Справа № 500/3638/25
Суддя: Шевчук Світлана Михайлівна
Дата ухвалення: 2026-01-20 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 січня 2026 рокуЛьвівСправа № 500/3638/25 пров. № А/857/52065/25

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі колегії суддів:

судді-доповідача -Шевчук С. М.
суддів -Кухтея Р. В.
за участю секретаря судового засідання Носа С. П. Вовка А.Ю.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові в електронній формі апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Тернопільській області на рішення Тернопільського окружного адміністративного суду від 20 жовтня 2025 року у справі № 500/3638/25 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Тернопільській області про визнання дії та бездіяльності протиправними,

місце ухвалення судового рішення м.Тернопіль
Розгляд справи здійснено за правиламизагального позовного провадження
суддя у І інстанціїЧепенюк О.В.
дата складання повного тексту рішення30 жовтня 2025 року
ВСТАНОВИВ:

І. ОПИСОВА ЧАСТИНА

Рішенням Тернопільського окружного адміністративного суду від 20 жовтня 2025 року у справі № 500/3638/25 позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Головного управління ДПС у Тернопільській області (вулиця Білецька, 1, місто Тернопіль, Тернопільська область, 46003, ) про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень задоволено повністю.

Визнано протиправними та скасовано податкові повідомлення-рішення:

- від 17.01.2025 № 0-1919-UA0070653, яким визначено суму податкового зобов`язання ОСОБА_1 за платежем податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, сплачений фізичними особами, які є власниками об`єктів житлової нерухомості, в розмірі 44 614,00 грн за податковий період 2021 рік;

-від 17.01.2025 № 0-1919-UA0070653, яким визначено суму податкового зобов`язання ОСОБА_1 за платежем податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, сплачений фізичними особами, які є власниками об`єктів житлової нерухомості, в розмірі 50 498,20 грн за податковий період 2022 рік;

-від 17.01.2025 № 0-1919-UA0070653, яким визначено суму податкового зобов`язання ОСОБА_1 за платежем податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, сплачений фізичними особами, які є власниками об`єктів житлової нерухомості, в розмірі 51 282,76 грн за податковий період 2023 рік.

Стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у Тернопільській області на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 1171,20 грн (одна тисяча сто сімдесят одна грн 20 коп.).

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції відповідач звернувся з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нове, яким у задоволенні позову відмовити повністю. В обґрунтування апеляційної скарги вказує, що судом першої інстанції неповно з`ясовано обставини, що мають значення для справи, судове рішення прийнято з порушенням норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи.

В доводах апеляційної скарги вказує, що рішеннями органу місцевого самоврядування встановлено ставки податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки. З урахуванням даних відомостей державного реєстру права власності на нерухоме майно та відповідних рішень органу місцевого самоврядування відповідачем правомірно визначено податок на нерухоме майно з площі будівлі зареєстрованої за позивачем.

Позивач подав відзив на апеляційну скаргу, у якому заперечує проти задоволення апеляційної скарги та просить суд залишити рішення суду першої інстанції без змін, з мотивів аналогічних тим, що викладені судом першої інстанції в оскаржуваному рішенні.

Про дату, час та місце розгляду справи сторони повідомлені через електронний кабінет сервісу "Електронний суд" Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи (ЄСІТС), підтвердженням чого є відповідні дані автоматизованої системи документообігу суду.

В судовому засіданні представник відповідача Кондратюк В.С. надав пояснення та підтримав доводи апеляційної скарги. Представник позивача Дядик Я.Б. в судовому засіданні надав пояснення та заперечив проти доводів апеляційної скарги.

ІІ. ОЦІНКА СУДУ ПЕРШОЇ ІНСТАНЦІЇ

Ухвалюючи судове рішення, суд першої інстанції виходив з того, що відповідач безпідставно здійснив оподаткування площі нежитлової будівлі, належної позивачу за ставками податку, установленими для оподаткування житлових будівель.

ІІІ. ОБСТАВИНИ, ВСТАНОВЛЕНІ СУДОМ

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено матеріалами справи, що ОСОБА_1 є власником нерухомого майна загальною площею 1307,6 кв.м, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 .

Згідно з відомостями витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 24.12.2020 щодо цього об`єкту нерухомого майна за адресою: АДРЕСА_2 , зазначено: житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, загальна площа 120 кв.м, житлова площа 24,8 кв.м; складові частини об`єкта нерухомого майна: житлова будівля «А», загальна площа 120 кв.м, житлова площа 24,8 кв.м; господарська будівля «Б», площа не вказана (а.с.16).

У відомостях витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності станом на 14.12.2022 про цей об`єкт нерухомого майна вказано: житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, загальна площа 120 кв.м, житлова площа 24,8 кв.м; складові частини об`єкта нерухомого майна: житлова будівля «А», загальна площа 120 кв.м, житлова площа 24,8 кв.м; господарська будівля «Б», площа 1187,6 кв.м (а.с.16 зворот).

