органу у акті перевірки від 09.12.2024 р. №32117/Ж5/24-13-07-01/42756975. Згідно з висновком експерта заниження сум податку на прибуток на загальну суму 77999 грн, заниження податку на додану вартість на загальну суму 3645559 грн та завищення суми від`ємного значення, що зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду, рядок 21 декларації за червень 2024 р. в розмірі 7813130 грн, не підтверджено висновки акта перевірки. (том 3 а.с. 94-118).

2.10 Матеріали справи містять копію листа ДПС України від 03.01.2025 р. №16/8 з роз`ясненнями з розгляду питання щодо продажу суб`єктом господарювання виробленої платником продукції за ціною нижче її собівартості, з посиланням на застосування судової практики Верховного Суду по справі №200/773/20-а (том 3 а.с. 123-131).

3. Короткий зміст судового рішення суду першої інстанції.

3.1 Рішенням Чернівецького окружного адміністративного суду від 30 вересня 2025 року позов задоволено. Скасовано оскаржувані податкові повідомлення-рішення форми «Р» №00000/3423/Ж10/24-13-07-01 від 03.02.2025 року, форми «Р» №00000/3424/Ж10/24-13-07-01 від 03.02.2025 року, форми «В4» №00000/3426/Ж10/24-13-07-01 від 03.02.2025 року, форми «ПН» №00000/3425/Ж10/24-13-07-01 від 03.02.2025 року. Стягнено на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Сітка Захід Україна» за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у Чернівецькій області судові витрати зі сплати судового збору в сумі 30280 грн, витрати на оплату професійної правничої допомоги в сумі 15000 грн, витрати на організацію та проведення судової економічної експертизи в розмірі 50000 гривень.

3.2 Суд першої інстанції дійшов висновку, що належних, допустимих та достовірних доказів у підтвердження посилань щодо нереальності спірних господарських операцій між позивачем та ТОВ «СТАНДАРТ-ПРОФІ ЛТД» контролюючим органом надано не було, матеріали справи таких не містять. Крім того, спірні господарські операції здійснені позивачем з метою подальшого їх використання в оподатковуваних операціях у межах своєї господарської діяльності, спричинили реальну зміну його майнового стану. Наявні в матеріалах справи документи бухгалтерського та податкового обліку є достатніми, належними та допустимими доказами для підтвердження реальності здійснення господарських операції з вищезазначеними контрагентами, зокрема, ТОВ «Сітка Захід», тоді як контролюючим органом під час перевірки не наведено жодного доказу того, що ціни реалізації продукції позивача є нижчими звичайних цін.

4. Короткий зміст вимог апеляційної скарги та відзиву на неї.

4.1 Відповідач просить скасувати рішення Чернівецького окружного адміністративного суду від 30 вересня 2025 року та ухвалити постанову, якою у задоволенні позовних вимог відмовити в повному обсязі.

4.2 Як на підстави для апеляційного оскарження рішення суду відповідач посилається на неповне з`ясування судом першої інстанції обставин справи, порушення норм матеріального та процесуального права. Зазначає, що встановлені в акті перевірки порушення мали місце, а тому винесені на його підставі податкові повідомлення-рішення не підлягають скасуванню.

4.3 Позивач подав відзив на апеляційну скаргу, у якому просить відмовити у її задоволенні, а рішення суду першої інстанції залишити без змін. Крім того, просить стягнути з відповідача витрати, понесені позивачем на оплату професійної правничої допомоги в сумі 25000 гривень під час розгляду справи в суді апеляційної інстанції.

ІІ. Мотивувальна частина.

1. Позиція апеляційного суду

Апеляційний суд перевірив правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права у межах доводів апеляційної скарги та погоджується з висновками суду першої інстанції з наступних підстав.

1.1 Пунктом 198.1 ст.198 ПК України передбачено, що право на віднесення сум податку до податкового кредиту виникає у разі здійснення операцій з: а) придбання або виготовлення товарів та послуг; б) придбання (будівництво, спорудження, створення) необоротних активів (у тому числі у зв`язку з придбанням та/або ввезенням таких активів як внесок до статутного фонду та/або при передачі таких активів на баланс платника податку, уповноваженого вести облік результатів спільної діяльності); в) отримання послуг, наданих нерезидентом на митній території України, та в разі отримання послуг, місцем постачання яких є митна територія України; г) ввезення необоротних активів на митну територію України за договорами оперативного або фінансового лізингу; ввезення товарів та/або необоротних активів на митну територію України.

