Справа № 200/8537/25
Суддя: Кониченко О.М.
Дата ухвалення: 2026-01-26 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 січня 2026 року Справа№200/8537/25

Донецький окружний адміністративний суд в складі головуючого судді Кониченка Олега Миколайовича розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін (письмове провадження) адміністративну справу за позовом

ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 )

до Головного управління Пенсійного Фонду України в Донецькій області (пл. Соборна, 3, м. Слов`янськ, Донецька область, 84122),

про визнання бездіяльності протиправною, зобов`язання вчинити дії

УСТАНОВИВ:

Позивач, ОСОБА_1 , через свого представника Кузьміна Є.В. звернувся до Донецького окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України у Донецькій області, відповідно до якого просив суд:

- визнати протиправною бездіяльність Головного Управління Пенсійного Фонду України в Донецькій області щодо не нарахування та не виплати пенсії на адресу пенсіонера ОСОБА_1 з 01.01.2025 року;

- зобов`язати відповідача поновити нарахування та виплату пенсії для позивача/пенсіонера ОСОБА_1 та сплатити заборгованість, яка утворилася наслідок порушення прав та інтересів позивача, за час не виплати пенсії для ОСОБА_1

18 листопада 2025 року ухвалою суду у задоволенні клопотання представника позивача про поновлення строку звернення до суду з позовною заявою відмовлено, прийнято до розгляду та відкрито провадження в адміністративній справі № 200/8537/25 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного Фонду України в Донецькій області, про визнання бездіяльності протиправною, зобов`язання вчинити дії в частині позовних вимог про: визнання протиправною бездіяльності Головного Управління Пенсійного Фонду України в Донецькій області щодо не нарахування та не виплати пенсії на адресу пенсіонера ОСОБА_1 з 01.06.2025 року; зобов`язання відповідача поновити нарахування та виплату пенсії для позивача/пенсіонера ОСОБА_1 з 01.06.2025 року та сплатити заборгованість, яка утворилася наслідок порушення прав та інтересів позивача, за час не виплати пенсії для ОСОБА_1 ; в іншій частині позовних вимог позовну заяву повернуто позивачу.

12 грудня 2025 року від відповідача до суду надійшов відзив на позовну заяву.

12 грудня 2025 року до суду надійшло клопотання про зупинення провадження в адміністративній справі на підставі п. 3 ч. 1 ст. 236 КАС України, тому що розгляд адміністративної справи № 200/8537/25 неможливий без вирішення іншої справи в порядку кримінального судочинства.

18 грудня 2025 року ухвалою суду відмовлено у задоволенні клопотання відповідача про зупинення провадження в адміністративній справі.

Дослідивши матеріали адміністративної справи, суд дійшов висновку про їх достатність для вирішення адміністративного спору.

Суд дослідивши матеріали справи встановив наступне.

Позивач, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , паспорт громадянина України серії НОМЕР_2 , місце реєстрації, згідно паспортних даних: АДРЕСА_1 .

В обґрунтування позовної заяви представник позивача зазначив, що позивач перебуває на обліку в Головному управлінні ПФУ в Донецькій області, як одержувач пенсії по 3 групи інвалідності загального захворювання, відповідно до ст. 30 Закону України від 09.07.2003 року за № 1058-IV «про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування (далі - Закон № 1058).

Проте, з 01.01.2025 року виплату пенсії позивачу було призупинено на підставі ухвали слідчого судді Октябрьського районного суду м. Полтава Бугрія В.М. від 21.11.2024 року у справі № 554/2929/24, провадження № 1-кс/554/11999/2024 року відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 49 Закону № 1058, коли виплата пенсії припиняється на підставі документів, що містять недостовірні відомості, до того часу, як будуть з`ясовані обставини по справі № 554/2929/24 від 21.11.2024 року.

Сторона позивача з такою позицією відповідача не погодилась, бездіяльність щодо невиплати пенсії позивачу вважає протиправною, оскільки відповідачем не прийнято відповідного рішення про призупинення виплати пенсії та ухвала слідчого судді Октябрьського районного суду м. Полтава Бугрія В.М. від 21.11.2024 року по справі № 554/2929/24, провадження № 1-кс/554/11999/2024 року, не містить жодного звинувачення на адресу ОСОБА_2 .

