Справа № 320/43235/23
Суддя: Марич Є.В.
Дата ухвалення: 2026-01-22 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 січня 2026 року м. Київ справа №320/43235/23

Київський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Марича Є.В., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження (у письмовому провадженні) адміністративну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Аі Бі Джі" до Київської митниці про визнання протиправним та скасування рішення,

в с т а н о в и в:

До Київського окружного адміністративного суду звернулось Товариство з обмеженою відповідальністю "Аі Бі Джі" з позовом до Київської митниці про визнання протиправним та скасування рішення відповідача від 06.10.2023 року за №UA100000/2023/000156/2.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що ним було подано достатньо доказів на підтвердження заявленої митної вартості товару за основним методом. Проте Київською митницею, всупереч вимогам діючого законодавства за результатами опрацювання поданих митних декларацій та документів, винесена картка відмови у прийнятті митної декларації та прийнято рішення про коригування митної вартості товарів. Позивачем наголошувалося, що Київською митницею в оскаржуваному рішенні не наведено достатнє обґрунтування причин, через які заявлену декларантом митну вартість не може бути визнано та не зазначено інформацію, яка призвела до виникнення сумнівів у правильності визначення митної вартості та до прийняття рішення про коригування митної вартості, заявленої декларантом.

Позивач не погоджується із зазначеними у рішенні доводами митного органу та стверджує, що подані ним документи містять достатньо відомостей, що визначають та підтверджують митну вартість товару.

Ухвалою Київського окружного адміністративного суду відкрито провадження в адміністративній справі, за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін.

Відповідач не погоджується з заявленими позовними вимогами, вважає їх необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню та зазначає, що оскільки в документах, які надані позивачем до Київської митниці, містились розбіжності та були відсутні всі відомості, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, та відомості щодо ціни, яка була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, а також декларантом не подані документи згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах 2-4 статті 53 Митного кодексу України від 13.03.2012 року №4495-VІ, то зазначені обставини, у відповідності до п.2 ч.6 ст.54 Митного кодексу України від 13.03.2012 року №4495-VІ, були підставою для прийняття митницею рішення про коригування митної вартості товарів та відмови митного органу у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю.

Розглянувши документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, судом встановлено наступне.

28.09.2023 року Товариством з обмеженою відповідальністю «Аі Бі Джі» через митного брокера ФОП ОСОБА_1 подано електронну митну декларацію (далі - МД) до Київської митниці, якій присвоєно №23UA21U4.

Даною декларацією заявлені до митного оформлення в режимі імпорт наступні товари (Графа 31 МД №23UA21U4):

- фанера клеєна, кожний лист завтовшки не більш як 6 мм, що має зовнішні шари з евкаліпта FILM FACED PLYWOOD - FZ FORM фанера плівкова з евкаліпта; торгівельна марка: ТЕКСОМ CORPORATION; виробник: ТЕКСОМ CORPORATION; країна виробництва: В`єтнам (далі - Товар).

Задекларовані товари поставлено на адресу позивача на виконання умов зовнішньоекономічного контракту № 332300421/PI від 14.04.2023 року (далі - Контракт), який укладений з ТЕКСОМ CORPORATION (В`єтнам) (далі - Відправник), на підставі наступних товаросупровідних документів: рахунок-фактура (інвойс) № SO.332300421/INV від 14.06.2023 року; пакувальний лист № SO.332300421/INV від 14.06.2023 року; рахунок-проформа № 332300421/РІ від 14.04.2023 року; коносамент № 228190295 від 18.06.2023 року; накладна УМВС (SMGS consignment note (rail)) № 31500766 від 06.09.2023 року; супровідний документ Т1 № 23PL322080NU649C63 від 30.08.2023 року; сертифікат про походження товару № від 26.09.2023 року; міжнародний експортний сертифікат переміщення № VN-PL 23/02/ 060556 від 21.06.2023 року.

Разом з МД на підтвердження митної вартості товарів подано наступні документи: зовнішньоекономічний контракту № 332300421/PI від 14.04.2023 року (п. 2 ч. 2 ст. 53 МК України); рахунок-фактура (інвойс) № SO.332300421/INV від 14.06.2023 року (п. 3 ч. 2 ст. 53 МК України); рахунок-проформа № 332300421/PІ від 14.04.2023 року (п. 3 ч. 2 ст. 53 МК України); платіжні інструкції в іноземній валюті № 17 від 17.04.2023 року, № 46 від 21.09.2023 року (п. 4 ч. 2 ст. 53 МК України); договір транспортного експедирування № 3005/ 2018 від 30.05.2018 року (пл. 6 ч. 2 ст. 53 МК України); рахунки на оплату за перевезення № 422 від 04.09.2023 року, № 423 від 04.09.2023 року (п. 6 ч. 2 ст. 53 МК України); платіжні інструкції про оплату транспортних послуг № 4407 від 04.09.2023 - року, № 4408 від 04.09.2023 року (п. 6 ч. 2 ст. 53 МК України); довідка про транспортні витрати № OL01411 від 04.09.2023 року та додаток до довідки и № 2909/2023-1 від 29.09.2023 року (п. 6 ч. 2 ст. 53 МК України); заявка на перевезення № 13 від 15.06.2023 року (п. 6 ч. 2 ст. 53 МК України); страховий поліс № 180 від 18.06.20232 року (п. 8 ч. 2 ст. 53 МК України).

