Справа № 120/753/26
Суддя: Маслоід Олена Степанівна
Дата ухвалення: 2026-01-26 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

про залишення позовної заяви без руху

м. Вінниця

26 січня 2026 р. Справа № 120/753/26

Суддя Вінницького окружного адміністративного суду Маслоід Олена Степанівна, розглянувши матеріали позовної заяви

за позовом: ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 )

до: ІНФОРМАЦІЯ_1 ( АДРЕСА_2 )

про: визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії

ВСТАНОВИВ:

До Вінницького окружного адміністративного суду через підсистему "Електронний суд" надійшла позовна заява ОСОБА_1 (далі - позивач) до ІНФОРМАЦІЯ_1 (далі - відповідач) про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії.

У відповідності до ст. 171 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України) суддя після одержання позовної заяви з`ясовує чи подана позовна заява особою, яка має адміністративну процесуальну дієздатність; має представник належні повноваження (якщо позовну заяву подано представником); відповідає позовна заява вимогам, встановленим статтями 160, 161, 172 цього Кодексу; належить позовну заяву розглядати за правилами адміністративного судочинства і чи подано позовну заяву з дотриманням правил підсудності; позов подано у строк, установлений законом (якщо адміністративний позов подано з пропущенням встановленого законом строку звернення до суду, то чи достатньо підстав для визнання причин пропуску строку звернення до суду поважними); чи немає інших підстав для повернення позовної заяви, залишення її без розгляду або відмови у відкритті провадження в адміністративній справі, встановлених цим Кодексом.

Ознайомившись з позовною заявою та доданими матеріалами, вважаю, що зазначена позовна заява підлягає залишенню без руху з наступних підстав.

Ст. 5 КАС України передбачено право на звернення до адміністративного суду.

Так, приписами п. 4 ч. 1 ст. 171 КАС України встановлено, що суддя після одержання позовної заяви з`ясовує, чи належить позовну заяву розглядати за правилами адміністративного судочинства і чи подано позовну заяву з дотриманням правил підсудності.

Поняття "підсудність" розкривається законодавцем у параграфі 3 глави 2 розділу І КАС України та визначається останнім як територіальна юрисдикція, питання якої врегульовані приписами ст. 25-30 КАС України.

Відповідно до ч. 1 ст. 25 КАС України адміністративні справи з приводу оскарження індивідуальних актів, а також дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень, які прийняті (вчинені, допущені) стосовно конкретної фізичної чи юридичної особи (їх об`єднань), вирішуються за вибором позивача адміністративним судом за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем проживання (перебування, знаходження) цієї особи-позивача або адміністративним судом за місцезнаходженням відповідача, крім випадків, визначених цим Кодексом.

Ч. 2 ст. 26 КАС України визначено, що позови до юридичних осіб пред`являються в суд за їхнім місцезнаходженням згідно з Єдиним державним реєстром юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань, якщо інше не передбачено цим Кодексом.

З аналізу вищенаведених правових норм слідує, що КАС України встановлює декілька видів територіальної підсудності, в тому числі: загальну (залежно від місця проживання чи місцезнаходження відповідача) та альтернативну (за вибором позивача).

Відтак, якщо предметом адміністративного позову є оскарження правових актів індивідуальної дії, а також дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень, які прийняті (вчинені, допущені) стосовно конкретної особи, то позивач може застосувати альтернативну підсудність.

Тобто, такий спір може бути розглянуто адміністративним судом за вибором позивача: за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем проживання (перебування, знаходження) позивача або за місцезнаходженням відповідача.

Отже, ст. 25 КАС України пов`язує підсудність справи за вибором позивача з зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем проживання (перебування, знаходження) цієї особи-позивача.

Звернення позивача з позовною заявою до ІНФОРМАЦІЯ_1 саме до Вінницького окружного адміністративного суду свідчить про те, що воно обумовлене місцем проживання (перебування, знаходження) позивача.

Однак, всупереч існуючому правовому порядку, позивач до позовної заяви не надав суду відомостей, що підтверджують факт декларування/реєстрації місця його проживання (перебування) у Вінницькій області.

За таких обставин, позивачеві слід надати до суду докази реєстрації місця проживання (перебування) в установленому законом порядку на території, на яку поширюється юрисдикція Вінницького окружного адміністративного суду.

Крім того, суд наголошує, що позовна заява подається в письмовій формі позивачем або особою, якій законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб та повинна відповідати загальним вимогам, що встановлені ст. 160, 161 КАС України.

Норми ст. 160, 161 КАС України не містять виключень і поширюються на всі випадки звернення до суду з позовною заявою, у зв`язку з чим недотримання положень даних норм свідчить про невідповідність позовної заяви вимогам Закону.

Згідно із ч. 3 ст. 161 КАС України до позовної заяви додається документ про сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі або документи, які підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

В порушення зазначених вимог позивачем до позовної заяви доказів сплати судового збору не надано.

Правові засади справляння судового збору, платників, об`єкти та розміри ставок судового збору визначено ЗУ "Про судовий збір".

Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЗУ «Про судовий збір» судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

Пп. 1 п. 3 ч. 2 ст. 4 ЗУ "Про судовий збір" визначено, що за подання до адміністративного суду адміністративного позову немайнового характеру, який подано фізичною особою встановлюється ставка судового збору 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Відповідно до ст. 7 Закону України "Про Державний бюджет України на 2026 рік" розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб з 01.01.2026 становить 3 328 грн.

