Справа № 160/1497/26
Суддя: Кальник Віталій Валерійович
Дата ухвалення: 2026-01-26 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

26 січня 2026 року Справа № 160/1497/26

Суддя Дніпропетровського окружного адміністративного суду Кальник В.В., розглянувши матеріали адміністративного позову ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

22 січня 2026 року ОСОБА_1 звернувся до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з позовом до Військової частини НОМЕР_1 , в якому просить суд:

- визнати протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 щодо не нарахування та невиплати ОСОБА_1 в періоди з 27 серпня 2020 року по 20 листопада 2020 року грошового забезпечення, а також виплачених за вказаний період: грошової допомоги для оздоровлення, матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань, премії, визначивши їх розмір, виходячи з розмірів посадового окладу та окладу за військовим званням, розрахованих шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого Законом України "Про Державний бюджет України на 2020 рік" станом на 01.01.2020 р., на відповідні тарифні коефіцієнти, згідно з пунктом 4 постанови Кабінету Міністрів України від 30 серпня 2017 року №704 «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб», з урахуванням раніше виплачених сум та із одночасною компенсацією сум податку з доходів фізичних осіб відповідно до пункту 2 Порядку виплати щомісячної грошової компенсації сум податку з доходів фізичних осіб, що утримуються з грошового забезпечення, грошових винагород та інших виплат, одержаних військовослужбовцями, поліцейськими та особами рядового і начальницького складу, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 15 січня 2004 року №44;

- зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 здійснити ОСОБА_1 перерахунок та виплату грошового забезпечення за період з 27 серпня 2020 року по 20 листопада 2020 року грошового забезпечення, а також виплачених за вказаний період: грошової допомоги для оздоровлення, матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань, премії, визначивши їх розмір, виходячи з розмірів посадового окладу та окладу за військовим званням, розрахованих шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого Законом України "Про Державний бюджет України на 2020 рік" станом на 01.01.2020 р, на відповідні тарифні коефіцієнти, згідно з пунктом 4 постанови Кабінету Міністрів України від 30 серпня 2017 року №704 «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб», з урахуванням раніше виплачених сум та із одночасною компенсацією сум податку з доходів фізичних осіб відповідно до пункту 2 Порядку виплати щомісячної грошової компенсації сум податку з доходів фізичних осіб, що утримуються з грошового забезпечення, грошових винагород та інших виплат, одержаних військовослужбовцями, поліцейськими та особами рядового і начальницького складу, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 15 січня 2004 року №44.

Разом з позовною заявою, позивачем заявлено клопотання про поновлення строку звернення до суду, в обґрунтування якого ОСОБА_1 посилається на практику Верховного Суду, зокрема, на Постанову від 21 березня 2025 року по справі №460/21394/23, в якій Верховний Суд зазначив, що якщо мають місце тривалі правові відносини, які виникли під час дії статті 233 КЗпП України, у редакції, що була чинною до 19 липня 2022 року, та були припинені на момент чинності дії статті 233 К3пП України, в редакції Закону У країни «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо оптимізації трудових відносин», то у такому випадку правове регулювання здійснюється таким чином: правовідносини, які мають місце у період до 19 липня 2022 року, підлягають правовому регулюванню згідно з положенням статті 233 К3пП України (у попередній редакції); у період з 19 липня 2022 року підлягають застосуванню норми статті 233 КЗпП України (у редакції Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо оптимізації трудових відносин»). Початок перебігу тримісячного строку для подання адміністративного позову (у частині вимог за період з 19 липня 2022 року по 30 березня 2023 року) слід обчислювати саме з моменту, коли позивач набув достовірної та документально підтвердженої інформації про обсяг і характер виплачених сум позивачу при звільненні). Письмове повідомлення про розмір нарахованого та виплаченого грошового забезпечення позивач отримав у відповідь на адвокатський запит листом від 22.10.2025 р., а отже просить суд поновити пропущений строк звернення з адміністративним позовом до суду.

Розглянувши вищезазначене клопотання позивача, суд дійшов наступного висновку.

Відповідно до ч. 2 ст. 233 КЗпП України (у редакції, яка діяла до 19.07.2022) у разі порушення законодавства про оплату праці працівник має право звернутися до суду з позовом про стягнення належної йому заробітної плати без обмеження будь-яким строком.

