Справа № 583/121/26
Суддя: Семенова О. С.
Дата ухвалення: 2026-01-26 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 583/121/26
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 січня 2026 року м. Охтирка

Охтирський міськрайонний суд Сумської області в складі:

головуючої судді Семенової О.С.,

за участю секретаря

судового засідання Гайдейчук К.С.,

учасників справи:

представника позивача Кудіна О.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань № 1 в м. Охтирка адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання протиправною та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення,

УСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 через свого представника, адвоката Кудіна О.М., 12 січня 2026 року звернувся до суду з цим адміністративним позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що зі змісту винесеної постанови вбачається, що 17 березня 2025 року начальником ІНФОРМАЦІЯ_2 полковником ОСОБА_2 було винесено постанову № 630/2025 про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в сумі 17000,00 грн. Копії цієї постанови та протоколу вручено йому не було, посадова особа ТЦК повідомила йому, що потрібно розписатися в якомусь папері, його ніхто не повідомляв, що його притягують до адміністративної відповідальності і йому необхідно сплатити штраф. ВІн має явно виражені ознаки психічної хвороби і не розумів, що за процедуру проводять працівники ТЦК та СП, він просив надати йому безоплатного адвоката, але в реалізації цього права йому було відмовлено. Оскаржувану постанову позивач взагалі не отримував, при розгляді справи присутній не був, розгляд справи взагалі не проводився. Згідно з оскаржуваною постановою суть правопорушення полягає саме в тому, що він не з`явився за викликом начальника ІНФОРМАЦІЯ_2 на визначену дату, 07 грудня 2024 року, на 09.00 годину для звірки даних без поважних причин у зв?язку з мобілізацією, що не відповідає дійсності, так як він не отримував повістку в будь-який спосіб, не відмовлявся від її отримання і не був обізнаний про її наявність та виклик до ІНФОРМАЦІЯ_2 . ВІн не має взагалі постійного місця реєстрації і тому не міг отримати повістку за адресою, за якою не проживав. Особа не може і має можливості з?явитися за викликом, який взагалі не отримувала. В оскаржуваній постанові відповідачем не вказано, для якої мети його викликали до ІНФОРМАЦІЯ_2 - для уточнення персональних даних або даних військово-облікового документа з Реєстром військовозобов?язаних, чи для проходження ВЛК, чи для інших цілей. З постанови незрозуміло, чи підлягали оновленню його персональн дані і чому ТЦК та СП, маючи доступи до всіх наявних державних реєстрів, не отримало таких даних. Після того, як він був абсолютно незаконно, примусово, під супроводом поліції, доставлений до ІНФОРМАЦІЯ_2 через неправомірне «перебування в адміністративному розшуку», йому не було під час адміністративного затримання роз?яснено право на захист та не забезпечено участі адвоката з системи БВПД, який призначається державою по кожному факту затримання будь-якої особи. Його примусово тримали в приміщенні ІНФОРМАЦІЯ_2 , обмежуючи особисту свободу та недоторканість, гарантовані Конституцією України.

Розгляд справи про адміністративне правопорушення начальником ІНФОРМАЦІЯ_1 полковником ОСОБА_2 , як це зазначено в постанові № 630/2025, копія постанови йому не надавалась, він заявляв клопотання про залучення до розгляду справи адвоката, бажав надати докази своє невинуватості, заявити клопотання про долучення письмових доказів, клопотати про виклик і заслуховування пояснень свідків, адвокат мав висловити правові доводи щодо закриття справи. Також позивачу не було надано достатньо часу для підготовки для розгляду справи, на який він має право згідно закону до 3-х діб. Всі його права було проігноровано і грубо порушено, можливість бути присутнім при винесенні рішення суб`єктом владних повноважень, не надана. Крім того протокол про адміністративне правопорушення, як він припускає, було складено 17 березня 2025 року, але у самій постанові та протоколі зазначено, що позивач не прибув за викликом ще 07 грудня 2024 року, відповідачу було відомо про факт неявки позивача за викликом до ТЦК з моменту повернення поштового конверту, протокол та постанова складені більше ніж за три місяці з дати виклику, що прямо суперечить вимогам закону. Таким чином, ІНФОРМАЦІЯ_3 , будучи суб`ектом владних повноважень, істотно і в грубій формі порушив конституційні права особи на захист, процесуальні права, передбачені КАС України.