17.01.2025 ГУ ДПС прийняло три податкові повідомлення-рішення форми Ф, якими ОСОБА_1 визначено суми податкових зобов`язань з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, що сплачується фізичними особами, які є власниками об`єктів житлової нерухомості, а саме:

№ 0-1919-UA0070653 на суму податку 44 614,00 грн за податковий період 2021 рік;

№ 0-1919-UA0070653 на суму 50 498,20 грн за податковий період 2022 рік;

№ 0-1919-UA0070653 на суму податку 51 282,76 грн за податковий період 2023 рік (а.с.5-6).

Позивач, вважаючи ППР від 17.01.2025 такими, що підлягають скасуванню, звернулася до суду із цим позовом.

ІV. ПОЗИЦІЯ АПЕЛЯЦІЙНОГО СУДУ

Перевіривши за наявними у справі матеріалами доводи, викладені у апеляційній скарзі, правильність застосування судами норм матеріального та процесуального права і правової оцінки обставин у справі у межах, визначених статтею 308 Кодексу адміністративного судочинства України (КАС України), колегія суддів встановила таке.

Порядок оподаткування податком на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, визначено статтею 266 ПК України.

За змістом підпункту 266.1.1 пункту 266.1 статті 266 ПК України платниками податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, є фізичні та юридичні особи, в тому числі нерезиденти, які є власниками об`єктів житлової та/або нежитлової нерухомості.

Приписами підпункту 266.2.1 пункту 266.1 статті 266 ПК України визначено, що об`єктом оподаткування є об`єкт житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі його частка.

Базою оподаткування є загальна площа об`єкта житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі його часток.

База оподаткування об`єктів житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі їх часток, які перебувають у власності фізичних осіб, обчислюється контролюючим органом на підставі даних Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, що безоплатно надаються органами державної реєстрації прав на нерухоме майно та/або на підставі оригіналів відповідних документів платника податків, зокрема документів на право власності (підпункти 266.3.1 та 266.3.2 пункту 266.3 статті 266 ПК України).

Отже, аналіз наведених правових норм дає підстави вважати, що власники житлової та нежитлової нерухомості, яка за своїми окремими характеристиками і площею підпадає під об`єкт оподаткування, є платниками податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки.

Згідно з підпунктом 266.5.1 пункту 266.5 статті 266 ПК України ставки податку для об`єктів житлової та/або нежитлової нерухомості, що перебувають у власності фізичних та юридичних осіб, встановлюються за рішенням сільської, селищної, міської ради або ради об`єднаних територіальних громад, що створені згідно із законом та перспективним планом формування територій громад, залежно від місця розташування (зональності) та типів таких об`єктів нерухомості у розмірі, що не перевищує 1,5 відсотка розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня звітного (податкового) року, за 1 квадратний метр бази оподаткування.

Пільги із сплати податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, визначені пунктом 266.4 статті 266 ПК України.

Згідно з підпунктом 266.4.1 пункту 266.4 статті 266 ПК України база оподаткування об`єкта/об`єктів житлової нерухомості, в тому числі їх часток, що перебувають у власності фізичної особи платника податку, зменшується:

а) для квартири/квартир незалежно від їх кількості - на 60 кв. метрів;

б) для житлового будинку/будинків незалежно від їх кількості - на 120 кв. метрів;

в) для різних типів об`єктів житлової нерухомості, в тому числі їх часток (у разі одночасного перебування у власності платника податку квартири/квартир та житлового будинку/будинків, у тому числі їх часток), - на 180 кв. метрів.

Таке зменшення надається один раз за кожний базовий податковий (звітний) період (рік).

Відповідно до підпункту 266.4.3 пункту 266.4 статті 266 ПК України пільги з податку, передбачені підпунктами 266.4.1 та 266.4.2 цього пункту, для фізичних осіб не застосовуються до:

об`єкта/об`єктів оподаткування, якщо площа такого/таких об`єкта/об`єктів перевищує п`ятикратний розмір неоподатковуваної площі, встановленої підпунктом 266.4.1 цього пункту;

об`єкта/об`єктів оподаткування, що використовуються їх власниками з метою одержання доходів (здаються в оренду, лізинг, позичку, використовуються у підприємницькій діяльності).

Згідно з підпунктами підпункту 266.7.1 пункту 266.7 статті 266 ПК України обчислення суми податку з об`єкта/об`єктів житлової нерухомості, які перебувають у власності фізичних осіб, здійснюється контролюючим органом за місцем податкової адреси (місцем реєстрації) власника такої нерухомості у такому порядку:

а) за наявності у власності платника податку одного об`єкта житлової нерухомості, в тому числі його частки, податок обчислюється, виходячи з бази оподаткування, зменшеної відповідно до підпунктів "а" або "б" підпункту 266.4.1 пункту 266.4 цієї статті та відповідної ставки податку.

б) за наявності у власності платника податку більше одного об`єкта житлової нерухомості одного типу, в тому числі їх часток, податок обчислюється виходячи із сумарної загальної площі таких об`єктів зменшеної відповідно до підпунктів "а" або "б" підпункту 266.4.1 пункту 266.4 цієї статті та відповідної ставки податку.

