Справа № 600/3266/24-а
Суддя: Анісімов Олег Валерійович
Дата ухвалення: 2026-01-22 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЧЕРНІВЕЦЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

про відмову у відстроченні виконання судового рішення

22 січня 2026 р. м. Чернівці Справа № 600/3266/24-а

Чернівецький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Анісімова О.В., розглянувши в порядку письмового провадження заяву про відстрочення виконання судового рішення, подану у справі за позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити дії,-

В С Т А Н О В И В:

У провадженні Чернівецького окружного адміністративного суду перебувала адміністративна справа за позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 , в якому позивач просив:

- визнати протиправною бездіяльність військової частини НОМЕР_1 щодо обчислення та виплати грошового забезпечення гр. ОСОБА_1 з 08.05.2022 року до 31.12.2022 без врахування розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого Законом України «Про Державний бюджет України на 2022 рік» станом на 01.01.2022; з 01.01.2023 року до 20.05.2023 без врахування розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого Законом України «Про Державний бюджет України на 2023 рік» станом на 01.01.2023;

- зобов`язати військову частину НОМЕР_1 здійснити перерахунок та виплату гр. ОСОБА_1 (з урахуванням раніше виплачених сум) грошового забезпечення: з 08.05.2022 по 31.12.2022, з урахуванням посадового окладу та окладу за військовим званням, визначених шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого Законом України «Про Державний бюджет України на 2022 рік» станом на 01.01.2022, на відповідний тарифний коефіцієнт; з 01.01.2023 по 20.05.2023 з урахуванням посадового окладу та окладу за військовим званням, визначених шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого Законом України «Про Державний бюджет України на 2023 рік» станом на 01.01.2023, на відповідний тарифний коефіцієнт;

- зобов`язати військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити гр. ОСОБА_1 компенсацію втрати частини доходів у зв`язку з порушенням встановлених строків нарахування та виплати грошового забезпечення з 08.05.2022 по день фактичної виплати.

02.06.2024 року судом ухвалено рішення по справі, яким вирішено:

1. Позов ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити дії, задовольнити повністю.

2. Визнати протиправними дії Військової частини НОМЕР_1 щодо нарахування та виплати ОСОБА_1 за період з 08.05.2022 року по 31.12.2022 року та з 01.01.2023 року по 20.05.2023 року грошового забезпечення, виходячи з посадового окладу та окладу за військовим званням із застосуванням розрахункової величини прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня 2018 року.

3. Зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 здійснити перерахунок і виплату ОСОБА_1 за період з 08.05.2022 року по 31.12.2022 року та з 01.01.2023 року по 20.05.2023 року, виходячи з посадового окладу та окладу за військовим званням із застосуванням розрахункової величини прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 01.01.2022 року та 01.01.2023 року, помноженого на відповідний тарифний коефіцієнт, встановлений для посади ОСОБА_1 , згідно з додатками 1,12,13, 14 до постанови Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 року № 704 «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового та начальницького складу та деяких інших осіб».

Додатковим рішенням від 10.06.2025 року відмовлено у задоволенні позову у частині позовних вимог про зобов`язання військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити гр. ОСОБА_1 компенсацію втрати частини доходів у зв`язку з порушенням встановлених строків нарахування та виплати грошового забезпечення з 08.05.2022 по день фактичної виплати.

12.01.2026 року Військової частини НОМЕР_1 звернувсь до суду із заявою, в якій просить відстрочити виконання рішення Чернівецького окружного адміністративного суду від 02.06.2025 у справі № 600/3266/24-а до 02.06.2026.

Ухвалою суду від 14.01.2026 року призначено заяву Військової частини НОМЕР_1 про відстрочення виконання судового рішення до судового розгляду у відкритому судовому засіданні на 09:30 год. 22.01.2026 р.

Однак, у визначені дату та час сторони до суду не з`явились. За таких обставин, враховуючи положення частини 2 статті 378 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), суд вважає за можливе продовжити розгляд заяви про відстрочення виконання судового рішення в порядку письмового провадження.

Розглянувши подану заяву, перевіривши матеріали справи, суд дійшов до висновку, що вона не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Питання про відстрочення або розстрочення виконання, зміну чи встановлення способу і порядку виконання судового рішення врегульовуються статтею 378 КАС України.

Відповідно до частини 1 статті 378 КАС України за заявою сторони суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, може відстрочити або розстрочити виконання рішення, а за заявою стягувача чи виконавця (у випадках, встановлених законом), - встановити чи змінити спосіб або порядок його виконання.

Підставою для встановлення або зміни способу або порядку виконання, відстрочення чи розстрочення виконання судового рішення є обставини, що істотно ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим (частина 3 статті 378 КАС України).

Вирішуючи питання про відстрочення чи розстрочення виконання судового рішення, суд також враховує: 1) ступінь вини відповідача у виникненні спору; 2) щодо фізичної особи - тяжке захворювання самої особи або членів її сім`ї, її матеріальне становище; 3) стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо (частина 4 статті 378 КАС України).

