Справа № 160/13021/25
Суддя: Єфанова Ольга Володимирівна
Дата ухвалення: 2026-01-23 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді Єфанової О.В.
розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження у місті Дніпро адміністративну справу за позовною заявою Товариства з обмеженою відповідальністю "ГРАНУМ ІМПОРТ" до Одеської митниці про визнання протиправними та скасування рішень,-
До Дніпропетровського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява Товариства з обмеженою відповідальністю "ГРАНУМ ІМПОРТ" до Одеської митниці в якій позивач просить суд:
визнати протиправним та скасувати рішення Одеської митниці Державної митної служби України про коригування митної вартості №UA500020/2025/000095/2 від 17.03.2025 року разом із рішенням, яке оформлене карткою відмови в прийнятті митної декларації, митному оформлені випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення» Одеської митниці Державної митної служби України № UA500020/2025/000147 від 18.03.2025 року.
В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що до митного органу були надані документи, необхідні для митного оформлення товарів з визначенням його митної вартості за першим методом (за ціною контракту), що надійшли на митну територію України на підставі зовнішньоекономічного контракту. Однак, митниця, на думку позивача, витребувавши у підприємства додаткові документи на підтвердження задекларованої митної вартості, прийняла рішення про коригування митної вартості товарів за другорядним методом на підставі необґрунтованих та необ`єктивних зауважень. Надані документи у своїй сукупності підтверджують заявлену підприємством митну вартість та її складові частини, не мають розбіжностей, відомості про визначення митної вартості в цих документах є достовірними, базуються на об`єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню. Позивач зазначає, що в оскаржуваному рішеннях відповідачем не обґрунтовано неможливість визначення митної вартості товару за першим (основним) методом, необґрунтовано визначення митної вартості товару за попередніми методами. У зв`язку з чим, на думку позивача, наявні усі підстави для скасування рішень, які звернуті до оскарження.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без виклику учасників справи.
Представник відповідача надав до суду відзив на позов, в якому просив суд відмовити у задоволенні позовних вимог, посилаючись на те, що рішення є законним та обґрунтованим. Відповідачем встановлено в митній декларації та митних документах розбіжності, а також надані позивачем документи не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів та всіх відомостей, щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.
Відповідно до ч.1 ст.257 КАС України, за правилами спрощеного позовного провадження розглядаються справи незначної складності.
За викладених обставин, у відповідності до вимог ст.ст.258, 262 КАС України, справу розглянуто за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи у письмовому провадженні.
Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд доходить до таких висновків.
Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що 17 грудня 2024 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Гранум імпорт» та BIO STIMUL S.R.L. (Молдова) укладено Контракт №MD17/12 відповідно до умов якого Продавець зобов`язується реалізувати насіння соняшнику чорне не смажене іменовані надалі «Товар», а Покупець зобов`язується оплатити та прийняти Товар (п.1.1., п. 2.1 Контракту).
Так, відповідно до п.1.2. Контракту передбачено, що найменування, асортимент, одиниці виміру, кількість та ціни товару, що підлягає постачанню, встановлюються у Специфікаціях на постачання Товару. Постачання Товару за цим Контрактом здійснюється партіями. Під партією Товару Сторони розуміють Товар у кількості, асортименті, одиниці виміру та вартості, визначених однією специфікацією на поставку Товару.
Загальна вартість Товару, що підлягає постачанню за Контрактом, визначається сумою всього відвантаженого Товару за специфікаціями до цього Контракту. Валюта Контракту - Євро (п.1.3. Контракту).
За умовами п.3.1. Контракту Продавець здійснює постачання товару на умовах FCA, Республіка Молдова, м. Яловени, вул. Грегорі Вієру 28. Відправником вантажу Товару є Продавець. Вантажоодержувачем Товару є Покупець. Країна походження товару - Молдова (п.3.7. Контракту).
Пунктом 4.1. Контракту сторони погодили, що передоплата в розмірі 100% вартості партії Товару провадиться протягом 5 календарних днів з дати погодження Сторонами та підписання Специфікації на поставку партії Товару.
Оплата товару підтверджується банківським платіжним документом №100325/1928691 від 10.03.2025 р.
Митна вартість товару була визначена Позивачем за основним методом - ціною договору в розмірі 1.81 Євро/кг.