Позивач ОСОБА_1 в судове засідання не прибув, його представник, адвокат Кудін О.М., в судовому засіданні позовні вимоги підтримав в повному обсязі, з мотивів викладених у позовній заяві та відповіді на відзив.

Представник відповідача ІНФОРМАЦІЯ_1 в судове засідання не прибув, 16 січня 2026 року подав відзив на позовну заяву, в якому просив про розгляд справи без його участі, позовні вимоги не визнав в повному обсязі. /а.с. 23-27/.

Свою позицію представник відповідача мотивує тим, що позовні вимоги є необгрунтованими, не підлягають задоволенню, оскільки позивач повинен був прибути до ІНФОРМАЦІЯ_2 07 грудня 2024 року на 09-00 год за повісткою № 1431120 від 27 листопада 2024 року для уточнення своїх облікових даних, або не пізніше трьох діб від визначених у повістці дати і часу прибуття до ТЦК та СП повідомити про причини неявки шляхом безпосереднього звернення до вказаного у повістці ІНФОРМАЦІЯ_4 або в будь-який інший спосіб з подальшим його прибуттям у строк, що не перевищує семи календарних днів. Він не прибув до ІНФОРМАЦІЯ_2 ні у семиденний строк з дня отримання повістки, у зв`язку з чим 17 грудня 2024 року зверненням Е 870775 його було подано у розшук. Доказів про наявність поважних причин неявки на виклик, передадбачений законодавством, від позивача чи його представників не надходило. Тому позивач без поважних причин не з`явився за повісткою, що свідчить про вчинення ним адміністративного правопорушення, відповідальність за яке передбачена чинним законодавством, тому у відповідача були достатні підстави для притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності. Адміністративне стягнення за вчинення в особливий період правопорушень, передбачених статтями 210, 210-1 КУпАп може бути накладено протягом трьох місяців, але не пізніше одного року з дня його вчинення. Як вбачається з матеріалів справи, 17 березня 2025 року головним спеціалістом командування ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_3 стосовно позивача ОСОБА_1 складено протокол про адміністративне правопорушення № 630/2025 за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП. Розгляд справи по цьому протоколу було призначено на 14 годину 30 хвилин 17 березня 2025 року, про що позивач ознайомлений і засвідчив підписом, а також надав пояснення, що не отримував вказану повістку. Будь-яких заперечень стосовно визначеної в протоколі дати та часу розгляду справи у своїх поясненнях позивач не зазначив. Таким чином позивач був належним чином повідомлений про місце і час розгляду справи, був присутній 17 березня 2025 року під час складення відносно нього протоколу про адміністративне правопорушення, що підтверджується його особистими підписами. Тому позивачу достеменно було відомо про притягнення його до адміністративної відповідальності ще 17 березня 2025 року, що є підставою для залишення позову без розгляду. Розгляд справи проводився у присутності позивача в ІНФОРМАЦІЯ_5 , про що свідчить особистий підпис в отриманні другого примірника постанови. Тому безпідставним є твердження позивача про те, що справа про притягнення його до адміністративної відповідальності не розглядалася /а.с. 23-27/.

19 січня 2026 року від представника позивача до суду надійшла відповідь на відзив /а.с. 37-38/.

Суд з урахуванням думки представника позивача вважає за можливо провести судовий розгляд без участі позивача та представника відповідача.

Вивчивши матеріали справи, дослідивши докази, суд дійшов такого висновку.

В судовому засіданні встановлено такі факти та відповідні їм правовідносини.

