Справа № 620/12085/25
Суддя: Чуприна Олександр Володимирович
Дата ухвалення: 2026-01-26 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

про залишення апеляційної скарги без руху

26 січня 2026 року м. Київ

Суддя Шостого апеляційного адміністративного суду Чуприна О.В., розглянувши матеріали апеляційної скарги Військової частини НОМЕР_1 на рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 23.12.2025 у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В:

Рішенням Чернігівського окружного адміністративного суду від 23.12.2025 адміністративний позов задоволено повністю.

Не погодившись із прийнятим рішенням, Військова частина НОМЕР_1 подала апеляційну скаргу.

Вивчення змісту матеріалів апеляційної скарги дає підстави вважати, що така не відповідає вимогам, встановленим статтею 296 Кодексу адміністративного судочинства України (надалі по тексту також - КАС України, Кодекс), з огляду на наступні недоліки.

Приписами пункту 1 частини 5 статті 296 КАС визначають, що до апеляційної скарги додаються документ про сплату судового збору.

Якщо апеляційна скарга подається особою, звільненою від сплати судового збору відповідно до закону, у ній зазначаються підстави звільнення від сплати судового збору (частина 6 статті 296 Кодексу).

Згідно частини 1 статті 1 Закону України "Про судовий збір" від 08.07.2011 за №3674-VI (надалі по тексту також - Закон №3674-VІ), судовий збір - це збір, що справляється на всій території України за подання заяв, скарг до суду, за видачу судами документів, а також у разі ухвалення окремих судових рішень, передбачених цим Законом. Судовий збір включається до складу судових витрат.

Відповідно до частин 1, 2 статті 9 Закону №3674-VІ, судовий збір сплачується за місцем розгляду справи та зараховується до спеціального фонду Державного бюджету України. Суд перед відкриттям (порушенням) провадження у справі, прийняттям до розгляду заяв (скарг) перевіряє зарахування судового збору до спеціального фонду Державного бюджету України.

Втім, Військовою частиною НОМЕР_1 до апеляційної скарги не додано документ про сплату судового збору чи документи, які підтверджують підстави звільнення від сплати останнього.

Поруч із наведеним, у межах апеляційної скарги скаржником заявлено клопотання про відстрочення сплати судового збору. Зазначене мотивовано тим, що останній не належить до розпорядників коштів, станом на час подання апеляційної скарги на казначейських рахунках військової частини відсутні вільні кошти для сплати судового збору, водночас апелянтом з метою отримання останніх 17.01.2026 подано заяву на виділення коштів до Департаменту фінансів Міністерства оборони України.

Розглядаючи коментоване клопотання, суд виходить із наступного.

Умови, за яких суд може, зокрема, звільнити від сплати судового збору та перелік суб`єктів, до яких такі умови можуть бути застосовані, визначені статтею 8 Закону України "Про судовий збір".

Згідно з частиною 1 статті 8 Закону України "Про судовий збір", враховуючи майновий стан сторони, суд може своєю ухвалою за її клопотанням звільнити, відстрочити або розстрочити сплату судового збору на певний строк, але не довше ніж до ухвалення судового рішення у справі за таких умов: 1) розмір судового збору перевищує 5 відсотків розміру річного доходу позивача - фізичної особи за попередній календарний рік; або 2) позивачами є: а) військовослужбовці; б) батьки, які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину-інваліда, якщо інший з батьків ухиляється від сплати аліментів; в) одинокі матері (батьки), які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину-інваліда; г) члени малозабезпеченої чи багатодітної сім`ї; ґ) особа, яка діє в інтересах малолітніх чи неповнолітніх осіб та осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена; або 3) предметом позову є захист соціальних, трудових, сімейних, житлових прав, відшкодування шкоди здоров`ю.

Суд також виходить з того, що саме на заявника покладається обов`язок щодо доведення фактів відповідно до його прохання про відстрочення сплати судового збору; обов`язок сплатити судовий збір, встановлений відповідно до закону, має законну мету, а тому, за загальним правилом, не визнається судом непропорційним чи накладеним свавільно; застосовані згідно із законом процесуальні обмеження у формі обов`язку сплатити судовий збір, за загальним правилом, не зменшують для заявника можливості доступу до суду та не ускладнюють йому цей доступ таким чином і такою мірою, щоб завдати шкоди самій суті цього права.

Поміж викладеного суд зазначає, що особа, яка утримується за рахунок державного бюджету має право в межах бюджетних асигнувань здійснити розподіл коштів з метою забезпечення сплати судового збору, невжиття суб`єктом владних повноважень заходів щодо виділення коштів для сплати судового збору чи перерозподілу наявних кошторисних призначень не може вважатися поважною причиною для відстрочення сплати судового збору.