Додатково, в порядку ч. 6 ст. 53 МК України, декларантом подано додаткові документи для підтвердження заявленої митної вартості, а саме: прейскурант (прайс-лист) виробника товару б/н від 27.04.2023 року та від 01.05.2023 року (п. 6 ч. 3 ст. 53 МК України); митна декларація країни відправника № 20 від 15.06.2023 року (пл. 6 ч. 3 ст. 53 МК України); лист роз`яснення б/н від 05.10.2023 року (п. 6 ч. 3 ст. 53 МК України); висновок експерта № 23/1/518 від 02.10.2023 року (п. 6 ч. 3 ст. 53 МК України); документи стосовно виробництва товару та його характеристик з сайту виробника (п. 6 ч. 3 ст. 53 МК України); податкові накладні по ПДВ з приводу продажу ідентичного товару (п. 6 ч. 3 ст. 53 МК України).

За результатами розгляду поданих документів, митницею 06.10.2023 прийнято рішення про коригування митної вартості товарів № UA100000/2023/000156/2.

При вирішенні спору суд керується такими нормативно-правовими актами.

Приписами частини другої статті 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Митний кодекс України від 13.03.2012 № 4495-VI, у редакції на час виникнення спірних правовідносин ( надалі - МК України) визначає, зокрема:

- митна вартість товарів - це вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари. ( стаття 49 МК України);

- декларант або уповноважена ним особа, які заявляють митну вартість товару, зобов`язані: 1) заявляти митну вартість, визначену ними самостійно, у тому числі за результатами консультацій з органом доходів і зборів; 2) подавати органу доходів і зборів достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об`єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню; 3) нести всі додаткові витрати, пов`язані з коригуванням митної вартості або наданням органу доходів і зборів додаткової інформації. ( частина друга статті 52 МК України)

- у випадках, передбачених цим Кодексом декларант подає митному органу документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення. ( стаття 53 МК України)

- перелік документів, які підтверджують митну вартість товарів, наведено у частині другій статті 53 МК України.

- у разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, які мають вплив на правильність визначення митної вартості, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу митного органу зобов`язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) додаткові документи (згідно з переліком). ( частина третя статті 53 МК України);

- забороняється вимагати від декларанта або уповноваженої ним особи будь-які інші документи, відмінні від тих, що зазначені в цій статті. Декларант або уповноважена ним особа за власним бажанням може подати додаткові наявні у них документи для підтвердження заявленої ними митної вартості товару. ( частина п`ята - шоста статті 53 МК України);

- митний орган з метою здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів має право: упевнюватися в достовірності або точності будь-якої заяви, документа чи розрахунку, поданих для цілей визначення митної вартості; у випадках, встановлених цим Кодексом, письмово запитувати від декларанта або уповноваженої ним особи встановлені статтею 53 цього Кодексу додаткові документи та відомості, якщо це необхідно для прийняття рішення про визнання заявленої митної вартості ( пункти 1 та 2 частини п`ятої статті 54 МК України);

- митний орган може відмовити у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю виключно за наявності обґрунтованих підстав вважати, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, у разі: 1) невірно проведеного декларантом або уповноваженою ним особою розрахунку митної вартості; 2) неподання декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій - четвертій статті 53 цього Кодексу, або відсутності у цих документах всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари; 3) невідповідності обраного декларантом або уповноваженою ним особою методу визначення митної вартості товару умовам, наведеним у главі 9 цього Кодексу; 4) надходження до митного органу документально підтвердженої офіційної інформації митних органів інших країн щодо недостовірності заявленої митної вартості.( частина шоста статті 54 МК України);

