Справа № 260/9933/25
Суддя: Дору Ю.Ю.
Дата ухвалення: 2026-01-21 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЗАКАРПАТСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

і м е н е м У к р а ї н и

21 січня 2026 рокум. Ужгород№ 260/9933/25

Закарпатський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Дору Ю.Ю., розглянувши в порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області про визнання дій протиправними і зобов`язання вчинити певні дії,-

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 через уповноваженого представника Цопко С.В. звернулася до Закарпатського окружного адміністративного суду із позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області, в якому просить:

1. Призначити справу до розгляду в спрощеному провадженні з участю позивачки та її представника.

2. Визнати протиправною відмову Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області у призначенні компенсаційних виплат.

3. Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області сплатити заборгованість по додатковому харчуванню у розмірі 24 410 гривень 64 копійок з 01.01.2023 року по 31.12.2024 року.

4. Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області сплатити заборгованість по догляду у розмірі 221 882 гривень 64 копійок з 01.08.2023 року по 31.12.2024 року.

В обгрунтування позовних вимог вказує, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , особа з інвалідністю 1 групи Б. внутрішньо переміщена особа, паралельно з пенсією отримувала виплати по трьом видам догляду: спеціальний медичний, звичайний постійний, побутовий та виплати на додаткове харчування, що були їй призначені безстроково.

З 01.01.2023 року по 31.12.2024 року позивачка не отримувала зазначених компенсацій, і вони були відновлені лише з 01.01.2025 року, проте, позивачка вважає, що мала право отримувати їх і в попередній період.

В січні 2023 року ОСОБА_1 зверталася в управління соціального захисту та управління пенсійного фонду у м. Костянтинівка Донецької області, де їй повідомили, що дані види компенсацій відмінили у зв`язку з війною.

Вважаючи протиправними дії відповідача щодо припинення виплати вказаних компенсацій, позивачка звернулася з даним позовом до суду.

Ухвалою Закарпатського окружного адміністративного суду від 09.12.2025 року позовну заяву залишено без руху та надано позивачу строк для усунення недоліків позовної заяви.

15 грудня 2025 року до суду надійшла заява про усунення недоліків позовної заяви, відповідно до якої просить суд визнати поважними причини пропуску строку звернення до суду. Відповідно до поданої заяви вказує, що позивачка отримала відповідь на своє звернення 27.07.2025 року, тому просить суд поновити строк звернення до суду.

Ухвалою Закарпатського окружного адміністративного суду від 19.12.2025 року відкрито спрощене позовне провадження за вказаним позовом.

Ухвалою Закарпатського окружного адміністративного суду від 21.01.2026 року відмовлено у задоволенні клопотання представника відповідача.

У поданому відзиві відповідач заперечує проти заявлених вимог у повному обсязі та вказує, що ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) перебувала на постійному обліку та отримувала щомісячні страхові виплати в Єнакіївському міському відділення управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Донецькій області.

З 01.09.2014 по 31.12.2022 ОСОБА_1 , як внутрішньо переміщена особа, отримувала страхові виплати на спеціальний медичний догляд, постійний сторонній догляд, побутове обслуговування та додаткове харчування у Костянтинівському міському відділенні управління Фонду.

З 01.01.2023 ОСОБА_1 продовжила отримувати належну їй щомісячну страхову виплату в Головному управлінні. Здійснення виплат на спеціальний медичний догляд, постійний сторонній догляд, побутове обслуговування та додаткове харчування не здійснювалось у зв`язку з відсутністю відповідних нормативних документів.

На виконання вимог постанови Кабінету Міністрів України від 28.04.2023 № 438 «Деякі питання організації забезпечення соціальними послугами з догляду та медичними послугами потерпілих внаслідок нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які їх потребують» Головне управління листом № 0500-1201-6/39641 звернулось до Костянтинівської міської військової адміністрації Донецької області, за місцем реєстрації ОСОБА_1 як внутрішньо переміщеної особи, та направлено повідомлення про надання послуг потерпілим для направлення за її адресою соціального менеджера / фахівця з соціальної роботи з метою проведення оцінювання потреб потерпілої в наданні соціальних послуг з догляду, надання інформації про різні можливості отримання зазначених послуг та допомоги в їх оформленні. Проте внаслідок перевірки з`ясувалося, що потерпіла за адресою реєстрації, як внутрішньо переміщена особа, не проживає.

У період з 01.01.2023 по теперішній час заява ОСОБА_1 про призначення соціальної послуги догляду вдома та/або соціальної послуги натуральної допомоги до Головного управління не надходила, у зв`язку з чим нарахування компенсації на спеціальний медичний догляд, постійний сторонній догляд, побутове обслуговування та додаткове харчування потерпілій не здійснювалося.

Відповідач зазначає, що Позивач отримувала щомісячні страхові виплати в Головному управлінні по 31.01.2025.

Також зазначає, що протягом 2023-2024 років ОСОБА_1 не зверталася до відповідача із заявою про надання соціальної послуги догляду вдома членом сім`ї або іншою особою, а отже Головне управління не відмовляло позивачу в отриманні соціальних виплат і не вчинялося будь-яких дій, які б порушували права чи інтереси позивача.

Відповідно до положень ст. 262 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у письмовому провадженні) за наявними у справі матеріалами.

Суд зазначає, що судове рішення у справі, постановлене у письмовому провадженні, складено у повному обсязі відповідно до ч. 4 ст. 243 КАС України.

Згідно з ч. 5 ст. 250 КАС України датою ухвалення судового рішення в порядку письмового провадження є дата складення повного судового рішення.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок наявних у справі доказів у їх сукупності, суд зазначає наступне.

Судом встановлено, що відповідно до виписки з акту огляду МСЕК 078700 серії 2-18 АВ від 13.12.01 ОСОБА_1 встановлено 2 групу інвалідності (трудове каліцтво) безстроково, також встановлено додаткові види допомоги.

З 01.09.2014 по 31.12.2022 ОСОБА_1 , як внутрішньо переміщена особа, отримувала страхові виплати на спеціальний медичний догляд, постійний сторонній догляд, побутове обслуговування та додаткове харчування у Костянтинівському міському відділенні управління Фонду, про що, зокрема, зазначено відповідачем.