З аналізу наведених норм слідує, що у виняткових випадках та за наявності обставин, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим, суд може відстрочити або розстрочити виконання рішення. Обставинами, що ускладнюють виконання судового рішення, на переконання суду, є матеріальне становище, стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо.

У поданій заяві представник Військової частини НОМЕР_1 стверджує, що Військова частина НОМЕР_1 не здійснює самостійного розподілу коштів які надходять на рахунки частини відповідно до надісланих заявок на конкретні вказані судові справи. Військовою частиною НОМЕР_1 враховуючи вимоги зазначених нормативно правових актів, з метою своєчасного та бездоганного виконання рішення Чернівецького окружного адміністративного суду від 02.06.2025 у справі №600/3266/24-а, ОСОБА_1 нараховано грошове забезпечення за період з 08.05.2022 по 31.12.2022, з урахуванням посадового окладу та окладу за військовим званням, визначених шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого Законом України «Про Державний бюджет України на 2022 рік» станом на 01.01.2022, на відповідний тарифний коефіцієнт; з 01.01.2023 по 20.05.2023 з урахуванням посадового окладу та окладу за військовим званням, визначених шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого Законом України «Про Державний бюджет України на 2023 рік» станом на 01.01.2023, на відповідний тарифний коефіцієнт, із урахуванням раніше виплачених сум та з метою виплати, заявку про забезпечення коштами направлено на адресу розпорядника бюджетних коштів вищого рівня що підтверджується копією заявки №51 від 07.01.2026 та відправленням на електронну адресу від 07.01.2026 (додається). Відсутність на рахунку військової частини НОМЕР_1 коштів за КЕКВ 2800 «Інші поточні видатки» у сумі, необхідній для виконання рішення суду у цій справі підтверджується Розподілами грошових коштів по загальному фонду за КЕКВ 2800 «Інші поточні видатки» від Центрального фінансово-економічного управління ІНФОРМАЦІЯ_1 , на кошти які надходили за напрямком сплати судових зборів та виконання судових рішень. (додається). Протягом періоду з 02.06.2025 по теперішній час, грошові кошти спрямовані на виконання вказаного судового рішення не надходили. Усі подальші дії, зокрема щодо фактичного надходження коштів на рахунки Стягувача не залежать від військової частини НОМЕР_1 , а залежать від надходження бюджетного фінансування із розподілом коштів на виконання саме цієї судової справи.

Суд наголошує, що невиконання судового рішення фактично нівелює його сутність та дискредитує органи державної влади в Україні. Наведене є неприпустимим у правовій державі та негативно сприймається ЄСПЛ, відповідно до його усталеної практики.

Водночас, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень (частина перша стаття 2 КАС України).

Конституційний Суд України в рішенні від 30 січня 2003 року № 3-рп/2003 зазначив, що правосуддя за своєю суттю визнається таким лише за умови, що воно відповідає вимогам справедливості і забезпечує ефективне поновлення у правах.

Роль суду в правовій державі, окрім іншого, полягає в забезпеченню правового порядку та правової визначеності. Суд не може використовуватись як механізм розбалансування правовідносин, його діяльність має відповідати вимогам справедливості та враховувати наслідки реалізації його рішень.

У контексті досліджуваного питання суд вважає, що правосуддя як державна діяльність, повинно бути законодавчо непохитним, однак і гнучким у контексті враховування соціально-політичного становища у державі.

У цій справі судом було встановлено, що здійснюючи позивачу обчислення грошового забезпечення з 08.05.2022 року по 31.12.2022 року та з 01.01.2023 року по 20.05.2023 року із застосуванням розрахункової величини прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня 2018 року, відповідач діяв не на підставі та не у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Отже, ОСОБА_1 протягом тривалого часу зазнавав обмежень у виплаті йому грошового забезпечення, при цьому кошти мають властивість «знецінюватися». Відтак, затримка у нарахуванні та виплаті ОСОБА_2 належного йому грошового забезпечення, яке і так не виплачено йому вчасно з вини військової частини, матиме наслідок порушення принципу «легітимних» (правомірних) очікувань, який є під захистом статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

З урахуванням наведеного судом, заява військової частини є безпідставною, а тому задоволенню не підлягає.

На підставі наведеного та керуючись статтями 90, 242, 248, 378 КАС України, суд

У Х В А Л И В:

1. У задоволенні заяви представника Військової частини НОМЕР_1 про відстрочення виконання судового рішення, відмовити.

Згідно статті 256 Кодексу адміністративного судочинства України ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

У відповідності до статей 293, 295 Кодексу адміністративного судочинства України ухвали суду першої інстанції можуть бути оскаржені в апеляційному порядку окремо від рішення суду повністю або частково. Апеляційна скарга на ухвалу подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її складання.

Суддя О.В. Анісімов