Справа № 420/1059/20
Суддя: Єресько Л.О.
Дата ухвалення: 2026-01-22 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

22 січня 2026 року

м. Київ

справа №420/1059/20

адміністративне провадження № К/990/86/26

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

судді-доповідача Єресько Л.О.,

суддів: Соколова В.М., Загороднюка А.Г.,

перевіривши касаційну скаргу ОСОБА_1 на ухвали П`ятого апеляційного адміністративного суду від 24, 28 жовтня 2025 року, 04, 07, 11 листопада 2025 року, 03, 10 грудня 2025 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Територіального управління Державної судової адміністрації України в Одеській області про зобов`язання вчинити певні дії,

УСТАНОВИВ:

У лютому 2020 року ОСОБА_1 (далі - ОСОБА_1 , позивачка) звернулась до Одеського окружного адміністративного суду із позовом до Територіального управління Державної судової адміністрації України в Одеській області (далі - ДСА в Одеській області, відповідач), в якому просила:

- визнати бездіяльність відповідача щодо неповернення боргу несплаченого заробітку/винагороди присяжного засідателя Суворовського районного суду м. Одеси ОСОБА_1 за період з вересня 2017 року по 01.01.2020 протиправною;

- визнати бездіяльність відповідача щодо неподання звітів до фіскальних органів про суми нарахованого заробітку/винагороди і єдиного соціального внеску на застраховану особу присяжного засідателя Суворовського суду м. Одеси ОСОБА_1 за період з вересня 2017 року по 01.01.2020 протиправною;

- зобов`язати Територіальне управління Державної судової адміністрації України в Одеській області повернути борг несплаченого заробітку/винагороди та надати звіти до фіскальних органів про суми нарахованого заробітку/винагороди і єдиного соціального внеску на застраховану особу присяжного засідателя Суворовського районного суду м. Одеси ОСОБА_1 за період з вересня 2017 року по 01.01.2020.

Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 18.03.2021, залишеним без змін постановою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 15.09.2021 та постановою Верховного Суду від 22.12.2022, у задоволені адміністративного позову відмовлено.

18.11.2024 ОСОБА_1 звернулася до Одеського окружного адміністративного суду із заявою про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами.

Ухвалою Одеського окружного адміністративного суду від 22.11.2024 відмовлено у відкритті провадження за заявою ОСОБА_1 про перегляд рішення суду від 18.03.2021 у справі № 420/1059/20 за нововиявленими обставинами, оскільки станом на день подання заяви минув трирічний строк з дня набрання судовим рішенням законної сили, який не може бути поновлений (частини друга, третя статті 363 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України).

Не погоджуючись із вищезазначеним судовим рішенням, ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, у якій просила скасувати ухвалу суду першої інстанції та направити справу до Одеського окружного адміністративного суду для вирішення питання про відкриття провадження за нововиявленими обставинами.

Ухвалою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 12.12.2024 апеляційну скаргу залишено без руху, а ухвалою від 22.01.2025 цей суд повернув апеляційну скаргу апелянту.

Постановою Верховного Суду від 26.09.2025 касаційну скаргу ОСОБА_1 задоволено, ухвалу П`ятого апеляційного адміністративного суду від 22.01.2025 у справі № 420/1059/20 скасовано, а справу направлено для продовження розгляду до П`ятого апеляційного адміністративного суду.

Ухвалою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 24.10.2025 заяву ОСОБА_1 про відвід суддів: Кравченка К.В, Вербицької Н.В., Джабурії О.В. у справі № 420/1059/20 визнано необґрунтованою, а ухвалою від 28.10.2025 відмовлено у задоволенні заяви ОСОБА_1 про відвід вказаним суддям.

30.10.2025 апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Одеського окружного адміністративного суду від 22.11.2024, з урахуванням висновків Верховного Суду викладених у постанові від 26.09.2025 у цій справі, було залишена без руху, а ухвалою від 19.11.2025 повторно залишено без руху.