До електронної митної декларації Позивачем було надано наступні документи:
Пакувальний лист від 07.03.2025 р.;
Рахунок-фактура (iнвойс) (Commercial invoice) №3 від 07.03.2025 р.;
Автотранспортна накладна (Road consignment note) А№487118 від 13.03.2025 р.;
Комерційна пропозиція від 05.03.2025 р.;
Банківський платіжний документ, що стосується товару №100325/1928691 від 10.03.2025 р.;
Рахунок-фактура про надання транспортно-експедиційних послуг №145 від 14.03.2025р.;
Прайс-лист від 05.03.2025 р.;
зовнішньоекономічний контракт №MD17/12 від 17.12.2024 р.;
специфікація №3 від 07.03.2025 р.;
договір надання послуг митного брокера №БР-582 від 20.02.2025 р.;
договір про перевезення товару №04/12/24 від 04.12.2024 р.;
Сертифікат про відсутність ГМО 07.03.25;
Сертифікат здоров`я 07.03.2025;
копія митної декларації країни відправлення №25MD208000А3001622 від 13.03.2025.
Позивачем через уповноважену на митне декларування особу (ТОВ «ІНТЕР ТРАНС ЛОДЖІСТІКС») листом №1703-1 від 17.03.2025 року було повідомлено, що вже було надано:
декларацію митної вартості від 17.03.2025 р.;
Рахунок-фактура (iнвойс) (Commercial invoice) №3 від 07.03.2025 р.;
Автотранспортна накладна (Road consignment note) А№487118 від 13.03.2025 р.;
Комерційна пропозиція від 05.03.2025 р.;
Банківський платіжний документ, що стосується товару №100325/1928691 від 10.03.2025 р.;
Рахунок-фактура про надання транспортно-експедиційних послуг №145 від 14.03.2025р.;
Прайс-лист від 05.03.2025 р.;
зовнішньоекономічний контракт №MD17/12 від 17.12.2024 р.;
специфікація №3 від 07.03.2025 р.;
договір надання послуг митного брокера №БР-582 від 20.02.2025 р.;
договір про перевезення товару №04/12/24 від 04.12.2024 р.;
копія митної декларації країни відправлення №25MD208000А3001622 від 13.03.2025.
Листом №1703-1 від 17.03.2025 уповноваженою на митне декларування особою (ТОВ «ІНТЕР ТРАНС ЛОДЖІСТІКС») повідомлено митницю, що надані документи до митного оформлення містять всі відомості, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів та відомості щодо ціни, що була фактично сплачена за ці товари.
Так, Відповідач виніс рішення про коригування митної вартості товарів UА500020/2025/000095/2 від 17.03.2025 року з обґрунтуванням у графі 33, а саме:
1. Якщо рахунок сплачено, документами, які підтверджують митну вартість товарів, відповідно до положень частини другої ст.53 МКУ, є банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару, інші платіжні або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару. У банківському платіжному документі від 10.03.2025 № 100325/1928691 зазначено лише реквізити Контракту та відсутнє посилання на інвойс, що не дає змоги ідентифікувати такі документи з оплатою за оцінюваний товар.
2. Відповідно до п.6 ч.10 ст.58 МКУ при визначенні митної вартості до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за оцінювані товари, якщо вони не включалися до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті додається така складова митної вартості, витрати на навантаження оцінюваних товарів, пов`язані з їх транспортуванням до місця ввезення на митну територію. Проте, у наданих до митного оформлення документах відсутні дані щодо того, скільки саме становить дана складова митної вартості товарів, внаслідок чого неможливо перевірити правильність визначення митної вартості самого товару.
3. Копія митної декларації країни відправлення від 13.03.2025 № 25MD208000A3001622 не може бути достатнім підтвердженням заявленої декларантом митної вартості товарів, у зв`язку з відсутністю в ній відміток митних органів країни відправлення, що свідчили б про факт експорту оцінюваних товарів саме на підставі такої митної декларації. Також гр. 44 копії митної декларації країни відправлення не містить відомостей про документи (контракт, проформа-інвойс, інвойс), на підставі яких здійснювався експорт товару, що унеможливлює ідентифікацію даного документу з партією товарів.
