Справа № 380/3483/24
Суддя: Чаплик Ірина Дмитрівна
Дата ухвалення: 2026-01-21 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 січня 2026 рокусправа № 380/3483/24

Львівський окружний адміністративний суд, у складі:

головуючої суддіЧаплик І.Д.,
секретар судового засіданняПунейко Р.Р.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові у порядку загального позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Міністерства оборони України, за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії, -

в с т а н о в и в

ОСОБА_1 (адреса проживання: АДРЕСА_1 ; РНОКПП: НОМЕР_2 ) звернувся до суду із позовом до військової частини НОМЕР_1 (місцезнаходження: АДРЕСА_2 ; ЄДРПОУ: НОМЕР_3 ), Міністерства оборони України (місцезнаходження: 03168, м. Київ, просп. Повітрофлотський, 6; ), в якому просить:

визнати протиправним та скасувати Акт проведення розслідування (спеціального розслідування) нещасного випадку (зникнення, смерті, аварії) від 30.07.2022 в частині, що виявлений в крові солдата ОСОБА_1 алкоголь в кількості 0,53% є шкідливим фактором, що міг мати вплив на потерпілого;

визнати протиправним та скасувати наказ командира військової частини НОМЕР_1 від 30.07.2022 №91а «Про результати службового розслідування відносно травмування солдата ОСОБА_2 » в частині, що виявлений в крові солдата ОСОБА_1 алкоголь в кількості 0,53% є шкідливим фактором, що міг мати вплив на потерпілого;

визнати протиправним та скасувати рішення комісії Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум про відмову в призначенні одноразової грошової допомоги за встановлену інвалідність І групи ОСОБА_1 викладене в пункті 7 Протоколу засідання комісії Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум №21/в від 10 листопада 2023 року;

зобов`язати Міністерство оборони України призначити та виплатити ОСОБА_1 передбачену пунктом 6 «Порядку призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві» від 25 грудня 2013 року №975, одноразову грошову допомогу у разі встановлення І групи інвалідності, у 120-кратному розмірі прожиткового мінімуму доходів громадян, встановленого законом для працездатних осіб на 01 січня 2022 року.

В обґрунтування позовних вимог зазначає, що проходив військову службу у військовій частині НОМЕР_1 . 26.06.2022 під час відпочинку позивачем було отримано травму спини, внаслідок чого згодом останній був визнаний особою з інвалідністю. У зв`язку із отриманою позивачем травмою наказом командира військової частини НОМЕР_1 від 26.06.2022 №491ад було призначено службове розслідування з метою встановлення всіх обставин травмування позивача. За результатами службового розслідування, проведеного військовою частиною НОМЕР_1 встановлено, що шкідливим фактором, який міг мати вплив на позивача є виявлений в крові вміст алкоголю у кількості 0,53 проміле. Позивачем було подано заяву до Міністерства оборони України про призначення і виплату йому одноразової грошової допомоги у зв`язку із одержаною під час проходження військової служби інвалідністю І групи. Проте рішенням Міністерства оборони України від 10.11.2023 №21/в позивачеві було відмовлено у призначенні одноразової грошової допомоги, оскільки така виплата не здійснюється у разі, якщо травмування військовослужбовця є наслідком вчинення ним дій у стані алкогольного, наркотичного чи токсичного сп`яніння. Позивач не погоджується із такими висновками відповідачів та зазначає, що ними було неповно з`ясовано всі обставини його травмування та не враховано, що алкоголь позивачем вжито вже після того, як він отримав травму. За таких обставин позивач вважає, що йому було протиправно відмовлено у призначенні та виплаті одноразової грошової допомоги у зв`язку із одержаною під час проходження військової служби інвалідністю І групи, що зумовило звернення його до суду із цим позовом.

Разом з позовною заявою представник позивача подав клопотання про виклик свідків.

Ухвалою від 19.02.2024 відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін та запропоновано відповідачу у п`ятнадцятиденний строк з дня отримання зазначеної ухвали, подати відзив на позовну заяву та всі письмові докази, що підтверджують заперечення проти позову.

Представник позивача 20.02.2024 подав клопотання про розгляд справи в порядку загального позовного провадження.

Ухвалою від 22.04.2024 клопотання представника позивача задоволено та постановлено перейти до розгляду справи за позовом ОСОБА_1 до військової частини НОМЕР_1 , Міністерства оборони України про визнання протиправними та скасування рішень, зобов`язання вчинити дії за правилами загального позовного провадження. Підготовче засідання призначено на 20 березня 2024 року.

Відповідач військова частина НОМЕР_1 27.02.2024 подав до суду клопотання про залишення позову без розгляду.

Відповідач Міністерство оборони України 28.02.2024 подав до суду відзив на позовну заяву, у якому просив відмовити у задоволенні позовних вимог повністю. Відзив обґрунтований тим, що 10 листопада 2023 рішенням комісії Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум пункт 7 протоколу №21/в позивачу відмовлено в призначенні одноразової грошової допомоги з наступних підстав, а саме: згідно зі статтею 16-4 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» призначення та виплата одноразової грошової допомоги не здійснюється, якщо загибель (смерть) військовослужбовця є наслідком вчинення ним злочину або адміністративного правопорушення, вчинення ним дій у стані алкогольного, наркотичного, токсичного сп`яніння. Пунктом 19 Порядку № 975 передбачено, що призначення і виплата одноразової грошової допомоги не здійснюються, якщо загибель (смерть), поранення (контузія, травма або каліцтво), інвалідність чи часткова втрата працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовця, військовозобов`язаного чи резервіста є наслідком: вчинення ним злочину або адміністративного правопорушення; вчинення ним дій у стані алкогольного, наркотичного, токсичного сп`яніння. Відповідач також не погоджується із доводами позивача про те, що він вжив спиртні напої не до травмування, а після такого та вважає, що не зрозуміло, як позивач, отримавши травми спини: закриту хребетно спинномозкову травму, компресійні переломи тіл С6-С7 ІІІ ступеню, дужки С6 з компресією спинного мозку, забій стиснення спинного мозку важкого ступеню, міг вживати алкогольні напої. У відзиві представник відповідача також заявляє клопотання про залишення позову без розгляду.

Відповідач військова частина НОМЕР_1 06.03.2024 подав до суду відзив на позовну заяву, у якому просив відмовити в задоволенні позовних вимог повністю. Доводи вказаного відзиву є ідентичними до відзиву Міністерства оборони України.