Ухвалою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 04.11.2025 заяву ОСОБА_1 про відвід суддів: Кравченка К.В, Вербицької Н.В., Джабурії О.В. у справі № 420/1059/20 визнано необґрунтованою, а ухвалою від 07.11.2025 заяву ОСОБА_1 про відвід вказаним суддям залишено без задоволення.

Ухвалою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 11.11.2025 заяву ОСОБА_1 від 10.11.2025 про відвід суддів залишено без розгляду, оскільки її обґрунтовано незгодою із ухваленими колегією суддів судовими рішеннями, і такі підстави вже були заявлені у попередніх заявах про відвід.

18.11.2025 ОСОБА_1 звернувся до Верховного Суду зі скаргою на ухвали П`ятого апеляційного адміністративного суду від 24.10.2025, 28.10.2025, 04.11.2025, 07.11.2025 та 11.11.2025 у справі № 420/1059/20.

Верховний Суд ухвалою від 04.12.2025 відмовив у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на ухвали П`ятого апеляційного адміністративного суду від 24.10.2025, 28.10.2025, 04.11.2025, 07.11.2025., 11.11.2025 у справі № 420/1059/20 позаяк вказані ухвали касаційному оскарженню не підлягають. Водночас Верховний Суд вказав, що згідно із частиною третьою статті 328 КАС України, у касаційному порядку можуть бути оскаржені ухвали суду апеляційної інстанції про відмову у відкритті або закриття апеляційного провадження, про повернення апеляційної скарги, про зупинення провадження, щодо забезпечення позову та заміни заходу забезпечення позову, про відмову ухвалити додаткове рішення, про роз`яснення рішення чи відмову у роз`ясненні рішення, про внесення або відмову у внесенні виправлень у рішення, про повернення заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами, про відмову у відкритті провадження за нововиявленими або виключними обставинами, про відмову в задоволенні заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами, про заміну сторони у справі, про накладення штрафу в порядку процесуального примусу, окремі ухвали.

Ухвалою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 03.12.2025 клопотання ОСОБА_1 від 27.11.2025 про відвід суддів апеляційного суду: Кравченка К.В, Вербицької Н.В., Джабурії О.В. у справі № 420/1059/20 залишено без розгляду.

П`ятий апеляційний адміністративний суд ухвалою від 10.12.2025 відмовив у задоволенні клопотання ОСОБА_1 від 27.11.2025 про звільнення її від сплати судового збору за подання апеляційної скарги. Апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Одеського окружного адміністративного суду від 22.11.2024 повернув апелянту.

02.01.2026 ОСОБА_1 звернулась до Верховного Суду із касаційною скаргою на ухвали П`ятого апеляційного адміністративного суду від 24.10.2025, 28.10.2025, 04.11.2025, 07.11.2025, 11.11.2025, 03.12.2025 та від 10.12.2025 у справі № 420/1059/20.

Відповідно до частини першої статті 334 КАС України за відсутності підстав для залишення касаційної скарги без руху, повернення касаційної скарги чи відмови у відкритті касаційного провадження суд касаційної інстанції постановляє ухвалу про відкриття касаційного провадження у справі.

Відповідно до пункту 3 частини першої статті 333 КАС України суд касаційної інстанції відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо є постанова про залишення касаційної скарги цієї самої особи без задоволення або ухвала про відмову у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою цієї особи на це саме судове рішення.

Аналіз змісту зазначеної норми КАС України свідчить, що дана норма процесуального закону є імперативною, тобто такою, що прямо вказує на правило поведінки та не допускає жодних відхилень від цього правила.

Таке процесуальне обмеження передбачене пунктом 3 частини першої статті 333 КАС України щодо повторної подачі касаційної скарги після відмови у відкритті касаційного провадження на те саме судове рішення є загальним для всіх суб`єктів, що узгоджується зі статтею 129 Конституції України, якою як одну із засад судочинства визначено рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом, відтак не може бути визнане обмеженням права доступу до суду в розумінні пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Керуючись частиною 5 статті 4 Закону України "Про доступ до судових рішень" від 22.12.2005 № 3262, згідно з якою судді мають право на доступ до усіх інформаційних ресурсів Єдиного державного реєстру судових рішень з`ясовано, що Верховний Суд ухвалою від 04.12.2025 (справа № 240/1059/20, провадження № К/990/48432/25), відповідно до статті 333 КАС України, відмовив у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на ухвали П`ятого апеляційного адміністративного суду від 24.10.2025, 28.10.2025, 04.11.2025, 07.11.2025, 11.11.2025 у справі № 240/1059/20.