Сторона позивача очікує понести судових витрат у вигляді оплати послуг фахівця в галузі права (адвоката) за збирання доказів, підготування позову та представництво інтересів позивача у суді, які становлять 10 000 (десять тисяч) грн, обґрунтування понесених витрат буде надано у встановленому законом порядку, після ухвалення судового рішення за результатами розгляду спору.

Відповідач Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області, зареєстровано в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб підприємців та громадських формувань за кодом , адреса зареєстрованого місцезнаходження: 84122, Донецька область, м. Слов`янськ, пл. Соборна, буд. 3, організаційно-правова форма орган державної влади.

Відповідач проти задоволення адміністративного позову заперечив та зазначив, що 02.12.2024 на адресу Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області надійшла ухвала слідчого судді Октябрського районного суду м. Полтави від 21.11.2024 у справі № 554/2929/24 про задоволення клопотання слідчого у кримінальному провадженні № 0000087 від 18.01.2024 за ознаками злочину, передбаченого ч. 3 ст. 332, ч. 3 ст. 368, ч. 1 ст. 369, ч. 2 ст. 354, ч. 4 ст. 354, ч. 3 ст. 358 Кримінального кодексу України та надання дозволу на тимчасовий доступ до речей і документів, з метою вилучення завірених належним чином копій відомостей про виплати пенсії по інвалідності пенсіонерам, у тому числі позивачу.

Клопотання слідчого мотивоване тим, що упродовж 2024 року в м. Полтава службові особи Бахмутської міжрайонної медико-санітарної експертної комісії за одержану неправомірну вигоду складали відповідну медичну документацію для подальшого одержання громадянами відповідної групи інвалідності, зібрані досудовим розслідуванням матеріали свідчать про фіктивність прийнятих рішень щодо визначення відповідних груп інвалідності та незаконного призначення на підставі них пенсій по інвалідності, наслідком чого імовірно стало безпідставне нарахування грошових коштів, що могли спричинити збитки державному бюджету.

Водночас відповідач вказує на те, що виписка з акта огляду медико-соціальною експертною комісією, яка підтверджує наявність ІІІ групи інвалідності у позивача, видана 10.07.2024 саме Бахмутською міжрайонною медико-санітарною експертною комісією.

З метою отримання інформації щодо перегляду попереднього рішення МСЕК про встановлення інвалідності позивачу, Головним управлінням Пенсійного фонду України в Донецькій області направлено лист до Головного слідчого управління Національної поліції України щодо повідомлення про прийняте рішення експертної команди з оцінювання повсякденного функціонування особи Центру оцінювання функціонального стану особи ДУ «Український державний науково-дослідний інститут медико-соціальних проблем інвалідності Міністерства охорони здоров`я України» відносно позивача.

Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 49 Закону № 1058 виплата пенсії за рішенням територіальних органів Пенсійного фонду або за рішенням суду припиняється, якщо пенсія призначена на підставі документів, що містять недостовірні відомості. З огляду на вищевикладене, Головним управлінням Пенсійного фонду України в Донецькій області призупинено виплату пенсії до з`ясування обставин.

Дослідивши доводи сторін та надані ними докази, суд встановив наступне.

Згідно довідки до акту огляду МСЕК Серія 12ААГ № 862067 від 11.07.2024 року, виданої Міжрайонною МСЕК м. Бахмут Обласного центру медико-соціальної експертизи, ОСОБА_2 з 01.08.2022 року встановлено третю групу інвалідності за загальним захворюванням до 01.07.2027 року.

28.08.2024 року позивачу видано пенсійне посвідчення Серії НОМЕР_3 .

Ухвалою слідчого судді Октябрського районного суду м. Полтави від 21 листопада 2024 року у справі № 554/2929/24 надано доступ слідчим слідчої групи у кримінальному провадженні № 0000087 від 18.01.2024 року на тимчасовий доступ до речей та документів з мето вилучення завірених належним чином копій документів та/або в електронному вигляді, що перебувають у володінні Головного управлінні Пенсійного фонду України в Донецькій області, а саме відомостей про виплати пенсій по інвалідності за весь період часу з моменту її оформлення, в тому числі їх розмір (в розрізі кожного місяця) та завірені належним чином копії документів на підставі, яких оформлювалась пенсія та здійснювались нарахування із зазначенням банківських установ та листи непрацездатності щодо вказаних нижче громадян: […] ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_4 .

