Справа № 200/8823/24
Суддя: Чекменьов Г.А.
Дата ухвалення: 2026-01-23 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
У Х В А Л А

про відмову в ухваленні додаткового рішення

23 січня 2026 року Справа №200/8823/24

Донецький окружний адміністративний суд у складі судді Чекменьова Г.А., розглянувши в письмовому провадженні заяву про ухвалення додаткового рішення в адміністративній справі за позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправною бездіяльність та зобов`язання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И В:

До Донецького окружного адміністративного суду надійшла заява представника позивача адвоката Чернікова Д.Ю. про ухвалення додаткового рішення у справі № 200/8823/24.

Ухвалою суду від 31 грудня 2025 року розгляд заяв представника позивача у справі № 200/8823/24 за позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії призначено на 16 січня 2026 року.

Учасники справи були належним чином повідомлені про час та місце судового розгляду.

Враховуючи обставини збройної агресії проти України, складний безпековий стан у призначений час судового засідання 16 січня 2026 року у м.Слов`янську, розгляд заяви здійснений в письмовому провадженні.

Відповідно до частини 4 статті 243 КАС України судове рішення, постановлене у письмовому провадженні, повинно бути складено у повному обсязі не пізніше закінчення встановлених цим Кодексом строків розгляду відповідної справи, заяви або клопотання.

Представник позивача щодо заяви про ухвалення додаткового рішення суду надав додаткові пояснення. Вказав, що подача даної заяви зумовлена необхідністю встановити чи задоволена вимога щодо не лише перерахунку грошового забезпечення позивача по прожитковому мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, а й додаткових видів грошового забезпечення, у тому числі, але не виключно, щомісячних та одноразових додаткових видів грошового забезпечення (надбавки, доплати, підвищення) та премії, а також одноразової грошової допомоги при звільненні з військової служби, компенсації за невикористану відпустку, грошової допомоги на оздоровлення по прожитковому мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року у рішенні від 11 квітня 2025 року Донецького окружного адміністративного суду у справі №200/8823/24 за позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії, оскільки Військова частина НОМЕР_1 відмовляється перерахувати додаткові види грошового забезпечення, тому що в резолютивній частині рішення не зазначено про додаткові види грошового забезпечення Позивача.

Тому, необхідно отримати додаткове рішення для розуміння чи задоволена вимога щодо перерахунку по актуальному прожитковому мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року додаткових видів грошового забезпечення та отримання нових розрахунків від відповідача.

Розглянувши заяву про ухвалення додаткового рішення, суд зазначає, що в позовній заяві у справі були викладені позовні вимоги у такій редакції:

«визнати протиправними дії щодо обчислення і виплати грошового забезпечення та додаткових видів грошового забезпечення, у тому числі, але не виключно, щомісячних та одноразових додаткових видів грошового забезпечення (надбавки, доплати, підвищення та премії), грошову допомогу на оздоровлення, а також одноразову грошову допомогу при звільненні з військової служби, компенсацію за невикористану відпустку, з 01.01.2020 по 30.11.2023 включно без врахування розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року (але не менше 50 відсотків розміру мінімальної заробітної плати, встановленого законом на 1 січня календарного року), на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з додатками до постанови Кабінету Міністрів України «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» від 30.08.2017 № 704;

зобов`язати нарахувати та виплатити з 01.01.2020 по 30.11.2023 включно грошове забезпечення, яке складається з посадового окладу, окладу за військовим званням, процентної надбавки за вислугу років, та щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (надбавки, доплати, підвищення) та премії, а також одноразову грошову допомогу при звільненні з військової служби, компенсацію за невикористану відпустку, грошову допомогу на оздоровлення, із розрахунку шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року (але не менше 50 відсотків розміру мінімальної заробітної плати, встановленого законом на 1 січня календарного року), на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з додатками до постанови Кабінету Міністрів України від 30 серпня 2017 року № 704 «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб», з урахуванням виплачених сум;

визнати протиправною бездіяльність, що полягає у не включенні до складу грошового забезпечення сум додаткової винагороди передбаченої постановою Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 року № 168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» при обчисленні розміру грошової компенсації при звільненні за невикористані ним дні оплачуваних відпусток (щорічних та додаткових) за 2021, 2022, 2023 роки;

зобов`язати перерахувати та виплатити компенсацію при звільненні за невикористані ним дні оплачуваних відпусток (щорічних та додаткових) за 2021, 2022, 2023 роки, обчисливши її суму, виходячи із розміру місячного грошового забезпечення, з урахуванням сум додаткової винагороди передбаченої постановою Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 року № 168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану»».

Рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 11 квітня 2025 року у справі № 200/8823/24 позовні вимоги ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 задоволено частково, а саме:

визнано протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 щодо обчислення і виплати ОСОБА_1 грошового забезпечення з 29.01.2020 до 19.05.2023 без врахування розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з додатками до постанови Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 № 704.

зобов`язано Військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 з 29.01.2020 до 19.05.2023 включно грошове забезпечення шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня відповідного календарного року, на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з додатками до постанови Кабінету Міністрів України від 30 серпня 2017 року № 704 «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» з урахуванням виплачених сум;

визнано протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 щодо не включення до складу грошового забезпечення ОСОБА_1 сум додаткової винагороди, передбаченої постановою Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 року № 168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» при обчисленні розміру грошової компенсації при звільненні за невикористані ним дні оплачуваних відпусток (щорічних та додаткових) за 2021, 2022, 2023 роки;

зобов`язано Військову частину НОМЕР_1 перерахувати та виплатити ОСОБА_1 компенсацію при звільненні за невикористані ним дні оплачуваних відпусток (щорічних та додаткових) за 2021, 2022, 2023 роки, обчисливши її суму, виходячи із розміру місячного грошового забезпечення з урахуванням сум додаткової винагороди передбаченої постановою Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 року № 168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану».

