Справа № 320/52859/24
Суддя: Жукова Є.О.
Дата ухвалення: 2026-01-20 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 січня 2026 року м. Київ справа №320/52859/24

Київський окружний адміністративний суд у складі судді Жукової Є.О., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи адміністративну справу

за позовом ОСОБА_1

до Головного управління Пенсійного фонду України в місті Києві

про визнання протиправними дій, зобов`язання вчинити дії,

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

ОСОБА_1 (позивач) звернувся до Київського окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в місті Києві (відповідач), в якому просить суд:

- визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві щодо відмови ОСОБА_1 в перерахунку та виплаті пенсії, без урахування заробітної, плати за періоди страхового стажу, починаючи з 01.01.2002 по 31.01.2003 та з 01.03.2003 по 31.12.2003 відповідно до Закону України від 09.07.2003 №1058-ІV «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», починаючи з 03.07.2024.

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві здійснити перерахунок та виплату пенсії ОСОБА_1 , із застосуванням належного коефіцієнта заробітної плати 2,4864, без урахування заробітної плати за періоди страхового стажу, починаючи з 01.01.2002 по 31.01.2003 та з 01.03.2003 по 31.12.2003, відповідно до Закону України від 09.07.2003 №1058-ІV «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», починаючи з 03.07.2024.

В обґрунтування позовних вимог позивачем зазначено, що відповідачем було протиправно відмовлено йому в перерахунку та виплаті пенсії за віком, із застосуванням коефіцієнта заробітної плати 2,4864, без урахування заробітної плати за періоди страхового стажу, починаючи з 01.01.2002 по 31.01.2003 та з 01.03.2003 по 31.12.2003 відповідно до Закону України від 09.07.2003 № 1058-IV «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», починаючи з 03.07.2024. Вказане свідчить про порушення прав позивача.

Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 19.11.2024 відкрито провадження в адміністративній справі, суд ухвалив здійснювати розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження, встановленими ст. ст. 257-262 КАС України без повідомлення (виклику) учасників справи.

Відповідач проти задоволення позовних вимог заперечує, зазначає, що період роботи на підприємстві «Київський воєнізований аварійнорятувальний (гірничорятувальний) загін» з 01.01.2002 по 31.01.2003 та з 01.03.2003 по 31.12.2003 зараховано до загального страхового стажу у подвійному розмірі за Списком №1. Державна організація "Київський воєнізований гірничорятувальний (аварійно-рятувальний) загін", яка підпорядкована Міністерству надзвичайних ситуацій України, звітність за 2002-2003 роки до системи персоніфікованого обліку персонально на працівників не подавала.

За умови надання уточнюючих довідок про заробітну плату за спірні періоди з 01.01.2002 по 31.01.2003 та з 01.03.2003 по 31.12.2003, виданих до вимог чинного законодавства, органами Пенсійного фонду України буде розглянуто питання щодо включення заробітної плати за ці періоди для розрахунку розміру пенсії та прийнято відповідне рішення.

Розглянувши подані сторонами документи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов та відзив, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд

ВСТАНОВИВ:

Позивач перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в місті Києві, отримує пенсію за віком за Списком №1 відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Розмір пенсії за віком позивачу обчислено з урахуванням страхового стажу 32 роки 5 місяців 0 днів. Коефіцієнт стажу складає 0,57417. При цьому, сплата страхових внесків страхувальником «Київський воєнізований аварійнорятувальний (гірничорятувальний) загін» з 01.01.2002 по 31.01.2003 та з 01.03.2003 по 31.12.2003 відсутня.

У відповідь на заяву позивача, листом від 29.07.2024 №30074-28647/П-02/8-2600/24 відповідач проінформував позивача, що «…Державна організація "Київський воєнізований гірничорятувальний (аварійно-рятувальний) загін", яка підпорядкована Міністерству надзвичайних ситуацій України, звітність за 2002-2003 роки до системи персоніфікованого обліку персонально на працівників не подавала. За умови надання уточнюючих довідок про заробітну плату за спірні періоди з 01.01.2002 по 31.01.2003 та з 01.03.2003 по 31.12.2003, виданих до вимог чинного законодавства, органами Пенсійного фонду України буде розглянуто питання щодо включення заробітної плати за ці періоди для розрахунку розміру пенсії та прийнято відповідне рішення.»

