Справа № 380/5949/25
Суддя: Хома Олена Петрівна
Дата ухвалення: 2026-01-21 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
справа№380/5949/25
У Х В А Л А

з питань застосування заходів процесуального примусу

21 січня 2026 року

Львівський окружний адміністративний суд у складі:

головуючої судді Хоми О.П.,

з участю секретаря судового засідання Тварковської Я. А.,

з участю представників: позивача Касандяка В.В., відповідача-1 Камінської Ю.І,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Львові клопотання представника позивача про вжиття заходів процесуального примусу до відповідачів у справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області, Військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправним рішення та зобов`язання вчинити дії,

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 (далі позивач, ОСОБА_1 ), в інтересах якого діє адвокат Касандяк Володимир Васильович, звернувся до суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області (далі відповідач-1, ГУ ПФУ у Львівській області), Військової частини НОМЕР_1 (далі відповідач-2, в/ч НОМЕР_1 ), в якому просить:

- надати судовий захист правам, свободам та інтересам позивача у взаємовідносинах з ГУ ПФУ у Львівській області шляхом визнання протиправним рішення відповідача, що породило його протиправну бездіяльність, та зобов`язання відповідача призначити ОСОБА_1 пенсію за вислугу років з 15.05.2024 та провести її виплату у встановленому законом порядку і строки;

- надати судовий захист правам, свободам та інтересам позивача у взаємовідносинах з в/ч НОМЕР_1 шляхом визнання протиправним рішення відповідача, що породило його протиправну бездіяльність, та зобов`язання відповідача невідкладно направити до ГУ ПФУ у Львівській області документи з персональними даними ОСОБА_1 , розробником, володільцем та розпорядником яких є військова частина, та які є необхідними для призначення пенсії за вислугу років.

Представник позивача 07.10.2025 (вх. № 79904) подав клопотання про вжиття заходів процесуального примусу до відповідачів, в якому просив:

- визнати зловживанням процесуальними правами поведінку представників відповідача-1 та відповідача-2, що полягає в умисному введенні суд в оману відносно питання про можливість досягнення примирення між учасниками справи, з метою затягування судового розгляду справи № 380/5949/25 та створення перешкод для доступу ОСОБА_1 до правосуддя;

- постановити ухвалу про стягнення в дохід Державного бюджету України з відповідача-1 штрафу у сумі від 0,3 до трьох розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб за вчинення дій з метою перешкоджання судочинству;

- постановити ухвалу про стягнення в дохід Державного бюджету України з відповідача-2 штрафу у сумі від 0,3 до трьох розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб за вчинення дій з метою перешкоджання судочинству;

- постановити ухвалу про закінчення судового розгляду умов примирення сторін, що запропоновані позивачем у заяві від 28.08.2025, з підстав відсутності волі у відповідачів досягти мирового врегулювання спору із ОСОБА_1 по причині невизнання відповідачами прав позивача , які належать до предмету спору у справі № 380/5949/25;

- усі ухвали суду, що постановлені за результатом судового розгляду даної заяви позивача, викласти окремим документом.

В обґрунтування клопотання зазначив, що у заяві від 29.04.2025 (вх. № 35662) сторона позивача запропонувала умови примирення. Зауважує, що відповідачі не подали письмових заяв щодо згоди або незгоди із запропонованими умовами примирення, що свідчить, на думку представника позивача, про те, що у відповідачів немає і ніколи не було прагнення досягти мирного врегулювання спору. Позивач вважає, що представники відповідачів у судовому засіданні 28.08.2025 умисно ввели суд в оману стосовно можливості досягти примирення між сторонами і у зв`язку з цим діяли з метою затягування розгляду справи та створення перешкод для доступу ОСОБА_1 до правосуддя. Вказане представник позивача розцінює як зловживанням відповідачами процесуальними правами.

В судовому засіданні представник позивача підтримав клопотання, представник відповідача-1 заперечив щодо такого.

Відповідач-2 21.01.2026 (вх. № 4911) подав додаткові пояснення щодо умов примирення, викладених в заяві представника позивача від 29.04.2025, і вказав, що такі умови виходять за межі визначених законодавством процедур. Повідомив, що для вирішення порушених питань позивачу необхідно звернутись з відповідними документами і заявою в порядку Закону України «Про звернення громадян» до в/ч НОМЕР_2 .

Відповідач-1 21.01.2026 (вх. № 4970) подав письмові пояснення щодо умов примирення, викладених в заяві представника позивача від 29.04.2025. Зазначив, що запропоновані умови не відповідають законодавству, оскільки для ГУ ПФУ у Львівській області необхідно отримати документи саме від уповноваженого органу, а не від позивача.

Суд, заслухавши думку сторін, при вирішенні клопотання представника позивача, керується таким.

Частиною п`ятою статті 243 КАС України визначено ухвали, які викладаються окремим документом та зазначено, що окрім визначених в ній, окремим документом можуть викладатися також ухвали з інших питань, які вирішуються під час судового розгляду.

Відповідно до частини сьомої статті 243 КАС України ухвали, постановлені судом без оформлення окремого документа, зазначаються у протоколі судового засідання. Суд може оформити такі ухвали окремим документом після закінчення судового засідання.

Згідно з частиною першою статті 42 КАС України, учасниками справи є сторони, треті особи.

Відповідно до частин першої-третьої статті 44 КАС України учасники справи мають рівні процесуальні права та обов`язки.

Учасники справи зобов`язані добросовісно користуватися належними їм процесуальними правами і неухильно виконувати процесуальні обов`язки (частина друга статті 44 КАС України).