За змістом підпункту 266.7.1 пункту 266.7 статті 266 ПК України суми податку з об`єкта/об`єктів нежитлової нерухомості, які перебувають у власності фізичних осіб, здійснюється контролюючим органом за місцем податкової адреси (місцем реєстрації) власника такої нерухомості виходячи із загальної площі кожного з об`єктів нежитлової нерухомості та відповідної ставки податку.

Як передбачено підпунктом 54.3.3 пункту 54.3 статті 54 ПК України, контролюючий орган зобов`язаний самостійно визначити суму грошових зобов`язань, зменшення (збільшення) суми бюджетного відшкодування та/або зменшення (збільшення) від`ємного значення об`єкта оподаткування податком на прибуток або від`ємного значення суми податку на додану вартість платника податків, передбачених цим Кодексом або іншим законодавством, якщо згідно з податковим та іншим законодавством особою, відповідальною за нарахування сум податкових зобов`язань з окремого податку або збору та/або іншого зобов`язання, контроль за сплатою якого покладено на контролюючі органи, застосування штрафних (фінансових) санкцій та нарахування пені, у тому числі за порушення у сфері зовнішньоекономічної діяльності, є контролюючий орган.

Відповідно до підпункту 14.1.129 пункту 14.1 статті 14 ПК України об`єкти житлової нерухомості - це будівлі, зареєстровані згідно із законодавством як об`єкти житлової нерухомості, дачні та садові будинки;

Згідно пп. 14.1.129.1. статті 14 ПК України будівлі, зареєстровані згідно із законодавством як об`єкти житлової нерухомості, а також їх складові частини, які є самостійними об`єктами нерухомого майна, зокрема, включають:

а) житловий будинок - будівля капітального типу, споруджена з дотриманням вимог, встановлених законом, іншими нормативно-правовими актами, і призначена для постійного у ній проживання. Житлові будинки поділяються на житлові будинки садибного типу та житлові будинки квартирного типу різної поверховості. Житловий будинок садибного типу - житловий будинок, розташований на окремій земельній ділянці, який складається із житлових та допоміжних (нежитлових) приміщень (передпокій, кухня, коридор, веранда, вбиральня, комора, приміщення для автономної системи опалення, пральня тощо);

б) прибудова до житлового будинку - частина будинку, розташована поза контуром його капітальних зовнішніх стін, і яка має з основною частиною будинку одну (або більше) спільну капітальну стіну;

в) квартира - ізольоване помешкання в житловому будинку, призначене та придатне для постійного у ньому проживання;

г) котедж - одно-, півтораповерховий будинок невеликої житлової площі для постійного чи тимчасового проживання з присадибною ділянкою;

ґ) кімнати у багатосімейних (комунальних) квартирах - ізольовані помешкання в квартирі, в якій мешкають двоє чи більше квартиронаймачів;

14.1.129.2. садовий будинок - будинок для літнього (сезонного) використання, який в питаннях нормування площі забудови, зовнішніх конструкцій та інженерного обладнання не відповідає нормативам, установленим для житлових будинків;

14.1.129.3. дачний будинок - житловий будинок для використання протягом року з метою позаміського відпочинку;

Згідно пп. 14.1.129-1 статті 14 ПК України об`єкти нежитлової нерухомості - будівлі, їх складові частини, що не є об`єктами житлової нерухомості. До об`єктів нежитлової нерухомості відносяться:

а) будівлі готельні - готелі, мотелі, кемпінги, пансіонати, ресторани та бари, туристичні бази, гірські притулки, табори для відпочинку, будинки відпочинку;

б) будівлі офісні - будівлі фінансового обслуговування, адміністративно-побутові будівлі, будівлі для конторських та адміністративних цілей;

в) будівлі торговельні - торгові центри, універмаги, магазини, криті ринки, павільйони та зали для ярмарків, станції технічного обслуговування автомобілів, їдальні, кафе, закусочні, бази та склади підприємств торгівлі й громадського харчування, будівлі підприємств побутового обслуговування;

г) гаражі - гаражі (наземні й підземні) та криті автомобільні стоянки;

ґ) будівлі промислові та склади;

д) будівлі для публічних виступів (казино, ігорні будинки);

е) господарські (присадибні) будівлі - допоміжні (нежитлові) приміщення, до яких належать сараї, хліви, гаражі, літні кухні, майстерні, вбиральні, погреби, навіси, котельні, бойлерні, трансформаторні підстанції тощо;

є) інші будівлі.

Відповідно до підпункту 266.4.2 пункту 266.4 статті 266 ПК України сільські, селищні, міські ради встановлюють пільги з податку, що сплачується на відповідній території, з об`єктів житлової та/або нежитлової нерухомості, що перебувають у власності фізичних або юридичних осіб, громадських об`єднань, благодійних організацій, релігійних організацій України, статути (положення) яких зареєстровані у встановленому законом порядку, та використовуються для забезпечення діяльності, передбаченої такими статутами (положеннями).

Пільги з податку, що сплачується на відповідній території з об`єктів житлової та нежитлової нерухомості, для фізичних осіб визначаються виходячи з їх майнового стану та рівня доходів.