В судовому засіданні установлено, що 26 листопада 2024 року ОСОБА_1 було направлено ІНФОРМАЦІЯ_3 за місцем реєстрації повістку № 1431120 про необхідність прибути 07 грудня 2024 року о 09-00 год для уточнення даних при ІНФОРМАЦІЯ_5 / ІНФОРМАЦІЯ_6 /, яку було повернуто так як адресат відсутній за вказаною адресою / а.с. 31-32/.

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення № 630/2025 від 17 березня 2025 року ОСОБА_1 повідомлено, що розгляд справи про адміністративне правопорушення відбудеться о 14 год 30 хв 17 березня 2025 року в кабінеті № 104 АДРЕСА_1 . Цей протокол підписаний ОСОБА_4 та головним спеціалістом командування ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_3 . З особистих письмових пояснень ОСОБА_1 слідує, що він 07 грудня 2024 року не прибув до ІНФОРМАЦІЯ_2 , оскільки знаходився за межами області /а.с. 29-30/.

Згідно з положеннями ст. 277-2 КУпАП повістка особі, яка притягається до адміністративної відповідальності, вручається не пізніш як за три доби до дня розгляду справи в суді, в якій зазначаються дата і місце розгляду справи.

Інші особи, які беруть участь у провадженні по справі про адміністративні правопорушення, повідомляються про день розгляду справи в той же строк.

З приводу того, що неналежне повідомлення особи про розгляд справи про адміністративне правопорушення та порушення її прав у процесі її розгляду є підставою для скасування постанови про притягнення особи до адміністративної відповідальності суди вже неодноразово висловлювали відповідні правові позиції.

Постанова Другого апеляційного адміністративного суду від 08 травня 2024 року по справі № 642/1199/24 з приводу розгляду аналогічної справи.

Відповідно до довідки про доставлення (супроводження) громадянина до територіального центру комплектування та соціальної підтримки ОСОБА_1 17 березня 2025 року о 13 год 29 хв працівником поліції ОСОБА_5 доставлено до ІНФОРМАЦІЯ_2 /а.с. 35/.

Відповідно да книги запису відвідувачів ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_1 17 березня 2025 року о 17 год 54 хв був доставлений до територіального центру комплектування та соціальної підтримки /а.с. 34/

Відповідно до постанови від 17 березня 2025 року № 630/2025, зареєстрованої 17 березня 2025 року за № 2140, начальником ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_2 притягнуто ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 210-1 КУпАП, а саме: за не прибуття до центру комплектування за повісткою № 1431120 на 07 грудня 2024 року о 09 год 00 хв, та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 17000,00 грн, в постанові є підпис ОСОБА_1 , копію цієї постанови отримав 17 березня 2025 року /а. с. 33/.

В судовому засіданні спростовано твердження позивача про те, що протокол та оскаржувана постанова були розглянуті без його участі, оскільки цей протокол підписаний особисто ОСОБА_1 , який надав пояснення, що не прибув до ІНФОРМАЦІЯ_2 в зв`язку з тим, що він знаходився за межами області, в оскаржуваній постанові також є підпис ОСОБА_1 , яким він підтвердив, що 17 березня 2025 року отримав копію вказаної постанови, тобто був присутнім при розгляді протоколу про адміністративне правопорушення.

Відповідно до медичної довідки КНП СОР «Обласна клінічна спеціалізована лікарня» від 10 вересня 2024 року № 01-55/1630 ОСОБА_1 перебував на стаціонарному обстеженні з 04 вересня 2024 року до 10 вересня 2024 року /а.с. 12/.

Відповідно до ч. 1 ст. 9 КАС України, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Як зазначив Пленум Вищого адміністративного суду України у п.1 Постанови від 06 березня 2008 року №2 «Про практику застосування адміністративними судами окремих положень Кодексу адміністративного судочинства України під час розгляду адміністративних справ», під час розгляду спорів щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень суди незалежно від підстав, наведених у позовній заяві, повинні перевіряти їх відповідність усім зазначеним вимогам.