Ухвалою від 17.04.2024 позовну заяву ОСОБА_1 до військової частини НОМЕР_1 в частині вимог про визнання протиправним та скасування Акту проведення розслідування (спеціального розслідування) нещасного випадку (зникнення, смерті, аварії) від 30.07.2022 та наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 30.07.2022 №91а «Про результати службового розслідування відносно травмування солдата ОСОБА_2 » залишено без руху для усунення недоліків позовної заяви в цій частині та надано позивачу строк для усунення цих недоліків 5 днів з дня вручення ухвали суду про залишення без руху.

24.04.2024 представник позивача подав заяву про поновлення строку на звернення до суду.

Відповідач військова частина НОМЕР_1 подав заперечення на вказану заяву.

Ухвалою від 19.06.2024 визнано неповажними причини пропуску строку на звернення ОСОБА_1 із позовом до військової частини НОМЕР_1 та відмовлено в задоволенні клопотання про його поновлення, а позовну заяву ОСОБА_1 до військової частини НОМЕР_1 в частині вимог про визнання протиправним та скасування Акту проведення розслідування (спеціального розслідування) нещасного випадку (зникнення, смерті, аварії) від 30.07.2022 та наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 30.07.2022 №91а «Про результати службового розслідування відносно травмування солдата ОСОБА_2 » - залишено без розгляду.

02.07.2024 представником позивача подано заяву про зупинення провадження у справі.

Також 02.07.2024 представник відповідача подав до суду клопотання, у якому просив заучити до участі у справі як третю особу військову частину НОМЕР_4 , витребувати з Військово медичного клінічного центру Західного регіону медичну карту ОСОБА_1 за період лікування з 27.06.2022 по 17.08.2022 та призначити по справі судово-медичну експертизу.

Ухвалою від 31 липня 2024 року клопотання представника позивача задоволено та зупинено провадження в адміністративній справі №380/3483/24 за позовом ОСОБА_1 до військової частини НОМЕР_1 , Міністерства оборони України про визнання протиправними та скасування рішень, зобов`язання вчинити дії до завершення розгляду Восьмим апеляційним адміністративним судом апеляційної скарги на ухвалу суду від 19.06.2024 у справі №380/3483/24 про залишення позовної заяви без розгляду в частині позовних вимог.

Постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 24.09.2024 за наслідками перегляду ухвали від 19.06.2024 про залишення позову без розгляду апеляційну скаргу представника позивача ОСОБА_1 - адвоката Ревера Сергія Васильовича залишено без задоволення, а вказану ухвалу Львівського окружного адміністративного суду без змін.

15.10.2024 представник позивача подав клопотання про поновлення провадження у справі.

Також 15.10.2024 представник позивача подав заперечення на клопотання відповідача про витребування доказів.

Ухвалою від 21.10.2024 поновлено провадження у справі. Підготовче засідання призначено на 20 листопада 2024 року.

У підготовчому засіданні 20.11.2024 суд ухвалою, прийнятою без виходу до нарадчої кімнати постановив залучити до участі у справі третьою особою, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача військову частину НОМЕР_1 . Іншою ухвалою відмовлено у задоволенні клопотання представника позивача про виклик свідків.

Ухвалою від 20.11.2024 суд витребував у Військово-медичного клінічного центру Західного регіону належним чином завірену копію медичної карти ОСОБА_1 за період лікування з 27.06.2022 по 17.08.2022.

Витребувані матеріали надійшли до суду 16.12.2024.

Підготовче засідання, призначене на 16.12.2024, було відкладене на 08.01.2025.

Представник третьої особи 07.01.2025 подав до суду клопотання, у якому просив розглядати справу без його участі.

Ухвалою від 08.01.2025 задоволено клопотання представника Міністерства оборони України про призначення судової експертизи. Призначено у справі №380/3483/24 за позовом ОСОБА_1 до Міністерства оборони України, за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправними та скасування рішень, зобов`язання вчинити дії судово-медичну експертизу. На вирішення експерта поставлено наступні запитання: «Яку кількість алкоголю повинен був спожити ОСОБА_1 та якого виду алкогольних напоїв 26.06.2022 близько 19:15 години, щоб на момент проведення токсикологічного дослідження крові, відібраної 27.06.2022 о 00:20 годині вміст алкоголю в крові становив 0,53 проміле?»; «Чи міг після отриманих 26.06.2022 близько 19:15 години травм внаслідок пірнання у воду річки Дністер ОСОБА_1 самостійно вживати спиртні напої та чи мали об`єктивно змогу та можливість інші сторонні особи влити йому спиртні напої?» Проведення судової експертизи доручено Львівському обласному бюро судово-медичної експертизи. Зупинено провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до Міністерства оборони України, за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправними та скасування рішень, зобов`язання вчинити дії до отримання судом результатів судово-медичної експертизи.

12.02.2025 до суду надійшов лист від Львівського обласного бюро судово-медичної експертизи, у якому вказано, що для відповіді на питання, поставлені судом, необхідне залучення спеціалістів з різних галузей медицини, а відтак в даному випадку доцільно призначити комісійну судово-медичну експертизу. У зв`язку із зазначеним, ухвала суду повертається без виконання.

Ухвалою від 26.02.2025 поновлено провадження в справі та запропоновано сторонам висловити свою позицію щодо призначення в справі комісійної судово-медичної експертизи.

12.03.2025 від представника відповідача надійшло клопотання про призначення комісійної судово-медичної експертизи.

Ухвалою від 20.03.2025 клопотання представника Міністерства оборони України про призначення комісійної судово-медичної експертизи задоволено. Призначено у справі №380/3483/24 за позовом ОСОБА_1 до Міністерства оборони України, за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправними та скасування рішень, зобов`язання вчинити дії комісійну судово-медичну експертизу. На вирішення комісійної судово-медичної експертизи поставлено наступні запитання: «Яку кількість алкоголю повинен був спожити ОСОБА_1 та якого виду алкогольних напоїв 26.06.2022 близько 19:15 години, щоб на момент проведення токсикологічного дослідження крові, відібраної 27.06.2022 о 00:20 годині вміст алкоголю в крові становив 0,53 проміле?»; «Чи міг після отриманих 26.06.2022 близько 19:15 години травм внаслідок пірнання у воду річки Дністер ОСОБА_1 . самостійно вживати спиртні напої та чи мали об`єктивно змогу та можливість інші сторонні особи влити йому спиртні напої?» Проведення судової експертизи доручено Львівському обласному бюро судово-медичної експертизи (79010, м. Львів, вул. Пекарська, 61; ). Зупинено провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до Міністерства оборони України, за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправними та скасування рішень, зобов`язання вчинити дії до отримання судом результатів комісійної судово-медичної експертизи.