Листом Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області від 06.10.2025 № 0500-0202-8/102235 представника позивача повідомлено, що в електронній пенсійній справі позивача наявна ухвала слідчого судді Октябрського районного суду м. Полтава Бугрія В.М. від 21.11.2024 по справі №554/2929/24, провадження №1-кс/554/11999/2024 (далі - Ухвала). Згідно з Ухвалою, зібрані матеріали свідчать про фіктивність прийнятих рішень щодо визначення відповідних груп інвалідності та незаконного призначення на підставі них пенсії по інвалідності, внаслідок чого імовірно стало безпідставне нарахування грошових коштів, що могло спричинити збитків державному бюджету. Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 49 Закону №1058, зокрема передбачено, що виплата пенсії припиняється на підставі документів, що містять недостовірні відомості. З 01.01.2025 виплату пенсії ОСОБА_2 призупинено на підставі зазначеної Ухвали з урахуванням норм чинного законодавства. Виплату пенсії призупинено автоматично, створення окремого рішення не передбачено. Отже, призупинення виплати пенсії ОСОБА_2 як дія (результат) відповідного реагування на інформацію, яка унеможливлює проведення подальших виплат з урахуванням підпункту 1 частини 1 статті 49 Закону №1058, до того часу, як будуть з`ясовані обставини.

Згідно ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Отже, факт припинення виплати пенсії позивачу з 01.01.2025 року та підстави припинення виплати підтверджено відповідачем та відповідними доказами, тому це не викликає у суду обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин, що відповідно до ч. 1 ст. 78 Кодексу адміністративного судочинства, є підставою для звільнення від доказування.

Вирішуючи спірні правовідносини, суд виходив з наступного.

Відповідно до статті 1 Конституції України, Україна є суверенна і незалежна, демократична, соціальна, правова держава.

Стаття 3 Конституції України, відповідно, гарантує, що людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю.

Офіційне тлумачення положення статті 1 Конституції України міститься у рішенні Конституційного Суду України № 3-рп/2012 від 25 січня 2012 року, згідно якого Основними завданнями соціальної держави є створення умов для реалізації соціальних, культурних та економічних прав людини, сприяння самостійності і відповідальності кожної особи за свої дії, надання соціальної допомоги тим громадянам, які з незалежних від них обставин не можуть забезпечити достатній рівень життя для себе і своєї сім`ї.

Відповідно до частин першої та другої статті 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними.

Положеннями статті 6 КАС України встановлено, що суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики ЄСПЛ. Звернення до адміністративного суду для захисту прав і свобод людини і громадянина безпосередньо на підставі Конституції України гарантується.

Відповідно до ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцію та законами України.

Відповідно до частини 3 статті 22 Конституції України при прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод.

Відповідно до статті 1 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» №1058-IV від 09.07.2003 року (далі Закон №1058-IV в редакції чинній станом на 01.04.2021 року), пенсія - щомісячна пенсійна виплата в солідарній системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, яку отримує застрахована особа в разі досягнення нею передбаченого цим Законом пенсійного віку чи визнання її особою з інвалідністю, або отримують члени її сім`ї у випадках, визначених цим Законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 30 Закону №1058-IV, пенсія по інвалідності призначається в разі настання інвалідності, що спричинила повну або часткову втрату працездатності за наявності страхового стажу, передбаченого статтею 32 цього Закону.

Відповідно до ч. 1 ст. 31 Закону №1058-IV, група інвалідності, її причина, час настання та строк встановлюються за результатами медико-соціальної експертизи або оцінювання повсякденного функціонування особи - для повнолітніх осіб.

Згідно ч. 1 ст. 33 Закону №1058-IV, пенсія по інвалідності залежно від групи інвалідності призначається в таких розмірах: особам з інвалідністю I групи - 100 відсотків пенсії за віком; особам з інвалідністю II групи - 90 відсотків пенсії за віком; особам з інвалідністю III групи - 50 відсотків пенсії за віком, обчисленої відповідно до статей 27 і 28 цього Закону.

Згідно ч. 1 ст. 34 Закону №1058-IV, пенсія по інвалідності призначається на весь строк встановлення інвалідності.

Відповідно до ст. 49 Закону №1058-IV, виплата пенсії за рішенням територіальних органів Пенсійного фонду або за рішенням суду припиняється: […] 1) якщо пенсія призначена на підставі документів, що містять недостовірні відомості; […].