4. Наданий прайс-лист продавця товарів від 05.03.2025 адресований ТОВ "ГРАНУМ ІМПОРТ", тобто даний прайс-лист не призначений для необмеженого кола осіб та не може використовуватись для підтвердження заявленої митної вартості оцінюваних товарів.
5. Наданий інвойс містить помилки в адресі продавця товару, яка не відповідає умовам контракту та графі 2 ЕМД, що викликає сумніви в достовірності та автентичності наданого до митного оформлення інвойсу.
6. Відпов. до розрахунку, здійсненого декларантом, транспортні та експедиційні витрати до ввезення на митну територію України, включені до складових митної вартості товару виключно за рахунком-фактурою про надання транспортно-експедиційних послуг від виконавця договору (контракту) про транспортно-експедиційні послуги від 14.03.2025 № 145, що не відповідає порядку заповнення декларації митної вартості (Наказ МФУ від 24.05.2012 N 599) та положенням Митного та Податкового кодексів України.
7. Рахунок-фактура про надання транспортно-експедиційних послуг від виконавця договору (контракту) про транспортно-експедиційні послуги від 14.03.2025 № 145 складено відносно договору про перевезення від 04.12.2024 № 04/12/24 між ТОВ "Гранум Імпорт" та ТОВ "Скай Делівері", але у автотранспортній накладній CMR від 13.03.2025 № А 487118 фактичний перевізник є інше підприємство, а саме IUMCO LLC.
Згідно ст. 49 Митного кодексу України (далі - МКУ) митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.
Відповідно до ч. 1 та п. 1 ч. 2 ст. 52 МКУ заявлення митної вартості товарів здійснюється декларантом або уповноваженою ним особою під час декларування товарів у порядку, встановленому розділом VIII цього Кодексу та цією главою. Декларант або уповноважена ним особа, які заявляють митну вартість товару, зобов`язані заявляти митну вартість, визначену ними самостійно, у тому числі за результатами консультацій з органом доходів і зборів.
Згідно з вимогами частин 1 та 5 ст. 53 МКУ у випадках, передбачених цим Кодексом, одночасно з митною декларацією декларант подає митному органу документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення. Забороняється вимагати від декларанта або уповноваженої ним особи будь-які інші документи, відмінні від тих, що зазначені в цій статті.
Відповідно до ч. 2. ст. 53 МКУ документами, які підтверджують митну вартість товарів, є:
1) декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п`ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості;
2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності;
3) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу);
4) якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару
5) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, які підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації товару;
6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів;
7) ліцензія на імпорт товару, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню;
8) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.
Цей перелік є виключним і без обґрунтованих підстав митний орган не вправі вимагати інших документів для підтвердження митної вартості товару.
Частиною 3 статті 53 МК України встановлений обов`язок декларанта або уповноваженої ним особи на письмову вимогу митного органу протягом 10 календарних днів надати (за наявності) додаткові документи, у разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари
Відповідно до ч. 1 ст. 54 МК України, контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється митним органом під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості.
Таким чином, митні органи мають право здійснювати контроль правильності обчислення декларантом митної вартості, але такі повноваження здійснюються у спосіб, визначений законом, зокрема, витребування додаткових документів на підтвердження задекларованої митної вартості може мати місце тільки у випадку наявності обґрунтованих сумнівів у достовірності поданих декларантом відомостей. Такі сумніви можуть бути зумовлені виключно розбіжностями в документах що подаються для підтвердження митної вартість товарів, чи наявності в них ознак підробки або якщо вони не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.
Як встановлювалося судом, рішення про коригування митної вартості товарів, яке прийняте митницею фактично обґрунтовано тим, що подані декларантом документи містять розбіжності та не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, які підтверджують митну вартість товарів.
Відповідно до ч. 2 ст. 57 МКУ основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору (вартість операції).
Разом з тим, згідно ч. 2 ст. 58 МКУ метод визначення митної вартості товарів за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються, не застосовується, якщо використані декларантом або уповноваженою ним особою відомості не підтверджені документально або не визначені кількісно і достовірні та/або відсутня хоча б одна із складових митної вартості, яка є обов`язковою при її обчисленні.