- рішення про коригування заявленої митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України з поміщенням у митний режим імпорту, приймається митним органом у письмовій формі під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості цих товарів як до, так і після їх випуску, якщо митним органом у випадках, передбачених частиною шостою статті 54 цього Кодексу, виявлено, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів. Прийняте митним органом письмове рішення про коригування заявленої митної вартості товарів має містити: 1) обґрунтування причин, через які заявлену декларантом митну вартість не може бути визнано; 2) наявну в митного органу інформацію (у тому числі щодо числових значень складових митної вартості, митної вартості ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, інших умов, що могли вплинути на ціну товарів), яка призвела до виникнення сумнівів у правильності визначення митної вартості та до прийняття рішення про коригування митної вартості, заявленої декларантом; 3) вичерпний перелік вимог щодо надання додаткових документів, передбачених частиною третьою статті 53 цього Кодексу, за умови надання яких митна вартість може бути визнана митним органом; 4) обґрунтування числового значення митної вартості товарів, скоригованої митним органом, та фактів, які вплинули на таке коригування; 5) інформацію про: а) право декларанта або уповноваженої ним особи на випуск у вільний обіг товарів, що декларуються: у разі згоди декларанта або уповноваженої ним особи з рішенням митного органу про коригування митної вартості товарів - за умови сплати митних платежів згідно з митною вартістю, визначеною митним органом; у разі незгоди декларанта або уповноваженої ним особи з рішенням митного органу про коригування заявленої митної вартості товарів - за умови сплати митних платежів згідно із заявленою митною вартістю товарів та надання забезпечення сплати митних платежів відповідно до розділу Х цього Кодексу в розмірі, визначеному митним органом відповідно до частини сьомої цієї статті; б) право декларанта або уповноваженої ним особи оскаржити рішення про коригування заявленої митної вартості до органу вищого рівня відповідно до глави 4 цього Кодексу або до суду. ( частина друга статті 55 МК України);

- у випадку незгоди декларанта або уповноваженої ним особи з рішенням митного органу про коригування заявленої митної вартості товарів митний орган за зверненням декларанта або уповноваженої ним особи випускає товари, що декларуються, у вільний обіг за умови сплати митних платежів згідно з митною вартістю цих товарів, визначеною декларантом або уповноваженою ним особою, та забезпечення сплати різниці між сумою митних платежів, обчисленою згідно з митною вартістю товарів, визначеною декларантом або уповноваженою ним особою, та сумою митних платежів, обчисленою згідно з митною вартістю товарів, визначеною митним органом, шляхом надання забезпечення сплати митних платежів відповідно до розділу Х цього Кодексу на строк 90 днів з дня випуску товарів. ( частина сьома статті 55 МК України);

- протягом 80 днів з дня випуску товарів декларант або уповноважена ним особа може надати митному органу додаткові документи для підтвердження заявленої ним митної вартості товарів, що декларуються. ( частина восьма статті 55 МК України);

- визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється за такими методами: 1) основний - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції); 2) другорядні: а) за ціною договору щодо ідентичних товарів; б) за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів; в) на основі віднімання вартості; г) на основі додавання вартості (обчислена вартість); ґ) резервний. Основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору (вартість операції). Кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу. Застосуванню другорядних методів передує процедура консультацій між митним органом та декларантом з метою визначення основи вартості згідно з положеннями статей 59 і 60 цього Кодексу. ( частини перша-четверта статті 57 МК України)

- у разі неможливості визначення митної вартості товарів згідно з положеннями статей 59 і 60 цього Кодексу за основу для її визначення може братися або ціна, за якою ідентичні або подібні (аналогічні) товари були продані в Україні не пов`язаному із продавцем покупцю відповідно до статті 62 цього Кодексу, або вартість товарів, обчислена відповідно до статті 63 цього Кодексу. При цьому кожний наступний метод застосовується, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу. ( частини 5-6 статті 57 МК України).

- метод визначення митної вартості товарів за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються, не застосовується, якщо використані декларантом або уповноваженою ним особою відомості не підтверджені документально або не визначені кількісно і достовірні та/або відсутня хоча б одна із складових митної вартості, яка є обов`язковою при її обчисленні (частина друга статті 58 МК України)

- митною вартістю товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за товари, якщо вони продаються на експорт в Україну, скоригована в разі потреби з урахуванням положень частини десятої цієї статті. Ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті, - це загальна сума всіх платежів, які були здійснені або повинні бути здійснені покупцем оцінюваних товарів продавцю або на користь продавця через третіх осіб та/або на пов`язаних із продавцем осіб для виконання зобов`язань продавця. ( частини четверта - п`ята статті 58 МК України).

З аналізу вищезазначених положень Митного кодексу України вбачається, що декларант при митному оформленні імпортованого товару зобов`язаний надати документи за переліком, визначеним частиною другою статті 53 МК України.

При цьому, наведені приписи МК України надають митному органу право здійснювати контроль правильності обчислення декларантом митної вартості, але ці повноваження здійснюються у спосіб, визначений законом, зокрема, витребування додаткових документів на підтвердження задекларованої митної вартості може мати місце тільки у випадку наявності обґрунтованих сумнівів у достовірності поданих декларантом відомостей. Такі сумніви можуть бути зумовлені неповнотою поданих документів для підтвердження заявленої митної вартості товарів, невідповідністю характеристик товарів, зазначених у поданих документах, митному огляду цих товарів, порівнянням рівня заявленої митної вартості товарів з рівнем митної вартості ідентичних або подібних товарів, митне оформлення яких уже здійснено, і таке інше. Сумніви митниці є обґрунтованими, якщо надані декларантом документи містять розбіжності.