Пільги з податку, що сплачується на відповідній території з об`єктів нежитлової нерухомості, встановлюються залежно від майна, яке є об`єктом оподаткування.

Сільські, селищні, міські ради мають право встановлювати пільги з податку, що сплачується на відповідній території, з об`єктів нежитлової нерухомості, що розташовані на території індустріального парку та перебувають у власності учасників індустріального парку, включеного до Реєстру індустріальних парків. На такі рішення не поширюється дія підпункту 4.1.9 пункту 4.1 та пункту 4.5 статті 4, підпунктів 12.3.3 і 12.3.4 пункту 12.3, підпункту 12.4.3 пункту 12.4 (у частині строку прийняття та набрання чинності рішеннями) та пункту 12.5 (у частині строку набрання чинності рішеннями) статті 12 цього Кодексу та Закону України "Про засади державної регуляторної політики у сфері господарської діяльності.

Відповідно до підпункту 266.4.3 пункту 266.4 статті 266 ПК України пільги з податку, передбачені підпунктами 266.4.1 та 266.4.2 цього пункту, для фізичних осіб не застосовуються до:

об`єкта/об`єктів оподаткування, якщо площа такого/таких об`єкта/об`єктів перевищує п`ятикратний розмір неоподатковуваної площі, встановленої підпунктом 266.4.1 цього пункту;

об`єкта/об`єктів оподаткування, що використовуються їх власниками з метою одержання доходів (здаються в оренду, лізинг, позичку, використовуються у підприємницькій діяльності).

Відповідно до підпункту 266.7.1-1 пункту 266.7 статті 266 ПК України за наявності у власності платника податку об`єкта (об`єктів) житлової нерухомості, у тому числі його частки, що перебуває у власності фізичної чи юридичної особи - платника податку, загальна площа якого перевищує 300 квадратних метрів (для квартири) та/або 500 квадратних метрів (для будинку), сума податку, розрахована відповідно до підпунктів "а"-"г" підпункту 266.7.1 цього пункту, збільшується на 25000 гривень на рік за кожен такий об`єкт житлової нерухомості (його частку).

Підпунктом 266.7.1 п. 266.7 статті 266 ПК України визначено порядок обчислення суми податку з об`єкта/об`єктів житлової нерухомості:

а) за наявності у власності платника податку одного об`єкта житлової нерухомості, в тому числі його частки, податок обчислюється, виходячи з бази оподаткування, зменшеної відповідно до підпунктів «а» або «б» підпункту 266.4.1 пункту 266.4 цієї статті, та відповідної ставки податку;

б) за наявності у власності платника податку більше одного об`єкта житлової нерухомості одного типу, в тому числі їх часток, податок обчислюється виходячи із сумарної загальної площі таких об`єктів, зменшеної відповідно до підпунктів «а» або «б» підпункту 266.4.1 пункту 266.4 цієї статті та відповідної ставки податку;

в) за наявності у власності платника податку об`єктів житлової нерухомості різних видів, у тому числі їх часток, податок обчислюється виходячи із сумарної загальної площі таких об`єктів, зменшеної відповідно до підпункту «в" підпункту 266.4.1 пункту 266.4 цієї статті, та відповідної ставки податку;

г) сума податку, обчислена з урахуванням підпунктів "б" і "в" цього підпункту, розподіляється контролюючим органом пропорційно до питомої ваги загальної площі кожного з об`єктів житлової нерухомості;

ґ) за наявності у власності платника податку об`єкта (об`єктів) житлової нерухомості, у тому числі його частки, що перебуває у власності фізичної чи юридичної особи - платника податку, загальна площа якого перевищує 300 квадратних метрів (для квартири та/або 500 квадратних метрів (для будинку), сума податку, розрахована відповідно до підпунктів "а"-"г" цього підпункту збільшується на 25000 гривень на рік за кожен такий об`єкт житлової нерухомості (його частку).

Обчислення суми податку з об`єкта/об`єктів житлової/нежитлової нерухомості, які перебувають у власності фізичних осіб, здійснюється контролюючим органом за місцем податкової адреси (місцем реєстрації) власника такої нерухомості виходячи із загальної площі кожного з об`єктів житлової/нежитлової нерухомості та відповідної ставки податку.

Ставки податку для об`єктів житлової та/або нежитлової нерухомості, що перебувають у власності фізичних та юридичних осіб, встановлюються за рішенням сільської, селищної, міської ради або ради об`єднаних територіальних громад, що створені згідно із законом та перспективним планом формування територій громад, залежно від місця розташування (зональності) та типів таких об`єктів нерухомості у розмірі, що не перевищує 1,5 відсотка розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня звітного (податкового) року, за 1 квадратний метр бази оподаткування (підпункт 266.5.1 пункту 266.5 статті 266 ПК України).

Податкові повідомлення-рішення про сплату суми/сум податку, обчисленого згідно з підпунктом 266.7.1 пункту 266.7 цієї статті, та відповідні платіжні реквізити, зокрема, органів місцевого самоврядування за місцезнаходженням кожного з об`єктів житлової та/або нежитлової нерухомості, надсилаються (вручаються) платнику податку контролюючим органом за місцем його податкової адреси (місцем реєстрації) до 1 липня року, що настає за базовим податковим (звітним) періодом (роком) (підпункт 266.7.2 пункту 266.7 статті 266 ПК України).

