Справа № 340/5705/24
Суддя: Круговий О.О.
Дата ухвалення: 2026-01-22 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

22 січня 2026 року м. Дніпросправа № 340/5705/24

Третій апеляційний адміністративний суд

у складі колегії суддів: головуючого - судді Кругового О.О. (доповідач),

суддів: Баранник Н.П., Шлай А.В.,

розглянувши в порядку письмового провадження в місті Дніпрі апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Кіровоградській області

на рішення Кіровоградського окружного адміністративного суду від 30.01.2025, (суддя суду першої інстанції Дегтярьова С.В.), прийняте в порядку письмового провадження в м. Кропивницький, в адміністративній справі №340/5705/24 за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Автогазсевіс» до Головного управління ДПС у Кіровоградській області про визнання протиправними та податкового повідомлень - рішень,

УСТАНОВИВ:

29.08.2024 товариство з обмеженою відповідальністю «Автогазсервіс» звернулось до суду з адміністративним позовом, в якому просило:

- №06 про застосування суми штрафних (фінансових) санкцій у розмірі 500000 грн;

- №7, яким ТОВ "Автогазсервіс" збільшено суму грошового зобов`язання з податку на прибуток у розмірі 371292 грн, з яких 308693 грн за податковим зобов`язанням та 62599 грн за штрафними (фінансовими) санкціями (штрафами);

- №7, яким ТОВ "Автогазсервіс" збільшено суму грошового зобов`язання з податку на додану вартість із вироблених в Україні товарів (робіт, послуг) у розмірі 286745 грн, з яких 229396 грн за податковим зобов`язанням та 57349 грн за штрафними (фінансовими) санкціями (штрафами);

- №6, яким ТОВ "Автогазсервіс" збільшено суму грошового зобов`язання з військового збору у розмірі 10275,96 грн, з яких 7076,62 грн за штрафними (фінансовими) санкціями (штрафами) та 3199,34 грн пені;

- №6, яким ТОВ "Автогазсервіс" збільшено суму грошового зобов`язання з податку на доходи фізичних осіб у розмірі 110930 грн, з яких 78807,06 грн за штрафними (фінансовими) санкціями (штрафами) та 32122,94 грн пені.

В обґрунтування адміністративного позову позивач зазначив, що на підставі наказу Головного управління ДПС у Кіровоградській області від 04.12.2023 року № 1360-п проведена документальна планова виїзна перевірка Товариства з обмеженою відповідальністю "Автогазсервіс" з питань дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства за період з 01.01.2017 по 30.09.2023 з питань правильності нарахування, обчислення та сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування за період з 01.01.2011 по 30.09.2023 року, відповідно до затвердженого плану документальної перевірки. За результатами перевірки прийняті податкові повідомлення-рішення, відповідно до змісту яких позивачеві визначені грошові зобов`язання. Позивач вважає їх протиправними та такими, що підлягають визнанню протиправними та скасуванню. Зазначає, що не допускав заниження валових доходів та завищення валових витрат. Несвоєчасність сплати військового збору та ПДФО зумовлена тяжким фінансовим станом. Про анулювання ліцензії податковий орган його не повідомив, а тому позивач не був обізнаний у тому що станом на 08 та 09 серпня 2022 року його ліцензія на оптову торгівлю пальним була анульованою.

Кіровоградський окружний адміністративний суд рішенням від 30.01.2024 задовольнив позовні вимоги ТОВ «Автогазсервіс» частково.

Визнав протиправним та скасував податкове повідомлення-рішення Головного управління Державної податкової служби у Кіровоградській області Форми Р №7 від 12.03.2024, яким Товариству з обмеженою відповідальністю "Автогазсервіс" збільшено суму грошового зобов`язання з податку на прибуток у розмірі 371292 грн, з яких 308693 грн за податковим зобов`язанням та 62599 грн за штрафними (фінансовими) санкціями (штрафами), в частині 306013,00 грн податкового зобов`язання з податку на прибуток та 62341 грн штрафних санкцій.

Визнав протиправним та скасував податкове повідомлення-рішення Головного управління Державної податкової служби у Кіровоградській області Форми Р №7 від 12.03.2024 року, яким Товариству з обмеженою відповідальністю "Автогазсервіс" збільшено суму грошового зобов`язання з податку на додану вартість із вироблених в Україні товарів (робіт, послуг) у розмірі 286745 грн, з яких 229396 грн за податковим зобов`язанням та 57349 грн за штрафними (фінансовими) санкціями (штрафами).

Визнав протиправним та скасував податкове повідомлення-рішення Головного управління Державної податкової служби у Кіровоградській області Форми С №06 від 12.03.2024 року, до Товариства з обмеженою відповідальністю "Автогазсервіс" затсовано штрафні санкції в розмірі 500000 грн.

В задоволенні решти позовних вимог відмовив.

Стягнув на користь товариства з обмеженою відповідальністю "Автогазсервіс" (), здійснені ним судові витрати на оплату судового збору в сумі 17326,49 грн за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Державної податкової служби у Кіровоградській області ().

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції відповідач звернувся з апеляційною скаргою, в якій посилаючись на порушення судом вимог норм матеріального та процесуального права просить рішення суду скасувати та ухвалити нову постанову про відмову в задоволенні позову.

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що здійснення господарських операцій ТОВ "Автогазсервіс" не підтверджується складеними належним чином документами первинного бухгалтерського обліку. Фактично має місце безпідставне документальне оформлення господарських операцій з купівлі ТОВ «АВТОГАЗСЕРВІС» товарів/послуг у наведених контрагентів для надання податкової вигоди.

Позивач подав до суду відзив на апеляційну скаргу, в якому просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

Дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, а також доводи відзиву на апеляційну скаргу, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції при прийнятті оскаржуваного судового рішення норм матеріального та процесуального права, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на таке.

Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що На підставі направлень від 20.12.2023 року № 3087, 3088, 3089, 3090, 3091 виданих Головним управлінням ДПС у Кіровоградській області, відповідно до пп. 75.1.2 п. 75.1 ст.75, п. 77.1, п. 77.4 ст. 77 Податкового кодексу України від 02.12.2010 року № 2755-УІ (зі змінами та доповненнями), пп.69.35 п.69 підрозділу 10 розділу XX Перехідні положення Податкового кодексу України від 02.12.2010 року № 2755-УІ (зі змінами та доповненнями), плану-графіка проведення документальних планових виїзних перевірок платників податків на 2023 рік та на підставі наказу Головного управління ДПС у Кіровоградській області від 04.12.2023 року № 1360-п проведена документальна планова виїзна перевірка Товариства з обмеженою відповідальністю "Автогазсервіс" з питань дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства за період з 01.01.2017 по 30.09.2023 року, з питань правильності нарахування, обчислення та сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування за період з 01.01.2011 по 30.09.2023 року, відповідно до затвердженого плану документальної перевірки.

За результатами перевірки Головним управлінням ДПС у Кіровоградській області було складено Акт №410/11-28-07-07/31411266 від 17.01.2024 року.