Положеннями ч. 2 ст.19 Конституції України встановлено, що органи державної влади, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбаченіКонституцією та законами України.

Провадження у справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

Додержання вимог закону при застосуванні заходів впливу за адміністративні правопорушення забезпечується систематичним контролем з боку вищестоящих органів і посадових осіб, правом оскарження, іншими встановленими законом способами.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 20 КАС місцевим загальним судам як адміністративним судам підсудні адміністративні справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності.

Рішення суб`єкта владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності може мати вигляд індивідуального акта, яким відповідно до п. 19 ч. 1 ст. 4 КАС є акт (рішення) суб`єкта владних повноважень, виданий (прийняте) на виконання владних управлінських функцій або в порядку надання адміністративних послуг, який стосується прав або інтересів визначеної в акті особи або осіб, та дія якого вичерпується його виконанням або має визначений строк.

Одним з таких актів може бути постанова про накладання адміністративного стягнення, оскільки зазначений акт виноситься суб`єктом владних повноважень на виконання своїх владних функцій щодо притягнення осіб до адміністративної відповідальності та стосується лише прав та інтересів конкретно визначеної особи, яка піддається впливу накладеного адміністративного стягнення як форми адміністративної відповідальності, а дія такого акта вичерпується його виконанням.

Відповідно до ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно з п. 1 ст. 247 КУпАП обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події адміністративного правопорушення. Наявність події правопорушення доводиться шляхом надання доказів.

Відповідно до ст. 283 КУпАП, розглянувши справу про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить постанову по справі. Постанова повинна містити: найменування органу (посадової особи), який виніс постанову, дату розгляду справи; відомості про особу, щодо якої розглядається справа; опис обставин, установлених при розгляді справи; зазначення нормативного акта, який передбачає відповідальність за дане адміністративне правопорушення; прийняте по справі рішення.

Отже, притягнення особи до адміністративної відповідальності, можливе лише за наявності події адміністративного правопорушення та вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними доказами.

Так, спірні правовідносини у даній справі склались з приводу правомірності притягнення позивача до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 210-1 КУпАП.

Статтею 210-1 КУпАП передбачено, що порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію тягне за собою накладення штрафу на громадян від трьохсот до п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян і на посадових осіб органів державної влади, органів місцевого самоврядування, юридичних осіб та громадських об`єднань - від однієї тисячі до однієї тисячі п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Повторне протягом року вчинення порушення, передбаченого частиною першою цієї статті, за яке особу вже було піддано адміністративному стягненню, тягне за собою накладення штрафу на громадян від п`ятисот до семисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян і на посадових осіб органів державної влади, органів місцевого самоврядування, юридичних осіб та громадських об`єднань - від однієї тисячі п`ятисот до двох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Вчинення дій, передбачених частиною першою цієї статті, в особливий період тягне за собою накладення штрафу на громадян від однієї тисячі до однієї тисячі п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян і на посадових осіб органів державної влади, органів місцевого самоврядування, юридичних осіб та громадських об`єднань - від двох тисяч до трьох тисяч п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Згідно з абз. 11 ст. 1 Закону України «Про оборону України» особливий період - період, що настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.

Так, 17.03.2014 оприлюднено Указ Президента України від 17.03.2014 № 303/2014 «Про часткову мобілізацію», Указом Президента України від 24.02.2022 № 64/2022в Україні введено воєнний стан, який в подальшому продовжувався та триває на теперішній час.

Відповідно до ст. 1, 3 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» військовий обов`язок установлюється з метою підготовки громадян України до захисту Вітчизни, забезпечення особовим складом Збройних Сил України. Виконання військового обов`язку громадянами України забезпечують державні органи, органи місцевого самоврядування в межах їх повноважень.