При цьому, колегія суддів зауважує, що Верховний Суд не наділений повноваженнями надавати оцінку іншій ухвалі, постановленій Верховним Судом у порядку визначеному цим Кодексом.

З огляду на вказане, враховуючи, що до Верховного Суду надійшла повторна касаційна скарга ОСОБА_1 на ті ж судові рішення з тих самих підстав, у відкритті касаційного провадження у частині оскарження ухвал П`ятого апеляційного адміністративного суду від 24.10.2025, 28.10.2025, 04.11.2025, 07.11.2025, 11.11.2025 у справі № 240/1059/20 має бути відмовлено на підставі пункту 3 частини першої статті 333 КАС України.

У касаційній скарзі також визначено предметом оскарження ухвалу П`ятого апеляційного адміністративного суду від 03.12.2025 про залишення без розгляду клопотання ОСОБА_1 від 27.11.2025 про відвід суддів: Кравченка К.В, Вербицької Н.В., Джабурії О.В. у справі №420/1059/20 (апеляційне провадження № 854/56497/25) в силу приписів абзацу 2 частини 3 статті 39 КАС України, за якими суд ухвалою залишає заяву про відвід, яка повторно подана з тих самих підстав, без розгляду, позаяк відвід обґрунтований незгодою із ухваленими вказаною колегією суддів судовими рішеннями, і такі підстави вже були заявлені у попередніх заявах позивачки.

Верховний Суд повторно зауважує, що відповідно до частини третьої статті 328 КАС України у касаційному порядку можуть бути оскаржені ухвали суду апеляційної інстанції про відмову у відкритті або закриття апеляційного провадження, про повернення апеляційної скарги, про зупинення провадження, щодо забезпечення позову та заміни заходу забезпечення позову, про відмову ухвалити додаткове рішення, про роз`яснення рішення чи відмову у роз`ясненні рішення, про внесення або відмову у внесенні виправлень у рішення, про повернення заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами, про відмову у відкритті провадження за нововиявленими або виключними обставинами, про відмову в задоволенні заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами, про заміну сторони у справі, про накладення штрафу в порядку процесуального примусу, окремі ухвали.

Відтак, питання щодо оскарження в касаційному порядку ухвали про залишення без розгляду клопотання про відвід суддів не входить до вичерпного переліку судових рішень, які згідно з нормами процесуального права можуть бути предметом касаційного перегляду.

Верховний Суд зазначає, що наведеними положеннями законодавства визначено право учасників справи на касаційне оскарження ухвали суду апеляційної інстанції лише у визначених законом випадках згідно вказаного у частині третьої статті 328 КАС України переліку ухвал, який є вичерпним і остаточним та розширеному тлумаченню не підлягає.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 333 КАС України суд касаційної інстанції відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.

Враховуючи викладене, Верховний Суд дійшов висновку про необхідність відмови у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 в частині касаційного оскарження ухвали П`ятого апеляційного адміністративного суду від 03.12.2025 у справі №420/1059/20.

Крім того, ОСОБА_1 у касаційній скарзі наводить відповідні доводи та просить скасувати ухвалу П`ятого апеляційного адміністративного суду від 10.12.2025, якою цей суд відмовив у задоволенні клопотання про звільнення від сплати судового збору за подання апеляційної скарги та повернув апеляційну скаргу на підставі пункту 1 частини четвертої статті 169 КАС України.

Вирішуючи питання про обґрунтованість касаційної скарги на ухвалу П`ятого апеляційного адміністративного суду від 10.12.2025, Суд виходить із такого.