В акті вказано про порушення, що допущені ТОВ "Автогазсервіс":

1) п.44.1, п.44.2 ст.44 пп. 134.1.1 п.134.1 ст.134, пп.140.5.11 п.140.5 ст.140 Податкового кодексу України від 02.12.201 Ороку №2755-УІ (із змінами та доповненнями), п.5, п.21 Положення (стандарту) бухгалтерського обліку 15 Дохід, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 29.11.1999 №290, Положення (стандарту) бухгалтерського обліку 16 Витрати, затвердженого Наказом Міністерства фінансів України від 31.12.1999р. №318 (зі змінами та доповненнями), в результаті чого занижено податок на прибуток в періоді, що перевірявся , на загальну суму 308 693 грн.:

- за 2019 рік в сумі 175 083грн (1 квартал 2019 року - 175 083грн);

- за 2020 рік в сумі 56 649грн (4 квартал 2020 року - 56 649грн);

- за 2021 рік в сумі 1650 грн (3 квартал 2021 року - 1650 грн);

- за 2022 рік в сумі 40801грн (3 квартал 2022 року - 40801грн);

- за 2023 рік в сумі 34510 грн ( 1 квартал 2023 року в сумі 601 грн, 2 квартал 2023 року в сумі 9364 грн, та 3 квартал 2023 року в сумі 24545 грн);

2) п.44.1 ст.44 п. 198.1 ст. 198, п. 198.2, п. 198.3, п. 198.6 ст. 198, п. 201.10, п. 201.11 ст. 201 Податкового кодексу України від 02.12.2010р. № 2755-УІ (зі змінами та доповненнями), у результаті чого встановлено заниження податку на додану вартість в сумі 229396 грн.:

- за 2019 рік 162 114 грн (січень - 68 153 грн, лютий - 70 176 грн, березень - 23 785 грн);

- за 2020 рік - 52 453 грн (листопад - 52 453 грн.);

- за 2022 рік - 14 829 грн (березень -14 829 грн);

3) пп.49.18.2 п.49.18 ст. 49 Податкового кодексу України від 02.12.2010 № 2755-УІ (зі змінами та доповненнями) у результаті чого встановлено неподання звіту про суми податкових пільг за 1 квартал 2017 року;

4) п.63.3 ст.63 Податкового кодексу України від 02.12.2010 року №2755-УІ (із змінами та доповненнями), в результаті чого встановлено неповне відображення об`єктів оподаткування у формі звіту 20-ОПП;

5) стаття 51, пункт 70.16 статті 70, абз. а) абз. б) пункту 176.2 статті 176 Податкового кодексу України від 02.12.2010 року № 2755-УІ із змінами та доповненнями, в Податкових розрахунках сум доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податку, і сум утриманого з них податку (форма 1-ДФ) вказувалися недостовірні дані:

в І кварталі 2022 року (лютий-березень 2022 року), III кварталі 2022 року (серпень-вересень 2022 року), IV кварталі 2022 року (жовтень-грудень 2022 року), І кварталі 2023 року (січень 2023 року) в Податковому розрахунку сум доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податку, і сум утриманого з них податку (форма 4-ДФ) недостовірно відображено РНОК ПП по взаємовідносинам з ФОП (ознака доходу 157), а саме: відображено нараховані та виплачені доходи по взаємовідносинах з ОСОБА_1 РНОКПП НОМЕР_1 , а потрібно було відобразити суми нарахованих та виплачених доходів по взаємовідносинах з ОСОБА_2 РНОКПП НОМЕР_2 .

ТОВ "Автогазсервіс" несвоєчасно (з порушенням термінів подання звітності) подано уточнюючий Податковий розрахунок сум доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податку, і сум утриманого з них податку (форма 1-ДФ) за III квартал 2020 року № поданий 17.11.2020 року при граничному терміні подання 09.11.2020 року, в якому виправлено РНОКПП по ознаці доходу 157.

6) пункту 14.1.156, пункту 14.1 статті 14, підпункту 168.1.2 пункту 168.1 статті 168, пункту 168.1.5 статті 168, пункту 171.1, пункту 171.2 а статті 171, пункту 176.2 а г статті 176 Податкового кодексу України №2755-УІ від 02.12.2010 року, несвоєчасно перераховано (сплачено) до бюджету утримані суми податку на доходи фізичних осіб в сумі 408197,45 грн., в тому числі по періодах: 2022 рік в сумі 293367,55 грн., 2023 рік в сумі 114829,90 грн.

Відповідно до пп.129.1.4. п.129.1 ст.129 Податкового кодексу України від 02.12.2010 року №2755 (із змінами та доповненнями) за несвоєчасну сплату податку на доходи фізичних осіб, нараховано пеню в сумі 32122,94 грн. (травень 2022 року-травень 2023 року).

Враховуючи пункт 52-1 Підрозділу 10 розділу XX Перехідних положень ПКУ - Протягом періоду з 1 березня 2020 року по останній календарний день місяця (включно), в якому завершується дія карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України на всій території України з метою запобігання поширенню на території України коронавірусної хвороби (СОVID-19), платнику податків не нараховується пеня за вищевикладені порушення (лютий 2022 року-квітень 2022 року).

7) пункту 161 підрозділу 10 Розділу XX Перехідних положень - Кодексу, пункту 14.1.156, пункту 14.1 статті 14, підпункту 168.1.2 пункту 168.1 статті 168, пункту 168.1.5 статті 168, пункту 171.1, пункту 171.2 а статті 171, пункту 176.2 а г статті 176 Податкового кодексу України №2755-УІ від 02.12.2010 року несвоєчасно перераховано (сплачено) до бюджету утримані суми військового збору в сумі 36390,01 грн., в тому числі по періодах: 2018 рік в сумі 2737,16 грн., 2020 рік в сумі 29,92 грн., 2022 рік в сумі 25609,60 грн., 2023 рік в сумі 8013,33 грн.

Відповідно до пп.129.1.4. п.129.1 ст.129 Податкового кодексу України від 02.12.2010 року №2755 (із змінами та доповненнями) за несвоєчасну сплату військового збору, нараховано пеню в сумі 3199,34 грн. (2018 рік, травень 2022 року-травень 2023 року).

Враховуючи пункт 52 Підрозділу 10 розділу XX Перехідних положень ПКУ - Протягом періоду з 1 березня 2020 року по останній календарний день місяця (включно), в якому завершується дія карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України на всій території України з метою запобігання поширенню на території України коронавірусної хвороби (СОVID-19), платнику податків не нараховується пеня за вищевикладені порушення (2020 рік, лютий 2022 року-квітень 2022 року).

8) п.п. 230.1.3 п. 230.1 ст. 230 Податкового кодексу України (із змінами та доповненнями) в частині незабезпечення розпорядником акцизного складу своєчасного подання до центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну податкову політику, електронних документів, що містять дані про фактичні залишки пального та обсяг обігу пального.

9) частини 1 статті 15 Закону України від 19 грудня 1995 року № 481/95-ВР "Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв, тютюнових виробів, рідин, що використовуються в електронних сигаретах, та пального" (із змінами та доповненнями), в частині оптової торгівлі пальним без наявності ліцензії на право оптової торгівлі пальним.

10) п.7 ст.3 Закону України "Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг" від 06.07.1995р. №265/95-ВР із змінами та доповненнями, за що передбачена відповідальність п.5 ст.17 Закону №265, а саме: застосування до суб`єкта господарювання штрафної санкції у розмірі тридцять неоподатковуваних мінімумів доходів громадян (510,00 грн.), в частині за спотворення даних про проведені розрахункові операції, інформація про які міститься на контрольній стрічці.