Як вбачається з матеріалів справи, згідно з довідкою про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи від 30.01.2025 №2118-, ОСОБА_1 зареєстрована за фактичним місцем проживання за адресою: АДРЕСА_1 .

Згідно інформації з Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області (далі Головне управління ПФУ в Закарпатській області) з 01.01.2025 ОСОБА_1 перебуває на обліку як отримувач виплат на медичний догляд, постійний сторонній догляд, побутовий догляд та додаткове харчування в Головному управлінні в Закарпатській області.

08.05.2025 позивач звернулась до Головного управління ПФУ в Закарпатській області із заявою щодо недоотриманих сум на медичний догляд, постійний сторонній догляд, побутовий догляд та додаткове харчування за період з 01.01.2023 по 01.01.2025.

Внаслідок чого, Головне управління ПФУ в Закарпатській області звернулось до Головного управління ПФУ в Донецькій області листом від 27.05.2025 № 0700-0313-9/31211 про переведення справи потерпілої на виробництві та надання інформації.

05.06.2025 відповідач листом № 0500-0208-9/55483 Головному управлінню ПФУ в Закарпатській області надана відповідь на запитувану інформацію та направлена сканована копія документів на ОСОБА_1 .

Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи та фактам, суд апеляційної інстанції зазначає наступне.

Статтею 46 Конституції України передбачено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними.

Закон України Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування від 23 вересня 1999 року № 1105-XIV (далі Закон № 1105-XIV) відповідно до Основ законодавства України про загальнообов`язкове державне соціальне страхування визначає правові, фінансові та організаційні засади загальнообов`язкового державного соціального страхування, гарантії працюючим громадянам щодо їх соціального захисту у зв`язку з тимчасовою втратою працездатності, вагітністю та пологами, у разі нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання, охорони їхнього життя та здоров`я.

За п. 10 ч.1 ст. 1 Закону, страхові випадки: за соціальним страхуванням від нещасного випадку - нещасний випадок на виробництві або професійне захворювання (у тому числі встановлене чи виявлене у період, коли потерпілий не перебував у трудових відносинах з підприємством, на якому він захворів), що спричинили застрахованому професійно зумовлену фізичну чи психічну травму; нещасний випадок, що стався, або професійне захворювання, яке виникло внаслідок порушення застрахованим нормативних актів про охорону праці; за соціальним страхуванням у зв`язку з тимчасовою втратою працездатності - подія, з настанням якої виникає право застрахованої особи, членів її сім`ї або іншої особи на отримання відповідно до цього Закону страхових виплат.

Відповідно до ч.1 ст. 9 Закону, застрахована особа має право на: 1) безоплатне отримання інформації про порядок витрачання страхових коштів соціального страхування у зв`язку з тимчасовою втратою працездатності та від нещасного випадку, а також роз`яснень з питань соціального страхування; 2) отримання у разі настання страхового випадку страхових виплат та соціальних послуг, передбачених цим Законом; 3) участь у розслідуванні страхового випадку, у тому числі за участю представника профспілкового органу або своєї довіреної особи; 4) послуги з реабілітації у сфері охорони здоров`я, що надаються відповідно до вимог Закону України "Про реабілітацію у сфері охорони здоров`я"; 5) послуги професійної реабілітації, включаючи збереження робочого місця, навчання або перекваліфікацію; 6) відшкодування під час проходження реабілітації у сфері охорони здоров`я і професійної реабілітації витрат на проїзд до місця проведення реабілітації чи навчання та у зворотному напрямку, на проїзд особи, яка її супроводжує; 7) забезпечення допоміжними засобами реабілітації, що надаються відповідно до вимог законів України "Про реабілітацію у сфері охорони здоров`я " та "Про реабілітацію осіб з інвалідністю в Україні"; 8) оскарження дій страховика, роботодавця щодо надання страхових виплат та соціальних послуг; 9) судовий захист своїх прав.

Згідно ч. 3 ст. 42 Закону 1105 (в редакції чинній на 02.04.2022 року) фонд фінансує витрати на медичну та соціальну допомогу, у тому числі на додаткове харчування, придбання ліків, спеціальний медичний, постійний сторонній догляд, побутове обслуговування, протезування, реабілітацію у сфері охорони здоров`я, санаторно-курортне лікування, придбання спеціальних засобів пересування тощо, якщо потребу в них визначено висновками МСЕК та індивідуальною програмою реабілітації особи з інвалідністю (у разі її складення). Фонд організовує цілеспрямоване та ефективне лікування потерпілого у власних спеціалізованих лікувально-профілактичних закладах або на договірній основі в інших лікувально-профілактичних закладах з метою якнайшвидшого відновлення здоров`я застрахованого.

Якщо внаслідок нещасного випадку або професійного захворювання потерпілий тимчасово втратив працездатність, Фонд фінансує всі витрати на його лікування.

Сума витрат на необхідний догляд за потерпілим залежить від характеру цього догляду, встановленого МСЕК, і не може бути меншою (на місяць) за: 1) розмір мінімальної заробітної плати, встановленої на день виплати, - на спеціальний медичний догляд (масаж, уколи тощо); 2) половину розміру мінімальної заробітної плати, встановленої на день виплати, - на постійний сторонній догляд; 3) чверть розміру мінімальної заробітної плати, встановленої на день виплати, - на побутове обслуговування (прибирання, прання білизни тощо).

Витрати на догляд за потерпілим відшкодовуються Фондом незалежно від того, ким вони здійснюються.

Потребу потерпілих у спеціальному медичному, постійному сторонньому догляді та побутовому обслуговуванні визначає МСЕК.

Якщо МСЕК встановлено, що потерпілий потребує кількох видів допомоги, оплата проводиться за кожним її видом окремо.

Постановою правління Фонду соціального страхування України 25.02.2021 № 8 відповідно до статей 7, 9, 10, 16, 36 та 42 Закону України "Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування" правління Фонду соціального страхування України затверджено Положення про фінансування витрат на спеціальний медичний, постійний сторонній догляд та побутове обслуговування потерпілих внаслідок нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, яке є чинним.

Відповідно до п.1.1 Положення, це Положення визначає механізм фінансування витрат на спеціальний медичний, постійний сторонній догляд та побутове обслуговування (далі - необхідні види догляду) потерпілих внаслідок нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання (далі - потерпілі) виконавчою дирекцією Фонду соціального страхування України (далі - виконавча дирекція Фонду), управліннями виконавчої дирекції Фонду в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі та їх відділеннями в районах і містах обласного значення (далі - органи Фонду).