Митний орган зобов`язаний зазначити конкретні обставини, які викликали відповідні сумніви, причини неможливості їх перевірки на підставі наданих декларантом документів, а також обґрунтувати необхідність перевірки сумнівних відомостей та зазначити документи, надання яких може усунути сумніви у їх достовірності.

Щодо вищевказаного, то Верховний Суд неодноразово у своїх рішеннях звертав увагу суду, а саме, постанови від 19 лютого 2019 року у справі №804/1316/16, від 12 березня 2019 року у справі №826/2313/16, від 27 березня 2020 року у справі №540/2605/18, від 6 травня 2020 року у справі №140/1713/19, від 25 листопада 2020 року у справі №1.380.2019.001657, від 15 квітня 2021 року у справі №804/14964/15).

Отже, у процедурах контролю за митною вартістю товару предметом доказування є ціна товару та інші складові митної вартості товару.

Спірність питання полягає у правомірності рішення митного органу про коригування митної вартості товарів у зв`язку з неподанням декларантом усіх документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій-четвертій статті 53 МКУ, та не спростуванням у додатково поданих документах розбіжностей.

Вказаний висновок митного органу ґрунтується на обставинах, викладених у пункті 33 оскаржуваного рішення від 06.10.2023 року за №UA100000/2023/000156/2, через які митна вартість імпортованих товарів не може бути визначена за ціною контракту.

Щодо сумнівів митного органу у правильності визначення митної вартості Товару, Суд звертає увагу на наступне.

Так підставою для твердження митниці про наявність сумнівів щодо правильності митної вартості Товару стало подання Позивачем митної декларації №23UA79U0, згідно якої вартість 1 метру кубічного аналогічного товару становить 730,057 євро, що був ввезений позивачем на територію України в червні 2023 року.

Дана декларація була подана до митного оформлення як джерело інформації для підтвердження митної вартості Товару.

Так, дійсно товар за даною МД ввозився з території Польщі від продавця, який знаходиться в Польщі та не є виробником товару. Виробником даного товару являється в`єтнамське підприємство, країна походження даного товару В`єтнам. Митна вартість даного товару 730,057 євро за кубічний метр.

Дані обставини свідчать, що позивачем заявлено достовірні дані щодо митної вартості Товару, які грунтуються на дійсні його вартості.

Митна вартість Товару була визначена позивачем на рівні 539,6160 доларів США за кубічний метр. Порівнюючи дану вартість Товару з вартістю за додатково поданою МД, яка складає 730,0570 євро за кубічний метр, слід звернути увагу суду на наступні обставини, які пояснюють її незначне збільшення.

По-перше, постачальником товарів за додатковою МД є польська компанія, яка не є виробником даного товару і так само придбала його у В`єтнамі. Тобто до вартості товару, який ввезений з Польщі додані податки сплачені при ввезенні його та при продажу його позивачу. Розмір таких податків загалом може складати до 40 % від вартості товару.

По-друге, у вартість товару ввезеного з Польщі закладено прибуток продавця, який також може складати 10 - 15 %.

Тобто купівля аналогічного товару у компанії, яка не є його виробником, може призвести до подорожчання товару до 50 %. Власне з даних причин позивачем і було прийнято рішення про укладення контракту безпосередньо з виробником товару у В`єтнамі.

Зважаючи на зазначене, суд дійшов висновку, що позивачем заявлено дійсну митну вартість Товару, а всі сумніви митного органу є лише необгрунтованими припущеннями, які не підтвердження жодним доказом.

Щодо наявності у митного органу інформації відносно вищої митної вартості подібного товару

У повідомленні митниці як одну з підстав витребування додаткових документів, вказано наявність інформації про вищу митну вартість подібних товарів.

Суд констатує, що в повідомленні митним органом не наведено жодної обставини, яка б підтверджувала таке припущення.

Так митницею не наведено жодного доказу, який би свідчив про оформлення подібних товарів за вищою митною вартістю. У повідомленні не вказано номери декларацій, за якими таке оформлення проведено, не наведено порівнянь характеристик подібних товарів з товаром який оцінювався.

По-друге, ч. 3 ст. 53 МК України не передбачає такої підстави для витребування додаткових документів як наявність інформації про вищий рівень митної вартості щодо подібних товарів.

Відповідно до ч. 3 ст. 53 МК України у разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, які мають вплив на правильність визначення митної вартості, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу митного органу зобов`язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) додаткові документи.

Подібні висновки стосовно застосування ст. 53 МК України викладено в п. 1.1. Довідки щодо узагальнення практики застосування адміністративними судами положень Митного кодексу України в редакції від 13 березня 2012 року, що затверджена Постановою Пленуму Вищого адміністративного суду України № 2 від 13.03.2017 року.