1.2 За змістом п.198.2 ст.198 ПК України, датою виникнення права платника податку на віднесення сум податку до податкового кредиту вважається дата тієї події, що відбулася раніше: дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг; дата отримання платником податку товарів/послуг.

1.3 Відповідно до п.198.3 ст.198 ПК України податковий кредит звітного періоду визначається, виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг, та складається із сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою 193.1ст. 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв`язку з:

- придбанням або виготовленням товарів та наданням послуг;

- придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій у необоротні капітальні активи);

- ввезенням товарів та/або необоротних активів на митну територію України.

Нарахування податкового кредиту здійснюється незалежно від того, чи такі товари/послуги та основні фонди почали використовуватися в оподатковуваних операціях у межах провадження господарської діяльності платника податку протягом звітного податкового періоду, а також від того, чи здійснював платник податку оподатковувані операції протягом такого звітного податкового періоду.

1.4 Відповідно до 198.6 ст.198 ПК України передбачено, що не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв`язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені зареєстрованими в Єдиному реєстрі податкових накладних податковими накладними/розрахунками коригування до таких податкових накладних чи не підтверджені митними деклараціями (тимчасовими, додатковими та іншими видами митних декларацій, за якими сплачуються суми податку до бюджету при ввезенні товарів на митну територію України), іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу.

У разі, коли на момент перевірки платника податку контролюючим органом суми податку, попередньо включені до складу податкового кредиту, залишаються не підтвердженими зазначеними у абзаці першому цього пункту документами, платник податку несе відповідальність відповідно до цього Кодексу.

1.5 Пунктом 200.1 статті 200 ПК України передбачено, що сума податку, що підлягає сплаті (перерахуванню) до Державного бюджету України або бюджетному відшкодуванню, визначається як різниця між сумою податкового зобов`язання звітного (податкового) періоду та сумою податкового кредиту такого звітного (податкового) періоду.

При позитивному значенні суми, розрахованої згідно з пунктом 200.1 цієї статті, така сума підлягає сплаті (перерахуванню) до бюджету у строки, встановлені цим розділом (пункт 200.2 статті 200 ПК України).

1.6 Відповідно до статті 1 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» № 996-XIV, первинний документ - документ, який містить відомості про господарську операцію; господарська операція - це дія або подія, яка викликає зміни в структурі активів та зобов`язань, власному капіталі підприємства.

1.7 Відповідно до частини першої статті 9 Закону № 996-XIV, підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій.

1.8 Підпунктом 14.1.36 пункту 14.1 статті 14 ПК України визначено, що господарська діяльність - діяльність особи, що пов`язана з виробництвом (виготовленням) та/або реалізацією товарів, виконанням робіт, наданням послуг, спрямована на отримання доходу і проводиться такою особою самостійно та/або через свої відокремлені підрозділи, а також через будь-яку іншу особу, що діє на користь першої особи, зокрема за договорами комісії, доручення та агентськими договорами.

1.9 Із системного аналізу вказаних норм випливає, що господарські операції для визначення податкового кредиту мають бути фактично здійсненими та підтвердженими належним чином оформленими первинними документами, які відображають реальність таких операцій. Сума податку для включення до податкового кредиту повинна бути підтверджена податковою накладною, виписаною постачальником на операцію з постачання товару (послуг) і зареєстрованою в Єдиному реєстрі податкових накладних.

1.10 Щодо висновків податкового органу про порушення позивачем податкового законодавства, з підстав встановлених перевіркою ознак нереальності операцій між ТОВ "СТАНДАРТ-ПРОФІ ЛТД" та позивачем з придбання-продажу ідентифікованих товарів та послуг, колегія суддів дійшла наступного висновку.