Внаслідок виявлених вище порушень законодавства та на підставі Акту перевірки були прийняті податкові повідомлення-рішення:

- №06 від 12.03.2024 року про застосування суми штрафних (фінансових) санкцій у розмірі 500 000 (п`ятсот тисяч) грн. 00 коп. на підставі п. 54.3. ст. 54 Податкового кодексу України та ст. 17 Закону України Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, спиртових дистилятів, алкогольних напоїв, тютюнових виробів, рідин, що використовуються в електронних сигаретах, та пального;

- №7 від 12.03.2024 року про збільшення суми грошового зобов`язання з податку на прибуток у розмірі 371 292 грн, з яких 308 693,00 грн за податковим зобов`язанням; 62 599,00 грн за штрафними (фінансовими) санкціями (штрафами) на підставі п. 54.3.2. ст. 54, п. 58.1. ст. 58 глави 4 розділу II, п. 123.2. ст. 123, пп. 69.37. п. 69 підрозділу 10 розділу XX Податкового кодексу України;

- №7 від 12.03.2024 року про збільшення суми грошового зобов`язання з податку на додану вартість із вироблених в Україні товарів (робіт, послуг) в розмірі 286 745 грн, з яких 229 396,00 грн за податковим зобов`язанням; 57 349,00 грн за штрафними (фінансовими) санкціями (штрафами) на підставі п. 54.3.2. ст. 54, її. 58.1. ст. 58 глави 4 розділу II, п. 123.2. ст. 123, пп. 69.37. п. 69 підрозділу 10 розділу XX Податкового кодексу України;

- №6 від 12.03.2024 року про збільшення суми грошового зобов`язання з військового збору в розмірі 10 275 грн, з яких 7 076,62 грн за штрафними (фінансовими) санкціями (штрафами); 3 199,34 грн сума пені на підставі п.п. 54.3.5. п. 54.3. ст. 54, ст. 58, п. 109.1., п. 109.2., п. 109.3. ст. 109, п. 112.1., п.112.2. ст. 112, п. 125'.2., ст. 125і, пп. 129.1.4. п. 129.1. ст. 129 Податкового кодексу України, п. 52 підрозділу 10 розділу XX Перехідних положень Податкового кодексу України;

- №6 від 12.03.2024 року про збільшення суми грошового зобов`язання з податку на доходи фізичних осіб у розмірі 110 930грн, з яких 78 807,06 грн за штрафними (фінансовими) санкціями (штрафами); 32 122,94 грн сума пені на підставі п.п. 54.3.5. п. 54.3. ст. 54, ст. 58, п. 109.1., п. 109.2., п.109.3. ст. 109, п. 112.1., п. 112.2. ст. 112. п. 1251.2„ ст. 125і, пп. 129.1.4. п. 129.1. ст. 129 Податкового кодексу України, и. 52і підрозділу 10 розділу XX Перехідних положень Податкового кодексу України.

Не погодившись з податковими повідомленнями рішеннями позивач звернувся до суду з адміністративним позовом в цій справі.

Вирішуючи спір між сторонами та задовольняючи частково позовні вимоги суд першої інстанції виходив з того, що реальність господарських операцій позивача з його контрагентами є підтвердженою.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції з огляду на наступне.

Відповідно до підпункту 134.1.1. п.134.1. статті 134 Податкового кодексу України об`єктом оподаткування є прибуток із джерелом походження з України та за її межами, який визначається шляхом коригування (збільшення або зменшення) фінансового результату до оподаткування (прибутку або збитку), визначеного у фінансовій звітності підприємства відповідно до національних положень (стандартів) бухгалтерського обліку або міжнародних стандартів фінансової звітності, на різниці, які виникають відповідно до положень цього Кодексу.

Згідно п.44.1. статті 44 Податкового кодексу України, для цілей оподаткування платники податків зобов`язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов`язаних з визначенням об`єктів оподаткування та/або податкових зобов`язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов`язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством. Платникам податків забороняється формування показників податкової звітності, митних декларацій на підставі даних, не підтверджених документами, що визначені абзацом першим цього пункту.

Відповідно до п. 5 Положення (стандарту) бухгалтерського обліку 15 Дохід, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 29.11.1999 р. №290 дохід визнається під час збільшення активу або зменшення зобов`язання, що зумовлює зростання власного капіталу (за винятком зростання капіталу за рахунок внесків учасників підприємства), за умови, що оцінка доходу може бути достовірно визначена.

З огляду на п. 5, 6 Положення (стандарту) бухгалтерського обліку 16 Витрати, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 31.12.1999 р. №318 (далі за текстом П(с)БО 16 Витрати) витрати відображаються в бухгалтерському обліку одночасно зі зменшенням активів або збільшенням зобов`язань.

Витратами звітного періоду визнаються або зменшення активів, або збільшення зобов`язань, що призводить до зменшення власного капіталу підприємства (за винятком зменшення капіталу внаслідок його вилучення або розподілу власниками), за умови, що ці витрати можуть бути достовірно оцінені.

На підставі п. 7 П(с)БО 16 Витрати витрати визнаються витратами певного періоду одночасно з визнанням доходу, для отримання якого вони здійснені.

Витрати, які неможливо прямо пов`язати з доходом певного періоду, відображаються у складі витрат того звітного періоду, в якому вони були здійснені.

Відповідно до п.187.1 ст.187 Податкового кодексу України датою виникнення податкових зобов`язань з постачання товарів/послуг вважається дата, яка припадає на податковий період, протягом якого відбувається будь-яка з подій, що сталася раніше:

а) дата зарахування коштів від покупця/замовника на банківський рахунок платника податку як оплата товарів/послуг, що підлягають постачанню, а в разі постачання товарів/послуг за готівку - дата оприбуткування коштів у касі платника податку, а в разі відсутності такої - дата інкасації готівки у банківській установі, що обслуговує платника податку;

б) дата відвантаження товарів, а в разі експорту товарів - дата оформлення митної декларації, що засвідчує факт перетинання митного кордону України, оформлена відповідно до вимог митного законодавства, а для послуг - дата оформлення документа, що засвідчує факт постачання послуг платником податку.

Відповідно до п.198.3 ст.198 Податкового кодексу України, Податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг та складається із сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв`язку з:

- придбанням або виготовленням товарів та наданням послуг;

- придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій у необоротні капітальні активи);

- ввезенням товарів та/або необоротних активів на митну територію України.

Нарахування податкового кредиту здійснюється незалежно від того, чи такі товари/послуги та основні фонди почали використовуватися в оподатковуваних операціях у межах провадження господарської діяльності платника податку протягом звітного податкового періоду, а також від того, чи здійснював платник податку оподатковувані операції протягом такого звітного податкового періоду.

Згідно з п.198.2 ст.198 ПК України, датою виникнення права платника податку на віднесення сум податку до податкового кредиту вважається дата тієї події, що відбулася раніше:

- дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг;

- дата отримання платником податку товарів/послуг, що підтверджено податковою накладною.

У відповідності з п.198.6 ст.198 ПК України, не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв`язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені податковими накладними (або підтверджені податковими накладними, оформленими з порушенням вимог статті 201 цього Кодексу) чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу.

Відповідно до п. 198.6 ст. 198 Податкового кодексу України, не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв`язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені зареєстрованими в Єдиному реєстрі податкових накладних податковими накладними чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201цього Кодексу.

У разі коли на момент перевірки платника податку контролюючим органом суми податку, попередньо включені до складу податкового кредиту, залишаються не підтвердженими зазначеними у абзаці першому цього пункту документами, платник податку несе відповідальність відповідно до цього Кодексу.