Поновлення виплати пенсії здійснюється за рішенням територіального органу Пенсійного фонду протягом 10 днів після з`ясування обставин та наявності умов для відновлення її виплати. Виплата пенсії поновлюється в порядку, передбаченому частиною третьою статті 35 та статтею 46 цього Закону.

У разі виявлення недостовірних даних у документах та відомостях, на підставі яких було встановлено та/або здійснюється виплата пенсії, рішенням територіального органу Пенсійного фонду України розмір та підстави для виплати пенсії переглядаються відповідно до цього Закону без урахування таких даних.

Предметом розгляду у справі № 200/8537/25 є правомірність/протиправність зупинення виплати пенсії позивачу з 01.01.2025 року ГУ ПФУ в Донецькій області на підставі ухвали слідчого судді Октябрьського районного суду м. Полтава Бугрія В.М. від 21.11.2024 року по справі № 554/2929/24, провадження № 1-кс/554/11999/2024 року, що, на думку відповідача, передбачено п. 1 ч. 1 ст. 49 Закону № 1058 (виплата пенсії припиняється на підставі документів, що містять недостовірні відомості).

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 72 КАС України, доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Відповідно до ч. 1 ст. 73 КАС України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Відповідно до ч. 2 ст. 74 КАС України, обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Відповідно до ч.ч. 4-6 ст. 78 КАС України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Обставини, встановлені стосовно певної особи рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, можуть бути у загальному порядку спростовані особою, яка не брала участі у справі, в якій такі обставини були встановлені.

Вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для адміністративного суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.

За приписами ст. 3 Кримінального процесуального Кодексу України (далі КПК України), кримінальне провадження - досудове розслідування і судове провадження, процесуальні дії у зв`язку із вчиненням діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність.

Досудове розслідування - стадія кримінального провадження, яка починається з моменту внесення відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань і закінчується закриттям кримінального провадження або направленням до суду обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру, клопотання про звільнення особи від кримінальної відповідальності, клопотання про закриття кримінального провадження.

Судове провадження - кримінальне провадження у суді першої інстанції, яке включає підготовче судове провадження, судовий розгляд і ухвалення та проголошення судового рішення, провадження з перегляду судових рішень в апеляційному, касаційному порядку, а також за нововиявленими або виключними обставинами.

Виходячи із системного аналізу викладеного, кримінальне провадження складається з двох стадій досудового розслідування та судового провадження.

При цьому, досудове провадження закінчується закриттям кримінального провадження або направленням до суду обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру, клопотання про звільнення особи від кримінальної відповідальності, клопотання про закриття кримінального провадження.

Відповідно до ч. 1 ст. 314 КПК України, після отримання обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру або клопотання про звільнення від кримінальної відповідальності суд не пізніше п`яти днів з дня його надходження призначає підготовче судове засідання, в яке викликає учасників судового провадження.

Водночас, відповідно до ч. 1, п. 5 ч. 2 ст. 131 КПК України, заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження.

Заходами забезпечення кримінального провадження є: […] тимчасовий доступ до речей і документів; […].

Відповідно до ч. 1, п. 1 ч. 2, ч.ч. 4, 5, 7 ст. 132 КПК України, заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються на підставі ухвали слідчого судді або суду, за винятком випадків, передбачених цим Кодексом

Клопотання про застосування заходів забезпечення кримінального провадження на підставі ухвали слідчого судді подається: […] до місцевого суду, в межах територіальної юрисдикції якого знаходиться орган досудового розслідування, якщо інше не передбачено пунктом 2 цієї частини; […].

Ухвала слідчого судді або суду про застосування заходів забезпечення кримінального провадження припиняє свою дію після закінчення строку її дії, скасування запобіжного заходу, ухвалення виправдувального вироку чи закриття кримінального провадження в порядку, передбаченому цим Кодексом.

Для оцінки потреб досудового розслідування слідчий суддя або суд зобов`язаний врахувати можливість без застосованого заходу забезпечення кримінального провадження отримати речі і документи, які можуть бути використані під час судового розгляду для встановлення обставин у кримінальному провадженні.

До клопотання слідчого, дізнавача, прокурора про застосування, зміну або скасування заходу забезпечення кримінального провадження додається витяг з Єдиного реєстру досудових розслідувань щодо кримінального провадження, в рамках якого подається клопотання.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 159 КАС України, тимчасовий доступ до речей і документів полягає у наданні стороні кримінального провадження особою, у володінні якої знаходяться такі речі і документи, можливості ознайомитися з ними, зробити їх копії та вилучити їх (здійснити їх виїмку).