За приписами 1.2 Положення, постійний сторонній догляд - вид догляду, яким забезпечуються особи з інвалідністю із значно вираженою важкістю, функціональними порушеннями в організмі, зумовленими професійним захворюванням, травмою, що призводять до значного обмеження життєдіяльності, надзвичайною залежністю від постійного стороннього догляду, допомоги або нагляду інших осіб, неспроможні до самообслуговування (не можуть самостійно приймати їжу, забезпечувати туалет, потребують допомоги при прогулянках тощо).

Спеціальний медичний догляд - вид догляду, яким забезпечуються особи з інвалідністю із значно вираженою важкістю, функціональними порушеннями в організмі, зумовленими професійним захворюванням, травмою, що призводять до значного обмеження життєдіяльності і які потребують спеціальних медичних і санітарних процедур, постійного медичного догляду, щоденних, багаторазових медичних маніпуляцій в обсягах, передбачених стандартами надання медичної допомоги населенню та функціональними обов`язками медичного персоналу (ін`єкції, перев`язки, промивання порожнин тіла, катетеризація сечового міхура із введенням дезінфекційних засобів, накладення пов`язок хворим із пролежнями, масаж, лікувальна фізкультура тощо).

За п. 1.3 Положення, потерпілим фінансуються витрати на необхідні види догляду за рахунок коштів Фонду соціального страхування України (далі - Фонд) відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування" (далі - Закон) за прямими наслідками виробничої травми чи професійного захворювання згідно з потребою, визначеною висновками медико-соціальної експертної комісії (далі - МСЕК) та індивідуальною програмою реабілітації особи з інвалідністю (у разі її складення) (далі - ІПР).

Потреба потерпілих у забезпеченні необхідними видами догляду встановлюється на визначений термін.

Відповідно до п.2.1 Положення, облік потерпілих, які мають право на забезпечення необхідними видами догляду (далі - облік), ведуть органи Фонду за місцем зберігання справ про страхові виплати.

За п. 3.1, 3.2, 3.8 Положення, фінансування витрат на необхідні види догляду здійснюється виконавчою дирекцією Фонду та органами Фонду за рахунок та в межах коштів, передбачених у бюджеті Фонду, кошторисів відповідних органів Фонду та в межах фінансових можливостей Фонду на ці цілі.

Фінансування витрат на необхідні види догляду здійснюється органами Фонду, шляхом: щомісячного поштового переказу за місцем постійного проживання потерпілого; щомісячного перерахування відповідних сум на поточний рахунок, відкритий у банківській установі, вказаний в заяві потерпілого.

Фінансування витрат на необхідні види догляду припиняється у випадках, визначених статтею 46 Закону.

Згідно п. 3.7 Положення, потерпілому не відшкодовуються витрати на спеціальний медичний догляд, постійний сторонній догляд та побутове обслуговування, призначені за рішенням МСЕК, на період надання стаціонарної медичної допомоги у закладах охорони здоров`я, медичної реабілітації у закладах охорони здоров`я, санаторно-курортних, реабілітаційних закладах (відділеннях), якщо надання цих послуг передбачено умовами договору з цими закладами.

Потерпілому не відшкодовуються витрати на постійний сторонній догляд, призначений за рішенням МСЕК, під час перебування у санаторно-курортних, реабілітаційних закладах (відділеннях) із супроводжуючою особою, у разі якщо такій супроводжуючій особі проживання та харчування у цих закладах фінансується за рахунок коштів Фонду.

Отже, потреба потерпілому медичного догляду, постійного стороннього догляду визначається висновками медико-соціальної експертної комісії та індивідуальною програмою реабілітації особи з інвалідністю (у разі її складення).

При цьому, потерпілим фінансуються витрати на необхідні види догляду, зокрема медичний догляд та постійний сторонній догляд, за прямими наслідками виробничої травми чи професійного захворювання згідно з потребою.

Суд зауважує, що вказане Положення не скасоване та є чинним.

01.01.2023 набрав чинності Закон України «Про внесення змін до Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування» та Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 21 вересня 2022 р. № 2620-ІХ.

Відповідно до пункту 2 розділу VII Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування» в редакції Закону від 21 вересня 2022 р. № 2620-ІХ припинено Фонд соціального страхування України та управління виконавчої дирекції Фонду, реорганізувавши їх шляхом приєднання до Пенсійного фонду України з 1 січня 2023 року. Пенсійний фонд України та його територіальні органи є правонаступниками Фонду соціального страхування України, його виконавчої дирекції, управлінь виконавчої дирекції Фонду та їх відділень.

Постановою КМУ від 29.11.2022 року № 1323 Деякі питання забезпечення здійснення страхових виплат та надання соціальних послуг за загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням встановлено, що залишки коштів, які утворилися на рахунках виконавчої дирекції Фонду соціального страхування та її робочих органів станом на кінець останнього банківського дня у системі електронних платежів Національного банку у 2022 році, перераховуються власниками рахунків в перший банківський день 2023 року на дохідний рахунок Пенсійного фонду України, відкритий в Державній казначейській службі для обліку коштів загальнообов`язкового державного соціального страхування у зв`язку з тимчасовою втратою працездатності і загальнообов`язкового державного соціального страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності, з подальшим їх спрямуванням цього ж дня на видатковий рахунок Пенсійного фонду України для здійснення страхових виплат та надання соціальних послуг, визначених Законом України Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування.

Згідно п. 3 Постанови № 1323 доручено Пенсійному фонду України з 02.01.2023 забезпечити здійснення страхових виплат та надання соціальних послуг відповідно до Закону України Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на підставі переданих виконавчою дирекцією Фонду соціального страхування та її робочими органами справ, баз даних, носіїв інформації та програмного забезпечення, а також підготовлених нею виплатних документів на січень 2023 року.

Таким чином, повноваження Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Донецькій області передані Головному управлінню Пенсійного фонду України в Донецькій області з січня 2023 року.

За положенням ч. 1, 3, 7, 8 ст. 30 Закон № 1105, страховими виплатами є грошові суми, які уповноважений орган управління виплачує застрахованій особі чи особам, які мають на це право, у разі настання страхового випадку.

