Справа № 200/7111/25
Суддя: Сіваченко Ігор Вікторович
Дата ухвалення: 2026-01-22 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПЕРШИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 січня 2026 року справа №200/7111/25

м. Дніпро

Перший апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді Сіваченка І.В., суддів: Блохіна А.А., Гаврищук Т.Г., розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області на рішення Донецького окружного адміністративного суду від 10 жовтня 2025 року (повне судове рішення складено 10 жовтня 2025 року) у справі № 200/7111/25 (суддя в І інстанції Голубова Л.Б.) за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області про визнання протиправними дій, стягнення сум,

УСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області (далі - Управління) про:

- визнання протиправними дій щодо відмови у виплаті згідно ч. 1 ст. 61 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб», нарахованої на виконання рішення Донецького окружного адміністративного суду від 20 лютого 2025 року у справі № 200/298/25 суми доплати до пенсії у розмірі 394615,04 гривень, що підлягала виплаті при житті її померлому чоловіку ОСОБА_2 , як пенсіонеру за вислугою років МВС, і залишилася недоодержаною у зв`язку з його смертю;

- стягнення в порядку ч. 1 ст. 61 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб», доплати до пенсії у розмірі 394615,04 гривень, що підлягала виплаті її померлому чоловіку, ОСОБА_2 , пенсіонеру за вислугою років МВС, і залишилася недоодержаною у зв`язку з його смертю.

В обґрунтування позову зазначає, що її чоловік ОСОБА_2 отримував пенсію за вислугу років відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб».

Чоловік ОСОБА_1 - ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1 помер.

Згідно з рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 20.02.2025 у справі № 200/298/25 визнано протиправним рішення ГУ ПФУ в Донецькій області щодо відмови в перерахунку пенсії ОСОБА_2 з 01.12.2019 та зобов`язано здійснити її перерахунок.

В результаті перерахунку пенсії у відповідача виникла перед ОСОБА_2 заборгованість по невиплаченій з 01.12.2019 пенсії в загальній сумі 394615,04 гривень, що підтверджується листом відповідача від 30 квітня 2025 року № 0500-0203-8/41751.

Після смерті чоловіка позивач звернулася до Управління із заявою від 12 серпня 2025 року виплатити їй недоотриману при житті ОСОБА_2 пенсію в порядку ст. 61 Закону України № 2262-ХІІ від 09.04.1992.

Проте, відповідач відмовився виплатити позивачу суму заборгованості з пенсії її померлого чоловіка.

Позивач не погоджується з такими діями відповідача, тому звернулася до суду за захистом своїх порушених прав.

Рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 10 жовтня 2025 року позов задоволено.

Визнано протиправними дії відповідача щодо відмови ОСОБА_1 у виплаті згідно з ч. 1 ст. 61 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб», нарахованої на виконання рішення Донецького окружного адміністративного суду від 20 лютого 2025 року у справі № 200/298/25 суми доплати до пенсії у розмірі 394615,04 гривень, що підлягала виплаті при житті її померлому чоловіку ОСОБА_2 , як пенсіонеру за вислугою років МВС, і залишилася недоодержаною у зв`язку з його смертю.

Стягнуто з Управління на користь позивачки в порядку ч. 1 ст. 61 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб» доплати до пенсії у розмірі 394 615 гривень 04 копійки, що підлягала виплаті її померлому чоловіку, ОСОБА_2 , пенсіонеру за вислугою років МВС, і залишилася недоодержаною у зв`язку з його смертю.

Не погодившись з таким судовим рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати рішення місцевого суду, прийняти нове, яким відмовити в задоволенні позовних вимог в повному обсязі, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначає, що статтею 61 Закону №2262 визначено, що суми пенсії, які підлягали виплаті пенсіонерові з числа військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію за цим Законом, та членів їх сімей і залишилися недоодержаними у зв`язку з його смертю, не включаються до складу спадщини і виплачуються тим членам його сім`ї, які належать до осіб, що забезпечуються пенсією у разі втрати годувальника.

За приписами частини 3 цієї статті, зазначені суми виплачуються, якщо звернення за ними надійшло не пізніше 6 місяців після смерті.

Відповідно до п. 4 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсії відповідно до Закону № 2262, затвердженому постановою Правління Пенсійного фонду України від 30 січня 2007 року № 3-1 (далі Порядок № 3-1) заява про виплату недоодержаної пенсії у зв`язку зі смертю пенсіонера подається членом його сім`ї до органів, що призначають пенсію, за місцем перебування на обліку померлого пенсіонера.