Так, в п. 1.1 Довідки Пленуму ВАСУ № 2 від 13.03.2017 року зазначено: «Виключно висновки, що гуртуються на дослідженні документів, доданих до митної декларації, можуть бути підставою для витребування додаткових документів.

На основі викладеного можна дійти висновку, що факт того, що рівень задекларованої митної вартості товару значно нижчий за рівень митної вартості ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, митне оформлення яких вже здійснено, сам собою не може бути підставою для витребування додаткових документів; цей факт є лише підставою для поглибленої перевірки повноти та достовірності документів. І лише виявлення одного або декількох з фактів, зазначених у частині третій статті 53 МКУ, є підставою для витребування додаткових документів.»

З вищенаведеного вбачається, що в цій частині повідомлення митниці є необґрунтованим.

Стосовно переліку додаткових документів, суд зазначає таке

Так в повідомленні митниці зазначено, що Декларант для підтвердження митної вартості має надати додаткові документи та наводить загальний перелік згідно ч. 2 та 3 ст. 53 МК України.

На думку суду, в цій частині вимога митниці є необґрунтованою та не відповідає положенням ст. 53 МК України.

Частина 3 ст. 53 МК України передбачає, що у разі, якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу митного органу зобов`язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) додаткові документи.

Однак повідомлення митниці не містить конкретного переліку документів, які необхідно подати. У повідомленні наведено загальний перелік додаткових документів з ст. 53 МК України та не роз`яснено, які конкретно документи необхідно подати для перевірки яких даних.

Аналіз наведених статей свідчить, що наявність обґрунтованих сумнівів у правильності зазначеної декларантом митної вартості товарів є імперативною умовою, оскільки з цією обставиною закон пов`язує можливість витребування додаткових документів у декларанта та надає митниці право вчиняти наступні дії, спрямовані на визначення дійсної митної вартості товарів.

Відтак, наведені приписи зобов`язують митницю зазначити конкретні обставини, які викликали відповідні сумніви, причини неможливості їх перевірки на підставі наданих декларантом документів, а також обґрунтувати необхідність перевірки спірних відомостей та зазначити документи, надання яких може усунути сумніви у їх достовірності. Разом з тим витребувати митниця має ті документи, які дають можливість пересвідчитись у правильності чи помилковості задекларованої митної вартості, а не всі, які передбачені ст. 53 Митного кодексу України.

До такого висновку про застосування ст. 53 МК України дійшов Верховний Суд у своїй постанові від 23.01.2018 року у справі № 826/10586/16.

Підсумовуючи вищенаведене, слід зазначити, що в повідомленні не наведено будь-яких розбіжностей в поданих документах, не вказано на ознаки підробки поданих документів та не зазначено, що подані документи не містять даних про всі складові митної вартості Товару.

Згідно ч. 3 ст. 53 МК України саме по собі неподання певних документів не є підставою для витребування додаткових документів. Витребувати додаткові документи митний орган має право лише у випадку якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, які мають вплив на правильність визначення митної вартості, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари

Щодо доводів про протиправність Рішення про коригування митної вартості №UA100000/2023/000156/2 від 06.10.2023 року, суд зазначає

Як зазначено вище, відповідачем 06.10.2023 року з порушенням вимог ст. 53, 54, 55 МК України, винесено Рішення про коригування митної вартості №UA100000/2023/000156/2.

Відповідно до ч. 6 ст. 54 МК України митний орган може відмовити у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю виключно за наявності обґрунтованих підстав вважати, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, у разі:

1) невірно проведеного декларантом або уповноваженою ним особою розрахунку митної вартості;

2) неподання декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій - четвертій статті 53 цього Кодексу, або відсутності у цих документах всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари;

3) невідповідності обраного декларантом або уповноваженою ним особою методу визначення митної вартості товару умовам, наведеним у главі 9 цього Кодексу;

4) надходження до митного органу документально підтвердженої офіційної інформації митних органів інших країн щодо недостовірності заявленої митної вартості.

Відповідно до ч. 7 даної статті, у разі якщо під час проведення митного контролю митний орган не може аргументовано довести, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, заявлена декларантом або уповноваженою ним особою митна вартість вважається визнаною автоматично.

Відповідно до ч. 1 ст. 55 МК України рішення про коригування заявленої митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України з поміщенням у митний режим імпорту, приймається митним органом у письмовій формі під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості цих товарів як до, так і після їх випуску, якщо митним органом у випадках, передбачених частиною шостою статті 54 цього Кодексу, виявлено, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів.

Фактично оскаржуване рішення про коригування митної вартості Товару ґрунтується на доводах, що викладені в повідомленні, про необґрунтованість яких зазначено вище.

Тобто, на думку Митниці, наявність інформації про вищу митну вартість подібних товарів є підставою для витребування додаткових документів і коригування митної вартості.