Підставою для оплати потерпілому витрат на проведення професійної реабілітації, оплати соціальних послуг, а також для здійснення страхових виплат є акт розслідування нещасного випадку або акт розслідування професійного захворювання (отруєння) за встановленими формами.

Страхові виплати складаються із:

1) щомісячної страхової виплати втраченої заробітної плати (або відповідної її частини) залежно від ступеня втрати потерпілим професійної працездатності (далі - щомісячна страхова виплата);

2) страхової виплати у встановлених випадках одноразової допомоги потерпілому (членам його сім`ї та особам, які перебували на утриманні померлого);

3) страхової виплати дитині, яка народилася з інвалідністю внаслідок травмування на виробництві або професійного захворювання її матері під час вагітності;

4) страхових витрат на професійну реабілітацію та соціальну допомогу;

5) допомоги по тимчасовій непрацездатності внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання.

Відшкодування моральної (немайнової) шкоди потерпілим від нещасних випадків на виробництві або професійних захворювань і членам їхніх сімей не є страховою виплатою та здійснюється незалежно від часу настання страхового випадку відповідно до положень Цивільного кодексу України та Кодексу законів про працю України.

Таким чином, до складу страхових виплат включається також витрати на професійну реабілітацію та соціальну допомогу.

За положенням ч.1, 3 ст. 36 Закону сума щомісячної страхової виплати встановлюється відповідно до ступеня втрати професійної працездатності та середньомісячної заробітної плати, яку потерпілий мав до ушкодження здоров`я.

Максимальний розмір щомісячної страхової виплати не може перевищувати чотири мінімальні заробітні плати.

Максимальний розмір щомісячної страхової виплати після проведеного перерахування відповідно до частини другої статті 31 цього Закону не може перевищувати чотири мінімальні заробітні плати.

Мінімальний розмір призначеної щомісячної страхової виплати потерпілому у перерахунку на 100 відсотків втрати професійної працездатності не може бути меншим за мінімальну заробітну плату.

Потерпілі мають право на лікування та реабілітацію у сфері охорони здоров`я в закладах охорони здоров`я, що проводяться відповідно до вимог законів України "Про державні фінансові гарантії медичного обслуговування населення" та «Про реабілітацію у сфері охорони здоров`я".

Заходи з реабілітації у сфері охорони здоров`я передбачають медикаментозне лікування в рамках компетенцій лікаря фізичної та реабілітаційної медицини, фізичну терапію, ерготерапію, терапію мови та мовлення, забезпечення протезуванням, ортезуванням, іншими допоміжними засобами реабілітації, що надаються відповідно до загальної мети та завдань реабілітації, зазначених в індивідуальному реабілітаційному плані.

Інші види реабілітаційних заходів здійснюються у разі, якщо потребу в них визначено висновком МСЕК та індивідуальною програмою реабілітації особи з інвалідністю (у разі її складання) відповідно до вимог Закону України "Про реабілітацію осіб з інвалідністю в Україні". Фінансування таких заходів здійснюється з програм державного бюджету відповідно до законодавства.

Закупівля соціальних послуг, у тому числі на необхідний догляд за потерпілим, здійснюється та розраховується відповідно до оцінки потреб потерпілого відповідно до Закону України" Про соціальні послуги".

Витрати на соціальні послуги для потерпілого відшкодовуються за рахунок коштів соціального страхування незалежно від того, ким вони здійснюються.

Отже, інші види реабілітаційних заходів здійснюються у разі, якщо потребу в них визначено висновком МСЕК та індивідуальною програмою реабілітації особи з інвалідністю. При цьому, у разі закупівлі соціальних послуг у тому числі на необхідний догляд здійснюється та розраховується відповідно Закону України "Про соціальні послуги".

За положенням ч.1 ст. 40 Закону, здійснення страхових виплат і надання соціальних послуг припиняються: 1) якщо потерпілим є особа, якій оформлено документи для виїзду за кордон на постійне проживання/залишення на постійне проживання за кордоном, якщо інше не передбачено міжнародним договором України, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України; 2) на весь час, протягом якого потерпілий перебуває на державному утриманні, за умови що частка виплати, яка перевищує вартість такого утримання, надається особам, які перебувають на утриманні потерпілого; 3) якщо з`ясувалося, що страхові виплати призначено на підставі документів, які містять неправдиві відомості. Сума витрат на страхові виплати, отримані застрахованим, стягується в судовому порядку; 4) якщо страховий випадок настав внаслідок навмисного наміру заподіяння собі травми; 5) якщо потерпілий ухиляється від реабілітації у сфері охорони здоров`я чи професійної реабілітації або не виконує правил, пов`язаних з установленням чи переглядом обставин страхового випадку, або порушує правила поведінки та встановлений для нього режим, що перешкоджає одужанню; 6) у разі смерті отримувача страхових виплат; 7) у разі добровільної відмови від страхової виплати потерпілим або особами, які мають право на страхові виплати в разі смерті потерпілого; 8) в інших випадках, передбачених законом.

Отже вказана стаття вказує на випадки, згідно яких страхові виплати і надання соціальних послуг припиняються.

Згідно ст. 20 Закону України «Про соціальні послуги» оцінювання потреб особи/сім`ї у соціальних послугах здійснюється шляхом аналізу документів, фактів та інформації, зібраних під час спілкування з особою/сім`єю та їхнім найближчим оточенням, а також отриманих від юридичних та фізичних осіб у встановленому порядку.

Оцінювання потреб особи/сім`ї у соціальних послугах здійснюють фахівець із соціальної роботи, соціальний працівник, соціальний менеджер. У разі необхідності до оцінювання потреб особи/сім`ї у соціальних послугах залучаються медичні, педагогічні працівники, психологи, реабілітологи, ерготерапевти та інші фахівці.

Оцінювання потреб особи/сім`ї у соціальних послугах здійснюється протягом п`яти робочих днів з дня одержання заяви, звернення, повідомлення про надання соціальних послуг.

Порядок оцінювання потреб особи/сім`ї у соціальних послугах затверджується центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері соціального захисту населення.

Постановою Кабінету міністрів Україні від 28 квітня 2023 року № 438 (далі - Постанова № 438) Деякі питання організації забезпечення соціальними послугами з догляду та медичними послугами потерпілих внаслідок нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які їх потребують відповідно до частини третьої статті 36 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування» та частини сьомої статті 16 Закону України «Про соціальні послуги» затверджено Порядок організації надання деяких соціальних послуг з догляду та медичних послуг потерпілим внаслідок нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання (далі - Порядок № 438).