Згідно із пунктом 4 вказаного Порядку, заява про виплату недоодержаної пенсії у зв`язку зі смертю пенсіонера подається членом його сім`ї до органів, що призначаються пенсію, за місцем перебування на обліку померлого пенсіонера.

Отже, згідно наведених приписів чинного законодавства, що регулюють спірні правовідносини, суми недоодержаної пенсії виплачуються членам сім`ї, які належать до осіб, що забезпечуються пенсією у разі втрати годувальника, або члена сім`ї, які проживали разом із пенсіонером на день його смерті, якщо відповідне звернення надійшло не пізніше 6 місяців після смерті.

Зазначає, що постановою Кабінету Міністрів України від 14 липня 2025 року №821, яка набрала чинності 17 липня 2025 року, затверджено Порядок здійснення з бюджету Пенсійного фонду України видатків на виплату пенсій (щомісячного довічного грошового утримання суддям у відставці), призначених (перерахованих) на виконання судових рішень (далі - Порядок № 821).

Порядком №821 визначено механізм здійснення з бюджету Пенсійного фонду України видатків на виплату сум пенсій (щомісячного довічного грошового утримання суддям у відставці), призначених (перерахованих) на виконання судових рішень, зокрема, за період, що передує даті набрання чинності рішенням суду, за джерелами їх виплати (фінансування).

Бюджет Пенсійного фонду України на 2025 рік затверджено постановою Кабінету Міністрів України від 17.09.2025 № 1152.

Таким чином, зазначені суми пенсії за минулий період нараховані згідно рішення суду № 200/298/25 ОСОБА_2 будуть виплачені в межах затверджених бюджетних призначень для здійснення відповідних виплат відповідно до Порядку №821.

З урахуванням викладеного, Управління вважає, що оскільки ним не допущені порушення при здійсненні владних повноважень відносно позивача, то підстави для задоволення позовних вимог відсутні.

Апеляційний розгляд здійснено в порядку письмового провадження.

Відповідно до ч. 1 ст. 308 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України) суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції, заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи і обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, дослідивши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, вважає за необхідне вимоги, викладені в апеляційній скарзі, залишити без задоволення, з таких підстав.

ОСОБА_1 є громадянкою України, про що свідчить паспорт серії НОМЕР_1 . Відповідно до паспортних даних, позивач зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 .

Позивач є дружиною ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується свідоцтвом про шлюб НОМЕР_2 .

Чоловік позивача ОСОБА_2 помер ІНФОРМАЦІЯ_3 , що доведено свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_3 .

ОСОБА_2 значився на пенсійному обліку відповідача та отримував пенсію за вислугу років відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб», про що відповідач зазначив у листі від 08.09.2025.

Рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 20.02.2025 у справі № 200/298/25 визнано протиправним рішення ГУ ПФУ в Донецькій області щодо відмови в перерахунку пенсії ОСОБА_2 з 01.12.2019 та зобов`язано здійснити її перерахунок.

В результаті перерахунку пенсії у ГУ ПФУ в Донецькій області виникла перед ОСОБА_2 заборгованість по невиплаченій з 01.12.2019 пенсії в загальній сумі 394615,04 гривень, що підтверджується листом відповідача від 30 квітня 2025 року № 0500-0203-8/41751.

Після смерті чоловіка, позивач звернулася до ГУ ПФУ в Донецькій області із заявою від 12 серпня 2025 року з проханням виплатити їй недоотриману при житті ОСОБА_2 пенсію в порядку ст. 61 Закону України № 2262-ХІІ від 09.04.1992.

Однак, відповідач листом від 08 вересня 2025 року відмовився виплатити позивачу суму заборгованості з пенсії її померлого чоловіка, запропонувавши звернутися до суду для зміни сторони заявника.

При ухваленні рішення апеляційний суд виходив з наступних мотивів та керувався такими положеннями законодавства.

Умови, норми і порядок пенсійного забезпечення громадян України із числа осіб, які перебували на службі в органах внутрішніх справ визначено Законом України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» від 09.04.1992 №2262-ХІІ (далі - Закон №2262).

Статтею 51 Закону №2262 визначено, що при настанні обставин, які тягнуть за собою зміну розміру пенсій, призначених військовослужбовцям строкової служби та їх сім`ям, перерахунок цих пенсій провадиться відповідно до строків, встановлених частиною четвертою статті 45 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Перерахунок пенсій, призначених особам офіцерського складу, прапорщикам і мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам, які мають право на пенсію за цим Законом, та членам їх сімей, провадиться з першого числа місяця, що йде за місяцем, в якому настали обставини, що тягнуть за собою зміну розміру пенсії. Якщо при цьому пенсіонер набув права на підвищення пенсії, різницю в пенсії за минулий час може бути виплачено йому не більш як за 12 місяців.