Відповідно до ч. 2 ст. 55 МКУ встановлено, що прийняте митним органом письмове рішення про коригування заявленої митної вартості товарів має містити:
1) обґрунтування причин, через які заявлену декларантом митну вартість не може бути визнано;
2) наявну в митного органу інформацію (у тому числі щодо числових значень складових митної вартості, митної вартості ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, інших умов, що могли вплинути на ціну товарів), яка призвела до виникнення сумнівів у правильності визначення митної вартості та до прийняття рішення про коригування митної вартості, заявленої декларантом;
3) вичерпний перелік вимог щодо надання додаткових документів, передбачених частиною третьою статті 53 цього Кодексу, за умови надання яких митна вартість може бути визнана митним органом;
4) обґрунтування числового значення митної вартості товарів, скоригованої митним органом, та фактів, які вплинули на таке коригування;
а) право декларанта або уповноваженої ним особи на випуск у вільний обіг товарів, що декларуються;
у разі згоди декларанта або уповноваженої ним особи з рішенням митного органу про коригування митної вартості товарів - за умови сплати митних платежів згідно з митною вартістю, визначеною митним органом
у разі незгоди декларанта або уповноваженої ним особи з рішенням митного органу про коригування заявленої митної вартості товарів - за умови сплати митних платежів згідно із заявленою митною вартістю товарів та надання гарантій відповідно до розділу X цього Кодексу в розмірі, визначеному митним органом відповідно до частини сьомої цієї статті;
б) право декларанта або уповноваженої ним особи оскаржити рішення про коригування заявленої митної вартості до органу вищого рівня відповідно до глави 4 цього Кодексу або до суду.
Таким чином, суд зазначає, що відповідно до пунктів 2, 4 ч. 2 ст. 55 МКУ, прийняті митним органом письмові рішення про коригування заявленої митної вартості товарів мають містити, зокрема: наявну в митного органу інформацію (у тому числі щодо числових значень складових митної вартості, митної вартості ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, інших умов, що могли вплинути на ціну товарів), яка призвела до виникнення сумнівів у правильності визначення митної вартості та до прийняття рішення про коригування митної вартості, заявленої декларантом; обґрунтування числового значення митної вартості товарів, скоригованої митним органом, та фактів, які вплинули на таке коригування.
Згідно ч. 3 ст. 57 МКУ, кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу.
Втім, як видно зі змісту спірного рішення, митний орган зазначає про неможливість застосування методів визначення митної вартості товарі передбачених п. 2 ч. 1 ст.57 МКУ у зв`язку з відсутністю інформації щодо вартості ідентичних товарів, митне оформлення яких вже здійснено, однак таке формальне обґрунтування із загальними висновками не дає підстав вважати таке рішення обґрунтованим та мотивованим у контексті норм пунктів 2, 4 частини 2 статті 55 МК України.
Як визначено у ч.3 ст.53 МК України, у разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу органу доходів і зборів зобов`язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) додаткові документи відповідно до переліку, наведеному в даній нормі.
Митні органи мають право витребувати додаткові документи на підтвердження задекларованої митної вартості у випадку наявності обґрунтованих сумнівів у достовірності поданих декларантом відомостей, що є обов`язковою обставиною, з якою закон пов`язує можливість витребування додаткових документів у декларанта та надає митниці право вчиняти наступні дії, спрямовані на визначення дійсної митної вартості товарів. Разом з тим витребувати необхідно ті документи, які дають можливість пересвідчитись у правильності чи помилковості задекларованої митної вартості, а не всі, які передбачені ст.53 МК України. Ненадання повного переліку витребуваних документів може бути підставою для визначення митної вартості не за першим методом лише тоді, коли подані документи є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності не спростовують сумнів у достовірності наданої інформації. (Правова позиція викладена в постанові Верховного Суду України від 30.06.2015 (справа 21-591а15).
Так, Верховний Суд у постанові від 23.07.2019 року по справі № 1140/3242/18 вказав на те, що наявність обґрунтованих сумнівів у правильності зазначеної декларантом митної вартості товарів є імперативною умовою, оскільки з цією обставиною закон пов`язує можливість витребування додаткових документів у декларанта та надає митниці право вчиняти наступні дії, спрямовані на визначення дійсної митної вартості товарів. Такі сумніви є обґрунтованими, якщо надані декларантом документи містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари. У зв`язку з вказаним саме на митний орган покладається обов`язок зазначити конкретні обставини, які викликали відповідні сумніви, причини неможливості їх перевірки на підставі наданих декларантом документів, а також обґрунтувати необхідність перевірки сумнівних відомостей та зазначити документи, надання яких може усунути сумніви у достовірності цих відомостей.