Тимчасовий доступ до речей і документів здійснюється на підставі ухвали слідчого судді, суду.

Статтею 3 КПК України, визначено, що слідчий суддя - суддя суду першої інстанції, до повноважень якого належить здійснення у порядку, передбаченому цим Кодексом, судового контролю за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні.

Відповідно до ч. 1 ст. 160 КПК України, сторони кримінального провадження мають право звернутися до слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження із клопотанням про тимчасовий доступ до речей і документів, за винятком зазначених у статті 161 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 165 КПК України, особа, яка зазначена в ухвалі слідчого судді, суду про тимчасовий доступ до речей і документів як володілець речей або документів, зобов`язана надати тимчасовий доступ до зазначених в ухвалі речей і документів особі, зазначеній у відповідній ухвалі слідчого судді, суду.

Зазначена в ухвалі слідчого судді, суду особа зобов`язана пред`явити особі, яка зазначена в ухвалі як володілець речей і документів, оригінал ухвали про тимчасовий доступ до речей і документів та вручити її копію.

Особа, яка пред`являє ухвалу про тимчасовий доступ до речей і оригіналів або копій документів, зобов`язана залишити володільцю речей і оригіналів або копій документів опис речей і оригіналів або копій документів, які були вилучені на виконання ухвали слідчого судді, суду.

Виходячи із системного аналізу викладених норм, тимчасовий доступ до речей і документів є заходом забезпечення кримінального провадження на стадії саме досудового розслідування.

Натомість, судове провадження у кримінальній справі розпочинається з надходження до суду обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру, клопотання про звільнення особи від кримінальної відповідальності, клопотання про закриття кримінального провадження.

Відповідно до ч. 1 ст. 369, ч. 1 ст. 371 КАС України, судове рішення, у якому суд вирішує обвинувачення по суті, викладається у формі вироку.

Суд ухвалює вирок іменем України безпосередньо після закінчення судового розгляду.

Відтак, винесення слідчим суддею ухвали про тимчасовий доступ до речей і документів на стадії досудового розслідування не може бути підставою вважати недостовірними документи на підставі, яких призначено пенсію позивачу.

Таким чином, ухвала слідчого судді Октябрьського районного суду м. Полтава Бугрія В.М. від 21.11.2024 року по справі № 554/2929/24 свідчить виключно про те, що за зазначеними у ній фактами проводиться досудове розслідування, жодного висновку відносно встановленої недостовірності будь-яких документів означена ухвала не містить.

Водночас, відповідно до ч. 3 ст. 35 Закону №1058-IV, експертні команди з оцінювання повсякденного функціонування особи зобов`язані до запровадження електронної інформаційної взаємодії між відповідними інформаційно-комунікаційними системами повідомляти територіальні органи Пенсійного фонду України про результати оцінювання повсякденного функціонування особи в частині встановлення інвалідності у порядку, визначеному законодавством.

Постановою Кабінету Міністрів України «Деякі питання запровадження оцінювання повсякденного функціонування особи» від 15 листопада 2024 року № 1338 затверджено Положення про експертні команди з оцінювання повсякденного функціонування особи.

Пунктом 2 означеної Постанови також визначено, що документи, рішення, прийняті медико-соціальними експертними комісіями, документи, видані на підставі цих рішень, є чинними, прирівнюються до рішень експертних команд, документів, виданих на підставі рішень експертних команд (у тому числі витягів з рішень), та продовжують бути підставами для оформлення або продовження надання особам з інвалідністю статусів, пільг, пенсій, допомог, компенсацій, надбавок, інших соціальних гарантій тощо, у тому числі для цілей, визначених у Законах України Про військовий обов`язок та військову службу та Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію, на весь строк дії довідки до акта огляду медико-соціальною експертною комісією до проведення планового оцінювання повсякденного функціонування особи експертними командами.