Таким чином, наведеними нормами матеріального права, визначено підстави для формування платником податків податкового кредиту з податку на додану вартість і до таких підстав віднесено: наявність господарської операції, сплата податку на додану вартість у вартості товарів (робіт, послуг), факт сплати податку на додану вартість має підтверджуватися відповідними податковими накладними, використання придбаних товарів (робіт, послуг) в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку.

Судом встановлено ТОВ "Автогазсервіс" уклало договір на поставку нафтопродуктів №1 від 30.01.2019 року з ТОВ "Арев". Позивач у січні-березні 2019 року отримав дизельне паливо на суму 972 682,00 грн., у тому числі ПДВ 162 113,66 грн., що підтверджується видатковими, податковими та товарно-транспортними накладними. Транспортування придбаного товару здійснювалося транспортними засобами ТОВ "Автогазсервіс", що підтверджується товарно-транспортними накладними. Оплату вартості товару здійснено позивачем у безготівковому порядку, що підтверджується платіжними дорученнями. (а.с.118-128 т.1).

В подальшому придбане пальне було реалізоване позивачем іншим контрагентам, документальні докази чого містяться в матеріалах справи (а.с.129-143 т.1).

ТОВ "Автогазсервіс" уклало договір на купівлю-продаж нафтопродуктів №НП1611-20 від 16.11.2020 року та отримало у власність від ТОВ "МТБК" дизельне паливо у листопаді 2020 року на суму 314 715,94 грн., у тому числі ПДВ 60187,52 грн., що підтверджується рахунком-фактурою, видатковою та податковими накладними. Транспортування придбаного товару здійснювалося транспортними засобами ТОВ "Автогазсервіс", що підтверджується товарно-транспортними накладними. Оплату вартості товару здійснено позивачем у безготівковому порядку, що підтверджується платіжними дорученнями та банківською випискою. (а.с.144-151 т.1).

В подальшому придбане пальне було реалізоване позивачем іншим контрагентам, документальні докази чого містяться в матеріалах справи (а.с.152-155 т.1).

Судом встановлено, що за договором поставки нафтопродуктів №23032022-2 від 23.03.2022 року та специфікацією ТОВ "Автогазсервіс" у березні 2022 року придбало у ТОВ "Оіл Енерджи Плюс" дизельне паливо на суму 226 670,46 грн., у тому числі ПДВ 14 828,91 грн., що підтверджується рахунком-фактурою, видатковою та податковою накладними.

Транспортування придбаного товару здійснювалося транспортними засобами позивача, що підтверджується товарно-транспортною накладною. Оплату вартості товару здійснено позивачем у безготівковому порядку, що підтверджується платіжним дорученням (а.с.156-164 т.1).

В подальшому придбане пальне було реалізоване позивачем іншим контрагентам, документальні докази чого містяться в матеріалах справи (а.с.165-168 т.1).

Згідно з ч.1 ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність» підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи.

У відповідності до ч.2 ст.9 означеного Закону первинні та зведені облікові документи можуть бути складені на паперових або машинних носіях і повинні мати такі обов`язкові реквізити: назву документа (форми); дату і місце складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.

Облік доходів, витрат та інших показників, пов`язаних з визначенням об`єктів оподаткування та/або податкових зобов`язань платників здійснюється на підставі первинних документів, у яких міститься інформація саме про господарські операції (результати їх здійснення).

Надані позивачем для підтвердження реальності здійснення господарських операцій, первинні документи відображають зміст та обсяг укладених договорів, містять всі необхідні реквізити, та обов`язкові посвідчення.

Підставою для висновку про нереальність господарських операцій у відповідача є висновок про порушення вимог п.5, п.21 Положення (стандарту) бухгалтерського обліку 15 Дохід, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 29.11.1999 №290, п.5 Положення (стандарту) бухгалтерського обліку 11 Зобов`язання, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 31.01.2000 №20, а саме - заниження інших доходів на загальну суму 1 514 068 грн за рахунок не включення доходу від вартості безоплатно одержаних активів невідомого походження по взаємовідносинах з контрагентами-постачальниками з постачання ПММ, а саме з ТОВ "Арев", () , ТОВ "Оіл Енерджи Плюс" (), ТОВ "МТБК" ().

Тобто податковий орган не заперечує факту отримання позивачем дизельного пального, однак вважає, що такі активи є невідомого походження та отримані безоплатно. При цьому він посилається на діяльність постачальників (продавців), які поставляли дизельне пальне на адреси ТОВ "Арев", ТОВ "Оіл Енерджи Плюс" та ТОВ "МТБК".

Так, відповідач в акті вказує, що ТОВ "Арев", ТОВ "Оіл Енерджи Плюс" та ТОВ "МТБК" мали взаємовідносини з суб`єктами підприємницької діяльності, які, в свою чергу по ланцюгу постачання, мали взаємовідносини з підприємствами, відносно службових осіб яких, наявні кримінальні провадження. Ці підприємствами, відносно службових осіб яких, наявні кримінальні провадження, описані податковим органом та перебувають на п`ятому-шостому місці від позивача по ланцюгу постачання. Напряму з ними позивач не мав взаємовідносин.

Суд відхиляє доводи відповідача про нереальність господарських операцій позивача та його контрагентів з огляду лише на податкову інформацію щодо підприємств за ланцюгами (п`яте-шосте місце від позивача) (відсутність достатніх трудових ресурсів, відсутність основних засобів, виробничого обладнання, транспортних засобів, нерухомості, земельних ділянок, певної кількості персоналу у періоді, що перевірявся тощо; а також дослідження ланцюга постачання), оскільки відомості, наявні в інформаційно-аналітичних базах як відносно контрагентів позивача, так і за ланцюгами постачання ТМЦ (виконання робіт, надання послуг), самі по собі беззаперечно не доводять наявності податкових правопорушень, на які посилається контролюючий орган, з урахуванням того, що надані платником податку документи повною мірою спростовують це (постанови Верховного Суду від 08 грудня 2021 року у справі № 810/3514/17, від 05 серпня 2021 року у справі №813/5824/15, від 16 вересня 2020 року у справі № 520/4150/19).

Таким чином, податковим органом не спростовано правомірності формування позивачем показників податкової звітності за результатом здійснення господарської діяльності з ТОВ "Арев", ТОВ "Оіл Енерджи Плюс" та ТОВ "МТБК" та не доведено факту безоплатної передачі позивачеві пального цими підприємствами з огляду на подання ТОВ "Автогазсервіс" до матеріалів справи документальних доказів оплати такого дизельного палива.

З приводу посилання відповідача на наявність кримінальних проваджень, в яких фігурують, зокрема, ТОВ "Факторінг Груп" ( код 40919212) та ТОВ "Катма Груп", суд зазначає, що ці підприємства мають відношення до контрагентів, що здійснювали постачання на адреси ТОВ "Арев", ТОВ "Оіл Енерджи Плюс" та ТОВ "МТБК". Документальних доказів наявності у позивача взаємовідносинами з цими підприємствами та безпосереднього впливу на зміст господарських операцій, що аналізувалися в ході перевірки, в акті перевірки не вказано та матеріали адміністративної справи їх не містять.

Суд звертає увагу на положення частини шостої статті 78 КАС України. Вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для адміністративного суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.