04.04.2025 від експертної установи надійшла заява, у якій зазначено, що про терміни проведення експертизи буде повідомлено додатково.

19.08.2025 та 08.10.2025 на адресу суду надійшов лист від Львівського обласного бюро судово-медичної експертизи, у якому вказано, що згідно з постановою КМУ від 05 липня 2024 р. №781 «Деякі питання надання послуг з медичного обслуговування населення за плату від юридичних чи фізичних осіб» не передбачається надання платних послуг ДСУ «Львівське ОБ СМЕ», оскільки установа не є закладом охорони здоров`я. У зв`язку з вищезазначеним та відсутністю планових кошторисних призначень по спеціальному фонду «надходження коштів за послуги, що надаються бюджетними установами згідно з їх основною діяльністю» виконання судово-медичних експертиз буде здійснюватися після затвердження кошторису по спеціальному фонду, а тому на даний час проведення комісійної судово-медичної експертизи на платній основі неможливе. Разом з листом від 08.10.2025 експертна установа повернула суду матеріали для проведення експертизи та повідомила, що ухвала повертається без виконання.

Ухвалою від 17.10.2025 поновлено провадження у справі. Підготовче засідання призначено на 05 листопада 2025 року, яке було відкладене на 19.11.2025 та в подальшому на 03.12.2025 у зв`язку з неявкою представника відповідача.

Представник третьої особи 19.11.2025 подав до суду клопотання, у якому просив розглядати справу без його участі.

В підготовчому засіданні представник позивача не підтримав клопотання про виклик свідків.

У підготовчому засіданні 03.12.2025 суд протокольною ухвалою постановив закрити підготовче провадження та призначив справу до розгляду по суті на 14.01.2026.

Представник третьої особи 03.12.2025 подав до суду клопотання, у якому просив розглядати справу без його участі.

У судовому засіданні 14.01.2026 представник позивача підтримав заявлені позовні вимоги та просив їх задовольнити.

Представник відповідача заперечив проти позовних вимог, просив відмовити у їх задоволенні.

Суд перейшов до стадії ухвалення рішення та визначив, що рішення буде проголошено 21.01.2026.

У судове засідання 21.01.2026 представники сторін не з`явилися, з огляду на що суд ухвалив рішення відповідно до частини 4 статті 250 КАС України за відсутності всіх учасників справи у судовому засіданні без його проголошення. Відповідно до частини 1 статті 205 та частини 4 статті 229 КАС України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Суд, заслухавши думку представників сторін з їх участю на засіданні, всебічно і повно з`ясував всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінив докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті та встановив таке.

Позивач, ОСОБА_1 , проходив військову службу у військовій частині НОМЕР_1 на посаді механіка майстерні розбирально-складальних робіт технічно-експлуатаційної частини автомобільної техніки.

Згідно із наказом командира військової частини НОМЕР_1 (з адміністративно-господарської діяльності) від 26.06.2022 №491ад «Про призначення службового розслідування відносно солдата ОСОБА_3 » призначено службове розслідування з метою уточнення причин і умов, що сприяли отриманню травми майстром майстерні розбирально-складальних робіт технічно-експлуатаційної частини автомобільної техніки солдатом ОСОБА_4 , чиї дії або бездіяльність стали причиною вчинення правопорушення.

Згідно із Актом проведення розслідування (спеціального розслідування) від 30.07.2022 встановлено, що 26.06.2022 близько 19 год. 15 хв., механік майстерні розбирально-складальних робіт технічно-експлуатаційної частини автомобільної техніки військової частини НОМЕР_1 військової служби за контрактом ОСОБА_1 , в час, що був наданий для відпочинку, перебуваючи за місцем проживання у м. Самбір, проводив час на власний розсуд, відпочиваючи на необладнаній прибережній ділянці річки Дністер в компанії цивільних осіб: ОСОБА_5 , 2002 року народження, ОСОБА_6 , 1999 року народження, здійснив стрибок із берега у воду, внаслідок якого отримав травму спини. Після надання першої медичної допомоги лікарем швидкої медичної допомоги Самбірської ЦРО, о 20:30 26.06.2022 був доставлений до Львівської міської клінічної лікарні швидкої медичної допомоги, після чого переправлений до Військово-медичного клінічного центру Західного регіону, де було проведено операційні заходи. Посадових осіб військової частини НОМЕР_1 , а саме начальника технічно-експлуатаційної частини капітана ОСОБА_7 про нещасний випадок повідомив рідний брат потерпілого військовослужбовця. Шкідливим фактором, що міг мати вплив на потерпілого є виявлений в крові солдата ОСОБА_1 алкоголь у кількості 0,53 проміле, що встановлено результатом токсикологічного дослідження на вміст алкоголю, отруйних чи наркотичних речовин №3400 від 30.06.2022.

Згідно із поясненнями, отриманими від ОСОБА_6 та ОСОБА_5 , вбачається, що позивач 26.06.2022 при стрибку у воду отримав травму.

Також комісія зазначає, що за відсутності можливості надати письмові пояснення власноруч за станом здоров`я, відбір пояснення причин та обставин отримання травми проводилося усним опитуванням солдата ОСОБА_1 з подальшим документуванням членами комісії.

З усних пояснень солдата ОСОБА_1 вбачається, що 26.06.2022 він відпочивав з друзями на березі р. Дністер. Близько 19:15 він, розбігшись, стрибнув у воду і відчув удар головою, після чого знепритомнів. Прийшов до тями вже на березі, після того як його витягли з води. На березі відчув біль в шиї та спині, а також не зміг рухати руками і ногами, нижню частину тіла не відчував. Після цього хтось із присутніх викликав швидку допомогу.