Вважаючи такі дії Головного управління Пенсійного фонду України в Київській області протиправними, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Оцінивши належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок наявних у матеріалах справи доказів у їх сукупності, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, суд зазначає наступне.

Відповідно до статті 46 Конституції України, громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Згідно п. 6 частини першої статті 92 Конституції України основи соціального захисту, форми і види пенсійного забезпечення визначаються виключно законами України.

Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, визначені Законом України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" від 09.07.2003 року № 1058-IV.

Згідно з приписів статті 1 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09 липня 2003 року №1058-IV (далі - Закон №1058) пенсія - щомісячна пенсійна виплата в солідарній системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, яку отримує застрахована особа в разі досягнення нею передбаченого цим Законом пенсійного віку чи визнання її інвалідом, або отримують члени її сім`ї у випадках, визначених цим Законом; пенсіонер - особа, яка відповідно до цього Закону отримує пенсію, довічну пенсію, або члени її сім`ї, які отримують пенсію в разі смерті цієї особи у випадках, передбачених цим Законом.

Частиною першою статті 9 Закону України №1058 передбачено, що відповідно до цього Закону в солідарній системі призначаються такі пенсійні виплати: 1) пенсія за віком; 2) пенсія по інвалідності; 3) пенсія у зв`язку з втратою годувальника..

Положеннями статті 27 Закону №1058 визначено, що розмір пенсії за віком визначається за формулою: П= Зп х Кс, де: П - розмір пенсії; Зп - заробітна плата (дохід) застрахованої особи, Кс - коефіцієнт страхового стажу застрахованої особи.

Відповідно до частини першої статті 40 Закону №1058 для обчислення пенсії враховується заробітна плата (дохід) за весь період страхового стажу починаючи з 1 липня 2000 року. За бажанням пенсіонера та за умови підтвердження довідки про заробітну плату первинними документами або в разі, якщо страховий стаж починаючи з 1 липня 2000 року становить менше 60 місяців, для обчислення пенсії також враховується заробітна плата (дохід) за будь-які 60 календарних місяців страхового стажу підряд по 30 червня 2000 року незалежно від перерв.

У разі якщо страховий стаж становить менший період, ніж передбачено абзацом першим цієї частини, враховується заробітна плата (дохід) за фактичний страховий стаж.

За вибором особи, яка звернулася за призначенням пенсії, з періоду, за який враховується заробітна плата (дохід) для обчислення пенсії, виключаються періоди до 60 календарних місяців страхового стажу, з урахуванням будь-яких періодів незалежно від перерв, що включаються до страхового стажу згідно з абзацом третім частини першої статті 24 цього Закону, та будь-якого періоду страхового стажу підряд за умови, що зазначені періоди в сумі складають не більш як 10 відсотків тривалості страхового стажу, врахованого в одинарному розмірі. Додатково за бажанням особи можуть бути виключені періоди строкової військової служби, навчання, догляду за особою з інвалідністю I групи або дитиною з інвалідністю віком до 18 років, за пенсіонером, який за висновком медичного закладу потребує постійного стороннього догляду, догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку, за період з 1 липня 2000 року до 1 січня 2005 року, а також періоди, коли особа підлягала загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню відповідно до пунктів 7, 8, 9 і 14 статті 11 цього Закону та періоди страхового стажу під час карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2, з місяця запровадження карантину у 2020 році та шести календарних місяців після його завершення, періоди страхового стажу під час воєнного стану, введеного відповідно до Закону України "Про правовий режим воєнного стану", з місяця введення воєнного стану та протягом трьох календарних місяців після його припинення або скасування. У всіх випадках, крім випадку, передбаченого абзацом другим цієї частини, період, за який враховується заробітна плата, не може бути меншим, ніж 60 календарних місяців.

