Справа № 520/5896/21
Суддя: Чиркін С.М.
Дата ухвалення: 2026-01-23 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 січня 2026 року

м. Київ

справа № 520/5896/21

адміністративне провадження № К/990/47985/25

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

головуючого - Чиркіна С.М.,

суддів: Берназюка Я.О., Кравчука В.М.,

розглянувши у порядку письмового провадження касаційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Харківського окружного адміністративного суду від 03 листопада 2025 року (головуючий суддя Котеньов О.Г.) та ухвалу Другого апеляційного адміністративного суду від 17 листопада 2025 року (головуючий суддя Подобайло З.Г., судді: Ральченко І.М., Чалий І.С.) у справі № 520/5896/21 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області про визнання протиправними дій і зобов`язання вчинити дії,

У С Т А Н О В И В:

І. РУХ СПРАВ

ОСОБА_1 (далі - ОСОБА_1 , позивач) звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області (далі - ГУ ПФУ в Харківській області, відповідач) про визнання протиправними дій і зобов`язання вчинити дії.

Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 18 червня 2021 року позов задоволено частково:

визнано протиправними та скасовано рішення ГУ ПФУ в Харківській області № 31 від 11.02.2021 та № 1120 від 15.02.2021;

зобов`язано ГУ ПФУ в Харківській області (майдан Свободи, буд. 5, Держпром, під. 3, пов. 2, м. Харків, 61022, ) здійснити з 01.01.2021 перерахунок та виплату ОСОБА_1 державної (основної) пенсії по інвалідності з урахуванням сплачених сум у розмірі відшкодування фактичних збитків в порядку, визначеному відповідно до статті 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» та частини 2 статті 42 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» і пунктами 4-5, 4-7 Прикінцевих положень Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» та виплатити заборгованість з урахуванням вже виплачених сум пенсії;

зобов`язано ГУ ПФУ в Харківській області (майдан Свободи, буд. 5, Держпром, під. 3, пов. 2, м. Харків, 61022, ) здійснити перерахунок та виплату основної пенсії ОСОБА_1 з 01.01.2019 по 31.12.2020 у розмірі відшкодування фактичних збитків в порядку, визначеному відповідно до статті 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», взявши за базу середню заробітну плату (доходу) пенсії станом на 01.10.2017, помножений на коефіцієнт, визначений згідно з абзацом першим пункту 4 Порядку, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 124 від 20.02.2019, та виплатити заборгованість з урахуванням вже виплачених сум пенсії.

У задоволенні іншої частини позову - відмовлено.

Ухвалою Харківського окружного адміністративного суду від 17 липня 2024 року задоволено заяву позивача про накладення штрафу на відповідача у порядку статті 382 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) у справі за позовом ОСОБА_1 до ГУ ПФУ в Харківській області (майдан Свободи, буд. 5, Держпром, під. 3, пов. 2, м. Харків, 61022, ) про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії.

Накладено на керівника ГУ ПФУ в Харківській області (майдан Свободи, буд. 5, Держпром, під. 3, пов. 2, м. Харків, 61022, ), відповідального за виконання рішення, штраф у сумі двадцяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб - 60 560 (шістдесят тисяч п`ятсот шістдесят) грн 00 коп.

Стягнуто з керівника ГУ ПФУ в Харківській області (майдан Свободи, буд. 5, Держпром, під. 3, пов. 2, м. Харків, 61022, ) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , код НОМЕР_1 ) штраф у сумі 30 280 (тридцять тисяч двісті вісімдесят) грн 00 коп.

Стягнуто з керівника Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області (майдан Свободи, буд. 5, Держпром, під. 3, пов. 2, м. Харків, 61022, ) на користь Державного бюджету України штраф у сумі 30 280 (тридцять тисяч двісті вісімдесят) грн 00 коп.

Ухвалою Харківського окружного адміністративного суду від 03 листопада 2025 року задоволено заяву керівника Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області про звільнення від сплати штрафу. Скасовано ухвалу Харківського окружного адміністративного суду від 17 липня 2024 року у справі №520/5896/21 в частині накладення штрафу на керівника Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області штраф у сумі двадцяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб - 60560 (шістдесят тисяч п`ятсот шістдесят) грн 00 коп.