Отже, відповідач не підтвердив належними доказами та аргументованими доводами наявність у поданих позивачем документах розбіжностей, ознак підробки або відсутність всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена за ці товари.
При цьому, такі посилання митного органу не заслуговують на увагу, оскільки визначаючи зазначені недоліки, відповідач не наводить посилань на розбіжності у числових значеннях складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягала сплаті за ці товари.
Так, відповідно до умов п. 4.1. Контракту передоплата в розмірі 100% вартості партії Товару провадиться протягом 5 календарних днів з дати погодження Сторонами та підписання Специфікації на поставку партії Товару. Тобто, за умовами Контракту підставою для оплати є Специфікація.
В той же час, банківський платіжний документ №100325/1928691 від 10.03.2025 р. в призначенні платежу чітко зазначено, що оплата за насіння соняшника, з посиланням на реквізити Контракту NMD17/12 від 17.12.2024 та Специфікацію №3 від 07.03.2025 року до контракту, містить дату операції, суму операції, найменування банку відправника і банку отримувача, розрахункові рахунки сторін.
Отже, банківський платіжний документ №100325/1928691 від 10.03.2025 р містить усі обов`язкові реквізити, передбачені законодавством.
Пунктом 3.8. Контракту сторони визначили, що продавець зобов`язаний забезпечити завантаження транспортного засобу та оформлення всіх необхідних супровідних документів на Товар, а також експортне митне оформлення. Тобто, такі витрати як навантаження оцінюваних товарів покладено на Продавця та включено до загальної вартості товару.
Щодо аргументу митниці непред`явлення позивачем документів, які підтверджують витрати пов`язані з транспортуванням до місця ввезення на митну територію спростовується наступним.
Декларантом було надано:
CMR №487118 від 13.03.2025року;
Рахунок на оплату №145 від 14.03.2025 року;
договір перевезення № 04/12/24 від 04.12.2024 р.
Зазначені документи кореспондуються між собою та в яких відповідно відображено маршрут та вартість перевезення за маршрутом до місця ввезення на митну територію України. З даних документів можливо ідентифікувати їх належність до конкретної партії перевезення та визначити вартість понесених витрат на перевезення.
Також, надана позивачем при декларуванні декларація країни відправлення 25MD208000A3001622 має форму електронного документа та містить усі необхідні ідентифікатори створення цього електронного документу країною відправлення (зокрема штрих-кодовий ідентифікатор), що в свою чергу надає митному органу право, відповідно до приписів п. 5 ч. 5 ст. 54 МКУ перевірити її автентичність, а в разі наявності відповідних сумнівів, звернутися до митних органів інших країн із запитами щодо надання відомостей, необхідних для підтвердження достовірності заявленої митної вартості, а не покладати на декларанта не передбачені законодавством обов`язки щодо підтвердження виконання уповноваженими установами інших країн встановлених ними процедур.
Щодо того, що наданий інвойс містить помилки в адресі продавця товару, яка не відповідає умовам контракту та графі 2 ЕМД, то суд зазначає, що вказана описка не впливає на числові значення митної вартості товарів.
Також, надання транспортно-експедиторських послуг і їх оплата врегульовані договором №04/12/24 від 04.12.2024 р. про надання послуг з транспортно-експедиторського обслуговування Так, пунктом п. 1.6.2. Договору №04/12/24 від 04.12.2024 р. передбачено залучення експедитором перевізників. Окрім цього, за п.2.3.2. Договору №04/12/24 від 04.12.2024 р. передбачено, що у разі залучення експедитором третьої особи для виконання свого зобов`язання за цим договором Експедитор несе перед клієнтом відповідальність за виконання цією особою зобов`язань, як за свої власні дії.