Згідно із висновками комісії причиною даного нещасного випадку, а саме отримання травми військовослужбовцем військової служби за контрактом ОСОБА_1 , є слабка виконавча дисципліна з боку військовослужбовця солдата ОСОБА_1 , формальне виконання вимог інструктажів по заходах безпеки та ознайомлення з випадками травмувань, що доводяться до особового складу командуванням підрозділу та іншими посадовими особами військової частини, особиста необережність, що спричинена неналежним знанням та дотриманням вимог та положень Статутів Збройних Сил України, а саме: статті 13 Статуту внутрішньої служби ЗСУ, де зазначено, що військовослужбовець зобов`язаний додержуватися вимог безпеки, вживати заходів до запобігання захворюванню, травматизму, повсякденно підвищувати фізичну загартованість і тренованість, утримуватися від шкідливих для здоров`я звичок, статті 16 Статуту внутрішньої служби ЗСУ, де зазначено, що кожний військовослужбовець зобов`язаний виконувати службові обов`язки, що визначають обсяг виконання завдань, доручених йому за посадою. Ці обов`язки визначаються статутами Збройних Сил України, а також відповідними посібниками, порадниками, положеннями, інструкціями, статті 128 Статуту внутрішньої служби ЗСУ, де зазначено, що солдат зобов`язаний сумлінно вивчати військову справу, зразково виконувати свої службові обов`язки, засвоювати все, чого навчають командири (начальники), бути готовим до виконання завдань за призначенням; постійно вдосконалювати свої знання за фахом, уміння та навички; неухильно виконувати правила безпеки під час використання зброї, в роботі з технікою та в інших випадках, додержуватися правил пожежної безпеки, статті 233 Статуту внутрішньої служби ЗСУ, де зазначено, що збереження і зміцнення здоров`я, фізичний розвиток військовослужбовців - важлива і невід`ємна частина їх підготовки до виконання військового обов`язку.

Згідно із листами Військово-медичного клінічного центру Західного регіону вбачається, що за результатами токсикологічного дослідження на вміст алкоголю, отруйних чи наркотичних речовин №3400 від 30.06.2022 в крові ОСОБА_1 виявлено алкоголь в кількості 0,53 проміле.

Згідно із довідкою військової частини НОМЕР_1 про травму від 26.07.2022 №432/68/61, солдат ОСОБА_1 26.06.2022 отримав травму, діагноз: «Забій здавлення спинного мозку важкого ступеня. Закритий компресійний перелом 07 хребця, при обставинах: 26,06.2022 близько 19год. 15хв. в час, наданий для відпочинку, перебуваючи за місцем проживання у м.Самбір, проводив час на власний розсуд, відпочиваючи на необладнаній прибережній ділянці річки Дністер в компанії цивільних осіб, здійснив стрибок з берега у воду, під час якого отримав травму спини. Після надання першої медичної допомоги екіпажем швидкої медичної допомоги Самбірської ЦРО о 20.30. 26.06.2022. солдат ОСОБА_8 був доправлений в Львівську міську клінічну лікарню швидкої медичної допомоги, звідки був скерований в ВМКЦ ЗР м. Львів. для подальшого обстеження і лікування. За результатом токсикологічного дослідження на вміст алкоголю, отруйних чи наркотичних речовин ,№3400 від 30.06.2022 в крові ОСОБА_9 виявлено алкоголь в кількості 0,35 проміле.

Наказом командира військової частини НОМЕР_1 (з основної діяльності) від 30.07.2022 №91а «Про результати службового розслідування відносно травмування солдата ОСОБА_3 » встановлено згідно з матеріалами службового розслідування, що механік майстерні розбирально-складальних робіт технічно-експлуатаційної частини автомобільної техніки військової частини НОМЕР_1 солдат військової служби за контрактом ОСОБА_1 отримав травму. Згідно пункту 10 Розділу 2 Інструкції про розслідування та облік нещасних випадків з військовослужбовцями, професійних захворювань і аварій у Збройних Силах України, затвердженої наказом Міністерства оборони України 27 жовтня 2021 року № 332 даний нещасний випадок підлягає обліку і складається акт за формою НВ-3.

Згідно з пунктом 10 Розділу 2 Інструкції про розслідування та облік нещасних випадків з військовослужбовцями, професійних захворювань і аварій у Збройних Силах України, затвердженої наказом Міністерства оборони України 27 жовтня 2021 року № 332, вважати травмування механіка майстерні розбирально-складальних робіт технічно-експлуатаційної частини автомобільної техніки військової частини НОМЕР_1 солдата військової служби за контрактом ОСОБА_1 , як таке, що отримане в службовий час, але не пов`язане з виконанням службових обов`язків. За порушення заходів безпеки у службовий час, статей 13.16.128 та 233 Статуту внутрішньої служби ЗС України на підставі ст.45 Дисциплінарного статуту ЗС України на механіка майстерні розбирально-складальних робіт технічно-експлуатаційної частини автомобільної техніки військової частини НОМЕР_1 солдата військової служби за контрактом ОСОБА_9 накладено дисциплінарне стягнення «догана».

Згідно із поданням на ГВЛК №8185 від 22.08.2022 позивачу встановлено діагноз: Наслідки закритої хребетно-спинномозкової травми (26.06.2022) компресійних переломів тіл шостого-сьомого шийних хребців III ступеню, дужки шостого шийного хребця з компресією спинного мозку, забою-стиснення спинного мозку важкого ступеню, операції (27.06.2022) корпоректомії шостого та сьомого шийних хребців, суміжної мікродискектомії, передньої декомпресії спинного мозку, міжтілового металокорпородезу між п`ятим шийного та першим грудним хребцями ліфт-кейджем у вигляді нижньої параплегії, верхнього комбінованого парапарезу, дисфункції тазових органів. Травма отримана в результаті нещасного випадку, ТАК, пов`язана з проходженням військової служби. На підставі статей 76 а графи II Розкладу хвороб визнаний непридатним до військової служби із виключенням з військового обліку.

Згідно із перевідним епікризом Військово-медичного клінічного центру Західного регіону, позивач перебував на лікуванні з 27.06.2022 по 29.08.2022. Діагноз: Наслідки закритої хребетно-спинномозкової травми (26.06.2022) компресійних переломів тіл шостого-сьомого шийних хребців ІІІ ступеня, дужки шостого шийного хребця з компресією спинного мозку, забою- стиснення спинного мозку важкого ступеня, операції (27.06.2022) корпоректомії шостого та сьомого шийних хребців, суміжної мікродискектомії, передньої декомпресії спинного мозку, міжтілового металокорпородезу між п`ятим шийного та першим грудним хребцями ліфт-кейджем у вигляді нижньої параплегії, верхнього комбінованого парапарезу, дисфункції тазових органів. Вторинна часткова адентія обох щелеп з відсутністю 14, 15, 23, 26, 37 зубів. Жувальна ефективність по Агапову 74%. Міокардіофіброз, вторинний пролапс мітрального клапана з регургітацією першого ступеня, персистуюча форма миготливої аритмії, С110.