Ухвалою Другого апеляційного адміністративного суду від 17 листопада 2025 року відмовлено у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Харківського окружного адміністративного суду від 03 листопада 2025 року у справі № 520/5896/21.

20 листопада 2025 року до Верховного Суду надійшла касаційна скарга ОСОБА_1 , в якій просить скасувати ухвалу Харківського окружного адміністративного суду від 03 листопада 2025 року та ухвалу Другого апеляційного адміністративного суду від 17 листопада 2025 року.

Ухвалою Верховного Суду від 10 грудня 2025 року відкрито касаційне провадження у справі. Цією ж ухвалою витребувано справу з суду першої інстанції.

22 грудня 2025 року від відповідача надійшов відзив на касаційну скаргу, у якому просить касаційну скаргу залишити без задоволення.

Ухвалою Верховного Суду від 21 січня 2026 року справу призначено до розгляду в порядку письмового провадження.

ІІ. ОЦІНКА СУДУ АПЕЛЯЦІЙНОЇ ІНСТАНЦІЇ

Відмовляючи у відкритті апеляційного провадження, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що можливість оскарження ухвали про звільнення керівника суб`єкта владних повноважень від сплати штрафу відповідно до частини третьої статті 382-3 Кодексу адміністративного судочинства України (далі також КАС України) не передбачено.

ІІІ. ДОВОДИ КАСАЦІЙНОЇ СКАРГИ

З покликанням на пункт 25 частини першої статті 294 КАС України скаржник зазначає, що окремо від рішення суду можуть бути оскаржені в апеляційному порядку ухвали суду першої інстанції щодо накладення штрафу та інших питань судового контролю за виконанням судових рішень в адміністративних справах, постановлених судом відповідно до статті 382 цього Кодексу.

Акцентує увагу на тому, що ухвала суду першої інстанції від 03 листопада 2025 року ухвалена на підставі, зокрема, статті 382 КАС України.

Відповідач вважає, що відсутні підстави для задоволення касаційної скарги.

ІV. ПОЗИЦІЯ ВЕРХОВНОГО СУДУ

Верховний Суд, перевіривши доводи касаційної скарги в межах касаційного перегляду, визначених статтею 341 КАС України, а також надаючи оцінку правильності застосування судом апеляційної інстанції норм процесуального права, виходить із такого.

Вирішуючи питання про те, чи може бути предметом апеляційного оскарження ухвалу суду першої інстанції від 03 листопада 2025 року, колегія суддів виходить з наступного.

Забезпечення права на апеляційний перегляд справи є однією із основних засад (принципів) адміністративного судочинства (частина третя статті 2 КАС України).

Відповідно до частини другої статті 293 КАС учасники справи, особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку ухвали суду першої інстанції окремо від рішення суду лише у випадках, передбачених статтею 294 цього Кодексу. Оскарження ухвал суду, які не передбачені статтею 294 цього Кодексу, окремо від рішення суду не допускається.

Відповідно, статтею 294 КАС України визначено перелік ухвал суду першої інстанції, на які можуть бути подані апеляційні скарги окремо від рішення суду.

Згідно з пунктом 25 частини першої означеної статті окремо від рішення суду можуть бути оскаржені в апеляційному порядку ухвали суду першої інстанції щодо накладення штрафу та інших питань судового контролю за виконанням судових рішень в адміністративних справах, постановлених судом відповідно до статті 382 цього Кодексу.

За змістом зазначеної норми не конкретизовано види ухвал з питань судового контролю за виконанням судових рішень, які можуть бути оскаржені в апеляційному порядку. Проте, у цій нормі зазначено, що в такому порядку можуть оскаржуватись ухвали з інших питань судового контролю за виконанням судових рішень в адміністративних справах, постановлених судом відповідно до статті 382 цього Кодексу.

Своєю чергою, зі змісту статті 382 КАС України вбачається, що вона стосується судового контролю за виконанням судових рішень в адміністративних справах, і цій нормі зазначено, що суд, який ухвалив судове рішення в адміністративній справі, може зобов`язати суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення (частина перша).