За п.2 Постанови № 438, у редакції на час припинення виплати витрат, установлено, зокрема, що: потерпілим внаслідок нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, яким згідно з висновком лікарсько-консультативної комісії та/або медичним висновком про здатність до самообслуговування та потребу в сторонній допомозі, та/або випискою з акта огляду медико-соціальною експертною комісією (довідкою до такого акта огляду), та/або відповідно до індивідуальної програми реабілітації особи з інвалідністю (у разі її складення) визначено потребу в спеціальному медичному догляді та/або постійному сторонньому догляді, та/або побутовому обслуговуванні, та/або додатковому харчуванні, та/або предметах догляду за потерпілим (далі - потерпілі), надаються соціальна послуга догляду вдома та/або соціальна послуга натуральної допомоги з урахуванням результатів оцінювання потреб потерпілого в соціальних послугах, проведеного згідно ізЗаконом УкраїниПро соціальні послуги, а також медичні послуги відповідно до Основ законодавства України про охорону здоров`я, Закону України Про державні фінансові гарантії медичного обслуговування населення у межах програми медичних гарантій (у разі необхідності), зокрема медична послуга з надання мобільної паліативної допомоги (у разі необхідності);

соціальна послуга догляду вдома надається потерпілому в один з обраних ним таких способів:

юридичними особами, фізичними особами - підприємцями, які є надавачами соціальних послуг або фізичною особою, яка надає соціальні послуги з догляду без провадження підприємницької діяльності на професійній основі, в порядку, визначеному цією постановою;

шляхом виплати щомісячної грошової компенсації за надання соціальної послуги догляду вдома потерпілому членом сім`ї потерпілого або іншою особою в розмірах, визначених цією постановою;

6) на період воєнного стану в Україні та протягом одного місяця після його припинення чи скасування у випадку фізичної неможливості проведення оцінювання потреб потерпілого в соціальних послугах відповідно до підпункту 2 цього пункту у зв`язку з тимчасовою відсутністю потерпілого за місцем його проживання, пов`язаною з перебуванням за кордоном або на тимчасово окупованих територіях, потерпілому можуть надаватися соціальні послуги, передбачені абзацом третім підпункту 3 та/або підпунктом 4 цього пункту;

7) у разі коли потерпілі одночасно мають право на щомісячну грошову компенсацію за надання соціальної послуги догляду вдома відповідно до цієї постанови та на допомогу та/або надбавку на догляд відповідно до інших актів законодавства, потерпілим за їх вибором надається щомісячна грошова компенсація за надання соціальної послуги догляду вдома відповідно до цієї постанови або допомога та/або надбавка на догляд відповідно до інших актів законодавства.

За п. 3 Постанови № 438, витрати на надання соціальних послуг потерпілим відшкодовуються за рахунок коштів загальнообов`язкового державного соціального страхування.

Під час обробки в системі електронних платежів Національного банку платіжних інструкцій, сформованих з метою відшкодування цих витрат Пенсійним фондом України, плата за розрахунково-інформаційне обслуговування не справляється.

Відповідно до п. 4 Постанови, Пенсійному фонду України:

забезпечити складання списків потерпілих, яких взято на облік на дату набрання чинності цією постановою та які згідно з висновком лікарсько-консультативної комісії чи медичним висновком про здатність до самообслуговування та потребу в сторонній допомозі або відповідно до індивідуальної програми реабілітації особи з інвалідністю (у разі її складення) потребують постійного стороннього догляду, побутового обслуговування та/або спеціального медичного догляду;

протягом трьох робочих днів з дати набрання чинності цією постановою надіслати повідомлення про потерпілих, яких включено до зазначеного списку, засобами веб-порталу електронних послуг Пенсійного фонду України виконавчим органам сільських, селищних, міських рад, районним у мм. Києві та Севастополі державним адміністраціям (військовим адміністраціям). Повідомлення складаються за формою згідно з додатком 2 до Порядку, затвердженого цією постановою.

У разі прийняття органами Пенсійного фонду України нових рішень про призначення страхових виплат потерпілим, які згідно з висновком лікарсько-консультативної комісії чи медичним висновком про здатність до самообслуговування та потребу в сторонній допомозі або відповідно до індивідуальної програми реабілітації особи з інвалідністю (у разі її складення) потребують надання соціальних послуг або медичних послуг у межах програми медичних гарантій, зокрема медичної послуги з надання мобільної паліативної допомоги (у разі необхідності), орган Пенсійного фонду України не пізніше ніж протягом двох робочих днів з дати прийняття такого рішення передає інформацію про таких потерпілих до виконавчих органів сільських, селищних, міських рад, районних у мм. Києві та Севастополі державних адміністрацій (військових адміністрацій).

Передання такої інформації здійснюється засобами веб-порталу електронних послуг Пенсійного фонду України або засобами Єдиної інформаційної системи соціальної сфери (за наявності технічної можливості).

За п. 5 Постанови, установлено, що:

1) повідомлення від органу Пенсійного фонду України про надання потерпілому соціальних послуг та медичних послуг, зокрема медичної послуги з надання мобільної паліативної допомоги, є підставою для надання соціальних послуг з урахуванням результатів оцінювання потреб потерпілого в соціальних послугах, проведеного згідно ізЗаконом України Про соціальні послуги;

2) розмір щомісячної грошової компенсації за надання соціальної послуги догляду вдома потерпілому членом сім`ї потерпілого та/або іншою особою, якому згідно з висновком лікарсько-консультативної комісії або з медичним висновком про здатність до самообслуговування та потреби в сторонній допомозі та/або випискою з акта огляду медико-соціальної експертної комісії (довідкою до такого акта огляду) та/або відповідно до індивідуальної програми реабілітації особи з інвалідністю (у разі її складення) визначено потребу у: спеціальному медичному догляді, - становить розмір мінімальної заробітної плати, встановленої на день її виплати; постійному сторонньому догляді, - становить половину розміру мінімальної заробітної плати, встановленої на день її виплати; побутовому обслуговуванні, - становить чверть розміру мінімальної заробітної плати, встановленої на день її виплати;

У разі визначення необхідності у щомісячній грошовій компенсації соціальної послуги догляду вдома та щомісячній грошовій компенсації вартості заходів, необхідних для надання соціальної послуги натуральної допомоги, відповідні виплати проводяться одночасно.