Наказом командира військової частини НОМЕР_1 (з адміністративно-господарської діяльності) від 15.08.2022 №610ад, з метою уточнення причин і умов, що сприяли вживанню спиртних напоїв в службовий час 26.06.2022 майстром майстерні розбирально-складальних робіт технічно-експлуатаційної частини автомобільної техніки солдатом ОСОБА_10 , а також встановлення ступеня вини даного військовослужбовця, чиї дії або бездіяльність стали причиною вчинення правопорушення призначено службове розслідування.

Згідно з актом проведення службового розслідування відносно солдата ОСОБА_2 від 30.08.2022 вбачається, що 15.08.2022 на ім`я командира частини надійшов рапорт начальника технічно-експлуатаційної частини автомобільної техніки капітана ОСОБА_7 з клопотанням провести службове розслідування по факту вживання спиртних напоїв в службовий час солдатом ОСОБА_10 26.06.2022. 26.06.2022 майстер майстерні розбирально-складальних робіт технічно-експлуатаційної частини автомобільної техніки військової частини НОМЕР_1 солдат ОСОБА_8 під час відпочинку на березі річки Дністер в м. Самбір близько 19:15 отримав травму хребта, внаслідок чого був госпіталізований до ВМКЦ ЗР, де було проведено токсикологічне дослідження на вміст алкоголю, отруйних чи наркотичних речовин №3400 від 30.06.2022, за результатами якого в крові ОСОБА_2 було виявлено алкоголь в кількості 0,53 проміле. З пояснень капітана ОСОБА_7 о 14:00 26.06.2022 особисто проводив контрольне шикування особового складу, під час якого ознак вживання алкогольних напоїв солдатом ОСОБА_4 виявлено не було. З пояснень громадянки ОСОБА_5 встановлено, що 26.06.2022 вона разом з друзями відпочивала на березі річки Дністер. Приблизно о 19:00-19:30 солдат ОСОБА_11 отримав травму під час стрибка у воду, після чого самостійно рухатись не міг. Після надання першої допомоги, до прибуття карети швидкої медичної допомоги, солдат ОСОБА_11 почав відчувати сильний біль, після чого для полегшення болю вона разом з друзями дала йому випити кілька ковтків горілки. З пояснень громадянина ОСОБА_12 встановлено, що 26.06.2022 він разом з друзями відпочивав на березі річки Дністер. Приблизно о 19:00-19:30 солдат ОСОБА_11 отримав травму під час стрибка у воду, після чого самостійно рухатись не міг. Після надання першої допомоги, до прибуття карети швидкої медичної допомоги, солдат ОСОБА_11 почав відчувати сильний біль, а тому для полегшення болю він разом з друзями дав йому випити декілька ковтків горілки.

Комісія дійшла висновку, що причиною скоєння даного правопорушення є порушення військової дисципліни та недбале ставлення до виконання своїх функціональних обов`язків. Водночас комісія зазначила, що неправомірні дії військовослужбовця ОСОБА_2 відсутні у зв`язку з втратою дієздатності на момент події. Вина військовослужбовця ОСОБА_2 відсутня у зв`язку з відсутністю неправомірних дій.

Наказом командира військової частини НОМЕР_1 (з основної діяльності) від 31.08.2022 №107 ос «Про результати проведення службового розслідування відносно солдата ОСОБА_3 » затверджено результати службового розслідування.

Наказом командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 29.09.2022 №246 солдата ОСОБА_1 , механіка майстерні розбирально-складальних робіт технічно-експлуатаційної частини автомобільної техніки, звільненого наказом командира НОМЕР_5 окремої бригади армійської авіації імені генерал-хорунжого ОСОБА_13 (по особовому складу) від 28 вересня 2022 року № 58-РС з військової служби у відставку відповідно за підпунктом «б» (за станом здоров`я на підставі висновку військово-лікарської комісії про непридатність до військової служби) пункту 3 частини п`ятої статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» вважати таким, що вибув.

Згідно із довідкою да акта огляду медико-соціальною експертною комісією серії 12 ААВ №604984 позивачу встановлено інвалідність І групи А безстроково. Травма одержана в результаті нещасного випадку, пов`язаного із проходженням військової служби.

Позивач звернувся до Міністерства оборони України із заявою про призначення і виплату одноразової грошової допомоги у зв`язку із встановленням йому інвалідності І групи в період проходження військової служби відповідно до Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців і членів їх сімей» від 20.12.1991 №2011-XII та Порядку призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 25.12.2013 №975.

Рішенням Міністерства оборони України, оформленим протоколом від 10.11.2023 №21/в (пункт 7) відмовлено позивачеві у призначенні та виплаті одноразової грошової допомоги у зв`язку із тим, що відповідно до акту розслідування військової частини НОМЕР_1 від 30.07.2022 № 491ад та за результатами токсикологічного дослідження на вміст алкоголю від 30.06.2022 № 3400 в крові ОСОБА_1 виявлено алкоголь в кількості 0,35%. Згідно зі статтею 16-4 Закону України Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей призначення і виплата одноразової грошової допомоги не здійснюються, якщо загибель (смерть), військовослужбовця, є наслідком вчинення кримінального чи адміністративного правопорушення, або дій у стані алкогольного сп`яніння.

Про вказане рішення позивача було повідомлено листом ІНФОРМАЦІЯ_1 від 27.11.2023 №С/18142.

Не погоджуючись із рішеннями відповідачів, внаслідок яких йому відмовлено у виплаті одноразової грошової допомоги у зв`язку із встановленням І групи інвалідності, яка настала в період проходження військової служби, позивач звернувся до суду із цим позовом.

Надаючи оцінку правовідносинам, що склалися між сторонами, суд виходить з таких підстав та мотивів.

У відповідності з вимогами пункту 3 частини 1 статті 244 КАС України, визначаючи яку правову норму слід застосувати до спірних правовідносин суд при вирішенні даної справи керується нормами Законів та підзаконних нормативно-правових актів в тій редакції, яка чинна на момент виникнення чи дії конкретної події, обставини і врегулювання відповідних відносин.

Згідно із положеннями частини 2 статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до частини 1 статті 2 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу" від 25.03.1992 за №2232-XII (далі - Закон №2232-XII), військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України, іноземців та осіб без громадянства, пов`язаній з обороною України, її незалежності та територіальної цілісності.

Відповідно до статей 40, 41 Закону №2232-XII, гарантії правового і соціального захисту громадян України, які виконують конституційний обов`язок щодо захисту Вітчизни, забезпечуються відповідно до законів України "Про Збройні Сили України", "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей", "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб", "Про державні гарантії соціального захисту військовослужбовців, які звільняються із служби у зв`язку з реформуванням Збройних Сил України, та членів їхніх сімей" та іншими законами. Виплата одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори, та резервістів під час виконання ними обов`язків служби у військовому резерві здійснюється в порядку і на умовах, встановлених Законом України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей».