Повертаючись до матеріалів даної справи колегією суддів установлено, що за даними витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно, виданого Чортківським обласним комунальним міжрайонним бюро технічної інвентаризації 25.02.2009, за ОСОБА_2 зареєстровано право власності на нежитлову будівлю, приміщення складу за адресою: АДРЕСА_2 .

Як підстава виникнення права власності на нерухоме майно зазначено свідоцтво про придбання нерухомого майна з прилюдних торгів, зареєстроване приватним нотаріусом Чортківського районного нотаріального округу Пивоваром В.А. 23.02.2009 за №586, дата прийняття рішення про реєстрацію права власності 25.02.2009 (а.с.124).

За змістом свідоцтва про придбання нерухомого майна з прилюдних торгів, зареєстрованого приватним нотаріусом Чортківського районного нотаріального округу Пивоваром В.А. 23.02.2009 за №586, убачається, що ОСОБА_3 на підставі акта про проведення прилюдних торгів, затвердженого начальником районного відділу державної виконавчої служби Чортківського районного управління юстиції 23.02.2009, набула право власності на нерухоме майно нежитлову будівлю, приміщення складу літера «А» цегляну, загальною площею 819,4 кв.м, що в АДРЕСА_2 , за 12735,00 грн, що раніше належало Аграрному акціонерному господарству «Косівське» на підставі свідоцтва про право власності на нерухоме майно, видане Косівською сільською радою 21.07.2008, зареєстроване Чортківським обласним комунальним міжрайонним бюро технічної інвентаризації 28.07.2008 (а.с.126).

З експлікації будівлі складу літера «А», площею 819,4 кв.м, станом на липень 2008 року вбачається, що будівля складалася зі складу площею 722,1 кв.м, складу 58,0 кв.м, коридору 4.8 кв.м, кладовки 9,6 кв.м, коридору 15,2 кв.м, кладовки 9,7 кв. м (а.с.125).

Отже, з 25.02.2009 позивач набула право власності на нежитлову будівлю - приміщення складу за адресою: АДРЕСА_2 , площею 914 кв.м.

Також за даними вказаного витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно убачається, що в подальшому щодо придбаного позивачем на прилюдних торгах приміщення складу за адресою: АДРЕСА_2 , державним реєстратором 22.12.2020 внесено до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно такий запис про право власності:

реєстраційним номер об`єкта нерухомого майна 255,

об`єкт нерухомого майна: житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, загальна площа 120 кв.м, житлова площа 24,8 кв.м; складові частини об`єкта нерухомого майна: житлова будівля «А», загальна площа 120 кв.м, житлова площа 24,8 кв.м;

відомості про складові частини об`єкта нерухомого майна:

складова частина об`єкта нерухомого майна: житлова будівля, А, загальна площа 120 кв.м, житлова площа 24,8 кв.м;

складова частина об`єкта нерухомого майна: господарська будівля, Б;

підстава для державної реєстрації: свідоцтво про придбання нерухомого майна з прилюдних торгів, зареєстрованого приватним нотаріусом Чортківського районного нотаріального округу Пивоваром В.А. 23.02.2009 за №586; звіт проведеного технічного обстеження б/н від 17.12.2020, виданий фізичною особою-підприємцем ОСОБА_4 , технічний паспорт №88/20, виданий Чортківським районним комунальним підприємством «Архітектурне бюро»;

рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень №55913352 віл 24.12.2020 (а.с.16).

Відповідно до інформації технічного паспорта на будинок садибного типу з господарськими будівлями і спорудами за інвентаризаційною справою №88/20, виданого Чортківським районним комунальним підприємством «Архітектурне бюро» 02.12.2020, об`єкт нерухомого майна за адресою: АДРЕСА_2 , належний ОСОБА_1 , складається з будинку садибного типу, літера А та літера Б.

Виходячи з експлікації приміщень будинку садибного типу до приміщень по І-му поверсі літери А входить: хол 14,9 кв.м, ванна кімната 9,5 кв.м, гардеробна 9,6 кв.м, всього 34,0 кв.м, по мансардному поверсі літери А: коридор 4,4 кв.м, санвузол 4,8 кв.м, ванна кімната 4,6 кв.м, гладильна 5,9 кв.м, коридор 8,3 кв.м, кімната 12,8 кв.м, кімната 12,0 кв.м, кухня-студія 33,2 кв.м, всього 86,0 кв.м. Всього по літері А - 120,0 кв.м (а.с.18).

Згідно з експлікацією приміщень будинку садибного типу до приміщень по І-му поверсі літери Б входить: приміщення 56,0 кв.м, приміщення 163,0 кв.м, приміщення 301,1 кв.м, коридор 4,8 кв.м, приміщення 257, 6 кв.м, всього 782,5 кв.м, по мансарді літери Б: приміщення 405,1 кв.м, всього 405,1 кв.м. Всього по літері Б - 1187,6 кв.м (а.с.18 зворот).