Порядок № 438 визначає механізм організації надання деяких соціальних послуг з догляду, а саме догляду вдома (далі-соціальні послуги з догляду), та медичних послуг у межах програми медичних гарантій, зокрема медичної послуги з надання мобільної паліативної допомоги (у разі необхідності), потерпілим внаслідок нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання (далі - потерпілі).

За п. 2 Порядок № 438 потерпілий або його піклувальник, інший законний представник, якщо потерпілим є недієздатна особа чи особа, цивільна дієздатність якої обмежена (далі - законний представник потерпілого), із пред`явленням документів, що посвідчують особу, а також документів, що посвідчують родинні зв`язки з потерпілим (свідоцтво про народження, свідоцтво про шлюб тощо), чи рішення органу опіки і піклування про призначення піклувальником подає до територіального органу Пенсійного фонду України (далі - територіальний орган Фонду) заяву про призначення страхової виплати, в якій зазначає своє місце проживання, та документи, необхідні для призначення страхових виплат, відповідно до статті 37Закону України Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування.

Згідно п. 3 Порядку № 438 територіальний орган Фонду надсилає уповноваженому органу повідомлення про надання потерпілому соціальних послуг та/або медичних послуг у межах програми медичних гарантій, зокрема медичної послуги з надання мобільної паліативної допомоги (у разі необхідності), за формою згідно з додатком 2. Надсилання такого повідомлення здійснюється засобами веб-порталу електронних послуг Пенсійного фонду України або засобами Єдиної інформаційної системи соціальної сфери (за наявності технічної можливості).

За п. 5 Порядку № 438 Соціальний менеджер/фахівець із соціальної роботи/соціальний працівник відвідує потерпілого за місцем його проживання з метою:

проведення оцінювання потреб потерпілого в наданні соціальної послуги догляду вдома та/або соціальної послуги натуральної допомоги. Під час такого оцінювання враховуються відомості, зазначені у висновку лікарсько-консультативної комісії та/або медичному висновку про здатність до самообслуговування та потребу в сторонній допомозі, та/або виписці з акта огляду медико-соціальної експертної комісії (довідки до такого акта огляду), та/або в індивідуальній програмі реабілітації особи з інвалідністю (у разі її складення);

подання переліку надавачів соціальних послуг, які надають соціальну послугу догляду вдома, із зазначенням місцезнаходження в адміністративно-територіальній одиниці проживання потерпілого;

інформування про можливість отримання потерпілим щомісячної грошової компенсації за надання соціальної послуги догляду вдома членом його сім`ї або іншою особою та/або соціальної послуги натуральної допомоги, про їх розміри, які визначаються абзацами третім тринадцятим пункту 5 постанови Кабінету Міністрів України від 28 квітня 2023 р. № 438 Деякі питання організації забезпечення соціальними та медичними послугами потерпілих внаслідок нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які їх потребують (Офіційний вісник України, 2023 р., № 48, ст. 2641) - із змінами, внесеними постановою Кабінету Міністрів України від 14 липня 2023 р. № 775, і про можливість заповнення з такою метою заяв за формою згідно з додатками 1та1-1;

з`ясовує обставини щодо наявності в потерпілого декларації про вибір лікаря, який надає первинну медичну допомогу.

Соціальний менеджер/фахівець із соціальної роботи/соціальний працівник протягом п`яти робочих днів з дати надходження повідомлення від територіального органу Фонду складає акт оцінки потреб сім`ї/особи за формою, затвердженою Мінсоцполітики.

Згідно п. 6 Порядку № 438 у разі коли потерпілий виявив бажання отримувати щомісячну грошову компенсацію за надання соціальної послуги догляду вдома членом його сім`ї або іншою особою, соціальний менеджер/фахівець із соціальної роботи/соціальний працівник надає потерпілому допомогу в заповненні заяви про надання соціальної послуги догляду вдома членом сім`ї або іншою особою. Зазначена заява подається до територіального органу Фонду для проведення фінансування щомісячної грошової компенсації починаючи з місяця подання заяви. Заява подається засобами веб-порталу електронних послуг Фонду або засобами Єдиної інформаційної системи соціальної сфери (за наявності технічної можливості).

У випадку фізичної неможливості проведення оцінювання потреб потерпілого в соціальних послугах під час воєнного стану в Україні та протягом одного місяця після його припинення чи скасування у зв`язку з тимчасовою відсутністю потерпілого за місцем його проживання, пов`язаною з перебуванням за кордоном або на тимчасово окупованих територіях, потерпілий або законний представник потерпілого у разі виявлення бажання отримувати щомісячну грошову компенсацію за надання соціальної послуги догляду вдома членом його сім`ї або іншою особою заповнює заяву про надання соціальної послуги догляду вдома членом сім`ї або іншою особою, а в разі необхідності надання соціальної послуги натуральної допомоги - заяву про надання соціальної послуги натуральної допомоги та перелік заходів. До зазначених заяв і переліку заходів додаються скановані копії висновку лікарсько-консультативної комісії та/або медичного висновку про здатність до самообслуговування та потребу в сторонній допомозі, та/або виписки з акта огляду медико-соціальної експертної комісії (довідки до такого акта огляду) та/або індивідуальної програми реабілітації особи з інвалідністю (у разі її складення).

За п. 13 Порядку, виплата щомісячної грошової компенсації за надання соціальної послуги догляду вдома та/або щомісячної грошової компенсації вартості заходів, необхідних для надання послуги натуральної допомоги потерпілому, проводиться щомісяця у грошовій формі разом із виплатою призначеної йому страхової виплати внаслідок нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання у спосіб, обраний потерпілим для виплати такої страхової виплати.

При цьому, відповідно до п. 14-1, виплата щомісячної грошової компенсації вартості заходів соціальної послуги натуральної допомоги припиняється в разі:

відмови потерпілого від отримання соціальної послуги натуральної допомоги;

коли потерпілим є особа, якій оформлено документи для виїзду за кордон на постійне проживання/залишення на постійне проживання за кордоном, якщо інше не передбачено міжнародним договором України, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України;

не визначення необхідності в наданні потерпілому соціальної послуги натуральної допомоги за результатами оцінювання потреб потерпілого в наданні соціальних послуг;

надходження до територіального органу Фонду інформації, передбаченої абзацом другим пункту 17 цього Порядку;

смерті потерпілого.