Згідно з абзацом 1 частини 1 статті 9 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" №2011-XII від 20.12.1991 (далі - Закон №2011-XII) держава гарантує військовослужбовцям достатнє матеріальне, грошове та інші види забезпечення в обсязі, що відповідає умовам військової служби, стимулює закріплення кваліфікованих військових кадрів.

Відповідно до частини першої статті 16 Закону № 2011-XII, одноразова грошова допомога у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві (одноразова грошова допомога) - гарантована державою виплата, що здійснюється особам, які згідно з цим Законом мають право на її отримання.

Тобто, вказаний вище Закон пов`язує право на отримання одноразової допомоги з настанням певних обставин, а саме: у разі загибелі, у разі встановлення інвалідності, у разі встановлення ступеня втрати працездатності.

Згідно з частиною другою статті 16 Закону № 2011-ХІІ встановлено вичерпний перелік підстав, за наявності яких призначається і виплачується одноразова грошова допомога. Так, зокрема, пунктом 5 вказаної норми передбачено, що одноразова грошова допомога призначається і виплачується у разі встановлення військовослужбовцю (крім військовослужбовців строкової служби) інвалідності, що настала в період проходження ним військової служби або внаслідок захворювання, пов`язаного з проходженням ним військової служби, або встановлення особі, звільненій з військової служби, інвалідності не пізніше ніж через три місяці після звільнення її з військової служби чи після закінчення тримісячного строку, але внаслідок захворювання або нещасного випадку, що мали місце в період проходження зазначеної служби.

Частиною другою статті 16-2 Закону №2011-ХІІ передбачено, що одноразова грошова допомога у випадках, зазначених у підпунктах 5-9 пункту 2 статті 16 цього Закону, призначається і виплачується залежно від встановленої військовослужбовцю, військовозобов`язаному або резервісту інвалідності та ступеня втрати ним працездатності у розмірі, визначеному Кабінетом Міністрів України. При цьому у випадках, зазначених у підпункті 5 пункту 2 статті 16 цього Закону, розмір одноразової грошової допомоги не може бути меншим за 70-кратний прожитковий мінімум, встановлений законом для працездатних осіб на 1 січня календарного року.

Відповідно до частин 6, 8 ст. 16-3 Закону № 2011-ХІІ одноразова грошова допомога призначається і виплачується Міністерством оборони України, іншими центральними органами виконавчої влади, що здійснюють керівництво військовими формуваннями та правоохоронними органами, а також органами державної влади, військовими формуваннями та правоохоронними органами, в яких передбачено проходження військової служби військовослужбовцями, навчальних (або перевірочних) та спеціальних зборів - військовозобов`язаними, проходження служби у військовому резерві - резервістами. Особи, які мають право на отримання одноразової грошової допомоги, передбаченої цим Законом, можуть реалізувати його протягом трьох років з дня виникнення у них такого права.

Водночас, частиною дев`ятою статті 16-3 Закону № 2011-ХІІ визначено, що порядок призначення і виплати одноразової грошової допомоги визначається Кабінетом Міністрів України.

Порядок призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 25.12.2013 № 975 (далі Порядок № 975).

Відповідно до пункту 3 Порядку № 975 днем виникнення права на отримання одноразової грошової допомоги є, зокрема, у разі встановлення інвалідності - дата, зазначена у довідці медико-соціальної експертної комісії, а у разі повторного огляду та зміни групи інвалідності - дата, зазначена у довідці медико-соціальної експертної комісії про первинне встановлення інвалідності.

Згідно із підпунктом 2 пункту 6 Порядку №975, у разі встановлення інвалідності одноразова грошова допомога виплачується залежно від групи інвалідності та її причинного зв`язку, зокрема, військовослужбовцю (крім військовослужбовця строкової служби), інвалідність якого настала в період проходження військової служби або внаслідок захворювання, пов`язаного з проходженням ним військової служби, або особі, звільненій з військової служби, інвалідність якої встановлено не пізніше ніж через три місяці після звільнення її з військової служби чи після закінчення тримісячного строку, але внаслідок захворювання або нещасного випадку, що мали місце в період проходження зазначеної служби, у розмірі 120-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на 1 січня календарного року, в якому встановлено відповідну групу інвалідності, - у разі встановлення інвалідності I групи.

Згідно з пунктом 12 Порядку №975 призначення і виплата одноразової грошової допомоги військовослужбовцям, військовозобов`язаним та резервістам, яких призвано на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві, здійснюється Міноборони, іншими центральними органами виконавчої влади, що здійснюють керівництво військовими формуваннями та правоохоронними органами, та іншими органами державної влади, військовими формуваннями та правоохоронними органами, в яких передбачено проходження військової служби військовослужбовцями, навчальних (або перевірочних) та спеціальних зборів - військовозобов`язаними, проходження служби у військовому резерві - резервістами (розпорядник бюджетних коштів).

Відповідно до пункту 13 Порядку №975 керівник уповноваженого органу подає у 15-денний строк з дня реєстрації всіх документів розпорядникові бюджетних коштів висновок щодо виплати одноразової грошової допомоги, до якого обов`язково додаються документи, зазначені в пунктах 10 та 11 цього Порядку.

Розпорядник бюджетних коштів у місячний строк після надходження всіх зазначених документів приймає рішення про призначення одноразової грошової допомоги або про відмову в її призначенні, або про повернення документів на доопрацювання (у разі, коли документи подано не в повному обсязі, потребують уточнення чи подано не за належністю) і надсилає зазначене рішення разом з документами уповноваженому органу для видання наказу про виплату такої допомоги особам, які звернулися за нею, а в разі відмови чи повернення документів на доопрацювання - для письмового повідомлення заявника з обґрунтуванням мотивів відмови чи повернення документів на доопрацювання.

Аналізуючи вищезазначене, суд вказує, що одноразова грошова допомога за своєю правовою природою є гарантованою державою соціальною допомогою, яка виплачується, зокрема, військовослужбовцям, яким було встановлено інвалідність у період проходження служби або внаслідок захворювання, пов`язаного з проходженням ним військової служби.