КАС України доповнено статтею 382-1, 382-2, 382-3 згідно із Законом № 4094-IX від 21 листопада 2024 року.

За змістом статті 382-3 КАС України за наслідками розгляду звіту суб`єкта владних повноважень суд постановляє ухвалу про прийняття або відмову у прийнятті звіту, яку може бути оскаржено в апеляційному порядку за правилами частини п`ятої статті 382-1 цього Кодексу.

Оскарження ухвали не зупиняє її виконання (частина перша)

Суд відмовляє у прийнятті звіту, якщо суб`єктом владних повноважень не наведено обґрунтовані обставини, які ускладнюють виконання судового рішення, або заходи, які вживаються ним для виконання судового рішення, на переконання суду, є недостатніми для своєчасного та повного виконання судового рішення

Суд також відмовляє у прийнятті звіту, якщо звіт подано без додержання вимог частин другої та/або третьої статті 382-2 цього Кодексу (частина друга).

У разі постановлення ухвали про відмову у прийнятті звіту суд накладає на керівника суб`єкта владних повноважень штраф у сумі від двадцяти до сорока розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, а також додатково може встановити новий строк подання звіту відповідно до частини третьої статті 382-1 цього Кодексу або за власною ініціативою розглянути питання про зміну способу і порядку виконання судового рішення (частина третя).

Суд за клопотанням суб`єкта владних повноважень може зменшити розмір штрафу або звільнити від його сплати на підставі доказів, що підтверджують здійснення керівником такого суб`єкта владних повноважень дій, які спрямовані на виконання судового рішення та які, на переконання суду, на момент розгляду звіту є достатніми і вичерпними.

Якщо судове рішення стосується здійснення виплат (пенсійних, соціальних тощо), суд може зменшити розмір штрафу або звільнити від його сплати на підставі доказів, які підтверджують відсутність бюджетних асигнувань у суб`єкта владних повноважень та вжиття його керівником всіх необхідних заходів для встановлення таких бюджетних асигнувань, які, на переконання суду, на момент розгляду звіту є достатніми і вичерпними (частина п`ята).

Ухвалу суду про накладення штрафу може бути оскаржено в апеляційному порядку до суду апеляційної інстанції за правилами статті 149 цього Кодексу (частина сьома).

Тобто системний зміст положень статей 294, 382, 382-3 КАС України свідчить про те, що ухвала про накладення штрафу за неподання звіту суб`єкта владних повноважень про виконання рішення суду є процесуальним рішенням з питань судового контролю за виконанням судових рішень в адміністративних справах, постановлених судом відповідно до статті 382 цього Кодексу.

Відповідно ухвала суду першої інстанції про скасування штрафу, накладеного раніше у порядку статті 382 КАС України, також відноситься до ухвал з питань судового контролю за виконанням судових рішень в адміністративних справах.

Подібна правова позиція викладена у постанові від 18 травня 2022 року у справі № 826/17947/17.

Незважаючи на те, що ухвала Харківського окружного адміністративного суду від 03 листопада 2025 року про скасування ухвали Харківського окружного адміністративного суду від 17 липня 2024 року, якою на посадову особу відповідача накладено штраф, постановлена з покликанням на приписи частини шостої статті 149 КАС України, на переконання колегії суддів така ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку, оскільки штраф було накладено саме у порядку статті 382 (382-3) КАС України.

Колегія суддів наголошує, що однією з основних засад судочинства, визначеною пунктом 8 частини третьої статті 129 Конституції України, є забезпечення апеляційного та касаційного оскарження рішення суду, крім випадків, установлених законом.

Кодексом адміністративного судочинства України також визначено принципи здійснення адміністративного судочинства, одним з яких є забезпечення апеляційного та касаційного оскарження рішень суду. Цей принцип полягає в тому, що особам, які беруть участь у справі, а також іншим особам, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи чи інтереси, у випадках та порядку визначених цим Кодексом, надається право оскарження прийнятих судом рішень.

Відмова у відкритті апеляційного провадження в цьому випадку суперечить завданню адміністративного судочинства та не відповідає конституційним принципам щодо гарантованого судового захисту прав, а також доступу до правосуддя, закладеного Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод.