Згідно п.15 Порядку, у разі виявлення підстав, зазначених у пункті 14-1цього Порядку, припинення виплати щомісячної грошової компенсації вартості соціальної послуги натуральної допомоги соціальний менеджер/фахівець із соціальної роботи/соціальний працівник або потерпілий, або законний представник потерпілого протягом однієї доби повідомляє про це територіальний орган Фонду засобами веб-порталу електронних послуг Фонду або засобами Єдиної інформаційної системи соціальної сфери (за наявності технічної можливості).

Рішення про припинення надання соціальних послуг догляду може бути оскаржене в судовому порядку.

Позивач оскаржує дії відповідача саме щодо протиправного припинення (невиплати) витрат (компенсації) з січня 2023 року

Суд зазначає, що матеріальне забезпечення, страхові виплати призначаються за наявності необхідних документів, що підтверджують право на ці виплати, а в разі їх відсутності - за даними Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування.

Суд наголошує, що перелік підстав для припинення виплати є вичерпним та передбачає можливість припинення виплат лише у випадках, прямо передбачених законом.

Аналіз вищезазначених норм свідчить, що у відповідача не було передбачених Законом № 1105 підстав для припинення призначених згідно висновку МСЕК виплат витрат за постійний сторонній догляд та додатковому харчуванню, оскільки такі витрати включаються до складу страхових виплат.

Суд зазначає, що ГУ ПФУ як правонаступник Фонду, якому перейшли всі права та обов`язки останнього, безпідставно припинив виплачувати з січня 2023 року страхові виплати позивачу, призначені відповідно до постанови Фонду.

Крім того, суд зауважує, що згідно зі ст.22 Конституції України 254к/96-ВР конституційні права і свободи гарантуються і не можуть бути скасовані (частина друга), при прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод (частина третя). Скасування конституційних прав і свобод - це їх офіційна (юридична або фактична) ліквідація. Звуження змісту та обсягу прав і свобод є їх обмеженням. У традиційному розумінні діяльності визначальними поняття змісту прав людини є умови і засоби, які становлять можливості людини, необхідні для задоволення потреб її існування та розвитку. Обсяг прав людини - це їх сутнісна властивість, виражена кількісними показниками можливостей людини, які відображені відповідними правами, що не є однорідними і загальними. Загальновизнаним є правило, згідно з яким сутність змісту основного права в жодному разі не може бути порушена.

Стаття 1 Першого протоколу не встановлює жодних обмежень свободи Договірних держав вирішувати, мати чи ні будь-яку форму системи соціального забезпечення та обирати вид або розмір виплат за такою системою. Проте, якщо Договірна держава має чинне законодавство, яке передбачає виплату як право на отримання соціальної допомоги (обумовлене попередньою сплатою внесків чи ні), таке законодавство має вважатися таким, що передбачає майнове право, що підпадає під дію статті 1 Першого протоколу щодо осіб, які відповідають її вимогам (параграф 31).

Зменшення розміру або припинення виплати належним чином встановленої соціальної допомоги може становити втручання у право власності (параграф 52).

Суд зауважує, що першим і найголовнішим правилом статті 1 Першого протоколу є те, що будь-яке втручання державних органів у право на мирне володіння майном має бути законним і повинно переслідувати легітимну мету в інтересах суспільства. Будь-яке втручання також повинно бути пропорційним по відношенню до переслідуваної мети. Іншими словами, має бути забезпечено справедливий баланс між загальними інтересами суспільства та обов`язком захисту основоположних прав конкретної особи. Необхідного балансу не буде досягнуто, якщо на відповідну особу або осіб буде покладено особистий та надмірний тягар (параграф 53).

Як зауважив ЄСПЛ, одним із фундаментальних аспектів верховенства права є принцип правової визначеності, який, між іншим, вимагає, щоб при остаточному вирішенні справи судами їх рішення не викликали сумнівів (рішення від 28 жовтня 1999 року у справі Брумареску проти Румунії, заява № 28342/95, пункт 61,). Якщо конфліктна практика розвивається в межах одного з найвищих судових органів країни, цей суд сам стає джерелом правової невизначеності, тим самим підриває принцип правової визначеності та послаблює довіру громадськості до судової системи (рішення від 29 листопада 2016 року у справі Парафія греко-католицької церкви в м. Лупені та інші проти Румунії, заява № 76943/11, пункт 123). Судові рішення повинні бути розумно передбачуваними (рішення від 22 листопада 1995 року у справі S.W. проти Об`єднаного Королівства, заява № 20166/92, пункт 36).

Надана судам роль в ухваленні судових рішень якраз і полягає в розвіюванні тих сумнівів щодо тлумачення, які існують. Оскільки завжди існуватиме потреба у з`ясуванні неоднозначних моментів і адаптації до обставин, які змінюються (рішення від 11 квітня 2013 року у справі Вєренцов проти України, № 20372/11, пункт 65; рішення від 21 жовтня 2013 року у справі Дель Ріо Прада проти Іспанії, заява № 42750/09, пункт 93).

З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що припинення позивачу з 1 січня 2023р. виплати раніше призначених щомісячних страхових виплат відповідно до постанови Фонду соціального страхування здійснено відповідачем за відсутності підстав, передбачених Законом №1105-ХIV, або підстав, передбачених іншим законом.

При цьому, на час звернення позивача до відповідача були чинні Постанова № 438 та Порядок № 438, які визначають певний порядок дій відповідача з питання надання особі відповідної компенсації вартості соціальної послуги, у тому числі підстав для припинення.

Так, Постанова № 438 та Порядок № 438 визначають право на отримання на період воєнного стану в Україні та протягом одного місяця після його припинення чи скасування у випадку фізичної неможливості проведення оцінювання потреб потерпілого в соціальних послугах у зв`язку з тимчасовою відсутністю потерпілого за місцем його проживання, пов`язаною з перебуванням за кордоном або на тимчасово окупованих територіях.