За змістом спірних правовідносин судом встановлено, що за наслідками отриманої позивачем травми спини 26.06.2022 внаслідок невдалого стрибка у річку Дністер під час відпочинку у вільний від служби час йому було встановлено інвалідність І групи безстроково та встановлено, що травма позивача отримана в результаті нещасного випадку, ТАК, пов`язана з проходженням військової служби. Відповідачем було відмовлено позивачеві у призначенні та виплаті одноразової грошової допомоги у зв`язку із встановленням інвалідності, яка настала у період проходження ним військової служби у зв`язку із тим, що під час проведення токсикологічного аналізу крові було виявлено етиловий спирт в концентрації 0,35 проміле.

Суд зазначає, що згідно з пунктом «б» частини першої статті 16-4 Закону №2011-ХІІ, призначення і виплата одноразової грошової допомоги не здійснюються, якщо загибель (смерть), поранення (контузія, травма або каліцтво), захворювання, інвалідність або часткова втрата працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовця, військовозобов`язаного або резервіста є наслідком вчинення ним дій у стані алкогольного, наркотичного чи токсичного сп`яніння.

Аналогічна норма міститься і у Порядку №975, абзацом 3 пункту 19 якого передбачено, що призначення і виплата одноразової грошової допомоги не здійснюються, якщо загибель (смерть), поранення (контузія, травма або каліцтво), захворювання, інвалідність або часткова втрата працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовця, військовозобов`язаного або резервіста є наслідком вчинення ним дій у стані алкогольного, наркотичного чи токсичного сп`яніння.

Водночас, аналіз зазначених норм дозволяє зробити висновок про те, що допомога не призначається і не виплачується лише у випадку, якщо інвалідність військовослужбовця є наслідком вчинення активних дій самим військовослужбовцем, який знаходиться у стані алкогольного сп`яніння, проте сам лише факт знаходження військовослужбовця у стані алкогольного/наркотичного сп`яніння в момент настання інвалідності не є підставою для відмови у призначенні і виплаті одноразової грошової допомоги його членам сім`ї.

Трактування положень пункту 1 статті 16-4 Закону №2011-XII у зазначеній інтерпретації узгоджується із позицією Верховного Суду, викладеною у постановах від 11.04.2018 (справа №802/1869/17-а), від 04.03.2020 (справа №813/2071/17), від 15.06.2022 (справа № 826/4813/18), від 29.06.2022 (справа №640/6477/19), від 14.09.2022 (справа №640/17148/20), від 10.05.2023 (справа №640/5320/19) та від 09.09.2025 (справа №240/5502/24).

Тому за змістом спірних правовідносин відповідачу необхідно встановити саме факт причинно-наслідкового зв`язку між перебуванням військовослужбовця у стані сп`яніння та його травмування, що призвело до наслідку у вигляді настання інвалідності.

З матеріалів справи судом вже було встановлено, що позивач отримав травму спини 26.06.2022, за наслідками якої йому в подальшому було встановлено інвалідність І групи. На підтвердження факту перебування позивача на момент травмування у стані алкогольного сп`яніння відповідач та третя особа покликаються на те, що Актом проведеного службового розслідування військовою частиною НОМЕР_1 від 30.07.2022 щодо обставин травмування позивача встановлено, що шкідливим фактором, що міг мати вплив на потерпілого є виявлений в крові солдата ОСОБА_1 алкоголь у кількості 0,53 проміле, що встановлено результатом токсикологічного дослідження на вміст алкоголю, отруйних чи наркотичних речовин №3400 від 30.06.2022. Проте суд зазначає, що вказаний документ містить лише припущення про теоретичну можливість шкідливого впливу на позивача у вигляді алкогольного сп`яніння, проте не містить обґрунтувань та доказів наявності причинно-наслідкового зв`язку між травмуванням позивача та його перебуванням у стані алкогольного сп`яніння. Жодний медичний документ, долучений до матеріалів справи, не містить відомостей про те, що отримана позивачем травма була наслідком саме вживання ним спиртних напоїв, а лише, що така була наслідком нещасного випадку, а отже, відмова Міністерства оборони України у призначенні та виплаті одноразової грошової допомоги позивачеві у зв`язку з встановленням йому інвалідності, яка настала у період проходження військової служби із підстави, зазначеної у оспорюваному рішенні, є протиправною.

Суд також враховує, що за наслідками встановленого факту перебування позивача у стані алкогольного сп`яніння на момент його травмування військовою частиною НОМЕР_1 було проведено службове розслідування на підставі наказу командира військової частини НОМЕР_1 (з адміністративно-господарської діяльності) від 15.08.2022 №610ад, з метою уточнення причин і умов, що сприяли вживанню спиртних запоїв в службовий час 26.06.2022 майстром майстерні розбирально-складальних робіт технічно-експлуатаційної частини автомобільної техніки солдатом ОСОБА_14 , з матеріалів якого вбачається, що після надання позивачеві першої медичної допомоги у зв`язку з травмуванням йому інші особи влили спиртне, щоб пом`якшити больові відчуття. За наслідками проведеного розслідування встановлено, що причиною скоєння правопорушення у вигляді вживання алкогольних напоїв є порушення військової дисципліни та недбале ставлення до виконання своїх функціональних обов`язків. Водночас комісія зазначила, що неправомірні дії військовослужбовця відсутні у зв`язку з втратою дієздатності на момент події, а вина відсутня у зв`язку з відсутністю неправомірних дій. Тому з наведених обставин вбачається, що факт перебування позивача у стані алкогольного сп`яніння саме на момент травмування не є підтвердженим та доведеним належними та допустимими доказами, що додатково свідчить про протиправність рішення відповідача про відмову у виплаті позивачеві одноразової грошової допомоги. При цьому суд зазначає, що обов`язок доведення такого факту у спірних правовідносинах покладено саме на суб`єкта владних повноважень.

Щодо доводів відповідача про те, що зобов`язання Міністерства оборони України прийняти рішення про призначення та виплату одноразової грошової допомоги позивачам, буде втручанням суду у дискреційні повноваження суб`єкта владних повноважень, суд зазначає таке.

Згідно з Рекомендаціями Комітету Міністрів Ради Європи №R(80)2 стосовно здійснення адміністративними органами влади дискреційних повноважень, прийнятої Комітетом Міністрів 11 березня 1980 року на 316-й нараді, під дискреційними повноваженнями слід розуміти повноваження, які адміністративний орган, приймаючи рішення, може здійснювати з певною свободою розсуду, тобто, коли такий орган може обирати з кількох юридично допустимих рішень те, яке він вважає найкращим за даних обставин.