Для визначення розміру пенсії за віком відповідно до частини другої статті 27 цього Закону заробітна плата для обчислення частини пенсії за період страхового стажу до набрання чинності цим Законом визначається на умовах і в порядку, передбачених законодавством, що діяло раніше, а для обчислення частини пенсії за період страхового стажу після набрання чинності цим Законом - на умовах, передбачених абзацом першим цієї частини.

Заробітна плата (дохід) за період страхового стажу до 1 липня 2000 року враховується для обчислення пенсії на підставі документів про нараховану заробітну плату (дохід), виданих у порядку, встановленому законодавством, за умови підтвердження довідки про заробітну плату первинними документами, а за період страхового стажу починаючи з 1 липня 2000 року - за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку.

У разі якщо за період з 1 липня 2000 року по 31 грудня 2016 року в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування відсутні відомості, необхідні для призначення пенсії військовослужбовцям (крім військовослужбовців строкової військової служби), поліцейським, особам рядового і начальницького складу, заробітна плата (дохід) обчислюється на підставі довідки про нараховані суми грошового забезпечення та сплачені страхові внески.

Відповідно до частини другої статті 40 Закону №1058 заробітна плата (дохід) для обчислення пенсії визначається за формулою: Зп = Зс х (Ск : К), де: Зп - заробітна плата (дохід) застрахованої особи для обчислення пенсії, у гривнях; Зс - середня заробітна плата (дохід) в Україні, з якої сплачено страхові внески, за три календарні роки, що передують року звернення за призначенням пенсії. Порядок визначення показників зазначеної заробітної плати затверджується Пенсійним фондом України за погодженням з центральними органами виконавчої влади, що забезпечують формування державної фінансової політики, державної політики у сферах економічного розвитку, статистики; Ск - сума коефіцієнтів заробітної плати (доходу) за кожний місяць (Кз1 + Кз2 + Кз3 + ... + Кзn ); К - страховий стаж за місяці, які враховано для визначення коефіцієнта заробітної плати (доходу) застрахованої особи.

З огляду на матеріали пенсійної справи позивача, розмір пенсії позивача обчислено з урахуванням заробітної плати, визначеної за періоди з 01.07.1995 по 30.06.2000, з 01.07.2000 по 31.12.2008. Загальна кількість місяців становить 389 місяців, оптимальний період оптимізації 36 місяць з 01.03.2001 по 29.02.2004, індивідуальний коефіцієнт для обчислення 2,04585 (до оптимізації), 2,46948 (після оптимізації).

При цьому, відповідно до додатків до протоколу про призначення пенсії позивача починаючи з 01.01.2002 по 31.01.2003 та з 01.03.2003 по 31.12.2003 заробіток позивача дорівнює 0.

Згідно частини другої статті 40 Закону № 1058 заробітна плата (дохід) для обчислення пенсії визначається за формулою, до якої враховується коефіцієнт заробітної плати. Показник індивідуального коефіцієнта заробітку прямопропорційний розмір пенсії.

Разом з тим, індивідуальний коефіцієнт заробітної плати обчислюється шляхом ділення суми заробітної плати (доходу) застрахованої особи, з якої сплачено страхові внески на суму середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що індивідуальний коефіцієнт заробітної плати обчислюється лише враховуючи ті періоди, за які особа отримувала заробітну плату та сплачувала страхові внески.

Таким чином, Головним управлінням Пенсійного фонду України в м. Києві протиправно відмовлено позивачу у перерахунку пенсії, із застосуванням коефіцієнта заробітної плати, без урахування заробітної плати за періоди страхового стажу, починаючи з 01.01.2002 по 31.01.2003 та з 01.03.2003 по 31.12.2003, відповідно до Закону України від 09.07.2003 № 1058-IV «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», починаючи з 03.07.2024

У той же час, щодо позовних вимог в частині здійснення перерахунку пенсії ОСОБА_1 із застосуванням коефіцієнта заробітної плати 2,4864, суд зазначає таке.