Оцінка документів як письмових доказів здійснюється відповідно до положень процесуального принципу допустимості доказів, закріпленого в статті 74 КАС України, частиною другою якої визначено, що обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Сама собою наявність кримінальних проваджень за фактами, зокрема, фіктивного підприємництва не є беззаперечним доказом, що підтверджує відсутність реальних правових наслідків усіх господарських операцій, здійснених між платником та його контрагентами і в подальшому по ланцюгу. Під час проведення господарських операцій платник податків може бути і необізнаним щодо дійсного стану правосуб`єктності своїх постачальників і реально отримати від них товари (роботи/послуги), незважаючи на те, що контрагенти можливо і мають наміри щодо порушення податкового законодавства.

Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 07 липня 2022 року по справі № 160/3364/19, відступлено від висновку Верховного Суду України про безумовні й наскрізні наслідки фіктивного підприємництва (несумісність з легальною підприємницькою діяльністю), й запровадила диференційований підхід до аналізу господарських операцій між суб`єктами господарювання.

У цій постанові Велика Палата Верховного Суду зробила висновок про те, що вирок щодо посадової особи контрагента за статтею 205 КК України, а також ухвала про звільнення особи від кримінальної відповідальності за цією статтею КК України у зв`язку із закінченням строків давності не можуть створювати преюдицію для адміністративного суду, якщо тільки суд кримінальної юрисдикції не встановив конкретні обставини щодо дій чи бездіяльності позивача. Такі вирок чи ухвала суду за результатами розгляду кримінального провадження мають оцінюватися адміністративним судом разом з наданими первинними документами та обставинами щодо наявності первинних документів, правильності їх оформлення, можливості виконання (здійснення) спірних господарських операцій, їх зв`язку з господарською діяльністю позивача та можливого використання придбаного товару (робіт, послуг) у подальшій діяльності.

Водночас, ані на момент проведення податкової перевірки позивача та фіксації її наслідків, ані під час розгляду справи в суді, суб`єктом владних повноважень не надано будь-яких доказів на підтвердження наявності вироку суду відносно контрагентів позивача, який би набрав законної сили.

У свою чергу, відповідачем в даному випадку не надано жодного доказу, який би підтверджував, що у кримінальному провадженні фігурує посадова особа контрагента позивача.

З огляду на викладене суд вважає, що оскаржуване податкове повідомленням-рішення №7, яким ТОВ "Автогазсервіс" збільшено суму грошового зобов`язання з податку на прибуток у розмірі 371292 грн, з яких 308693 грн за податковим зобов`язанням та 62599 грн за штрафними (фінансовими) санкціями (штрафами), підлягає визнанню протиправним та скасуванню в частині 272533 грн податкового зобов`язання з податку на прибуток, що визначене податковим органом за результатами здійснення господарських операцій з ТОВ "Арев", ТОВ "Оіл Енерджи Плюс" та ТОВ "МТБК", а також в частині штрафних санкцій, нарахованих на цю суму в розмірі 53971 грн ((272533 грн. 56649 грн) х 25%).

Також визнанню протипраним та скасуванню підлягає податкове повідомлення-рішення №7, яким ТОВ "Автогазсервіс" збільшено суму грошового зобов`язання з податку на додану вартість із вироблених в Україні товарів (робіт, послуг) у розмірі 286745 грн, з яких 229396 грн за податковим зобов`язанням та 57349 грн за штрафними (фінансовими) санкціями (штрафами), оскільки сума нарахувань визначена за цими ж господарськими операціями з ТОВ "Арев", ТОВ "Оіл Енерджи Плюс" та ТОВ "МТБК".

Крім того, судом встановлено, що податкове зобов`язання, визначене податковим повідомленням-рішенням №7 з податку на прибуток містить у сумі податок, нарахований у зв`язку з невизнанням витрат позивача за господарськими операціями з надання транспортних послуг ФОП ОСОБА_3 . Такі витрати податковий орган вважає непідтвердженими первинними документами через допущені недоліки: "… акти наданих послуг на загальну суму 186000 грн, а саме: від 11.05.2023 на суму 8500,00 грн; від 17.05.2023 на суму 8500,00 грн; від 21.05.2023 на суму 8500,00 грн; від 07.06.2023 на суму 8500,00 грн; від 19.06.2023 на суму 8500,00 грн; від 24.06.2023 на суму 8500,00 грн; від 01.07.2023 на суму 8500,00 грн; від 06.07.2023 на суму 8500,00 грн; від 16.07.2023 на суму 8500,00 грн; від 23.07.2023 на суму 8500,00 грн; від 02.08.2023 на суму 8500,00 грн; від 18.08.2023 на суму 8500,00 грн; від 28.08.2023 на суму 8500,00 грн; від 06.09.2023 на суму 8500,00 грн; від 16.09.2023 на суму 8500,00 грн; від 20.09.2023 на суму 8500,00 грн; від 30.09.2023 на суму 50000,00 грн. … не містять номера акту виконаних робіт, маршруту та відстані перевезення, печатки та підпису від виконавця. Також до перевірки надано товарно-транспортні накладні на яких відсутні печатки та підпис виконавця."

У відповіді на відзив, представник позивача вказав, що під час перевірки так і після неї всі запитувані перевіряючими документи були надані та містили (і містять) всі необхідні та передбачені законодавством реквізити.

До матеріалів справи позивач надав копії актів наданих послуг, рахунків на оплату та товарно-транспортних накладних, які мають ті реквізити, про які веде мову відповідач. Представник же відповідача не надав копій актів та ТТН, складених позивачем та ФОП ОСОБА_3 , які би не містили вказаних вище реквізитів, та які аналізувались в ході податкової перевірки.

З огляду на вказані обставини, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про те, що оскаржуване податкове повідомленням-рішення №7, яким ТОВ "Автогазсервіс" збільшено суму грошового зобов`язання з податку на прибуток у розмірі 371292 грн, з яких 308693 грн за податковим зобов`язанням та 62599 грн за штрафними (фінансовими) санкціями (штрафами), підлягає визнанню протиправним та скасуванню в частині 33480 грн податкового зобов`язання з податку на прибуток, що визначене податковим органом за результатами господарських операцій за взаємовідносинами з ФОП ОСОБА_3 , а також в частині штрафних санкцій, нарахованих на цю суму в розмірі 8370 грн (33480 грн. х 25%).

Щодо збільшення фінансового результату до оподаткування, суд зазначає, що податковим повідомленням-рішенням №7 позивачу збільшено суму також за податковим зобов`язанням в розмірі 2680 грн. в зв`язку з тим, що позивач не збільшив фінансовий результат до оподаткування (прибутку або збитку), визначеного у фінансовій звітності підприємства відповідно до національних положень (стандартів) бухгалтерського обліку або міжнародних стандартів фінансової звітності, за 2022 рік на різниці, які визначені відповідно до пп.140.5.11 п.140.5 ст.140 Податкового кодексу України на суму 14890 грн.

За період з 01.01.2017 по 30.09.2023 року ТОВ АВТОГАЗСЕРВІС задекларовано різниці, які виникають відповідно до Податкового кодексу України, у сумі 349200 грн.

Платником відповідно поданої звітності з податку на прибуток, а саме податкових декларацій з податку на прибуток підприємства та додатку РІ за 2017-2022 рр. та три квартали 2023 року відображено показники додатку РІ.

Відповідно пп.134.1.1 п.134.1 ст.134 Податкового кодексу, об`єктом оподаткування податком на прибуток є прибуток із джерелом походження з України та за її межами, який визначається шляхом коригування (збільшення або зменшення) фінансового результату до оподаткування (прибутку або збитку), визначеного у фінансовій звітності підприємства відповідно до національних положень (стандартів) бухгалтерського обліку або міжнародних стандартів фінансової звітності, на різниці, які виникають відповідно до положень цього Кодексу.