З плану будинку, наведеному у технічному паспорті на будинок за інвентаризаційною справою №88/20 та фотоматеріалів убачається, що спір стосується однієї будівлі, поділеної на житлову зону і нежитлову зону, яка також має мансарду. Частина вказаної будівлі зроблена під житлову зону (літера А), яка займає 34 кв.м першого поверху і 86 кв.м мансардного поверху, а продовженням будівлі є нежитлова зона (літера Б), яка на першому поверсі займає площу 782,5 кв.м, а мансарди 405,1 кв.м.

У технічному паспорті на будинок за інвентаризаційною справою №88/20 в розділі характеристики будинку зазначено, що він споруджений/реконструйований у 2009 році.

У відповіді на адвокатський запит від 26.08.2025 №12, наданої Чортківським районним комунальним підприємством «Архітектурне бюро», яке виготовляло технічний паспорт на будинок за інвентаризаційною справою №88/20, також вказано, що господарська будівля, Б загальною площею 1 187,6 кв.м є частиною садиби, яка складається з будинку садибного типу та вказаної господарської будівлі, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 (а.с.113).

Отож зібраними у справі доказами підтверджується, що спірні правовідносини з визначення податку на нерухоме майно стосуються однієї будівлі, яка зареєстрована під одним реєстраційним номером об`єкта нерухомого майна та яка в свою чергу була реконструйована та фактично розділена на житлову частину, так і на нежитлову частину про що внесено відповідний запис до державного реєстру права власності на нерухоме майно.

Стосовно ж доводів апеляційної скарги, які стосуються правомірності винесення ППР від 17.01.2025 №0-1919-UA0070653, податковий період 2021 рік, то колегія суддів зазначає таке.

Рішенням Косівської сільської ради №535 від 09.06.2020 встановлено ставки податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, дія якого розповсюджується на село Косів Чортківського району.

Відповідно до додатку 1 цього рішення ставка податку на «Будівлі житлові», будинки садибного типу (код 1110.3) для фізичних осіб становить 0,25% від мінімальної заробітної плати за 1 кв.м (а.с.48-49).

Відповідно до додатку 2 до цього рішення Косівської сільської ради № 535 від 09.06.2020 фізичним особам встановлено пільги зі сплати податку в розмірі 100 % за об`єкти нежитлової нерухомості, що перебувають у власності фізичних осіб (ст.14 п.14.1.129-е).

З наведеного слідує, що об`єктом оподаткування податком на нерухоме майно за ставкою визначеною рішення Косівської сільської ради № 535 від 09.06.2020 є житлові будівлі.

Статтею 8 Закону України «Про Державний бюджет України на 2021 рік» встановлено у 2021 році мінімальну заробітну плату у місячному розмірі: з 1 січня - 6000 гривень.

Відповідно до пояснень відповідача та розрахунку до ППР від 17.01.2025 №0-1919-UA0070653 за податковий період 2021 рік (а.с.73-76) податкове зобов`язання ОСОБА_1 по будівлі за адресою: АДРЕСА_2 , визначене таким чином:

6000,00 грн (мін. з/п станом на 01.01.2021) х 0,25% (ставка податку) = 15 грн/ кв.м;

15,00 грн х 1 307,60 кв.м (площа будівлі зареєстрованої на праві власності за позивачем) = 19 614,00 грн + 25000 (відповідно до пп. 266.7.1-1 п. 266.7 ст. 266 ПК України) = 44 614,00 грн.

Натомість, як встановлено вище площа належної позивачу житлової будівлі, яка підлягає оподаткуванню податком на нерухоме майно за 2021 рік за ставкою податку, визначеною рішенням Косівської сільської ради № 535 від 09.06.2020 становить лише 120 кв.м.

Як наслідок, відповідач протиправно визначив оскаржуваним податковим повідомленням -рішенням податок на нерухоме майно (а зокрема житлову будівлю) до складу якої включив площу нежитлової будівлі, яка становить 1 187,6 кв.м.

Стосовно ж доводів апеляційної скарги, які стосуються правомірності винесення ППР від 17.01.2025 № 0-1919-UA0070653, податковий період 2022 рік, то колегією суддів встановлено таке.

У 2022 році ставки податку визначалися рішення Білобожницької сільської ради від 09.07.2021 № 247 «Про встановлення податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки на території Білобожницької сільської ради на 2022 рік», дія якого поширювалася на село Косів Чортківського району.

Відповідно до додатку 2 до цього рішення ставка податку на «Будівлі житлові», будинки садибного типу (п. 1110.3)) встановлено в розмірі 0,3 % від мінімальної заробітної плати (а.с.52-56).

Згідно з додатком 3 до цього ж рішення Білобожницької сільської ради від 09.07.2021 № 247 фізичним особам встановлено пільги зі сплати податку в розмірі 100 % за об`єкти нежитлової нерухомості некомерційного призначення фізичних осіб, які знаходяться в межах присадибних ділянок.

З наведеного слідує, що об`єктом оподаткування податком на нерухоме майно відповідно до рішення Білобожницької сільської ради від 09.07.2021 № 247 є житлові будівлі.