ТОВ «Гранум імпорт» перебуває у договірних правовідносинах з екпедитором ТОВ «Скай Делівері». Як наслідок до митного контролю подавалися документи, які підтверджують транспортні витрати, які створені в ході правовідносин з даним товариством. Залучення експедитором до перевезення підприємств-транспортних компаній не впливає на числові значення заявленої митної вартості, адже ТОВ «Гранум імпорт» проводяться оплати виключно ТОВ «Скай Делівері».
Згідно з позицією Верховного Суду у справі № 380/1221/20 від 20 червня 2023 року умови міжнародного перевезення товарів не стосуються та напряму не впливають на ціну товару. Неважливо чи перевізник безпосередньо здійснив би замовлене перевезення власним автомобільним транспортом чи залучив би іншого суб`єкта підприємницької діяльності до цього перевезення товару, загальна вартість перевезення товару по маршруту м. Яловени, Республіка Молдова - Орлівка-Ісакча, Україна для Позивача залишалась незмінною.
Окрім того, зауваження митниці в оскаржуваних рішеннях щодо CMR є безпідставним. Так, у постанові Касаційного адміністративного суду від 20.06.2023 року у справі №380/1221/2020 зазначено: «У процедурах контролю за митною вартістю товару предметом доказування є ціна товару та інші складові митної вартості товару.
Відповідно до ст.4 Конвенції про договір міжнародного автомобільного перевезення вантажів, складанням вантажної накладної підтверджується договір перевезення.
Таким чином, умови міжнародного перевезення товарів не стосуються й безпосередньо не впливають на ціну товару».
Відтак, суд визнає необґрунтованими доводи відповідача про не підтвердження числового значення митної вартості, визначеної за основним методом визначення митної вартості, що відповідно до приписів Митного кодексу України є підставою для корегування заявленої декларантом митної вартості.
Суд зазначає, що за результатами опрацювання наданих позивачем документів орган доходів і зборів повинен був застосувати метод визначення митної вартості за ціною угоди (контракту) щодо товару, який імпортується, оскільки позивачем при декларуванні митної вартості зазначені усі складові числового значення митної вартості, а відповідачем не доведено, що позивачем неправильно здійснено розрахунок, а також, що до декларації внесено недостовірні або неточні відомості, що надані митному органу документи містять не всі відомості, що підтверджують числові значення складових митної вартості.
Приймаючи до уваги, що відсутність у позивача витребуваних відповідачем додаткових документів ніяким чином не впливає на правильність визначення позивачем (декларантом) митної вартості товарів за основним методом, що підтверджується наданими до митного оформлення документами. А наявність однієї лише вказівки відповідача на перелічені ним розбіжності та недоліки у поданих позивачем документах, без роз`яснення, в чому такі розбіжності полягають, який їхній вплив на митну вартість оцінюваного товару і чому без їх усунення заявлена митна вартість не може бути визнана, не може бути достатньо для висновку про неможливість застосування основного методу визначення митної вартості. У зв`язку з цим неподання позивачем (декларантом) запитуваних (витребуваних) відповідачем додаткових документів з об`єктивних причин, зокрема з причин їх невизначеності та відсутності, за відсутності обґрунтування неможливості визначення митної вартості товарів за першим методом, не може бути достатнім для висновку щодо наявності підстав для застосування відповідачем іншого методу визначення митної вартості, а також не може бути підставою для прийняття оскаржуваного рішення та здійснення коригування митної вартості.
Відповідно до ст. 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.
Згідно з ч. 5 ст. 242 КАС України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
Відповідно до ч. 1 ст. 77 КАС України, кожна сторона повинна, довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
Частиною 2 ст. 77 КАС України визначено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.
На підставі викладеного, суд дійшов висновку, що заявлені позивачем вимоги є доведеними, обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.
У відповідності до частини 1 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
Керуючись ст. ст.243-246, 250, 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
Позовну заяву задовольнити.
Визнати протиправним та скасувати рішення Одеської митниці про коригування митної вартості №UA500020/2025/000095/2 від 17.03.2025 року разом із рішенням, яке оформлене карткою відмови в прийнятті митної декларації, митному оформлені випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення» Одеської митниці Державної митної служби України № UA500020/2025/000147 від 18.03.2025 року.
Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Одеської митниці судові витрати зі сплати судового збору в розмірі 4844,80 грн. на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "ГРАНУМ ІМПОРТ".
Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в строки, передбачені статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя О.В. Єфанова