Отже, ставка судового збору за подання фізичною особою адміністративного позову немайнового характеру становить 1331 грн 20 коп (за кожну немайнову вимогу).

В той же час, відповідно до ч. 3 ст. 4 ЗУ «Про судовий збір», при поданні до суду процесуальних документів, передбачених частиною другою цієї статті, в електронній формі - застосовується коефіцієнт 0,8 для пониження відповідного розміру ставки судового збору.

В межах даної позовної заяви позивачем заявлено такі позовні вимоги:

- визнати протиправною бездіяльність відповідача, що полягає у нерозгляді звернення позивача по суті та невжитті передбачених законом заходів реагування;

- зобов`язати відповідача розглянути звернення позивача по суті та надати мотивовану письмову відповідь у встановлений судом строк;

- зобов`язати відповідача вжити передбачених законом заходів реагування з метою реального відновлення порушених прав позивача як військовослужбовця.

Таким чином, при зверненні до адміністративного суду з вказаними позовними вимогами розмір судового збору становить 1 064 грн 96 коп. (1 331 грн 20 коп.*0,8).

Водночас позивачем заявлено клопотання про звільнення його від сплати судового збору.

Позивач, обґрунтовуючи відповідне клопотання, посилається на те, що він є військовослужбовцем Збройних Сил України, перебував у тривалому полоні, зазнав катувань та істотного погіршення стану здоров`я, а також зазначає про відсутність у нього належного грошового забезпечення. Крім того, позивач вказує, що поданий ним позов пов`язаний із захистом соціальних, трудових та службових прав військовослужбовця.

Разом з тим суд виходить з того, що відповідно до ч. 1 ст. 133 КАС України та ст. 8 Закону України «Про судовий збір», звільнення від сплати судового збору, зменшення його розміру, відстрочення або розстрочення його сплати є дискреційним правом суду, яке реалізується з урахуванням майнового стану особи, що звертається з відповідним клопотанням, та за умови належного обґрунтування і доказового підтвердження відповідних обставин.

Суд звертає увагу, що сам по собі статус позивача як військовослужбовця, а також наведені ним обставини проходження військової служби та перебування у полоні, не є автоматичною та безумовною підставою для звільнення від сплати судового збору, якщо такі підстави прямо не передбачені законом або не підтверджені належними та допустимими доказами.

При цьому суд зазначає, що предметом даного адміністративного позову є оскарження бездіяльності суб`єкта владних повноважень, яка полягає у нерозгляді звернення позивача по суті. Відповідач у цій справі не є роботодавцем позивача, не перебуває з ним у трудових чи службових правовідносинах, а заявлені позовні вимоги не стосуються безпосередньо порядку проходження військової служби, виконання військового обов`язку чи нарахування і виплати грошового забезпечення.

За таких обставин суд доходить висновку, що даний спір не є таким, що безпосередньо пов`язаний із виконанням позивачем військового обов`язку або службових обов`язків у розумінні п. 12 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір».

Крім того, посилання позивача на те, що він фактично позбавлений доходу та не має можливості сплатити судовий збір, не підтверджені жодними документальними доказами.

Позивачем не подано відомостей про розмір отримуваних доходів, наявність або відсутність пенсійних виплат, соціальної допомоги, грошового забезпечення, рухомого чи нерухомого майна, а також інших даних, які б дозволили суду об`єктивно оцінити його майновий стан.

Як неодноразово зазначав Верховний Суд, зокрема в ухвалі від 09.09.2019 у справі №215/5482/17, звільнення від сплати судового збору є правом, а не обов`язком суду та можливе лише за умови доведення особою неспроможності сплатити судовий збір з огляду на її майновий стан.

Аналогічний підхід випливає і з практики Європейського суду з прав людини, відповідно до якої оцінка фінансового становища особи повинна ґрунтуватися на конкретних та перевірюваних даних, а не виключно на суб`єктивних твердженнях заявника.

За відсутності належних та допустимих доказів, які б підтверджували неспроможність позивача сплатити судовий збір без істотного погіршення його матеріального становища, суд приходить до висновку, що заявлене клопотання є необґрунтованим та не підлягає задоволенню.

За правилами, визначеними ч. 1 ст. 169 КАС України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, встановлених статтями 160, 161 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня подання позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.

В ухвалі про залишення позовної заяви без руху зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб і строк їх усунення, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху.

З огляду на викладене та враховуючи невідповідність поданого адміністративного позову вимогам ст. 161 КАС України, позовну заяву необхідно залишити без руху, надавши особі, яка її подала, строк для усунення недоліків шляхом надання до суду доказів сплати судового збору в розмірі 1 064 грн 96 коп., а також докази реєстрації місця проживання (перебування) в установленому законом порядку на території, на яку поширюється юрисдикція Вінницького окружного адміністративного суду.

Керуючись ст.ст. 133, 169, 248, 256 КАС України,

УХВАЛИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії залишити без руху.

Запропонувати позивачу у 10-денний строк, з дня отримання копії ухвали, усунути недоліки позовної заяви, зазначені в мотивувальній частині ухвали суду.

Копію ухвали надіслати позивачу.

Ухвала оскарженню не підлягає та набирає законної сили в порядку, визначеному ст. 256 КАС України.

Суддя Маслоід Олена Степанівна