Під час проведення документальної перевірки ТОВ "Автогазсервіс" за період з 01.01.2017 по 30.09.2023 року податковим органом встановлено господарські операції, за якими згідно Податкового кодексу України передбачено визначення податкових різниць.

Платником визнано та сплачено штрафні санкції у розмірі 14890 гривень в т.ч.

- 345,78грн - рішення про застосування штрафних (фінансових) санкцій форми С №5 від 27.08.2021 року.

- 8822,08 - рішення про застосування штрафних (фінансових) санкцій форми С №5 від 27.08.2021року;

340,00грн - податкове рішення форми ПС №6 від 19.01.2023року;

3000,00грн - податкове рішення форми ПС №1 від 06.02.2023року;

1020,00грн - податкове рішення форми ПС №6 від 10.05.2023року;

1361,97грн - податкове рішення форми ПІ №5104/11-28-04-08/31411266 від 05.07.2023року.

Дані обставини сторонами не заперечувались.

Відповідач вважає, що платником порушено вимоги пп. 134.1.1. п. 134.1 статті 134 ПК України в частині заниження об`єкту оподаткування податком на прибуток, а саме - не збільшено фінансовий результат до оподаткування (прибутку або збитку), визначеного у фінансовій звітності підприємства відповідно до національних положень (стандартів) бухгалтерського обліку або міжнародних стандартів фінансової звітності, за 2022 рік на різниці, які визначені відповідно до пп.140.5.11 п.140.5 ст.140 Податкового кодексу України на суму 14890 грн, у тому числі за 2021 рік 9168грн (3 квартал 2021 року на суму 9168 грн); 2023 рік 5722грн ( 1 квартал 2023 року на суму 3340 грн, 2 квартал 2023 року 1020 грн, З квартал 2013 року 1362 грн).

Зведені дані щодо задекларованих платником податків та встановлених у процесі проведення перевірки сум різниць, які виникають відповідно Податкового кодексу України (додаток РІ до рядка 03 Податкової декларації з податку на прибуток підприємств за період з 01.01.2017 по 30.09.2023 року наведено в додатку 9 до акта перевірки.

Відповідно до підпункту 134.1.1. п.134.1. статті 134 ПК України якщо відповідно до цього розділу передбачено здійснення коригування шляхом збільшення фінансового результату до оподаткування, то в цьому разі відбувається:

- зменшення від`ємного значення фінансового результату до оподаткування (збитку);

- збільшення позитивного значення фінансового результату до оподаткування (прибутку).

Якщо відповідно до цього розділу передбачено здійснення коригування шляхом зменшення фінансового результату до оподаткування, то в цьому разі відбувається:

- збільшення від`ємного значення фінансового результату до оподаткування (збитку);

- зменшення позитивного значення фінансового результату до оподаткування (прибутку).

Для платників податку, у яких річний дохід від будь-якої діяльності (за вирахуванням непрямих податків), визначений за правилами бухгалтерського обліку за останній річний звітний (податковий) період не перевищує двадцяти мільйонів гривень, об`єкт оподаткування може визначатися без коригування фінансового результату до оподаткування на усі різниці (крім від`ємного значення об`єкта оподаткування минулих податкових (звітних) років), визначені відповідно до положень цього розділу. Платник податку, у якого річний дохід (за вирахуванням непрямих податків), визначений за правилами бухгалтерського обліку за останній річний звітний (податковий) період не перевищує двадцяти мільйонів гривень, має право прийняти рішення про незастосування коригувань фінансового результату до оподаткування на усі різниці (крім від`ємного значення об`єкта оподаткування минулих податкових (звітних) років), визначені відповідно до положень цього розділу, не більше одного разу протягом безперервної сукупності років в кожному з яких виконується цей критерій щодо розміру доходу. Про прийняте рішення платник податку зазначає у податковій звітності з цього податку, що подається за перший рік в такій безперервній сукупності років. В подальші роки такої сукупності коригування фінансового результату також не застосовуються (крім від`ємного значення об`єкта оподаткування минулих податкових (звітних) років).

Якщо у платника, який прийняв рішення про незастосування коригувань фінансового результату до оподаткування на усі різниці (крім від`ємного значення об`єкта оподаткування минулих податкових (звітних) років), визначені відповідно до положень цього розділу, в будь-якому наступному році річний дохід (за вирахуванням непрямих податків), визначений за правилами бухгалтерського обліку за останній річний звітний (податковий) період перевищує двадцять мільйонів гривень, такий платник визначає об`єкт оподаткування починаючи з такого року шляхом коригування фінансового результату до оподаткування на усі різниці, визначені відповідно до положень цього розділу.

Для цілей цього підпункту до річного доходу від будь-якої діяльності, визначеного за правилами бухгалтерського обліку, включається дохід (виручка) від реалізації продукції (товарів, робіт, послуг), інші операційні доходи, фінансові доходи та інші доходи.

Відповідно до п.п.140.5.11. п.140.4. статті 140 ПК України фінансовий результат до оподаткування зменшується на суму витрат від визнаних штрафів, пені, неустойок, нарахованих відповідно до цивільного законодавства та цивільно-правових договорів на користь осіб, що не є платниками податку (крім фізичних осіб), та на користь платників податку, які оподатковуються за ставкою 0 відсотків відповідно до пункту 44 підрозділу 4 розділу XX "Перехідні положення" цього Кодексу.

В позовній заяві відсутня будь-яка позиція ТОВ "Автогазсервіс" з приводу визначення податковим повідомленням-рішенням №7 податкового зобов`язанням в розмірі 2680 грн. в зв`язку з тим, що позивач не збільшив фінансовий результату до оподаткування (прибутку або збитку), визначеного у фінансовій звітності підприємства відповідно до національних положень (стандартів) бухгалтерського обліку або міжнародних стандартів фінансової звітності, за 2022 рік на різниці, які визначені відповідно до пп.140.5.11 п.140.5 ст.140 Податкового кодексу України на суму 14890грн. Заперечень з приводу такого донарахування позивачем не наведено, документальних доказів відсутності підстав для висновку про заниження фінансового результату до оподаткування ТОВ "Автогазсервіс" не надано.

За таких обставин суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що позивач, за умови самостійної сплати штрафних санкцій у розмірі 14890 грн, мав податковий обов`язок збільшити фінансовий результат до оподаткування (прибутку або збитку), визначений у фінансовій звітності підприємства відповідно до національних положень (стандартів) бухгалтерського обліку або міжнародних стандартів фінансової звітності, за 2022 рік на суму 14890грн., а тому податкове повідомлення-рішення №7 в частині податкового зобов`язання в розмірі 2680 грн., та штрафних санкцій на цю суму в розмірі 258 грн ((2680 грн - 1650 грн) х 25%) не підлягає визнанню протиправним та скасуванню.

Стосовно правомірності декларування та сплати позивачем податку на доходи фізичних осіб та військового збору, суд зазначає таке.

В акті перевірки вказано, що ТОВ "Автогазсервіс" несвоєчасно перераховував (сплачував) до бюджету утримані суми податку на доходи фізичних осіб, що призвело до порушення пункту 14.1.156, пункту 14.1 статті 14, підпункту 168.1.2 пункту 168.1 статті 168, пункту 168.1.5 статті 168, пункту 171.1, пункту 171.2 а статті 171, пункту 176.2 а г статті 176 Податкового кодексу України №2755-УІ від 02.12.2010 року в результаті чого несвоєчасно сплачено (несвоєчасно перераховано) податок на доходи фізичних осіб в сумі 408197,45 грн., в тому числі по періодах: 2022 рік в сумі 293367,55 грн., 2023 рік в сумі 114829,90 грн.