Дискреційні повноваження - це комплекс прав і зобов`язань представників влади як на державному, так і на регіональному рівнях, у тому числі представників суспільства, яких уповноважили діяти від імені держави чи будь-якого органу місцевого самоврядування, що мають можливість надати повного або часткового визначення і змісту, і виду прийнятого управлінського рішення.

Тобто дискреційні повноваження - це законодавчо встановлена компетенція владних суб`єктів, яка визначає ступінь самостійності її реалізації з урахуванням принципу верховенства права; ці повноваження полягають в застосуванні суб`єктами адміністративного розсуду при здійсненні дій і прийнятті рішень.

Отже, у разі відсутності у суб`єкта владних повноважень законодавчо закріпленого права адміністративного розсуду при вчиненні дій/прийнятті рішення, та встановлення у судовому порядку факту протиправної поведінки відповідача, зобов`язання судом суб`єкта прийняти рішення конкретного змісту не можна вважати втручанням у дискреційні повноваження, адже саме такий спосіб захисту порушеного права є найбільш ефективним та направлений на недопущення свавілля в органах влади.

Відповідно до Рекомендацій Ради Європи № R(80)2 щодо здійснення адміністративними органами влади дискреційних повноважень, прийнятих Кабінетом Міністрів 11.03.1980 на 316-й нараді, під дискреційними повноваженнями слід розуміти повноваження, які адміністративний орган, приймаючи рішення, може здійснювати з певною свободою розсуду, тобто, коли такий орган може обирати з кількох юридично допустимих рішень те, яке він вважає найкращим за даних обставин.

Тобто, коли такий орган може обирати з кількох юридично допустимих рішень те, яке він уважає найкращим за конкретних обставин, та яке захистить або відновить порушене право.

Водночас, адміністративний суд під час розгляду та вирішення публічно-правових спорів перевіряє, чи рішення суб`єкта владних повноважень прийняте у межах законної дискреції.

В той же час, суд звертає увагу, що завдання правосуддя полягає не у забезпеченні ефективності державного управління, а в гарантуванні дотримання вимог права, інакше порушується принцип розподілу влади. Принцип розподілу влади не допускає надання адміністративному суду адміністративно-дискреційних повноважень - єдиним критерієм здійснення правосуддя є право. Тому завданням адміністративного суду є контроль за легітимністю прийняття рішень.

Виходячи зі змісту положень Кодексу адміністративного судочинства України щодо компетенції адміністративного суду, останній не може підміняти інший орган державної влади та перебирати на себе повноваження щодо вирішення питань, які законодавством віднесені до компетенції цього органу державної влади.

Відповідно до правил правозастосування практики Європейського суду з прав людини, суд не може своїм рішенням підмінити рішення суб`єкта владних повноважень.

Так, спірним питанням, яке постало у даній справі є розмір коефіцієнта заробітної плати, який застосовується під час перерахунку та виплати пенсії за віком, без урахування заробітної плати за періоди страхового стажу, починаючи з 01.01.2002 по 31.01.2003 та з 01.03.2003 по 31.12.2003, застосувавши при цьому відповідно до Закону України від 09.07.2003 № 1058-IV «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Так, індивідуальний коефіцієнт заробітної плати обчислюється шляхом ділення суми заробітної плати (доходу) застрахованої особи, з якої сплачено страхові внески на суму середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески.

З матеріалів справи встановлено, що відповідач оптимізував пенсію позивача виключивши 10% дозволених законодавством періодів, за які не було отримано суми заробітної плати, яка необхідна для обчислення індивідуального коефіцієнта заробітної плати.

Таким чином, при обчисленні пенсії позивача, відповідачем зараховано періоди, за які не було сплачено страхові внески та які не підлягають врахуванню для обчислення індивідуального коефіцієнта страхового стажу.