Правовою основою військового обов`язку і військової служби є Конституція України, цей Закон, Закони України «Про оборону України», «Про збройні сили України», «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію».

Закон України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» встановлює правові основи мобілізаційної підготовки та мобілізації в Україні, визначає засади організації цієї роботи, повноваження органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, а також обов`язки підприємств, установ і організацій незалежно від форми власності (далі - підприємства, установи і організації), повноваження і відповідальність посадових осіб та обов`язки громадян щодо здійснення мобілізаційних заходів.

Статтею 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» визначено обов`язки громадян щодо мобілізаційної підготовки та мобілізації.

Відповідно до абз. 7 ч. 3 ст. 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» у разі отримання повістки про виклик до територіального центру комплектування та соціальної підтримки громадянин зобов`язаний з`явитися у зазначені у ній місце та строк.

Згідно з положеннями ст. 277-2 КУпАП повістка особі, яка притягається до адміністративної відповідальності, вручається не пізніш як за три доби до дня розгляду справи в суді, в якій зазначаються дата і місце розгляду справи.

Відповідно до ст. 42 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» керівники, інші посадові особи органів виконавчої влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, а також підприємств, установ, організацій та закладів освіти незалежно від підпорядкування і форми власності та громадяни України, винні в порушенні правил військового обліку громадян України, підготовки громадян України до військової служби, взяття на військовий облік, направлення для проходження базової військової служби, проходження служби у військовому резерві, проходження зборів, мобілізаційної підготовки та мобілізаційної готовності, призову на військову службу за призовом осіб із числа резервістів в особливий період, прибуття за викликом до територіального центру комплектування та соціальної підтримки, Центрального управління або регіональних органів Служби безпеки України, відповідних підрозділів розвідувальних органів України, а також у вчиненні інших порушень законодавства про військовий обов`язок і військову службу, несуть відповідальність згідно із законом.

Пунктом 19 Порядку № 1497 встановлено, що призовники, військовозобов`язані та резервісти, винні в порушенні вимог правил військового обліку, несуть відповідальність згідно із законом.

Згідно з положеннями ст. 277-2 КУпАП повістка особі, яка притягається до адміністративної відповідальності, вручається не пізніш як за три доби до дня розгляду справи в суді, в якій зазначаються дата і місце розгляду справи. Інші особи, які беруть участь у провадженні по справі про адміністративні правопорушення, повідомляються про день розгляду справи в той же строк.

З приводу того, що неналежне повідомлення особи про розгляд справи про адміністративне правопорушення та порушення її прав у процесі її розгляду є підставою для скасування постанови про притягнення особи до адміністративної відповідальності суди вже неодноразово висловлювали відповідні правові позиції.

Постановою Другого апеляційного адміністративного суду від 08.05.2024р. по справі № 642/1199/24 з приводу розгляду аналогічної справи викладено наступну правову позицію:

«Так, у частині 2 статті 19 Конституції закріплено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно зі статтею 248 Кодексу України про адміністративні правопорушення розгляд справи про адміністративне правопорушення здійснюється на засадах рівності перед законом і органом (посадовою особою), який розглядає справу, всіх громадян незалежно від раси, кольору шкіри, політичних, релігійних та інших переконань, статі, етнічного та соціального походження, майнового стану, місця проживання, мови та інших обставин.

Відповідно до частини 1 статті 268 КУпАП особа, яка притягається до адміністративної відповідальності має право: знайомитися з матеріалами справи, давати пояснення, подавати докази, заявляти клопотання; при розгляді справи користуватися юридичною допомогою адвоката, іншого фахівця у галузі права, який за законом має право на надання правової допомоги особисто чи за дорученням юридичної особи, виступати рідною мовою і користуватися послугами перекладача, якщо не володіє мовою, якою ведеться провадження; оскаржити постанову по справі. Справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Під час відсутності цієї особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

Згідно зі статтею 278 КУпАП орган (посадова особа) при підготовці до розгляду справи про адміністративне правопорушення вирішує такі питання: 1) чи належить до його компетенції розгляд даної справи; 2) чи правильно складено протокол та інші матеріали справи про адміністративне правопорушення; 3) чи сповіщено осіб, які беруть участь у розгляді справи, про час і місце її розгляду; 4) чи витребувано необхідні додаткові матеріали; 5) чи підлягають задоволенню клопотання особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілого, їх законних представників і адвоката.