Розрахунок несвоєчасно сплачених сум податкового зобов`язання по податку на доходи фізичних осіб в розрізі місяців, згруповані у таблиці (додаток №1Ф) до акта перевірки.

Відповідно до пп.129.1.4. п.129.1 ст.129 Податкового кодексу України від 02.12.2010 року №2755 (із змінами та доповненнями) за несвоєчасну сплату податку на доходи фізичних осіб, нараховано пеню в сумі 32122,94 грн. (травень 2022 року-травень 2023 року).

Перевіркою питань щодо повноти та строків сплати (перерахування) до бюджету військового збору встановлено, що ТОВ "Автогазсервіс" несвоєчасно перераховував (сплачував) до бюджету утримані суми військового збору, що призвело до порушення пункту 16і підрозділу 10 Розділу XX Перехідних положень -Кодексу, пункту 14.1.156, пункту 14.1 статті 14, підпункту 168.1.2 пункту 168.1 статті 168, пункту 168.1.5 статті 168, пункту 171.1, пункту 171.2 а статті 171, пункту 176.2 а г статті 176 Податкового кодексу України №2755-УІ від 02.12.2010 року в результаті чого несвоєчасно сплачено (несвоєчасно перераховано) військовий збір в сумі 36390,01 грн., в тому числі по періодах: 2018 рік в сумі 2737,16 грн., 2020 рік в сумі 29,92 грн., 2022 рік в сумі 25609,60 грн., 2023 рік в сумі 8013,33 грн.

Відповідно до пп.129.1.4. п.129.1 ст.129 Податкового кодексу України від 02.12.2010 року №2755 (із змінами та доповненнями) за несвоєчасну сплату військового збору, нараховано пеню в сумі 3199,34 грн. (2018 рік, травень 2022 року-травень 2023 року). Додаток № 4Ф до акту перевірки додається.

Враховуючи пункт 52 і Підрозділу 10 розділу XX Перехідних положень ПКУ - Протягом періоду з 1 березня 2020 року по останній календарний день місяця (включно), в якому завершується дія карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України на всій території України з метою запобігання поширенню на території України коронавірусної хвороби, платнику податків не нараховується пеня за вищевикладені порушення (2020 рік, лютий 2022 року-квітень 2022 року).

Відповідно до ст.125-1 ПК України ненарахування та/або неутримання, та/або несплата (неперерахування), та/або нарахування, сплата (перерахування) не в повному обсязі податків платником податків, у тому числі податковим агентом, до або під час виплати доходу на користь нерезидента або іншого платника податків, а також нерезидентом, на якого покладено обов`язок сплачувати податок у порядку, встановленому розділом III цього Кодексу, тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі 10 відсотків суми податку, що підлягає нарахуванню та/або сплаті до бюджету. Ті самі дії, вчинені умисно, - тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі 25 відсотків суми податку, що підлягає нарахуванню та/або сплаті до бюджету.

Позивач стверджував, що він неумисно непровів сплату зобов`язання до бюджету: пояснення надано 09.01.2024 року, вих. №2, в якому зазначено що, несвоєчасне перерахування до бюджету утриманих сум податку на доходи фізичних осіб та військового збору сталося в зв`язку з важким фінансовим становищем позивача під час військового стану, що пов`язано зі спадом діяльності підприємств по Україні, з якими має відносини ТОВ "Автогазсервіс".

Однак відповідач вважає, що ТОВ "Автогазсервіс", маючи можливість своєчасно сплачувати податок на доходи з фізичних осіб та військовий збір, діяв умисно, оскільки цілеспрямовано створив умови, які не можуть мати іншої мети, крім як невиконання або неналежне виконання вимог установлених Податковим кодексом України, зокрема своєчасності сплати податку на доходи фізичних осіб.

Спір між сторонами в частині арифметичних обрахунків сум, визначених оскаржуваними податковими повідомленнями-рішеннями від 12.03.2024 року №6 та №6 відсутній.

Враховуючи пункт 52-1 Підрозділу 10 розділу XX Перехідних положень ПКУ, відповідно до якого протягом періоду з 1 березня 2020 року по останній календарний день місяця (включно), в якому завершується дія карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України на всій території України з метою запобігання поширенню на території України коронавірусної хвороби (СОVID-19), платнику податків не нараховується пеня за вищевикладені порушення (лютий 2022 року-квітень 2022 року), штрафні санкції нараховані починаючи з травня 2022 року на суму 315228,22 грн не своєчасно сплаченого ПДФО (315228,22 грн) х 25% = 78807,06 грн.).

Оскаржуваними податковими повідомленнями-рішеннями ТОВ "Автогазсервіс" збільшено суму грошового зобов`язання:

-№6 від 12.03.2024 року з податку на доходи фізичних осіб у розмірі 110930 грн, з яких 78807,06 грн за штрафними (фінансовими) санкціями (штрафами) та 32122,94 грн пені;

- №6 з військового збору у розмірі 10275,96 грн, з яких 7076,62 грн за штрафними (фінансовими) санкціями (штрафами) та 3199,34 грн пені.

Згідно статті 36 Податкового кодексу України податковим обов`язком визнається обов`язок платника податку обчислити, задекларувати та/або сплатити суму податку та збору в порядку і строки, визначені цим Кодексом, законами з питань митної справи.

Податковий обов`язок виникає у платника за кожним податком та збором.

Податковий обов`язок є безумовним і першочерговим стосовно інших неподаткових обов`язків платника податків, крім випадків, передбачених законом.

Виконання податкового обов`язку може здійснюватися платником податків самостійно або за допомогою свого представника чи податкового агента.

Відповідальність за невиконання або неналежне виконання податкового обов`язку несе платник податків, крім випадків, визначених цим Кодексом або законами з питань митної справи.

Відповідно до статті 38 Податкового кодексу України виконанням податкового обов`язку визнається сплата в повному обсязі платником відповідних сум податкових зобов`язань у встановлений податковим законодавством строк.

Сплата податку та збору здійснюється платником податку безпосередньо, а у випадках, передбачених податковим законодавством, - податковим агентом, або представником платника податку.

Суд вважає безпідставним посилання позивача на те, що несвоєчасне перерахування податку з доходів фізичних осіб сталося через важкі фінансові умови у позивача під час військового стану, що пов`язано зі зниженням підприємницької активності в Україні. Позивач мав господарську діяльність в ці періоди та відповідні кошти. Більш того, тяжкий фінансовий стан, відповідно до Податкового кодексу України, не є тією об`єктивною та легітимною причиною для самостійної зміни строків сплати податкового зобов`язання без покладення відповідальності на платника за таку зміну.

З огляду на викладене, суд вважає, що податкові повідомлення-рішення від 12.03.2024 року №6 та №6 правомірними, а тому скасовані вони бути не можуть.

При цьому, відповідач врахував заборону, встановлену пунктом 52-1 Підрозділу 10 розділу XX Перехідних положень ПКУ, та здійснив вірні обрахунки пені та штрафних санкцій, визначених цими податковими повідомленнями-рішеннями.

Стосовно правомірності накладення штрафу за оптову торгівлю пальним без наявності ліцензії колегія суддів зазначає таке.