1.11 Позивачем під час перевірки надано первинні документи по взаємовідносинах між ТОВ «Сітка Захід Україна» та ТОВ «СТАНДАРТ-ПРОФІ ЛТД», а саме: договір №06082021/8 від 06.08.2021 р.; видаткові накладні; заявки на поставку; подорожні листи автомобіля по підприємству. Крім того, вказані господарські операції відображено у бухгалтерському обліку, а також між сторонами відсутня заборгованість, що не заперечується податковим органом.

1.12 За висновками податкового органу, у спірних правовідносинах позивачем порушено п.44.1, п.44.2, п.44.6 ст.44, пп.134.1.1 п.134.1 ст.134 ПК України, у результаті чого занижено податок на прибуток на загальну суму 77999 гривень. Такі висновки податкового органу побудовані на встановлених перевіркою ознак нереальності операцій між ТОВ "СТАНДАРТ-ПРОФІ ЛТД" та позивачем з придбання-продажу ідентифікованих товарів та послуг.

За оцінкою відповідача, про нереальність цих господарських операцій свідчить податкова інформація відносно контрагента постачальника - ТОВ «БЕКАС», який не мав можливість виробляти товар/виконувати роботи без достатньої кількості працівників та основних фондів; відсутність можливості в постачальника - ТОВ «СТАНДАРТ-ПРОФІ ЛТД» виконання операцій з постачання товарів та послуг в обсягах згідно зареєстрованих податкових накладних наявним трудовим ресурсом; відсутність інформації про наявність в постачальника - ТОВ «СТАНДАРТ-ПРОФІ ЛТД» - власних або орендованих фондів для здійснення фінансово-господарської діяльності підприємства; посадові особи ТОВ «СТАНДАРТ-ПРОФІ ЛТД» працевлаштовані в інших суб`єктах господарювання.

1.13 Однак, такі доводи відповідача не ґрунтуються на фактичних обставинах, які встановлені за результатами перевірки контрагента ТОВ «СТАНДАРТ-ПРОФІ ЛТД», оскільки результатів такої перевірки матеріали справи не містять. Крім того, відсутність у контрагента фондів для здійснення господарських операцій, трудового ресурсу не виключає можливості реального виконання ним господарських операцій, оскільки використання таких фондів і трудового ресурсу можливе за іншими договорами. При цьому відсутність такої інформації у інформаційних базах контролюючого органу не свідчить про відсутність укладання таких договорів, зазначені обставини мають бути встановлені за наслідком проведення відповідної документальної перевірки, проведеної в порядку, визначеному Податковим кодексом, чого відповідачем проведено не було.

1.14 Велика Палата Верховного Суду у постанові від 07.07.2022 у справі № 160/3364/19, оцінюючи реальність операцій платника податку з контрагентом, який має ознаки фіктивності зазначила, що правові наслідки у вигляді виникнення права платника податку на формування витрат, що враховуються при визначені об`єкта оподаткування, та податкового кредиту наступають лише у разі реального (фактичного) вчинення господарських операцій з придбання товарів (робіт, послуг) з метою їх використання у власній господарській діяльності, що пов`язані з рухом активів, зміною зобов`язань чи власного капіталу платника, та відповідають економічному змісту, відображеному в укладених платником податку договорах, що має підтверджуватись належним чином оформленими первинними документами.

Норми податкового законодавства не ставлять у залежність достовірність даних податкового обліку платника податків від дотримання податкової дисципліни його контрагентами, якщо цей платник (покупець) мав реальні витрати у зв`язку з придбанням товарів (робіт, послуг), призначених для використання у його господарській діяльності.

З цього висновку ВП ВС випливає, що платник податків не повинен зазнавати негативних наслідків (зокрема позбавлятися податкового кредиту) за неправомірну діяльність його контрагента за умови, якщо судом не було встановлено фактів, які свідчать про обізнаність платника щодо такої.

Такий висновок Великої Палати Верховного Суду колегія суддів визнає релевантним до обставин цієї справи та вважає таким, що підлягає врахуванню.

Відповідачем не надано беззаперечних доказів того, що ТОВ «Сітка Захід Україна» не понесло реальних витрат у зв`язку з придбанням товарів, було обізнано про можливе порушення контрагентом вимог податкового законодавства та ймовірну відсутність у нього фондів і трудових ресурсів для виконання зобов`язань за договором.