Конституція України, як Закон прямої дії, має найвищу юридичну силу, а офіційне тлумачення конституційних положень здійснюється Конституційним Судом України, який у цілій низці своїх рішень висловив правову позицію щодо права на оскарження судових рішень та доступу до правосуддя, згідно з якою кожному гарантується захист прав і свобод у судовому порядку; суд не може відмовити у правосудді, якщо особа вважає, що її права і свободи порушені або порушуються, створено або створюються перешкоди для їх реалізації або мають місце інші ущемлення прав та свобод; відмова суду у прийнятті позовних та інших заяв, скарг, оформлених відповідно до чинного законодавства, є порушенням права на судовий захист, яке, згідно зі статтею 64 Конституції України, не може бути обмежене (пункти 1, 2 резолютивної частини Рішення від 25.12.1997 № 9-зп, абзац 7 пункт 3 мотивувальної частини Рішення від 25.04.2012 № 11 - рп/2012).

Право на оскарження судових рішень у судах апеляційної та касаційної інстанцій є складовою конституційного права особи на судовий захист. Таке право гарантується визначеними Конституцією України основними засадами судочинства, які є обов`язковими для всіх форм судочинства та судових інстанцій, зокрема, забезпеченням апеляційного та касаційного оскарження рішення суду, крім випадків, встановлених законом (пункт 8 частини третьої статті 129), (пункт 3.2 мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 25.04.2012 № 11 - рп/2012).

Перегляд судових рішень в апеляційному та касаційному порядку гарантує відновлення порушених прав і охоронюваних законом інтересів людини і громадянина (абзац третій підпункту 3.1 пункту 3 мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 11.12.2007 № 11-рп/2007).

Вищезазначені обставини справи у поєднанні з наведеним правовим регулюванням свідчать про необхідність надати позивачу можливість захистити своє право в суді.

Інший підхід є проявом надмірного формалізму, який обмежує право особи на доступ до суду, яке захищається статтею 6 Європейської конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Отже, колегія суддів вважає, що суд апеляційної інстанції помилково не застосував норми процесуального права у їх сукупності та відмовив у відкритті апеляційного провадження.

Згідно з частиною першою статті 353 КАС України підставою для скасування ухвали судів першої та (або) апеляційної інстанцій і направлення справи для продовження розгляду є неправильне застосування норм матеріального права чи порушення норм процесуального права, що призвели до постановлення незаконної ухвали суду першої інстанції та (або) постанови суду апеляційної інстанції, яка перешкоджає подальшому провадженню у справі.

На підставі викладеного, колегія суддів дійшла до висновку, що оскаржувана ухвала суду апеляційної інстанції від 17 листопада 2025 року підлягає скасуванню з направленням справи на продовження розгляду до суду апеляційної інстанції.

За змістом частини другої статті 328 КАС України у касаційному порядку можуть бути оскаржені ухвали суду першої інстанції про забезпечення позову, заміну заходу забезпечення позову, ухвали, зазначені у пунктах 3, 4, 12, 13, 17, 20 частини першої статті 294 цього Кодексу, після їх перегляду в апеляційному порядку.

Відтак, до касаційного суду можуть бути оскаржені ухвали суду першої інстанції, перелік яких наведено у частині другій статті 328 КАС України, лише після їх перегляду в апеляційному порядку.

За такого правого регулювання, касаційне провадження в частині оскарження ухвали суду першої інстанції від 03 листопада 2025 року, яка не була переглянута в апеляційному порядку, необхідно закрити.

Керуючись статтями 345, 349, 353, 355, 356, 359 КАС України, Суд

У Х В А Л И В :

Касаційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Ухвалу Другого апеляційного адміністративного суду від 17 листопада 2025 року у справі № 520/5896/21 скасувати, справу направити до суду апеляційної інстанції.

Закрити касаційне провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Харківського окружного адміністративного суду від 03 листопада 2025 року.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає.

Судді Верховного Суду С.М. Чиркін

Я.О. Берназюк

В.М. Кравчук