В акті вказано, що перевіркою встановлено, що в період з 08.08.2022 по 09.08.2022 ТОВ "Автогазсервіс" здійснювало оптову торгівлю пальним (код УКТ ЗЕД ) з покупцями ТОВ "Неємія", та СФГ "Башмаченков" що підтверджується такими документами:

- по ТОВ "Неємія" () видаткова накладна №80906 від 09.08.2022 року, товарно-транспортна накладна на відпуск нафтопродуктів №080906 від 09.08.2022, договір купівлі-продажу нафтопродуктів №2022/01-2 від 04.01.2022 року;

- по СФГ "Башмаченков" () видаткова накладна №80805 від 08.08.2022 року, товарно-транспортна накладна на відпуск нафтопродуктів №080805 від 08.08.2022, договір купівлі-продажу нафтопродуктів №2022/04-04 від 08.04.2022 року.

По цим операціям з реалізації пального ТОВ "Автогазсервіс" зареєструвало акцизні накладні.

Згідно ст.15 Закону України "Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, спиртових дистилятів, алкогольних напоїв, тютюнових виробів, рідин, що використовуються в електронних сигаретах, та пального" № 481/95-ВР суб`єкти господарювання (у тому числі іноземні суб`єкти господарювання, які діють через свої зареєстровані постійні представництва) отримують ліцензії на право оптової торгівлі пальним та зберігання пального на кожне місце оптової торгівлі пальним або кожне місце зберігання пального відповідно, а за відсутності місць оптової торгівлі пальним - одну ліцензію на право оптової торгівлі пальним за місцезнаходженням суб`єкта господарювання (у тому числі іноземного суб`єкта господарювання, який діє через своє зареєстроване постійне представництво) або місцезнаходженням постійного представництва.

Ліцензії на право оптової торгівлі пальним видаються терміном на п`ять років органом виконавчої влади, уповноваженим Кабінетом Міністрів України.

Ліцензії на право оптової торгівлі видаються терміном на п`ять років уповноваженими Кабінетом Міністрів України органами виконавчої влади оптової торгівлі, а за відсутності місць оптової торгівлі - за місцезнаходженням суб`єкта господарювання (у тому числі іноземного суб`єкта господарювання, який діє через своє зареєстроване постійне представництво) або місцезнаходженням постійного представництва.

Судом встановлено, що позивач мав ліцензію на оптову торгівлю пальним, за відсутності місць оптової торгівлі від 25.07.2019 №01499, видану ГУ ДПС у Кіровоградській області, терміном дії з 25.07.2029 року по 25.07.2024 року.

Підстави для анулювання ліцензії, визначені у частині п`ятдесят другій статті 15 Закону № 481/95-ВР, згідно із якою ліцензія анулюється шляхом прийняття органом, який видав ліцензію, відповідного розпорядження, зокрема, на підставі, встановлення факту відсутності суб`єкта господарювання (у тому числі іноземного суб`єкта господарювання, який діє через своє зареєстроване постійне представництво) за місцезнаходженням та/або за місцезнаходженням провадження діяльності, які зазначені у виданій ліцензії.

Ліцензія анулюється та вважається недійсною з моменту одержання суб`єктом господарювання (у тому числі іноземним суб`єктом господарювання, який діє через своє зареєстроване постійне представництво) розпорядження про її анулювання в електронній формі засобами електронного зв`язку (частина п`ятдесят третя статті 15 Закону № 481/95-ВР).

Судом встановлено, що на підставі акту про неможливість проведення фактичної перевірки від 04.08.2022 року №235/11-28-09-01/31411266 ГУ ДПС в Кіровоградській області прийнято розпорядження №535-рл від 08.08.2022 року, яким анульовано видану позивачеві 25.07.2019 ліцензію №01499 терміном дії з 25.07.2029 року по 25.07.2024 року.

Згідно п.42.2. статті 42 Податкового кодексу України документи вважаються належним чином врученими, якщо вони надіслані у порядку, визначеному пунктом 42.4 цієї статті, надіслані за адресою (місцезнаходженням, податковою адресою) платника податків рекомендованим листом з повідомленням про вручення або особисто вручені платнику податків (його представнику).

Пунктом 42.4. ст.42 Податкового кодексу України платники податків, які подають звітність в електронній формі та/або пройшли електронну ідентифікацію онлайн в електронному кабінеті, можуть здійснювати листування з контролюючими органами засобами електронного зв`язку в електронній формі з дотриманням вимог законів України "Про електронні документи та електронний документообіг" та "Про електронні довірчі послуги".

В свою чергу, відповідно п. 42.5. ст. 42 Податкового кодексу України у разі якщо платник податків не подав заяву про бажання отримувати документи через електронний кабінет, листування з платником податків здійснюється шляхом надіслання за адресою місцезнаходженням, податковою адресою платника податків рекомендованим листом з повідомленням про вручення або особисто вручаються платнику податків (його представнику).

Позивач стверджував про те, що він не подавав заяву про бажання отримувати документи через електронний кабінет, тому ГУ ДПС у Кіровоградській області було надіслано рекомендованого листа із розпорядженням №535-рл від 08.08.2022 року про анулювання ліцензії на право оптової торгівлі пальним, за відсутності місць оптової торгівлі на адресу ТОВ "Автогазсервіс" засобами поштового зв`язку.

Дане розпорядження позивач отримав 19.08.2022 року, що відповідачем не заперечувалось.

Тобто позивач станом на 08 та 09 серпня 2020 року (дати здійснення господарських операцій з покупцями ТОВ "Неємія" та СФГ "Башмаченков") не був обізнаний про анулювання ліцензії.

З огляду на те, що ліцензія анулюється та вважається недійсною з моменту одержання суб`єктом господарювання розпорядження про її анулювання в електронній формі засобами електронного зв`язку (частина п`ятдесят третя статті 15 Закону № 481/95-ВР), суд вважає відсутніми підстави стверджувати що господарські операції 08 та 09 серпня 2022 року з продажу пального покупцям ТОВ "Неємія" та СФГ "Башмаченков", здійснені позивачем за відсутності ліцензії на право оптової торгівлі пальним.

Відповідач оскаржуваним податковим повідомленням-рішенням №06 до позивача застосував штраф у розмірі 500000 грн за порушення вимог частини 21 статті 15 Закону № 481/95-ВР (продаж пального за відсутності ліцензії на право оптової торгівлі пальним).

Отже, правові підстави для прийняття податкового повідомлення-рішення №06 про застосування штрафу у розмірі 500000 грн - відсутні, а тому суд першої інстанції дійшов висновку, що його належить визнати протиправним та скасувати.

Таким чином, на думку суду апеляційної інстанції відповідачем не доведено факту порушення позивачем вимог податкового законодавства при проведенні господарських взаємовідносин з його контрагентами.

З урахуванням вищевикладеного, колегія суддів приходить до висновку, що рішення суду першої інстанції є законним та обґрунтованим, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду, а тому підстави для зміни або скасування рішення суду в межах доводів скарги відсутні.

Керуючись ст. 243, 308, 310, 315, 316, 321, 325 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Кіровоградській області залишити без задоволення.

Рішення Кіровоградського окружного адміністративного суду від 30.01.2025 року в адміністративній справі №340/5705/24 залишити без змін

Постанова набирає законної сили з моменту прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий - суддя О.О. Круговий

суддя Н.П. Баранник

суддя А.В. Шлай