1.15 Рух активів між позивачем і його контрагентом (як продавцями, так і покупцями) та зміни у майновому стані позивача, а саме - понесення витрат на придбання товару, його оприбуткування та подальше використання у власній діяльності не заперечується податковим органом. Висновок відповідача про фіктивність операцій лише на результатах податкового контролю контрагента позивача, за відсутності інших об`єктивних та підтверджених даних про порушення позивачем податкового законодавства, не можуть бути самостійною та достатньою підставою для висновку про нереальність господарських взаємовідносин позивача із його контрагентом. Зазначене є лише припущенням відповідача.

1.16 Крім того, з урахуванням специфіки здійснюваної Позивачем діяльності, придбання Позивачем труб оцинкованих, призначених саме для використання в оподатковуваних операціях (подальшого виробництва металевих конструкцій), що відповідають цілям його господарської діяльності підтверджені обліковими, розрахунковими документами, а тому апеляційний суд доходить до висновку про необґрунтованість тверджень Відповідача щодо нереальності здійснених операцій.

1.17 Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що належних, допустимих та достовірних доказів в підтвердження посилань щодо нереальності спірних господарських операцій між позивачем та ТОВ «СТАНДАРТ-ПРОФІ ЛТД» контролюючим органом надано не було, матеріали справи таких не містять, а отже зафіксовані податковим органом порушення податкового законодавства в даному випадку здійснено протиправно та необґрунтовано.

1.18 Щодо висновку відповідача про здійснення ТОВ «Сітка Захід Україна» продажу товарів власного виробництва ТОВ «Сітка Захід» за заниженими цінами, що призвело до заниження суми податку на додану вартість, яка підлягає нарахуванню та сплаті в бюджет у сумі 3646559 грн та завищення суми від`ємного значення, що зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду, рядок 21 декларації за червень 2024 року на суму 7813130 грн, а також в свою чергу, до відсутності реєстрації податкових накладних в Єдиному реєстрі податкових накладних на загальну суму податкових зобов`язань 11373023 гривень, колегія суддів виходить з наступного.

1.19 Відповідно до ч. 1 ст.10, 11 Закону України «Про ціни і ціноутворення» від 21.06.2012 № 5007-VI (далі - Закон № 5007) суб`єкти господарювання під час провадження господарської діяльності використовують: вільні ціни; державні регульовані ціни. Вільні ціни встановлюються суб`єктами господарювання самостійно за згодою сторін на всі товари, крім тих, щодо яких здійснюється державне регулювання цін.

1.20 Аналіз ст. 188, пп.14.1.71 та пп. 14.1.219 п. 14.1 ст.14 ПК України свідчить про те, що при дослідженні фактору формування ціни на відповідність критерію «звичайних цін» контролюючий орган повинен співставити не лише вид та якість товару, але і порівняти економічні (комерційні) умови поставки товару, його кількість, строки поставки, строки оплати товару, розподіл обов`язків сторін контракту та інших умов, які безпосередньо впливають на формування ціни контракту, знижки, зумовлені сезонними та іншими коливаннями споживчого попиту на товари (роботи, послуги), втратою товарами якості або інших властивостей; закінченням (наближенням дати закінчення) строку зберігання (придатності, реалізації); збутом неліквідних або низько ліквідних товарів.

1.21 Верховний Суд в постановах від 28.09.2022 в справі №200/14542/19-а, від 17.07.2023 в справі №640/16890/20, від 03.10.2023 в справі №300/15635/22, від 08.07.2025 в справі №200/2320/22, від 16.12.2019 у справі № 200/12345/18-а зазначив, що в таких справах особливо важливе значення має факт доведення реалізації самостійно виготовлених товарів/послуг за цінами, які не відповідають ринковим. Цей факт має доводити особа, яка вважає, що ціна товарів (робіт, послуг), визначена сторонами договору, не відповідає ринковим.

1.22 Аналогічна за змістом позиція щодо покладення обов`язку доведення саме контролюючим органом невідповідності ціни договору звичайним (ринковим) цінам, викладена у постанові Верхoвного Суду у складі судoвoї палати з рoзгляду справ щoдo пoдатків, збoрів та інших oбoв`язкoвих платежів Касаційнoгo адміністративнoгo суду від 26.03.2024 у справі № 200/773/20-а.