Отже, з урахуванням вищинаведеного, посилання відповідача в оскаржуваному Рішенні щодо неподання декларантом додаткових документів не заслуговують на увагу, та не є підставою для відмови в визнанні митної вартості визначеної декларантом і винесення рішення про коригування митної вартості.

Так, неподання декларантом витребуваних документів також не є підставою для відмови у визнанні митної вартості товарів у силу положень до ч. 6 ст. 54 МК України.

Дана частина ст. 54 МК України містить виключний перелік підстав, за яких митний орган може відмовити у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю, який не містить такої підстави як неподання витребуваних документів.

Подібні висновки також викладені в п. 3.5. Довідки щодо узагальнення практики застосування адміністративними судами положень Митного кодексу України в редакції від 13 березня 2012 року.

Щодо страхування Товару при перевезенні

Так, в оскаржуваному Рішенні митниця зазначила: « 2) згідно до товаросупровідних документів умови поставки визначені як CIF Gdansk. Згідно даних умов поставки продавець здійснює морське страхування на користь покупця проти ризику втрати чи пошкодження товару під час перевезення. Частиною 2 статті 53 МКУ передбачено надання страхових документів, проте до митного оформлення вони не надані».

Так, судом встановлено, що позивачем до митного оформлення разом з МД був поданий Сертифікат страхування експортних вантажів №180 (023.KD02.GCN.HH2.23.005268). Номер даного сертифікату вказано в графі 44 МД (код документа - 3530).

А тому, Рішення митного органу в цій частині є необґрунтованим та протиправним.

Щодо оплати вартості оформлення транзитної митної декларації в Польщі

Так у Рішенні митниці вказано наступне: « 3) в пакеті документів, наданих декларантом присутня транзитна експортна декларація Польщі. У свою чергу у наданих документах відсутні відомості щодо сплати вартості її оформлення».

Водночас позивачем зазнано, що ним не здійснювалась окрема оплата оформлення транзитної декларації в Польщі. Вартість її оформлення: включена в вартість перевезення, що підтверджується додатком до довідки про вартість перевезення №2909/2023-1 від 29.09.2023 року:

Тобто дані обставини ніяким чином не вплинули на правильність визначення митної вартості Товару та не можуть свідчити про наявність підстав для коригування митної вартості Товару.

Щодо ненадання митним органом пояснень стосовно коригування митної вартості

Частиною 6 ст. 54 МК України визначено, що митний орган може відмовити у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю виключно за наявності обґрунтованих підстав вважати, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів,

Тягар доказування неповноти та/або недостовірні відомостей про митну вартість товарів покладено на митний орган.

У разі якщо під час проведення митного контролю митний орган не може . аргументовано довести, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, заявлена декларантом або уповноваженою ним особою митна вартість вважається визнаною автоматично.

Доводи правомірності застосування декларантом основного методу визначення митної вартості та безпідставності відмови у митному оформленні Товарів за заявленою Декларантом митною вартістю наведено вище.

Розглядаючи питання застосування методу визначення митної вартості слід зазначити, що відповідачем при прийнятті оскаржуваного рішення були порушені вимоги ст.ст. 54, 55, 57, 58, 59, 60 МК України в частині застосування методу визначення митної вартості.

Відповідно до статті 55 МКУ митний орган за відповідних умов має право здійснювати коригування митної вартості товару, заявленої декларантом.

При цьому, в разі здійснення коригування митної вартості за такими другорядними методами, як за ціною договору щодо ідентичних товарів, за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів чи за резервним методом, у рішенні про коригування митний орган поряд з обов`язковим зазначенням номера та дати митної декларації, яка була взята за основу для визначення митної вартості оцінюваних товарів, повинен навести пояснення щодо зроблених коригувань на обсяг партії ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, умов поставки, комерційних умов тощо; у разі визначення митної вартості оцінюваних товарів із застосуванням резервного методу до того ж зазначаються докладна інформація та джерела, які використовувалися митним органом при її визначенні (пункт 2.1 Правил заповнення рішення про коригування митної вартості товарів, затверджених наказом Міністерства фінансів України від 24 травня 2012 року № 598).

Проте, всупереч вимогам МК України та Правил заповнення рішення про коригування митної вартості товарів, затверджених наказом Міністерства фінансів України від 24 травня 2012 року № 598, оскаржуване Рішення містить лише посилання на номер митної декларації як на джерело інформації.

При цьому, у Рішенні зазначено: «Джерело інформації, яким користувався митний орган при здійсненні контролю за правильністю визначення митної вартості товару: товар № 1 митна декларація від 17/09/2023 № 23UA00U4 (вартість товару згідно джерела інформації - 1.28 дол. США/кг (розрахункова величина 849,8733 дол/м куб).»