Рішення суду у справі № 200/8823/24 залишено без змін постановою Першого апеляційного адміністративного суду від 17 вересня 2025 року та набрало законної сили.

Відповідно до частини першої статті 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Статтею 9 КАС України закріплені принципи змагальності сторін, диспозитивності та офіційного з`ясування всіх обставин у справі:

1. Розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

2. Суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

3. Кожна особа, яка звернулася за судовим захистом, розпоряджається своїми вимогами на свій розсуд, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Таким правом користуються й особи, в інтересах яких подано позовну заяву, за винятком тих, які не мають адміністративної процесуальної дієздатності.

4. Суд вживає визначені законом заходи, необхідні для з`ясування всіх обставин у справі, у тому числі щодо виявлення та витребування доказів з власної ініціативи.

Згідно з частиною другою статті 245 КАС України у разі задоволення позову суд може прийняти рішення, зокрема, про:

1) визнання протиправним та нечинним нормативно-правового акта чи окремих його положень;

2) визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень;

3) визнання дій суб`єкта владних повноважень протиправними та зобов`язання утриматися від вчинення певних дій;

4) визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії…

За приписами частини четвертої статті 245 КАС України у випадку, визначеному пунктом 4 частини другої цієї статті, суд може зобов`язати відповідача - суб`єкта владних повноважень прийняти рішення на користь позивача, якщо для його прийняття виконано всі умови, визначені законом, і прийняття такого рішення не передбачає права суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд.

У разі якщо ухвалення рішення на користь позивача передбачає право суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд, суд зобов`язує суб`єкта владних повноважень вирішити питання, щодо якого звернувся позивач, з урахуванням його правової оцінки, наданої судом у рішенні.

З урахуванням наведених процесуальних норм, при розгляді справи суд встановив, що підставами позову є стверджувані стороною позивача порушення:

1) обчислення і виплата ОСОБА_1 грошового забезпечення без врахування розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, на відповідний тарифний коефіцієнт.

2) не включення до складу грошового забезпечення ОСОБА_1 сум додаткової винагороди, передбаченої постановою Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 року № 168, при обчисленні розміру грошової компенсації за невикористані дні оплачуваних відпусток при звільненні.

Інші частини тексту позовних вимог не містять окремих підстав позову, як самостійних порушень з боку відповідача, а носять ознаки похідних, конкретизуючих чи, навпаки, невизначених («у тому числі, але не виключно») умов, які не потребують окремого судового вирішення при розгляді справи.

Відповідно до пункту 2 статті 9 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» до складу грошового забезпечення входять:

посадовий оклад, оклад за військовим званням;

щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія);

одноразові додаткові види грошового забезпечення.

Тобто, у Законі поняття «грошове забезпечення» має узагальнений зміст, до складу якого основні та додаткові види. Аналогічним чином вказане поняття використано в судовому рішенні у справі № 200/8823/24.

В мотивувальній частині рішенні суду у справі № 200/8823/24 зазначено, що крім порядку обчислення грошового забезпечення, спору щодо окремих складових грошового забезпечення на час розгляду справи між сторонами не встановлено. Тому суд не вбачає підстав для підміни повноважень відповідача, зайвої деталізації у судовому рішенні всіх належних складових грошового забезпечення, іншого дублювання функцій та регламентації судовим рішенням всіх обов`язків відповідача у спірних відносинах.

За вказаних обставин, в резолютивній частині судового рішення вирішені по суті спірні питання, встановлені за обставинами справи: 1) обчислення грошового забезпечення, виходячи з розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб станом на 1 січня відповідного календарного року; 2) обчисленні розміру компенсації за невикористані дні оплачуваних відпусток з включенням до розрахунку грошового забезпечення сум додаткової винагороди, передбаченої постановою Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 року № 168.

Задоволення позовних вимог у такий спосіб не передбачає переліку в резолютивній частині судового рішення всіх чи певних видів додаткового грошового забезпечення, порядку їх обчислення, відсоткові значення, зазначення інших обов`язків відповідача, які не є спірними.

Таким чином суд розглянув по суті всі заявлені позовні вимоги в межах спору, що фактично виник між сторонами.

Відповідно до приписів статті 252 КАС України суд, що ухвалив судове рішення, може за заявою учасника справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо:

1) щодо однієї із позовних вимог, з приводу якої досліджувалися докази, чи одного з клопотань не ухвалено рішення;

2) суд, вирішивши питання про право, не визначив способу виконання судового рішення;

3) судом не вирішено питання про судові витрати.

Про відмову в ухваленні додаткового рішення суд постановляє ухвалу.

За наведених вище обставин суд дійшов висновку про відсутність підстав для ухвалення додаткового судового рішення.

Керуючись статтями 2, 241-246, 252, 255, 295-297 КАС України, суд

У Х В А Л И В:

Відмовити в ухваленні додаткового рішення в адміністративній справі №200/8823/24 за позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправною бездіяльності, зобов`язання вчинити певні дії.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення до Першого апеляційного адміністративного суду.

Текст ухвали розміщений в Єдиному державному реєстрі судових рішень (веб-адреса сторінки: http://www.reyestr.court.gov.ua/).

Суддя Г.А. Чекменьов