У разі коли актами законодавства передбачається підтвердження тих чи інших фактів або обставин, у тому числі рішеннями, довідками та/або результатами медико-соціальних експертиз, до приведення зазначених актів у відповідність з вимогами цієї постанови, для підтвердження цих фактів, зокрема для встановлення або продовження надання особам і дітям статусів, пільг, пенсій, допомог, компенсацій, надбавок, застосовуються рішення, витяги, інші документи, видані за результатами проведеного оцінювання повсякденного функціонування особи відповідно до Порядку проведення оцінювання повсякденного функціонування особи, затвердженого цією постановою, за умови, що такі документи підтверджують зазначені факти.

Відповідно до п.п. 1-3, п/п 2. 5 п. 8 Положення про експертні команди з оцінювання повсякденного функціонування особи, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України «Деякі питання запровадження оцінювання повсякденного функціонування особи» від 15 листопада 2024 року № 1338, це Положення визначає основні організаційні засади формування та функціонування експертних команд з оцінювання повсякденного функціонування особи (далі - експертні команди).

Експертні команди формуються та функціонують у кластерних та/або надкластерних закладах охорони здоров`я, а також за потреби та/або в разі відсутності затвердженої спроможної мережі закладів охорони здоров`я на території регіону в закладах охорони здоров`я комунальної або державної форми власності (далі - заклади охорони здоров`я).

Експертні команди формуються з метою організації та проведення оцінювання повсякденного функціонування особи (далі - оцінювання) відповідно до Порядку проведення оцінювання повсякденного функціонування особи та критеріїв направлення на проведення оцінювання повсякденного функціонування особи, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 15 листопада 2024 р. № 1338 Деякі питання запровадження оцінювання повсякденного функціонування особи.

Центр оцінювання функціонального стану особи:

[…]

2) проводить перевірку обґрунтованості рішень, прийнятих під час оцінювання та/або прийнятих медико-соціальними експертними комісіями на виконання ухвали слідчого судді або рішення, ухвали суду стосовно зазначеної в ухвалі слідчого судді або рішення, ухвалі суду особи, за запитом робочої групи із забезпечення моніторингу в сфері оцінювання, утвореної керівником обласної, Київської міської державної адміністрації (військової адміністрації), або за результатами моніторингу наявних в електронній системі щодо оцінювання повсякденного функціонування особи даних.

[…]

5) перевіряє під час оскарження рішення експертних команд обґрунтованість рішень, прийнятих під час оцінювання та встановлення інвалідності, розглядає медичні документи та проводить оцінювання, за результатами якого приймає рішення щодо скасування, підтвердження або формування нового рішення.

Виходячи з системного аналізу наведених норм наявність підстав для припинення (призупинення) виплати пенсії на підставі п. 1 ч. 1 ст. 49 Закону №1058-IV має бути підтверджена або вироком суду в кримінальному провадженні, яким буде установлено недостовірність відомостей, що стали підставою для призначення пенсії, або відповідним висновком експертної команди з оцінювання повсякденного функціонування особи, яким підтверджено відсутність підстав для встановлення інвалідності на момент її призначення.

Відповідно до ч.ч. 1-3 ст. 90 КАС України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили.

Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Відповідно до ч.ч. 1-3 ст. 73 КАС України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень.

Відповідно ч. 1 ст. 75 КАС України, достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.

Відповідно до ч. 1 ст. 76 КАС України, достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Частиною другою статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з нормами частини 2 статті 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до положень статті 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до вимог частин 1 статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Нормами частини 2 зазначеної статті встановлено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Якщо учасник справи без поважних причин не надасть докази на пропозицію суду для підтвердження обставин, на які він посилається, суд, відповідно до положень частини п`ятої статті 77 КАС України, вирішує справу на підставі наявних доказів.

Відповідачем не надано суду жодного належного, допустимого, достовірного доказу правомірності припинення виплати пенсії позивачу, зокрема, встановленої станом на 01.01.2025 року у встановленому законом порядку недостовірності документів про встановлення інвалідності позивачу, як і не надано доказів фактичної виплати пенсії позивачу в спірний період (платіжні доручення, виплатні відомості тощо).

Судом також встановлено на підставі наявних матеріалів справи та не спростовано відповідачем, що всупереч зазначеним вимогам чинного законодавства, відповідного рішення про припинення виплати у спірний період пенсії позивачу управлінням не приймалось.

Питання виплати пенсій врегульовані нормами статті 47 Закону № 1058, згідно з якою пенсія виплачується щомісяця організаціями, що здійснюють виплату і доставку пенсій, у строк не пізніше 25 числа місяця, за який виплачується пенсія, виключно в грошовій формі за зазначеним у заяві місцем фактичного проживання пенсіонера в межах України або перераховується на визначений цією особою банківський рахунок у порядку, передбаченому законодавством.