Наказом Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій України від 01.07.2022 № 143 «Про внесення змін до наказу Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій України від 25.04.2022 № 75», затверджено перелік територіальних громад, які розташовані в районі проведення воєнних (бойових) дій або які перебувають в тимчасовій окупації, оточенні (блокуванні) станом на 29.06.2022. Згідно означеного Переліку вся територія м.Вуглегірськ Бахмутського району Донецької області окупована з 05.03.2022.

Позивачка зареєстрована у м.Вуглегірськ Бахмутського району Донецької області, отже, позивачка у зв`язку з окупацією не могла отримати оцінювання потреб потерпілого.

Щодо посилання відповідача на те, що позивач не зверталася до відповідача із заявою про отримання соціальних послуг з догляду внаслідок нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які їх потребують відповідно до Закону №1105-XIV та Порядку № 438, суд зазначає, що спірним питанням, як зазначалось вище є саме протиправність дії відповідача щодо припинення виплати вказаних витрат (компенсації), а не призначення страхових виплат вперше.

Так, на час припинення виплати, Закон №1105-XIV не передбачав, обов`язкового звернення особи з заявою про отримання соціальних послуг та надання оцінювання потреб потерпілого, для подальшого отримання раніше призначених витрат (компенсації), такої ж вимоги не містить і Порядок № 438, який визначає порядок саме призначення витрат (компенсації) вперше.

На захист прав позивача також діє норма частини 7 ст. 41 Закону №1105-XIV, за якою, якщо потерпілому або особам, які мають право на одержання страхових виплат, з вини уповноваженого органу управління або його територіальних органів своєчасно не призначено або не виплачено суму страхової виплати, ця сума виплачується без обмеження протягом будь-якого строку та підлягає коригуванню у зв`язку з підвищенням цін на споживчі товари та послуги в порядку, встановленому статтею 34 Закону України "Про оплату праці". Отже, позивач набув право на отримання страхових виплат за весь попередній період, оскільки припинення їх виплати відбулось не з передбачених законодавством підстав.

З урахуванням викладеного суд дійшов висновку, що відповідач, не виплачуючи позивачу страхові виплати, діяв не на підставі та не у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, а тому рішення суду першої інстанції з урахуванням встановлених обставин є таким, що прийнято з порушенням норм матеріального права.

Щодо позовних вимог у частині зобов`язання відповідача сплатити заборгованість по додатковому харчуванню у розмірі 24 410 гривень 64 копійок з 01.01.2023 року по 31.12.2024 року та сплатити заборгованість по догляду у розмірі 221 882 гривень 64 копійок з 01.08.2023 року по 31.12.2024 року., то суд зазначає таке.

Принцип розподілу влади заперечує надання адміністративному суду адміністративно-дискреційних повноважень, ключовим завданням якого, є здійснення правосуддя. Тому завданням адміністративного суду є контроль за легітимністю прийняття рішення.

Як випливає зі змісту Рекомендації Комітету Міністрів Ради Європи № R(80)2 стосовно здійснення адміністративними органами влади дискреційних повноважень, прийнятої Комітетом Міністрів 11.03.1980 на 316-й нараді, під дискреційним повноваженням слід розуміти повноваження, яке адміністративний орган, приймаючи рішення, може здійснювати з певною свободою розсуду тобто, коли такий орган може обирати з кількох юридично допустимих рішень те, яке він вважає найкращим за даних обставин.

Адміністративний суд, перевіряючи рішення, дію чи бездіяльність суб`єкта владних повноважень на відповідність закріпленим частиною третьою статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України критеріям, не втручається у дискрецію (вільний розсуд) суб`єкта владних повноважень поза межами перевірки за названими критеріями. Завдання адміністративного судочинства полягає не у забезпеченні ефективності державного управління, а в гарантуванні дотримання прав та вимог законодавства, інакше було б порушено принцип розподілу влади.

Таким чином, суд зауважує, що не може підміняти визначений орган, уповноважений на виконання функцій з розрахунку та виплати грошової допомоги, та на свій розсуд розраховувати суми такої допомоги, а тому вказані позовні вимоги є формою втручання в дискреційні повноваження відповідача та виходить за межі завдань адміністративного судочинства, а тому задоволенню не підлягають.

Згідно з частиною 2 статті 9 КАС України суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Велика Палата Верховного Суду в постановах від 29травня 2018року у справі №800/341/17 (9991/944/12)і від 12листопада 2019року у справі №9901/21/19зазначила, що суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до КАС України, у межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин, про захист яких вони просять, від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Суд зазначає, що належними є способи захисту, які прямо передбачені законом або спеціальною нормою, аналіз якої дає змогу обрати такий спосіб захисту, який забезпечує виконання її приписів. Визначення ефективного судового захисту пов`язане з відповідним змістом заявлених позовних вимог, тобто з визначенням належного способу захисту порушених прав, свобод та інтересів особи.

З огляду на встановлені обставини справи, наведені норми законодавства, вимоги позивача, суд дійшов до висновку, що належним способом захисту, необхідним для поновлення порушеного прав позивача, є: визнання протиправними дій Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області щодо припинення виплати грошової компенсації з 01 січня 2023 року та зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області здійснити ОСОБА_1 нарахування і виплату заборгованості по додатковому харчуванню та по догляду за період з 01.01.2023 року по 31.12.2024 року.

Згідно з ч. 1 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна, довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Частиною 2 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

У зв`язку з викладеним суд вважає, що відповідачем правомірно відмовлено позивачу у здійсненні перерахунку пенсії на підставі відомостей військової частини НОМЕР_2 наданих на звернення позивача.

За вказаних обставин, виходячи з системного аналізу положень чинного законодавства України та матеріалів справи, суд вважає позовні вимоги не обґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню частково.

Керуючись ст.ст. 2 ,6, 9, 14, 19, 76, 77, 139, 241-246, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області (84122, Донецька область, м.Слов`янськ, пл.Соборна, буд.3, ) задовольнити частково.

Визнати протиправними дій Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області щодо припинення виплати ОСОБА_1 грошової компенсації по догляду та по додатковому харчуванню з 01 січня 2023 року.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області () здійснити ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) нарахування і виплату заборгованості грошової компенсації по догляду та по додатковому харчуванню за період з 01.01.2023 року по 31.12.2024 року.

У задоволенні позову у частині решти позовних вимог відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Рішення суду може бути оскаржене до Восьмого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

СуддяЮ.Ю.Дору