Повертаючи апеляційну скаргу суд апеляційної інстанції виходив з того, що скаржником не виконано вимоги ухвали П`ятого апеляційного адміністративного суду від 30.10.2025 про залишення апеляційної скарги без руху.

Так, ухвалою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 30.10.2025 апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Одеського окружного адміністративного суду від 22.11.2024 залишено без руху та надано апелянту строку для подачі до суду документу про сплату судового збору або доказів, документів на підставі яких апелянт має право на відстрочення та розстрочення сплати судового збору, зменшення його розміру або звільнення від його сплати.

В ухвалі від 30.10.2025 суд апеляційної інстанції роз`яснив ОСОБА_1 щодо необхідності сплати судового збору за подання апеляційної скарги, в чому полягає помилковість доводів апелянта щодо звільнення її від сплати судового збору, те, що на неї не розповсюджуються пільги передбачені пунктом 1 частини першої статті 5 Закону України «Про судовий збір» щодо звільнення від сплати судового збору за подання апеляційної скарги, та запропонував надати до суду докази, документи на підставі яких апелянт має право на відстрочення та розстрочення сплати судового збору, зменшення його розміру або звільнення від його сплати, у відповідності до статті 133 КАС України, статті 8 Закону України «Про судовий збір».

ОСОБА_1 подала до суду апеляційної інстанції заяву про усунення недоліків апеляційної скарги, в якій, посилаючись на положення статті 5 Закону України «Про судовий збір» стверджувала, що вона звільняється від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях, як позивачка у справі про стягнення заробітної плати (пункт 1 частини першої статті 5 Закону України «Про судовий збір»).

В ухвалі П`ятого апеляційного адміністративного суду від 19.11.2025 ОСОБА_1 повторно роз`яснено, в чому є помилковість її доводів, та вказано, що на неї не поширюються пільги передбачені пунктом 1 частини першої статті 5 Закону України «Про судовий збір», роз`яснено висновки Верховного Суду, викладені в постанові від 26.09.2025 у справі № 420/1059/20, та повторно звернено увагу на положення статті 133 КАС України та статті 8 Закону України «Про судовий збір» щодо відстрочення та розстрочення сплати судового збору, зменшення його розміру або звільнення від його сплати.

У клопотання від 27.11.2025 про звільнення від сплати судового збору ОСОБА_1 наполягала, що має право на звільнення від сплати судового збору за подання апеляційної скарги на підставі пункту 1 частини першої статті 5 Закону України «Про судовий збір».

П`ятий апеляційний адміністративний суд в ухвалі від 10.12.2025 вказав, що доводи ОСОБА_1 наведені у клопотанні від 27.11.2025 про звільнення її від сплати судового збору за подання апеляційної скарги відповідно до вимог статті 5 Закону України «Про судовий збір», ґрунтується на помилковому розумінні норм діючого законодавства.

Суд апеляційної інстанції зауважив, що апелянтом не надано суду будь-яких доказів або документів, які надають право на відстрочення та розстрочення сплати судового збору, зменшення його розміру або звільнення від його сплати у відповідності до статті 133 КАС України, статті 8 Закону України «Про судовий збір».

Оскільки ОСОБА_1 після залишення апеляційної скарги без руху не усунула недоліки, які були визначені в ухвалі П`ятого апеляційного адміністративного суду від 30.10.2025, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про повернення апеляційної скарги на підставі пункту 1 частини четвертої статті 169 КАС України.

Згідно з частиною другою статті 298 КАС України до апеляційної скарги, яка оформлена з порушенням вимог, встановлених статтею 296 цього Кодексу, застосовуються положення статті 169 цього Кодексу, відповідно до яких апеляційна скарга підлягає поверненню скаржнику.

Відповідно до пункту 1 частини четвертої статті 169 КАС України апеляційна скарга повертається скаржнику, якщо останній не усунув недоліки апеляційної скарги, яку залишено без руху, у встановлений судом строк.