За таких обставин, враховуючи, що наявними матеріалами справи підтверджено припинення виплати пенсії позивачу з 01.01.2025 року по теперішній час та судом встановлена протиправність дій відповідача щодо припинення виплати пенсії позивачу, позов підлягає задоволенню в межах прийнятих до розгляду позовних вимог з 01.06.2025

Поряд із цим, суд звертає увагу, що у випадку підтвердження у встановленому законом порядку недостовірності документів про встановлення інвалідності позивачу механізм захисту інтересів органу ПФУ визначений ст. 50 Закону № 1058, згідно якої суми пенсій, виплачені надміру внаслідок зловживань з боку пенсіонера або подання страхувальником недостовірних даних, можуть бути повернуті пенсіонером добровільно або стягуються на підставі рішень територіальних органів Пенсійного фонду чи в судовому порядку.

У пункті 145 рішення від 15 листопада 1996 року у справі «Чахал проти Об`єднаного Королівства» (Chahal v. The United Kingdom, (22414/93) [1996] ECHR 54) Європейський суд з прав людини зазначив, що згадана норма гарантує на національному рівні ефективні правові засоби для здійснення прав і свобод, що передбачаються Конвенцією, незалежно від того, яким чином вони виражені в правовій системі тієї чи іншої країни. Засіб захисту, що вимагається зазначеною статтею повинен бути ефективним як у законі, так і на практиці, щоб його використання не було ускладнене діями або недоглядом органів влади відповідної держави (п. 75 рішення Європейського суду з прав людини у справі Афанасьєв проти України від 5 квітня 2005 року (заява N 38722/02). Таким чином, ефективний засіб правого захисту у розумінні статті 13 Конвенції повинен забезпечити поновлення порушеного права і одержання особою бажаного результату.

Таким чином, враховуючи те, що засіб юридичного захисту має бути ефективним, як на практиці, так і за законом та сприяти реальному відновленню порушеного права, беручи до уваги приписи ст. 9 КАС України, суд дійшов висновку про ефективність обраного позивачем способу захисту в контексті заявлених позовних вимог.

Щодо розподілу судових витрат суд зазначає наступне.

При зверненні до суду з позовною заявою позивачем сплачено судовий збір у розмірі 968,98 грн (3028 грн х 0,4 х 0,8), згідно квитанції про сплату судового збору від 13.11.2025 року № 1654-1286-1305-4733.

У відповідності до ч. 1 ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Враховуючи викладене, суд стягує судовий збір у розмірі 968,96 грн з відповідача за рахунок його бюджетних асигнувань на користь позивача.

Відповідно до ч. 8 ст. 6 Закону України «Про судовий збір» від 08 липня 2011 року № 3674-VI, розподіл судового збору між сторонами та перевірка повноти сплати судового збору здійснюються відповідно до процесуального законодавства.

Згідно п. 1 ч. 1 ст. 7 Закону України «Про судовий збір» від 08 липня 2011 року № 3674-VI, сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою суду в разі внесення судового збору в більшому розмірі, ніж встановлено законом.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 7 Закону України «Про судовий збір» від 08 липня 2011 року № 3674-VI позивач має право звернутись до суду з клопотанням про повернення надмірно сплаченого судового збору у розмірі 0,02 грн.

Керуючись Конституцією України та Кодексом адміністративного судочинства України, суд

УХВАЛИВ:

Задовольнити позовні вимоги ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , паспорт громадянина України серії НОМЕР_2 , місце реєстрації, згідно паспортних даних: АДРЕСА_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецької області (84122, Донецька область, м. Слов`янськ, пл. Соборна, 3, ) про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії.

Визнати протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного Фонду України в Донецькій області щодо ненарахування та невиплати пенсії ОСОБА_1 з 01.06.2025 року.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного Фонду України в Донецькій області поновити нарахування та виплату пенсії ОСОБА_1 з 01.06.2025 року та сплатити заборгованість за час невиплати пенсії.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань з Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області на користь ОСОБА_1 суму судового збору в розмірі 968 (Дев`ятсот шістдесят вісім) грн 96 коп.

Повний текст рішення складено та підписано 26 січня 2026 року.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя О.М. Кониченко