У Рішенні не наведено порівняння характеристик Товарів з подібними, вартість яких взята за основу. Рішення не містить порівняння комерційних умов поставки Товарів (умови оплати, загальна вартість контракту, осяг партії), не зазначено виробника та торгову марку подібних товарів, не вказано чи є продавець виробником товару, не вказано звідки поставляється товар, що прямо впливає на вартість товару.

Щодо відсутності підстав для застосування другорядних методів визначення митної вартості

Відповідно до ч. 2, 3 ст. 57 МК України основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору (вартість операції); кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу.

Згідно з пунктом 2.1 розділу ІІ Правил заповнення рішення про коригування митної вартості товарів, затверджених наказом Міністерства фінансів України від 24 травня 2012 року № 598, у графі 33 рішення про коригування митної вартості товарів, зокрема, зазначаються причини, через які не можуть бути застосовані методи визначення митної вартості товарів за ціною договору щодо ідентичних, подібних (аналогічних) товарів.

Як причину незастосування попередніх методів визначення митної вартості митниця в Рішенні зазначає відсутність у митного органу інформації про митне оформлення ідентичних чи подібних товарів, інформації про складові вартості виробництва товару та його доставки на митну територію України.

На думку позивача, лише саме необґрунтоване посилання митного органу на відсутність інформації у митниці про митне оформлення ідентичних, подібних товарів не може бути підставою для застосування резервного методу визначення митної вартості товарів.

У п 3.4 Довідки щодо узагальнення практики застосування адміністративними судами положень Митного кодексу України в редакції від 13 березня 2012 року зазначено, що митний орган повинен не просто зазначити, зокрема, обставину відсутності в нього інформації щодо оформлення ідентичних та подібних товарів (як підставу незастосування методів за ціною договору щодо ідентичних товарів та за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів), а навести цінову інформацію з ЄАС про оформлення товарів, що мають ознаки, найбільш схожі на ознаки задекларованих товарів, та пояснити з урахуванням положень статей 59, 60 МКУ, чому ця інформація не може бути взята за основу для визначення митної вартості.

Отже, при обґрунтуванні неможливості застосування певних другорядних методів митний орган повинен конкретизувати підстави незастосування цих методів.

Оскаржуване Рішення не містить такого обґрунтування, натомість у даному випадку митний орган обмежився лише посиланням на відсутність інформації про вартість таких операцій.

А тому, у цій частині Рішення є необґрунтованим та таким, що порушує вимоги ст. 57 МК України.

Щодо відсутності в Рішенні порівняльних характеристик товарів, ціна яких взята за основу при коригуванні митної вартості, суд зазначає

Так частиною 2 ст. 55 МК України передбачено серед іншого, що прийняте митним органом письмове рішення про коригування заявленої митної вартості товарів має містити: 1) обґрунтування причин, через які заявлену декларантом митну вартість не може бути визнано; 2) наявну в митного органу інформацію (у тому числі щодо числових значень складових митної вартості, митної вартості ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, інших умов, що могли вплинути на ціну товарів), яка призвела до виникнення сумнівів у правильності визначення митної вартості та до прийняття рішення про коригування митної вартості, заявленої декларантом; 3) вичерпний перелік вимог щодо надання додаткових документів, передбачених частиною третьою статті 53 цього Кодексу, за умови надання яких митна вартість може бути визнана митним органом; 4) обґрунтування числового значення митної вартості товарів, скоригованої митним органом, та фактів, які вплинули на таке коригування.

Разом з тим, оскаржуване Рішення не містить будь-якого обґрунтування числового значення митної вартості Товару, окрім посилання на митну декларацію, навіть без зазначення найменування товар. У Рішенні митницею не наведено детального опису зроблених коригувань та порівняння подібних товарів.

Викладене свідчить про невиконання відповідачем під час прийняття оскаржуваного Рішення вимог ст. 55 в частині обґрунтування числового значення митної вартості товарів, скоригованої митним органом.

Аналогічні висновки викладені і в п. 3.8 Довідки щодо узагальнення практики застосування адміністративними судами положень Митного кодексу України в редакції від 13 березня 2012 року. Даним пунктом передбачено, що митний орган зобов`язаний навести у рішенні про коригування митної вартості товарів порівняння характеристик оцінюваного товару та характеристик товару, ціна якого взята за основу для коригування митної вартості за такими другорядними методами, як за ціною договору щодо ідентичних товарів, за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів, на основі віднімання вартості, резервний метод.