У постановах Верховного Суду у справі № 182/1768/17(6-а/0182/50/2018) від 24.02.2020, №420/4676/19 від 14.08.2020, № 320/7209/19 від 28.12.2020, № 744/658/20 від 21.02.2020 зроблено висновок про те, що залишення скарги без руху - це тимчасовий захід, який застосовується судом з метою усунення недоліків апеляційної скарги та дотримання порядку її подання. Тривалість строку для усунення недоліків визначається з урахуванням необхідного часу для повідомлення сторони про залишення заяви без руху у зв`язку з допущеними недоліками та їх виправлення.

Суд апеляційної інстанції зазначив, що на момент винесення ухвали про повернення апеляційної скарги вимоги ухвали П`ятого апеляційного адміністративного суду від 30.10.2025 ОСОБА_1 не виконано.

Враховуючи викладене, ухвалою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 10.12.2025 у справі № 420/1059/25 повернуто скаржнику на підставі пункту 1 частини четвертої статті 169 КАС України, оскільки останньою недоліки апеляційної скарги зазначені в ухвалі суду від 30.10.2025 у встановлений судом строк скаржницею не усунуто.

При цьому, Верховний Суд викладав висновки щодо застосування норм процесуального права у подібних правовідносинах, зокрема, у постановах від 02.07.2024 у справі №160/19149/23, від 09.05.2024 у справі № 140/21484/23, від 25.07.2023 у справі № 160/23498/21 та інші. Висновки суду апеляційної інстанції не суперечать висновкам Верховного Суду, викладеним у вищевказаних постановах.

Суд зауважує, що статтею 44 КАС України передбачено обов`язок учасників справи добросовісно користуватися належними їм процесуальними правами і неухильно виконувати процесуальні обов`язки, зокрема виконувати процесуальні дії у встановлені законом або судом строки, а також виконувати інші процесуальні обов`язки, визначені законом або судом.

Тобто, особа, зацікавлена у поданні апеляційної скарги, повинна вчиняти усі можливі та залежні від неї дії, використовувати у повному обсязі наявні засоби та можливості, передбачені законодавством.

Отже, колегія суддів констатує, що суд апеляційної інстанції, повертаючи апеляційну скаргу з підстав неусунення недоліків, правильно застосував положення частини другою статті 298 КАС України та пункту 1 частини четвертої статті 169 КАС України, правильне їх застосовування є очевидним, а доводи касаційної скарги не викликають сумніву щодо застосування чи тлумачення зазначених норм процесуального права.

При цьому, Суд зауважує, що ОСОБА_1 не позбавлена можливості звернутися повторно до суду апеляційної інстанції з відповідними вимогами у передбачений КАС України спосіб звернення.

Відповідно до пункту 5 частини першої статті 333 КАС України суд касаційної інстанції відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо суд у порядку, передбаченому частинами 2, 3 цієї статті, дійшов висновку, що касаційна скарга є необґрунтованою.

За змістом пункту 2 частини другої статті 333 КАС України у разі оскарження ухвали (крім ухвали, якою закінчено розгляд справи) суд може визнати касаційну скаргу необґрунтованою та відмовити у відкритті касаційного провадження, якщо правильне застосування норми права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо її застосування чи тлумачення.

Дія цієї норми поширюється, серед іншого, на ухвали судів апеляційної інстанції, перелік яких наведений у частині третій статті 328 КАС України.

За такого правового регулювання та обставин справи у відкритті касаційного провадження необхідно відмовити.

На підставі викладеного, керуючись статтями 3, 333 КАС України,

УХВАЛИВ:

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на ухвали П`ятого апеляційного адміністративного суду від 24 жовтня 2025 року, 28 жовтня 2025 року, 04 листопада 2025 року, 07 листопада 2025 року, 11 листопада 2025 року, 03 грудня 2025 року та 10 грудня 2025 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Територіального управління Державної судової адміністрації України в Одеській області про зобов`язання вчинити певні дії.

Копію цієї ухвали разом із касаційною скаргою та доданими до неї матеріалами направити особі, яка її подала у спосіб її надсилання до суду.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддями, є остаточною та не може бути оскаржена.

СуддіЛ.О. Єресько В.М. Соколов А.Г. Загороднюк