Законом України від 01.07.2022 №2352, який набрав чинності з 19.07.2022, ч.ч. 1, 2 ст. 233 КЗпП України викладено в такій редакції:

«Працівник може звернутися із заявою про вирішення трудового спору безпосередньо до суду в тримісячний строк з дня, коли він дізнався або повинен був дізнатися про порушення свого права, крім випадків, передбачених частиною другою цієї статті.

Із заявою про вирішення трудового спору у справах про звільнення працівник має право звернутися до суду в місячний строк з дня вручення копії наказу (розпорядження) про звільнення, а у справах про виплату всіх сум, що належать працівникові при звільненні, - у тримісячний строк з дня одержання ним письмового повідомлення про суми, нараховані та виплачені йому при звільненні (стаття 116)».

Проте 11 грудня 2025 Конституційним Судом України прийнято рішення №1-р/2025 у справі №1-7/2024(337/24) за конституційним поданням Верховного Суду щодо відповідності Конституції України (конституційності) частини першої статті 233 Кодексу законів про працю України (справа щодо строків звернення працівника до суду про стягнення заробітної плати та інших належних працівникові виплат), відповідно до якого визнано такою, що не відповідає Конституції України (є неконституційною), частину першу статті 233 Кодексу законів про працю України в частині встановлення тримісячного строку для звернення працівника до суду про стягнення заробітної плати та інших належних працівникові виплат.

В пункті 2 резолютивної частини рішення зазначено, що частина перша статті 233 Кодексу законів про працю України в частині встановлення тримісячного строку для звернення працівника до суду про стягнення заробітної плати та інших належних працівникові виплат, визнана неконституційною, утрачає чинність із дня ухвалення Конституційним Судом України цього Рішення.

Відтак, з 11.12.2025 втратила чинність ч. 1 ст. 233 Кодексу законів про працю України, яка встановлювала тримісячний строк звернення до суду з позовом про виплату належних працівникові сум заробітної плати (грошового забезпечення).

Враховуючи вищезазначене, суд приходить до висновку, що строк звернення до суду позивачем із даною позовною заявою не пропущено.

Позовна заява відповідає вимогам, встановленим статтями 160, 161, 171 Кодексу адміністративного судочинства України, підсудна Дніпропетровському окружному адміністративному суду, підстави для залишення її без руху, повернення чи відмови у відкритті відсутні.

Враховуючи зміст позовних вимог і обставини, якими їх обґрунтовує позивач, значення справи для сторін, обраний позивачем спосіб захисту, категорію та складність справи, суд приходить до висновку, що справу за позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії слід віднести до справ незначної складності, та призначити до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження відповідно до статті 257 Кодексу адміністративного судочинства України.

Керуючись ст.ст. 257, 258, 260, 262 Кодексу адміністративного судочинства України суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Відкрити спрощене позовне провадження в адміністративній справі № 160/1497/26 за позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії.

Здійснювати розгляд адміністративної справи одноособово суддею Кальником В.В., в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін.

Розгляд справи по суті розпочати з 26 лютого 2026 року.

Запропонувати відповідачу у п`ятнадцятиденний строк з дня отримання зазначеної ухвали, надати до суду відзив на позов, а також всі письмові та електронні докази, роз`яснивши, при цьому про необхідність дотримання вимог ст.162 КАС України в частині одночасного направлення копії відзиву та доданих до нього документів іншим учасникам справи, та можливість пред`явлення зустрічного позову відповідно до п.4 ст.177 КАС України у строк для подання відзиву.

Запропонувати позивачу у п`ятиденний строк з дня отримання відзиву на позов, у разі його подання відповідачем - подати відповідь на відзив, дотримуючись, при цьому, приписів ст.163 КАС України.

Запропонувати відповідачу у п`ятиденний строк з дня отримання відповіді на відзив на позов, у разі його подання позивачем - подати заперечення на позов, дотримуючись, при цьому, приписів ст.164 КАС України.

Копії даної ухвали направити особам, які беруть участь у справі, відповідачу разом з ухвалою надіслати копію позовної заяви.

Роз`яснити учасникам справи про наявність у них процесуальних прав і обов`язків, що передбачені ст.ст.44, 47 Кодексу адміністративного судочинства України.

Учасники справи можуть отримати інформацію щодо справи за веб-адресою: https://adm.dp.court.gov.ua/sud0470/на Офіційному веб-порталі судової влади України.

Ухвала оскарженню не підлягає та набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Здійснювати розгляд (формування та зберігання) справи у змішаній (паперова та електронна) формі.

Суддя В.В. Кальник