Статтею 8 Закону України «Про Державний бюджет України на 2022 рік» встановлено у 2022 році мінімальну заробітну плату у місячному розмірі: з 1 січня - 6500 гривень.

Приймаючи оскаржуване ППР відповідач навів розрахунок податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, на об`єкт житлової нерухомості згідно з ППР від 17.01.2025 № 0-1919-UA0070653, яким нараховано податок за 2022 рік, за змістом якого:

6500,00 грн (мін. з/п станом на 01.01.2022) х 0,30% (ставка податку) = 19,50 грн./кв.м.; 19,50 грн. х 1 307,60 кв.м (площа будівлі зареєстрованої на праві власності за позивачем) = 25 498,20 грн + 25000 (відповідно до пп. 266.7.1-1 п. 266.7 ст. 266 ПК України) = 50 498,20.

Натомість, як встановлено вище площа належної позивачу житлової будівлі, яка підлягає оподаткуванню податком на нерухоме майно за 2022 рік за ставкою податку, визначеною рішенням Білобожницької сільської ради від 09.07.2021 № 247 становить лише 120 кв.м.

Як наслідок, відповідач протиправно визначив оскаржуваним податковим повідомленням -рішенням податок на нерухоме майно (а зокрема житлову будівлю) до складу якої включив площу нежитлової будівлі, яка становить 1 187,6 кв.м.

Стосовно ж доводів апеляційної скарги, які стосуються правомірності винесення ППР від 17.01.2025 № 0-1919-UA0070653, податковий період 2023 рік, то колегією суддів встановлено таке.

У 2023 році діяло рішення Білобожницької сільської ради від 30.06.2022 № 509 «Про встановлення податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки на території Білобожницької сільської ради на 2023 рік».

Додаток 2 до цього рішення визначав ставки податку на «Будівлі житлові» будинки садибного типу (п. 1110.3) для фізичних осіб у розмірі 0,3 % від мінімальної заробітної плати, а додаток 3 - встановлював фізичним особам пільги зі сплати податку в розмірі 100 % за об`єкти нежитлової нерухомості некомерційного призначення фізичних осіб, які знаходяться в межах присадибних ділянок (а.с.57-61).

З наведеного слідує, що об`єктом оподаткування податком на нерухоме майно відповідно до рішення Білобожницької сільської ради від 30.06.2022 № 509 є житлові будівлі.

Приймаючи оскаржуване ППР відповідач навів розрахунок податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, на об`єкт житлової нерухомості згідно з ППР від 17.01.2025 № 0-1919-UA0070653, яким нараховано податок за 20230 рік, за змістом якого:

6700,00 грн (мін. з/п станом на 01.01.2023) х 0,30% (ставка податку) = 20,10 грн./кв.м.; 20,10 грн. х 1 307,60 кв.м. (площа будівлі зареєстрованої на праві власності за позивачем) = 26 282,76 грн + 25000 (відповідно до пп. 266.7.1-1 п. 266.7 ст. 266 ПК України) = 51 282,76 грн (а.с.62).

Натомість, як встановлено вище площа належної позивачу житлової будівлі, яка підлягає оподаткуванню податком на нерухоме майно за 2023 рік за ставкою податку, визначеною рішенням Білобожницької сільської ради від 30.06.2022 № 509 становить лише 120 кв.м.

Як наслідок, відповідач протиправно визначив оскаржуваним податковим повідомленням -рішенням податок на нерухоме майно (житловий будинок) з урахуванням нежитлової площі будівлі, яка становить 1 187,6 кв.м.

За приведених обставин колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції проте, що контролюючим органом невірно проведено розрахунок податку на об`єкт нерухомого майна житлову будівлю, належну ОСОБА_1 , у 2021-2023 роках, бо загальну площу об`єкту житлової нерухомості визначено з урахуванням площі об`єкта нежитлової нерухомості, загальною площею 1187,6 кв. м, за тією ж адресою: АДРЕСА_2 .

Також колегія суддів вважає правомірним застереження суду першої інстанції про те, що наведені вище рішення Білобожницької сільської ради передбачають пільгу у 2022 та 2023 роках фізичним особам у розмірі 100 % за об`єкти нежитлової нерухомості некомерційного призначення фізичних осіб, які знаходяться в межах присадибних ділянок, а у 2021 році рішенням Косівської сільської ради передбачено пільги зі сплати податку в розмірі 100 % за об`єкти нежитлової нерухомості, що перебувають у власності фізичних осіб (ст.14 п.14.1.129-е).

Отже, передбачена у 2022-2023рр пільга стосується об`єктів нежитлової нерухомості некомерційного призначення фізичних осіб, які знаходяться саме в межах присадибних ділянок, та якщо такими господарських будівлями є сараї, хліви, гаражі, літні кухні, майстерні, вбиральні, погреби, навіси, котельні, бойлерні, трансформаторні підстанції тощо.

Термін «присадибна ділянка» зустрічається у статті 121 Земельного кодексу України. Ця стаття визначає норми безоплатної передачі земельних ділянок громадянам у власність.