Дискреційні повноваження - це сукупність прав та обов`язків органів державної влади та місцевого самоврядування, осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, що надають можливість на власний розсуд визначити повністю або частково вид і зміст управлінського рішення, яке приймається, або можливість вибору на власний розсуд одного з декількох варіантів управлінських рішень, передбачених нормативно-правовим актом, проектом нормативно-правового акта.

Здійснюючи судочинство Європейський суд неодноразово аналізував наявність, межі, спосіб та законність застосування дискреційних повноважень національними органами, їх посадовими особами. Зокрема, в рішенні Європейського суду з прав людини від 17 грудня 2004 року у справі «Педерсен і Бодсгор проти Данії» зазначено, що здійснюючи наглядову юрисдикцію, суд, не ставлячи своїм завданням підміняти компетентні національні органи, перевіряє, чи відповідають рішення національних держаних органів, які їх винесли з використанням свого дискреційного права, положенням Конвенції та Протоколів до неї. Суд є правозастосовним органом та не може підміняти державний орган, рішення якого оскаржується, приймати замість нього рішення, яке визнається протиправним, інше рішення, яке б відповідало закону, та давати вказівки, які б свідчили про вирішення питань, які належать до компетенції такого суб`єкта владних повноважень.

У рішенні Європейського суду з прав людини від 02 червня 2006 року у справі «Волохи проти України» (заява № 23543/02) при наданні оцінки повноваженням державних органів суд виходив з декількох ознак, зокрема щодо наявності дискреції. Так, суд вказав, що норма права є «передбачуваною», якщо вона сформульована з достатньою чіткістю, що дає змогу кожній особі - у разі потреби за допомогою відповідної консультації - регулювати свою поведінку. «…надання правової дискреції органам виконавчої влади у вигляді необмежених повноважень було б несумісним з принципом верховенства права. Отже, закон має з достатньою чіткістю визначати межі такої дискреції, наданої компетентним органам, і порядок її здійснення, з урахуванням законної мети даного заходу, щоб забезпечити особі належний захист від свавільного втручання».

Тобто, під дискреційним повноваженням слід розуміти компетенцію суб`єкта владних повноважень на прийняття самостійного рішення в межах, визначених законодавством, та з урахуванням принципу верховенства права.

Водночас, суд звертає увагу, що повноваження державних органів не можуть вважатися дискреційними, коли є лише один правомірний та законно обґрунтований варіант поведінки суб`єкта владних повноважень.

Оскільки судом уже встановлено, що відмова Міністерства оборони України у призначенні та виплаті позивачеві як військовослужбовцеві одноразової грошової допомоги за змістом спірних правовідносин була протиправною, суд приходить до висновку, що покладення на відповідача зобов`язання призначити та виплатити ОСОБА_1 одноразову грошову допомогу у відповідності до Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців і членів їх сімей» від 20.12.1991 №2011-XII та пункту 6 Порядку призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 25.12.2013 №975, як членам сім`ї загиблого військовослужбовця, не буде втручанням в його дискреційні повноваження, оскільки судом не встановлено за вказаних правовідносин законної можливості у відповідача прийняти інше рішення за наслідками розгляду поданих позивачем документів.

Надаючи правову оцінку обраного позивачем способу захисту шляхом зобов`язання відповідача вчинити дії, варто зважати на його ефективність з точки зору ст.13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

У пункті 145 рішення від 15.11.1996 у справі «Чахал проти Об`єднаного Королівства» (Chahal v. The United Kingdom, (22414/93) [1996] ECHR 54) Європейський суд з прав людини зазначив, що згадана норма гарантує на національному рівні ефективні правові засоби для здійснення прав і свобод, що передбачаються Конвенцією, незалежно від того, яким чином вони виражені в правовій системі тієї чи іншої країни.

Засіб захисту, що вимагається зазначеною статтею повинен бути ефективним як у законі, так і на практиці, щоб його використання не було ускладнене діями або недоглядом органів влади відповідної держави (п. 75 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Афанасьєв проти України» від 05.04.2005 (заява № 38722/02).

Таким чином, ефективний засіб правого захисту у розумінні ст.13 Конвенції повинен забезпечити поновлення порушеного права і одержання особою бажаного результату.

Відповідно до частини другої статті 9 КАС України, суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

З урахуванням викладеного, суд приходить до висновку, що належним способом захисту порушених прав та інтересів позивача буде зобов`язання Міністерства оборони України призначити та виплатити ОСОБА_1 одноразову грошову допомогу у відповідності до Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців і членів їх сімей» від 20.12.1991 №2011-XII та Порядку призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25.12.2013 №975, у зв`язку із встановленням інвалідності І групи у період проходження військової служби.

Згідно з вимогами статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідно до статті 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Згідно із частиною першою статті 245 КАС України при вирішенні справи по суті суд може задовольнити позов повністю або частково чи відмовити в його задоволенні повністю або частково.

Оцінивши докази, які є у справі за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, та, враховуючи всі наведені обставини, суд дійшов до висновку про задоволення позову повністю.

Оскільки позивач звільнений від сплати судового збору, при поданні даного адміністративного позову його не сплачував, а доказів понесення інших витрат сторонами до суду не подано, підстав для розподілу судових витрат немає.

Керуючись ст. ст. 2, 8-10, 19-21, 72-77, 90, 139, 241-246, 250, 255, 293, 295, підп.15.5 п.15 Перехідних положень КАС України, суд,

в и р і ш и в :

адміністративний позов задовольнити повністю.

Визнати протиправним та скасувати пункт 7 рішення комісії Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум, оформленого у вигляді протоколу від 10 листопада 2023 року №21/в про відмову ОСОБА_1 в призначенні одноразової грошової допомоги у зв`язку із встановленням інвалідності.

Зобов`язати Міністерство оборони України (місцезнаходження: 03168, м. Київ, просп. Повітрофлотський, 6; ) призначити та виплатити ОСОБА_1 (адреса проживання: АДРЕСА_1 ; РНОКПП: НОМЕР_2 ) одноразову грошову допомогу, у відповідності до Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців і членів їх сімей» від 20.12.1991 №2011-XII та Порядку призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25.12.2013 №975 у зв`язку із встановленням інвалідності І групи в період проходження ним військової служби у розмірі 120-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на 1 січня 2022 року.

Судові витрати розподілу не підлягають.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга подається до Восьмого апеляційного адміністративного суду із врахуванням п.п. 15.5 п.15 Перехідних положень КАС України протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту судового рішення.

СуддяЧаплик Ірина Дмитрівна