1.23 Матеріали справи також містять лист ДПС України від 03.01.2025 р. №16/8, яким з урахуванням судової практики Верховного Суду у справі №200/773/20-а, надано рекомендації та роз`яснення податковим органам з приводу розгляду питання щодо продажу суб`єктом господарювання виробленої платником продукції за ціною нижче її собівартості (том 3 а.с. 123-131). Цим листом наголошено на застосуванні висновків Верховного Суду щодо доказування контролюючим органом факту невідповідності договірних цін рівню ринкових, шляхом дотримання певної процедури та звернення до уповноважених державних органів за інформацією про рівень ринкових цін.

1.24 Колегія суддів вважає правильним висновок суду першої інстанції, який встановив що відповідач не звертався до уповноваженого державного органу про отримання необхідної інформації для визначення рівня звичайних цін. Крім того, під час самостійного визначення рівня звичайних цін податковий орган використав виключно інформацію із цінами реалізованого позивачем товару своїм контрагентам, що не може вважатись об`єктивним та правомірним. Визначаючи рівень звичайних цін, контролюючий орган не врахував собівартість виготовленого позивачем товару та отриманого прибутку внаслідок продажу товару, зокрема, контрагенту - ТОВ «Сітка Захід». Не було також враховано впровадження позивачем у господарській діяльності системи знижок та умов лояльності для постійних клієнтів та оптових покупців. До того ж, податковим органом не ставилось під сумнів належність доказів документального підтвердження отримання позивачем прибутку від господарських правовідносин з ТОВ «Сітка Захід».

1.25 Апеляційний суд погоджується з тим, що відповідачем не доведено, невідповідність договірних цін продажу позивачем власної продукції ТОВ «Сітка Захід», рівню звичайних (ринкових) цін, і того, що така невідповідність була встановлена шляхом дотримання суб`єктом владних повноважень процедури та вчинення дій, що визначені законодавством України. Контролюючим органом під час перевірки не наведено жодного доказу того, що ціни реалізації продукції позивача є нижче звичайних цін. При цьому, нормами Податкового кодексу України не передбачена умова, при якій у разі відсутності інформації щодо звичайних цін на продукцію, при визначенні бази оподаткування ПДВ продукції власного виробництва до уваги має братися порівняння в межах цін реалізації продукції виключно позивача з різними контрагентами, оскільки аналіз цін в межах одного суб`єкта господарювання виробника продукції не може об`єктивно сформувати звичайні (ринкові) ціни.

1.26 Відповідач не спростував також і аналогічного висновку експерта від 12.05.2025 р. №31 за яким, заниження сум податку на прибуток на загальну суму 77999 грн, заниження податку на додану вартість на загальну суму 3645559 грн та завищення суми від`ємного значення, що зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду, рядок 21 декларації за червень 2024 р. в розмірі 7813130 грн, не підтверджено висновками акта перевірки від 09.12.2024 р. №32117/Ж5/24-13-07-01/42756975. Цей висновок експерта правильно враховано судом першої інстанції як доказ в розумінні статті 72 КАС України. Апеляційний суд визнає цей доказ належним, допустимим та достовірним, оскільки підстав для його неприйняття відповідачем не наведено.

1.27 Таким чином, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про скасування прийнятих податковим органом податкових повідомлень-рішень: №00000/3423/Ж10/24-13-07-01 від 03.02.2025 року, яким донарахована сума грошового зобов`язання з податку на прибуток підприємств в розмірі 77999 грн; №00000/3424/Ж10/24-13-07-01 від 03.02.2025 року яким донарахована сума грошового зобов`язання за платежем податок на додану вартість в розмірі 4558198,75 грн; №00000/3426/Ж10/24-13-07-01 від 03.02.2025 року, яким визначено суму завищення від`ємного значення податку на додану вартість, що зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду, рядок 21 декларації за червень 2024 року на суму 7813130 гривень, а отже, як наслідок і похідного від вказаних рішень податкового повідомлення рішення форми ПН №00000/3425/Ж10/24-13-07-01, яким застосовано штрафну санкцію за відсутність реєстрації податкової накладної на суму 120639,75 грн.