Верховний Суд у своїх постановах неодноразово звертав увагу на те, що рішення про коригування митної вартості товарів є обґрунтованим та мотивованим у контексті норм пунктів 2, 4 частини другої статті 55 МК України якщо містить не лише дату та номер митної декларації, на підставі якої здійснено коригування митної вартості, а й порівняння характеристик оцінюваного товару та характеристик товару, ціна якого взята за основу для коригування митної вартості за такими другорядними методами, як за ціною договору щодо ідентичних товарів, за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів, на основі віднімання вартості, резервний метод. При здійсненні контролю за коригуванням митної вартості товару, проведеним органом доходів і зборів за другорядним методом (за ціною договору щодо ідентичних товарів; за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів; за резервним методом), суд повинен вимагати від відповідача доведення того, що товар за певною митною вартістю дійсно був увезений до України, що митна вартість за відповідною вантажною митною декларацією не була відкоригована; що рішення про коригування (якщо воно приймалося) було оскаржене до суду та скасоване судом. ( постанови Верховного Суду від 8 лютого 2019 року у справі справа №825/648/17, від 20 липня 2023 року у справі № 640/22572/20).

Таким чином, оцінюючи рішення про коригування митної вартості товару в частині, що стосується визначення митної вартості товару за резервним методом, суд повинен враховувати, що письмове рішення митниці про коригування заявленої митної вартості товарів відповідно до закону має містити: наявну в митного органу інформацію (у тому числі щодо числових значень складових митної вартості, митної вартості ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, інших умов, що могли вплинути на ціну товарів), яка призвела до виникнення сумнівів у правильності визначення митної вартості та до прийняття рішення про коригування митної вартості, заявленої декларантом; обґрунтування числового значення митної вартості товарів, скоригованої митним органом, та фактів, які вплинули на таке коригування.

Як встановлено судом, то спірне рішення про коригування заявленої митної вартості, крім номера та дати митних декларацій, які були взяті за основу для визначення митної вартості оцінюваних товарів, не містить пояснень митного органу щодо зроблених коригувань на обсяги партії ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, умов поставки, комерційних умов тощо та не зазначено докладної інформації і джерела, які використовувалися митним органом при визначенні митної вартості оцінюваних товарів із застосуванням другорядного ( резервного) методу.

У матеріалах справи відсутні докази, які б підтверджували обставини того, що митний орган застосовував чи намагався застосувати інші методи визначення митної вартості товару, які передують резервному, відповідачем не надано обґрунтувань неможливості застосування таких методів.

При цьому, суд зауважує, що формально нижчий рівень митної вартості імпортованого позивачем товару від рівня митної вартості іншого митного оформлення не може розцінюватися як заниження позивачем митної вартості та не є перешкодою для застосування методу визначення митної вартості товару, обраного декларантом, і не може бути безумовною підставою для відмови у здійсненні митного оформлення товару за методом визначеним в декларації митної вартості.

Підсумовуючи викладене, суд дійшов висновку, що відповідачем необґрунтовано прийнято рішення про коригування митної вартості товарів №UA100000/2023/000156/2 від 06.10.2023 року, а тому підлягає скасуванню.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. Суб`єкт владних повноважень повинен подати суду всі наявні у нього документи та матеріали, які можуть бути використані як докази у справі. ( ч. 2 ст. 77 КАС України).

Згідно зі ст. 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Надавши оцінку усім доказам в сукупності, повно та всебічно проаналізувавши матеріали справи, суд дійшов висновку про задоволення позову.

Згідно положень ст. 132 КАС України, судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема витрати на професійну правничу допомогу.

Відповідно до вимог частини 1 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа лише у разі задоволення позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень.

Як встановлено судом, позивачем сплачено судовий збір в сумі 2684,00 грн, що підтверджується платіжною інструкцією № 4690 від 06.11.2023.

З огляду на викладене та враховуючи, що судом задоволено вимоги позивача в повному обсязі, тому сплачений позивачем судовий збір у розмірі 2684,00 грн підлягає стягненню на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань Київської митниці.

Керуючись статтями 9, 14, 73-78, 90, 143, 242- 246, 250, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, -

ВИРІШИВ:

1. Адміністративний позов Товариства з обмеженою відповідальністю Аі Бі Джі (адреса: 01133, м. Київ, вул. Є. Коновальця, 29, ) до Київської митниці (адреса: 03124, м. Київ, бульвар Вацлава Гавела, будинок 8-А; код ЄДРПОУ ВП 43997555) про визнання протиправним та скасування рішення про коригування митної вартості - задовольнити.

2. Визнати протиправним та скасувати рішення про коригування митної вартості №UA100000/2023/000156/2 від 06.10.2023 року.

3. Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Київської митниці (адреса: 03124, м. Київ, бульвар Вацлава Гавела, будинок 8-А; код ЄДРПОУ ВП 43997555) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю АІ БІ ДЖІ (адреса: 01133, м. Київ, вул. Є. Коновальця, 29, ) судові витрати зі сплати судового збору в розмірі 2684 (дві тисячі шістсот вісімдесят чотири) грн 00 коп.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

У разі оголошення судом лише вступної та резолютивної частини рішення, або розгляду справи в порядку письмового провадження, апеляційна скарга подається протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення.

Суддя Марич Є.В.