Перерахунок пенсій у зв`язку із зміною розміру хоча б одного з видів грошового забезпечення відповідних категорій військовослужбовців, осіб, які мають право на такий перерахунок згідно з цим Законом, або у зв`язку із введенням для зазначених категорій осіб нових щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (надбавок, доплат, підвищень) та премій у розмірах, встановлених законодавством, не проведений з вини органів Пенсійного фонду України та/або державних органів, які видають довідки для перерахунку пенсії, провадиться з дати виникнення права на нього без обмеження строком.

Згідно з частин 1-2 ст. 63 Закону №2262 перерахунок раніше призначених пенсій військовослужбовцям, особам, які мають право на пенсію за цим Законом, та членам їх сімей у зв`язку із введенням в дію цього Закону провадиться за документами, що є у пенсійній справі, а також додатковими документами, поданими пенсіонерами на час перерахунку.

Якщо пенсіонер згодом подасть додаткові документи, які дають право на подальше підвищення пенсії, то пенсія перераховується за нормами цього Закону. При цьому перерахунок провадиться за минулий час, але не більш як за 12 місяців з дня подання додаткових документів і не раніше, ніж з дня введення в дію цього Закону.

Як зазначено вище, рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 20.02.2025 у справі № 200/298/25 визнано протиправним рішення ГУ ПФУ в Донецькій області щодо відмови в перерахунку пенсії ОСОБА_2 з 01.12.2019 та зобов`язано здійснити її перерахунок, в результаті виконання рішення у відповідача виникла заборгованість по невиплаченій з 01.12.2019 року пенсії в загальній сумі 394 615,04 гривень.

Статтею 61 Закону № 2262 передбачено, що суми пенсії, що підлягали виплаті пенсіонерові з числа військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію за цим Законом та членів їх сімей і залишилися недоодержаними у зв`язку з його смертю, не включаються до складу спадщини і виплачуються тим членам його сім`ї, які належать до осіб, що забезпечуються пенсією у разі втрати годувальника. Проте батьки і дружина (чоловік), а також члени сім`ї, які проживали разом із пенсіонером на день його смерті, мають право на одержання цих сум і в тому разі, якщо вони не належать до осіб, які забезпечуються пенсією у разі втрати годувальника.

При зверненні кількох членів сім`ї належна їм сума пенсії ділиться між ними порівну.

Зазначені суми виплачуються, якщо звернення за ними надійшло не пізніше 6 місяців після смерті пенсіонера.

В разі смерті пенсіонера членам його сім`ї або особі, яка здійснила його поховання, виплачується для цього допомога в розмірі тримісячної пенсії, але не менше п`ятикратного розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Допомога на поховання не виплачується, якщо поховання пенсіонера здійснено за рахунок держави.

Отже, у відповідності до ст. 61 Закону № 2262 позивач, як дружина померлого ОСОБА_2 , яка спільно проживала разом з померлим пенсіонером, належить до осіб, яка має право на отримання його недоодержаної пенсії.

Таким чином, вимоги про визнання протиправними дій щодо відмови у виплаті згідно ч. 1 ст. 61 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб» пенсії у розмірі 394 615,04 гривень, що підлягала виплаті при житті померлому чоловіку ОСОБА_2 , пенсіонеру за вислугою років МВС та стягнення нарахованої відповідачем пенсії у розмірі 394 615,04 гривень, що підлягала виплаті при житті померлому чоловіку ОСОБА_2 , пенсіонеру за вислугою років МВС є обґрунтованими і підлягають задоволенню.

Згідно з ч. 1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Оцінивши докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтувалося на їх всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, та враховуючи всі наведені обставини, місцевий суд дійшов правильного висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню.

Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків місцевого суду.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду без змін, якщо визнає, що суд правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись статями 291, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329, 331 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області залишити без задоволення.

Рішення Донецького окружного адміністративного суду від 10 жовтня 2025 року у справі № 200/7111/25 залишити без змін.

Повне судове рішення 22 січня 2026 року.

Постанова набирає законної сили з дати її ухвалення та може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення в порядку, передбаченому статтею 328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Колегія суддів І. В. Сіваченко

А. А. Блохін

Т. Г. Гаврищук