Відповідно до статті 1 Закону № 1058 страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягала державному соціальному страхуванню, якою або за яку сплачувався збір на обов`язкове державне пенсійне страхування згідно із законодавством, що діяло раніше, та/або підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню згідно із цим Законом і за який сплачено страхові внески.

З аналізу вказаної вище норми слід дійти висновку про те, що вказаний період із загального страхового стажу не можна назвати страховим.

Застосування індивідуального коефіцієнту заробітної плати, який був обчислений відповідачем на основі періодів, за які позивач не отримував заробітну плату для обчислення розміру пенсії позивача є протиправним та порушує права позивача.

Суд звертає увагу, що пенсійний орган не заперечує, що за період роботи позивача з 01.01.2002 по 31.01.2003 та з 01.03.2003 по 31.12.2003відсутні дані про сплату страхових внесків.

Отже, вказаний період, за який не було сплачено страхові внески, в розумінні Закону № 1058-ІV не є страховим, тому не підлягає врахуванню для обчислення індивідуального коефіцієнта страхового стажу.

Обґрунтовуючи свої позовні вимоги позивач надає до суду протокол розрахунку пенсії, в якому визначено індивідуальний коефіцієнт заробітку 2,4864. Вказаний протокол розрахунку пенсії проведений адвокатським бюро представника позивача.

Зважаючи на те, що числовий розрахунок коефіцієнта заробітної плати при проведенні перерахунку пенсії, зокрема, без урахування заробітної плати за періоди страхового стажу, починаючи з 01.01.2002 по 31.01.2003 та з 01.03.2003 по 31.12.2003, застосувавши при цьому відповідно до Закону України від 09.07.2003 № 1058-IV «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», починаючи з 03.07.2024 відноситься до дискреційних повноважень пенсійного органу, то суд робить висновок, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню.

При обранні способу відновлення порушеного права позивача суд виходить з принципу верховенства права щодо гарантування цього права статтею 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, як складової частини змісту і спрямованості діяльності держави, та виходячи з принципу ефективності такого захисту, що обумовлює безпосереднє поновлення судовим рішенням прав особи, що звернулась за судовим захистом без необхідності додаткових її звернень та виконання будь-яких інших умов для цього.

Відповідно до частин першої та другої статті 6 КАС України суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.

Відповідно до ч.5 ст.242 КАС України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Відповідно до частини 3 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. При цьому суд не включає до складу судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами, витрати суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката та сплату судового збору.

За подання даного адміністративного позову до суду позивачем було сплачено судовий збір в розмірі 1211,20 грн, в силу приписів статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України сплачений судовий збір підлягає відшкодуванню на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.

Керуючись статтями 9, 14, 73-78, 90, 139, 143, 242-246, 250, 255, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

1. Адміністративний позов ОСОБА_1 задовольнити частково.

2. Визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві щодо відмови ОСОБА_1 в перерахунку та виплаті пенсії за віком, без урахування заробітної плати за періоди страхового стажу, починаючи з 01.01.2002 по 31.01.2003 та з 01.03.2003 по 31.12.2003 відповідно до Закону України від 09.07.2003 №1058-ІV «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», починаючи з 03.07.2024.

3. Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві здійснити перерахунок та виплату ОСОБА_1 пенсії за віком, без урахування заробітної плати за періоди страхового стажу, починаючи з 01.01.2002 по 31.01.2003 та з 01.03.2003 по 31.12.2003 відповідно до Закону України від 09.07.2003 №1058-ІV «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», починаючи з 03.07.2024.

4. У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

5. Стягнути на користь ОСОБА_1 сплачений судовий збір у розмірі 1211,20 грн (одна тисяча двісті одинадцять гривень 20 коп.) за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України м. Києві.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. У разі оголошення судом лише вступної та резолютивної частини рішення, або розгляду справи в порядку письмового провадження, апеляційна скарга подається протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення.

Суддя Жукова Є.О.