Так громадяни України мають право на безоплатну передачу їм у власність земельних ділянок із земель державної або комунальної власності в таких розмірах:

а) для ведення фермерського господарства - в розмірі земельної частки (паю), визначеної для членів сільськогосподарських підприємств, розташованих на території сільської, селищної, міської ради, де знаходиться фермерське господарство. Якщо на території сільської, селищної, міської ради розташовано декілька сільськогосподарських підприємств, розмір земельної частки (паю) визначається як середній по цих підприємствах. У разі відсутності сільськогосподарських підприємств на території відповідної ради розмір земельної частки (паю) визначається як середній по району;

б) для ведення особистого селянського господарства - не більше 2,0 гектара;

в) для ведення садівництва - не більше 0,12 гектара;

г) для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) у селах - не більше 0,25 гектара, в селищах - не більше 0,15 гектара, в містах - не більше 0,10 гектара.

Отже, присадибна земельна ділянка - це надана громадянинові для будівництва і обслуговування жилого будинку і господарських будівель, за правовим статусом належить до земельної ділянки для будівництва та обслуговування житлового будинку, надається безплатно у приватну власність, розміри земельної ділянки, котра може бути передана безплатно у приватну власність визначаються відповідно до статті 121 Земельного Кодексу України.

З матеріалів справи вбачається, що в спірному випадку мова йде про нежитлову частину будівлю, яка розміщена на земельній ділянці, яка як вірно встановлено судом першої інстанції орендується позивачем як земельна ділянка сільськогосподарського призначення із земель запасу під господарськими будівлями та дворами. Доказів того, що позивачу виділена присадибна земельна ділянка матеріали справи не містять. Окрім того, надані суду фотоматеріали господарської частини будівлі не вказують, що така не може використовуватися для комерційного призначення.

Проте як вірно зазначив суд першої інстанції обумовлені обставини не впливають на загальні підстави для визнання протиправним та скасування оскаржуваних податкових повідомлень-рішень від 17.01.2025 як таких, що прийняті з неправильним розрахунком податку на об`єкт нерухомого майна, зокрема житлової будівлі належної ОСОБА_1 , у 2021-2023 роках, через безпідставне віднесення нежитлової частини будівлі до житлової нерухомості.

Таким чином, колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги не знайшли свого підтвердження та спростовуються висновками суду першої інстанції, які зроблені на підставі повного, всебічного та об`єктивного аналізу відповідних правових норм та фактичних обставин справи.

Відповідно до статті 8 Конституції України, статті 6 Кодексу адміністративного судочинства України та частини першої статті 17 Закону України від 23 лютого 2006 року «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого зокрема людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави, та застосовує цей принцип з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини. Європейський суд з прав людини в рішенні у справі «Гарсія Руїз проти Іспанії» (рішення від 21 січня 1999 року), зокрема, зазначив, що хоча пункт 1 статті 6 Європейської конвенції з прав людини і зобов`язує суди викладати підстави для своїх рішень, це не можна розуміти як вимогу давати докладну відповідь на кожний аргумент.

Тому за наведених вище підстав, якими обґрунтовано судове рішення, суд не убачає необхідності давати докладну відповідь на інші аргументи, зазначені сторонами, оскільки вони не є визначальними для прийняття рішення у цій справі.

Враховуючи викладене, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції та вважає, що судом першої інстанції правильно встановлені обставини справи, судове рішення ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права, доводами апеляційної скарги висновки, викладені в судовому рішенні, не спростовуються і підстав для його скасування не вбачається.

Колегія суддів зазначає, що підстави для перерозподілу та присудження судових витрат у даній справі - відсутні.

Також колегія суддів зазначає, що відповідно до п.6 ч.6 ст. 12 КАС України справами незначної складності є справи про оскарження рішення суб`єкта владних повноважень, на підставі якого ним може бути заявлено вимогу про стягнення грошових коштів у сумі, що не перевищує: для юридичних осіб - ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб; для фізичних осіб та фізичних осіб - підприємців - тридцяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Відповідно до Закону України «Про Державний бюджет на 2025 рік» прожитковий мінімум для працездатних осіб становив 3028 грн.

Отож справи у яких є предметом оскарження рішення суб`єкта владних повноважень, на підставі якого ним може бути заявлено вимогу про стягнення грошових коштів з фізичних осіб у сумі 90840 грн (3028 грн х 30) відносяться до справ незначної складності.

Оскаржувані податкові повідомлення рішення не перевищують суми, зазначеної у п.6 ч.6 ст. 12 КАС України, а відтак на подальше оскарження судового рішення поширюються положення пункту другого частини п`ятої статті 328 КАС України.

Керуючись ст. 308, ст. 311, ст. 315, ст. 316, ст. 321, ст. 328 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційний суд,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Тернопільській області залишити без задоволення.

Рішення Тернопільського окружного адміністративного суду від 20 жовтня 2025 року у справі № 500/3638/25 залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її ухвалення та касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених пунктом другим частини п`ятої статті 328 КАС України, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя С. М. Шевчук
судді Р. В. Кухтей
С. П. Нос
Повне судове рішення складено 20 січня 2026 року