Частиною третьою статті 44 КАС України передбачено, що учасники справи мають право, серед іншого, подавати заяви та клопотання, надавати пояснення суду, наводити свої доводи, міркування щодо питань, які виникають під час судового розгляду, і заперечення проти заяв, клопотань, доводів і міркувань інших осіб, користуватися іншими визначеними законом процесуальними правами.

Неприпустимість зловживання процесуальними правами закріплена статтею 45 КАС України, частиною першої якої визначено, що учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами. Зловживання процесуальними правами не допускається.

Частиною другою статті 45 КАС України передбачено, що з урахуванням конкретних обставин справи суд може визнати зловживанням процесуальними правами дії, що суперечать завданню адміністративного судочинства, зокрема: 1) подання скарги на судове рішення, яке не підлягає оскарженню, не є чинним або дія якого закінчилася (вичерпана), подання клопотання (заяви) для вирішення питання, яке вже вирішено судом, за відсутності інших підстав або нових обставин, заявлення завідомо безпідставного відводу або вчинення інших аналогічних дій, які спрямовані на безпідставне затягування чи перешкоджання розгляду справи чи виконання судового рішення; 2) подання декількох позовів до одного й того самого відповідача (відповідачів) з тим самим предметом та з тих самих підстав, або подання декількох позовів з аналогічним предметом і з аналогічних підстав, або вчинення інших дій, метою яких є маніпуляція автоматизованим розподілом справ між суддями; 3) подання завідомо безпідставного позову, позову за відсутності предмета спору або у спорі, який має очевидно штучний характер; 4) необґрунтоване або штучне об`єднання позовних вимог з метою зміни підсудності справи, або завідомо безпідставне залучення особи як відповідача (співвідповідача) з тією самою метою; 5) узгодження умов примирення, спрямованих на шкоду правам третіх осіб, умисне неповідомлення про осіб, які мають бути залучені до участі у справі.

Відповідно до частини четвертої статті 45 КАС України суд зобов`язаний вживати заходів для запобігання зловживанню процесуальними правами. У випадку зловживання учасником судового процесу його процесуальними правами, суд застосовує до нього заходи, визначені цим Кодексом.

Статтею 144 КАС України визначено, що заходами процесуального примусу є процесуальні дії, що вчиняються судом у визначених цим Кодексом випадках з метою спонукання відповідних осіб до виконання встановлених в суді правил, добросовісного виконання процесуальних обов`язків, припинення зловживання правами та запобігання створенню протиправних перешкод у здійсненні судочинства.

Заходи процесуального примусу застосовуються судом, як правило, негайно після вчинення порушення шляхом постановлення ухвали (частини друга-третя статті 145 КАС України).

Одним із заходів процесуального примусу є штраф (пункт 5 частини першої статті 145 КАС України).

Відповідно до частини першої статті 149 КАС України суд може постановити ухвалу про стягнення в дохід Державного бюджету України з відповідної особи штрафу у сумі від 0,3 до трьох розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб у випадках: 1) невиконання процесуальних обов`язків, зокрема ухилення від вчинення дій, покладених судом на учасника судового процесу; 2) зловживання процесуальними правами, вчинення дій або допущення бездіяльності з метою перешкоджання судочинству; 3) неповідомлення суду про неможливість подати докази, витребувані судом, або неподання таких доказів без поважних причин суб`єктом владних повноважень; 4) використання під час процедури врегулювання спору за участю судді портативних, аудіотехнічних пристроїв, а також здійснення фото- і кінозйомки, відео-, звукозапису.

Системний аналіз наведених положень КАС України дає підстави стверджувати, що лише у визначених частиною другою статті 45 та частиною першою статті 149 цього Кодексу випадках, дії учасника справи можна кваліфікувати як зловживання процесуальними правами.

Крім цього суд зауважує, що застосування заходів процесуального примусу є правом, а не обов`язком суду.

Даючи оцінку поведінці учасників справи, яка зумовила звернення представника позивача із клопотанням від 07.10.2025 вх. № 79904, суд зауважує що у судовому засіданні 28.08.2025 представники відповідачів не висловлювали позицію стосовно можливості досягти примирення між сторонами, на відміну від представника позивача. З огляду на це, не знайшли свого підтвердження аргументи представника позивача про те, що відповідачі діяли з метою затягування розгляду справи та створення перешкод для доступу ОСОБА_1 до правосуддя.

Додатково суд також зауважує, що відповідачі надали письмові пояснення щодо запропонованих представником позивача у клопотанні від 29.04.2025 умов примирення. Позиція обох відповідачів з цього питання зводиться до того, що умови суперечать закону.

Суд звертає увагу, що підставою для визнання зловживанням процесуальними правами дій або бездіяльності відповідачів має бути визначена КАС України мета - перешкоджання судочинству.

Натомість суд не вбачає в діях відповідачів такої мети.

Відсутність факту зловживання відповідачами процесуальними правами, унеможливлює застосування до них заходів процесуального примусу, тому суд висновує про безпідставність клопотання представника позивача від 07.10.2025 (вх. № 79904), у задоволенні якого слід відмовити повністю.

Керуючись ст. ст. 9, 44, 45, 144, 145, 149, 243, 248, 256, 293-295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

у х в а л и в:

У задоволенні клопотання представника позивача від 07.10.2025 (вх. № 79904) про вжиття заходів процесуального примусу до відповідачів у справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області, Військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправним рішення та зобов`язання вчинити дії, відмовити повністю.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання.

Ухвала в апеляційному порядку окремо не оскаржується, заперечення на неї можуть бути включені до апеляційної скарги за наслідками розгляду справи по суті.

Ухвала виготовлена 22 січня 2026 року.

Суддя Хома О. П.