Верховний Суд у постановах від 31.03.2021 у справі № 676/752/17, від 21.03.2019 у справі № 489/1004/17, від 30.01.2020 у справах № 308/12552/16-а та № 482/9/17, від 06.02.2020 у справі № 205/7145/16-а зробив такі висновки:

«Закріплюючи процесуальні гарантії прав особи, що притягається до адміністративної відповідальності, у тому числі й на участь у розгляді її справи, положення КУпАП містять й певні застереження, націлені на забезпечення належної реалізації компетентними органами (особами) наданих їм повноважень, зокрема, передбачені щодо розгляду справи про адміністративне правопорушення за відсутності особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, лише у випадку наявності даних, що підтверджують належне повідомлення такої особи про місце і час розгляду справи.

Обов`язок повідомити особу про місце і час розгляду справи не пізніше ніж за три дні до дати розгляду справи про адміністративне правопорушення вважається виконаним, якщо особа, яка притягується до відповідальності, знає (поінформована) про час та місце розгляду справи за три дні до дати розгляду справи. Обов`язок доказування цієї обставини несе уповноважена посадова особа.

Повідомлення має на меті забезпечення участі особи у розгляді уповноваженим державним органом справи про адміністративне правопорушення».

Розгляд справи відносно позивача відбувся без дотримання своєчасного сповіщення про розгляд справ, що в силу приписів частини 1 статті 268 КУпАП виключало можливість розгляду справи.

Вирішуючи питання наслідків розгляду справи про адміністративне правопорушення за відсутності особи, яку належним чином не повідомили про дату, Верховний Суд у постановах від 6.03.2018 у справі № 522/20755/16-а, від 30.09.2019 у справі № 591/2794/17, від 6.02.2020 № 05/7145/16-а та від 21.05.2020 у справі № 286/4145/15-а дійшов такого висновку:

«Факт несвоєчасного повідомлення або неповідомлення особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, про час та місце розгляду справи про адміністративне правопорушення є підставою для визнання постанови у справі про адміністративне правопорушення неправомірною як такої, що винесена з порушенням установленої процедури. Як наслідок, позивача позбавлено прав, передбачених Конституцією України та КУпАП, зокрема, бути присутнім під час розгляду справи, надавати пояснення, подавати докази, заявляти клопотання, мати професійну правову допомогу».

Процедурні порушення, зокрема, такі як розгляд справи про адміністративне правопорушення за відсутності особи, яку належним чином не повідомили про дату розгляду, є самостійними, безумовними підставами для скасування постанови про притягнення такої особи до відповідальності.

Правова природа адміністративної відповідальності за своєю суттю є аналогічною кримінальній, оскільки також є публічною, пов`язана із застосуванням державного примусу, ініціюється органами, які наділені владними повноваженнями, а застосовувані санкції можуть бути доволі суттєвими для особи. У п. 21 рішення ЄСПЛ у справі «Надточій проти України» від 15.05.2008 (заява №7460/03) зазначено, що Уряд України визнав карний кримінально-правовий характер Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Недотримання відповідачем приписів законодавства України про адміністративні правопорушення тягне недоведеність з боку суб`єкта владних повноважень правомірності оскаржуваної у цій справі постанови та є підставою для її скасування.»

Позивач, вважаючи зазначену постанову протиправною, стверджував, що відповідач пропустив строк накладення адміністративного стягнення.