1.28 Надаючи оцінку рішенню суду щодо стягнення судових витрат на залучення експерта, колегія суддів враховує норми визначені у ч. 5 ст. 137 КАС України, якою визначено, що розмір витрат на підготовку експертного висновку на замовлення сторони, проведення експертизи, залучення спеціаліста, перекладача чи експерта встановлюється судом на підставі договорів, рахунків та інших доказів.

Матеріалами справи встановлено, що на підтвердження понесених позивачем витрат для підготовки експертного висновку від 12.05.2025 р. №31 в сумі 50000 грн, позивачем надано докази, а саме: рахунок №05 від 08.04.2025 р.; акт вартості виконання висновку експерта від 12.05.2025 р.; акт здачі-приймання висновку експерта від 12.05.2025 р.; платіжна інструкція від 08.04.2025 р. в сумі 50000 грн. У суду апеляційної інстанції відсутні сумніви щодо дійсного понесення таких витрат позивачем, а тому вони підлягають стягненню з відповідача за рахунок його бюджетних асигнувань.

Колегія суддів відхиляє доводи апеляційної скарги, що такі витрати були необов`язковими з боку позивача, оскільки такий висновок є одним із видів і способів доказування в ході розгляду адміністративної справи, яким скористався позивач, що є його правом. Цей висновок враховано судом в якості доказу, а відтак витрати на його отримання підлягають відшкодуванню.

1.29 Крім того, згідно з ч. 1 та ч. 2 ст. 134 КАС України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.

1.30 Суд першої інстанції з урахуванням ч. 5 ст. 134 КАС України визначив співмірним розмір витрат на оплату послуг адвоката у розмірі 15000 грн. При цьому враховано, що на підтвердження сум понесених витрат на правничу допомогу в сумі 30000 грн позивачем надано суду: попередній розрахунок суми судових витрат; платіжну інструкцію №3776 від 14.02.2025. Колегія суддів не знаходить підстав для задоволення апеляційної скарги відповідача в цій частині, оскільки такі витрати понесені позивачем та підтверджені відповідними доказами.

Апеляційний суд не надає оцінку в частині відмови щодо стягнення всієї суми витрат на правничу допомогу, оскільки в цій частині рішення суду не оскаржується.

1.31 Разом із тим, надаючи оцінку щодо заявлених витрат позивача на правничу допомогу під час апеляційного розгляду справи, колегія суддів враховує, що на підтвердження суми таких витрат позивачем надано рахунок №09/12/25 від 09.12.2025 на оплату послуг адвоката Іванюка О.О. на суму 50000 грн. за участь у розгляді справи в апеляційній та касаційній інстанціях; Акт прийняття-передачі наданих послуг від 05.01.2026, відповідно до якого адвокат надав, а ТОВ «Сітка Захід Україна» прийняв визначені послуги з правової допомоги; попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які поніс позивач у зв`язку із розглядом справи у сумі 25000 грн.; платіжна інструкція №5601 про оплату послуг адвоката Іванюка О.О. за договором б/н від 13.02.2025.

Колегія суддів вважає, що розмір витрат за послуги адвоката у суді апеляційної інстанції, враховуючи складність справи, участь адвоката в судовому засіданні та підготовки ним процесуальних документів, є співмірним із наданими послугами, а тому сума відповідних витрат в розмірі 25000 грн підлягає задоволенню в повному обсязі.

2. Висновок суду за результатами розгляду апеляційної скарги

2.1 Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції.

2.2 Відповідно до п.1 ч.1 ст.315, 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В :

апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Чернівецькій області залишити без задоволення, а рішення Чернівецького окружного адміністративного суду від 30 вересня 2025 року - без змін.

Стягнути на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Сітка Захід Україна" за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у Чернівецькій області судові витрати на оплату професійної правничої допомоги в сумі 25000 (двадцять п`ять тисяч) гривень.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку згідно зі ст.ст.328, 329 КАС України.

Постанова суду складена в повному обсязі 22 січня 2026 року.

Головуючий Кузьмишин В.М.

Судді Сушко О.О. Сапальова Т.В.