Зокрема, Військова частина НОМЕР_1 , стверджуючи про неотримання достатніх коштів для здійсненням платежів із сплати судового збору, не надала до суду жодної виписки з бюджетних рахунків, котрі могли б про таке свідчити. При цьому, стверджуючи про подання 17.01.2026 заяви на виділення коштів до Департаменту фінансів Міністерства оборони України, до апеляційної скарги не додано жодних документальних доказів вищезазначеного, що могли б свідчити про добросовісність апелянта та дійсний намір реалізувати право на апеляційне оскарження рішення суду першої інстанції.

Так само усталеною є практика Верховного Суду, що відсутність у суб`єкта владних повноважень коштів для своєчасної сплати судового збору є суто суб`єктивною причиною, а негативні наслідки, які настали у зв`язку з такою причиною є певною мірою відповідальністю за неналежне виконання своїх процесуальних обов`язків, які для усіх учасників справи мають бути рівними. Відповідач, що діє від імені держави як суб`єкт владних повноважень, не може та не повинен намагатись отримати вигоду від фінансових складнощів, які склались у нього на поточний день, шляхом уникнення або зволікання виконання ним своїх процесуальних обов`язків, в тому числі і щодо сплати судового збору.

В контексті наведеного суддя-доповідач також вважає за необхідне звернути увагу на обґрунтування Військової частини НОМЕР_1 , застосовуване на підтвердження наявності підстав для відстрочення сплати судового збору. Зокрема, як безпосередньо викладено у клопотанні скаржника: "Судова практика послідовно визнає відсутність коштів на рахунках військових частин та залежність від централізованого фінансування МОУ поважною причиною для відстрочки: ухвала Верховного Суду від 13.01.2025 №916/5629/23; постанова КАС ВС від 03.04.2025 № 1785968; ухвала Шостого ААС від 26.05.2025 №127621127; постанова ВС від 27.07.2020 № 197100 (військова частина); ухвала КАС ВС від 11.10.2024 № 640/15487/22".

Перевіркою Єдиного державного реєстру судових рішень встановлено, що жодне із таких судових рішень за своїм змістом не містить у собі висновків про поважність причин відсутності коштів на рахунках військових частин та залежність від централізованого фінансування МОУ як підстави для відстрочення судового збору.

Так, Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду в ухвалі від 13.01.2025 у справі №916/5629/23 відмовив у задоволенні заяви Департаменту міського господарства Херсонської міської ради про відстрочення судового збору, серед іншого, зазначивши, що обставини відсутності у "Департамент[у] бюджетних призначень для оплати судового збору у сумі 245 347,32 гривень […] не передбачені Законом України "Про судовий збір" для такого відстрочення сплати судового збору".

Водночас, таких судових рішень, як ухвали Шостого апеляційного адміністративного суду від 26.05.2025 реєстраційний №127621127, ухвали Верховного Суду у складі Касаційного адміністративного суду від 11.10.2024 у справі №640/15487/22, ухвали Верховного Суду у складі Касаційного адміністративного суду від 03.04.2025 реєстраційний №178596, постанови Верховного Суду від 27.07.2020 реєстраційний №197100 не існує в реальності, оскільки за такими датами та реєстраційними номерами судових рішень містяться абсолютно відмінні не тільки за датою ухвалення (постановлення), проте й за судом, що розглядав справу чи окреме процесуальне питання.

Тобто, зазначені у клопотанні про відстрочення судового збору номери справ, реєстраційні номери судового рішення та дати постанов й ухвал є вигаданими, а посилання на сформовані висновки - неправдивими. Звідси, використані Військовою частиною НОМЕР_1 посилання на постанови та ухвали суду касаційної інстанції, беручи до уваги формулювання, що їм передує, можуть вказувати на ймовірний запит до штучного інтелекту (надалі по тексту також - ШІ) підібрати відповідну судову практику, яку технологія могла згенерувати, не маючи доступу до реальних баз даних (реєстрів).

Такі дії Військової частини НОМЕР_1 суперечать принципу добросовісності користування процесуальними правами, закріпленому у статті 45 КАС України.

Як зауважено Верховним Судом в ухвалі від 15.01.2026 у справі №240/14153/24 з приводу аналогічних обставин посилання суб`єктом владних повноважень на висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах касаційної інстанції, котрих у реальності не існувало, характер наведених посилань може свідчити про використання учасником справи інструментів штучного інтелекту та, відповідно, отримання на запит результату у формі "галюцинацій". Згідно з галузевими стандартами України, "галюцинування" визначається як феномен, за якого результат роботи системи генеративного ШІ містить неточну або хибну інформацію, що оманливо представлена як достовірна (Словник термінів у сфері штучного інтелекту, схвалений Міністерством цифрової трансформації, пункт 24, 2024 рік).

Також Верховний Суд звернув увагу на тому, що використання ШІ для підготовки процесуальних документів саме по собі не заборонено. Проте відповідальність за достовірність інформації, викладеної у процесуальних документах, покладається виключно на учасника справи.