Судом встановлено, що позивачу необхідно було з`явитися до ІНФОРМАЦІЯ_2 07 грудня 2024 року для уточнення даних, проте він не прибув у визначений час та дату, що ним не оспорюється, його було доставлено до ІНФОРМАЦІЯ_2 17 березня 2025 року.

Таким чином, про факт вчинення позивачем правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 210-1 КУпАП, відповідачу стало відомо 07 грудня 2024 року, тобто в день, коли позивач не прибув за повісткою для оновлення даних.

Разом з тим, відповідно до ч. 1 ст. 38 КУпАП адміністративне стягнення може бути накладено не пізніш як через два місяці з дня вчинення правопорушення, а при триваючому правопорушенні - не пізніш як через два місяці з дня його виявлення, крім справ про адміністративні правопорушення, зазначених у частинах дев`ятій і десятій цієї статті, та за винятком випадків, коли справи про адміністративні правопорушення відповідно до цього Кодексу підвідомчі суду (судді).

Так, ч. 9 ст. 38 КУпАП передбачено, що адміністративне стягнення за вчинення в особливий період правопорушень, передбаченихстаттями 210, 210-1цього Кодексу, може бути накладено протягом трьох місяців з дня його виявлення, але не пізніше одного року з дня його вчинення.

Отже, строк накладення адміністративного стягнення за вчинення правопорушення, передбаченого ст. 210-1 КУпАП становить три місяці з дня його виявлення, тобто у відношенні до позивача перебіг такого строку почався 07 грудня 2024 року.

Відповідно до п. 7 ч. 1 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за обставин закінчення на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків, передбачених статтею 38 цього Кодексу.

Судовим розглядом суду встановлено, що адміністративне стягнення було накладене відповідачем поза межами строку, встановленого ч. 1 ст. 38 КУпАП, у зв`язку з чим провадження в адміністративній справі підлягало закриттю на підставі п. 7 ч. 1 ст. 247 КУпАП.

Отже, за таких обставин оскаржувана постанова є незаконною та підлягає скасуванню, а позовні вимоги ОСОБА_1 є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Позивачем при зверненні до суду із адміністративною позовною заявою було сплачено судовий збір в розмірі 1331,50 грн /а.с. 6/.

Відповідно до ч. 1 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

Тому відповідно до ч.1 ст.139 КАС України із відповідача на користь позивача слід стягнути судовий збір в розмірі 665,60 грн, що передбачено законом.

Роз`яснити позивачу, що він має право звернутися до суду із заявою про повернення йому із державного бюджету суму надлишково сплаченого судового збору в розмірі 665,60 грн.

Керуючись ст. ст. 247, 251, 252, 254, 256, 277-279, 280, 283 КУпАП, ст. ст. 2, 6, 9, 72-77, 90, 229, 242-246, 286 КАС України,

УХВАЛИВ:

Задовольнити позовні вимоги ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_7 /зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_2 , фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_3 , рнокпп НОМЕР_1 / до ІНФОРМАЦІЯ_1 /юридична адреса: АДРЕСА_1 , код ЄДРПОУ НОМЕР_2 / про визнання протиправної скасування постанови про адміністративне правопорушення.

Визнати протиправною та скасувати постанову № 630/2025 по справі про адміністративне правопорушення за частиною 3 статті 210-1 КУпАП від 17 березня 2025 року, винесену начальником ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 , про накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП у виді штрафу в розмірі 17000,00 грн.

Закрити провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 210-1 КУпАП, на підставі п. 7 ч. 1 ст. 247 КУпАП.

Стягнути із ІНФОРМАЦІЯ_1 за рахунок його бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_7 /зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_2 , фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_3 , рнокпп НОМЕР_1 /, судові витрати, понесені позивачем при поданні адміністративного позову до суду у виді судового збору в сумі 665,60 грн.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом десяти днів з дня його проголошення безпосередньо до Другого апеляційного адміністративного суду. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набуває чинності після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набуває чинності після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного провадження.

Суддя Охтирського міськрайонного суду

Сумської області О.С.Семенова