Слід повторно наголосити на обов`язковості дотримання принципу фахового людського контролю (human-in-the-loop). Використання ШІ у правничій діяльності допускається виключно як допоміжний інструмент, який не може замінити професійну діяльність правника: його критичне мислення, фахове судження та правову кваліфікацію (Рекомендації з відповідального використання штучного інтелекту для правників (схвалені Міністерством цифрової трансформації та Міністерством юстиції України, липень 2025 року).

Відповідно до встановлених етичних стандартів, правник зобов`язаний самостійно перевірити (верифікувати) результати, згенеровані ШІ, шляхом перехресної перевірки з офіційними джерелами - базами законодавства та реєстром судових рішень. Принцип добросовісності вимагає від учасника справи утримуватися від використання результатів роботи ШІ, якщо достовірність джерел перевірити неможливо (Положення про використання технологій штучного інтелекту працівниками Апарату Верховного Суду: затверджене наказом Керівника Апарату Верховного Суду від 08.12.2025 за №117).

Водночас подання до суду процесуальних документів, згенерованих ШІ, за відсутності фахової перевірки, свідчить про неналежне виконання професійних обов`язків і недобросовісне користування учасником справи процесуальними правами, що може бути кваліфіковано як вияв неповаги до суду.

Подання до суду недостовірної інформації, зокрема посилань на неіснуючі постанови та правові позиції Верховного Суду як підстави для відстрочення сплати судового збору, на переконання судді-доповідача, становить порушення принципу добросовісності користування процесуальними правами, закріпленого у статті 45 КАС України, незалежно від способу підготовки цієї інформації.

Враховуючи вищенаведене, суддя-доповідач доходить висновку про необґрунтованість клопотання Військової частини НОМЕР_1 про відстрочення сплати судового збору, у зв`язку з чим останнє не підлягає задоволенню.

Відповідно до підпункту 2 пункту 3 частини 2 статті 4 Закону №3674-VІ, за подання апеляційної скарги на рішення суду, розмір судового збору складає 150 відсотків ставки, що підлягає сплаті при поданні позовної заяви, але не більше 15 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Частиною 1 статті 4 Закону №3674-VІ передбачено, що судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

За подання до адміністративного суду адміністративного позову немайнового характеру фізичною особою складає 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб (пункт 1 частини 3 статті 4 Закону №3674-VІ).

Відповідно до статті 7 Закону України "Про Державний бюджет України на 2025 рік" з 1 січня 2025 року прожитковий мінімум на одну особу мінімуму для працездатних осіб становив 3 028 гривень.

З огляду на викладене, судовий збір за подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції у спірному випадку підлягає сплаті у розмірі 1 453,44 гривень (1 211,20 х 150% х коефіцієнт 0,8).

За приписами частини 2 статті 298 КАС України до апеляційної скарги, яка оформлена з порушенням вимог, установлених статтею 296 цього Кодексу, застосовуються положення статті 169 цього Кодексу.

Приписами частин 1, 2 статті 169 КАС України визначено, що суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, встановлених статтями 160, 161 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня подання позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.

В ухвалі про залишення позовної заяви без руху зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб і строк їх усунення, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху. Якщо ухвала про залишення позовної заяви без руху постановляється з підстави несплати судового збору у встановленому законом розмірі, суд в такій ухвалі повинен зазначити точну суму судового збору, яку необхідно сплатити (доплатити).

У зв`язку із викладеним, відповідно до частин 1, 2 статті 169 КАС України, частини 2 статті 298, апеляційну скаргу слід залишити без руху та надати Військовій частині НОМЕР_1 строк, достатній для усунення недоліків шляхом приведення у відповідність останньої до вимог, встановлених пунктом 1 частини 5 статті 296 коментованого Кодексу.

Керуючись статтею 161, частинами 1, 2 статті 169, пунктом 1 частини 5 статті 296, частинами 1, 2 статті 298, статтями 321, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, -

П О С Т А Н О В И В :

1. Відмовити у задоволенні клопотання Військової частини НОМЕР_1 про відстрочення сплати судового збору.

2. Апеляційну скаргу Військової частини НОМЕР_1 на рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 23.12.2025 у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії, - залишити без руху.

3. Встановити Військовій частині НОМЕР_1 з дня вручення цієї ухвали десятиденний строк для усунення вказаних в описовій частині ухвали недоліків шляхом приведення у відповідність апеляційної скарги до вимог, встановлених пунктом 1 частини 5 статті 296 Кодексу адміністративного судочинства України, зокрема, необхідно надати (долучити) до апеляційної скарги:

- платіжне доручення про сплату (доплату) судового збору в розмірі 1 453,44 гривень.

Роз`яснити, що в разі не усунення недоліків у вище зазначений строк апеляційна скарга буде повернута особі, що її подала.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Суддя-доповідач Чуприна О.В.