Справа № 460/23309/25
Суддя: Н.В. Друзенко
Дата ухвалення: 2026-01-22 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІВНЕНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

і м е н е м У к р а ї н и

22 січня 2026 року м. Рівне№460/23309/25

Рівненський окружний адміністративний суд у складі судді Друзенко Н.В., розглянувши за правилами письмового провадження без повідомлення учасників справи, адміністративну справу за позовом

ОСОБА_1
доГоловного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області
про визнання відмови протиправною, зобов`язання вчинення певних дій, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області, за змістом якого просила суд:

визнати протиправним та скасувати рішення відповідача від 23.10.2025 №77 на заміну рішення від 24.09.2025 «Про відмову у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах», яким позивачу відмовлено в призначенні пільгової пенсії за віком за Списком №2 відповідно до абзацу 3 пункту «б» статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення», з урахуванням Рішення Конституційного Суду України №1-р/2020 від 23.01.2020 починаючи з 16.09.2025;

зобов`язати відповідача призначити позивачу пенсію за віком на пільгових умовах за Списком №2 відповідно до абзацу 3 пункту «б» статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення», з урахуванням Рішення Конституційного Суду України №1-р/2020 від 23.01.2020 починаючи з 16.09.2025, зарахувавши до загального страхового стажу період її роботи з 01.01.2004 по 31.08.2025 в інфекційному закладі охорони здоров`я у подвійному розмірі відповідно до ст. 60 Закону України «Про пенсійне забезпечення».

Позивач зазначає, що відповідач відмовив їй у призначенні пенсії за віком Список №2 у зв`язку з відсутністю необхідного пенсійного віку. Крім того, Відповідачем не зараховано періоди роботи з 01.01.2004 по 31.08.2025 до загального страхового в подвійному розмірі за роботу в інфекційному відділенні закладу охорони здоров`я відповідно до статті 60 Закону України «Про пенсійне забезпечення». Позивач не погоджується з такими діями відповідача та вважає їх протиправними. Просить суд позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.

Ухвалою суду від 18.12.2025 позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження в адміністративній справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).

Відповідач подав відзив на позовну заяву, яким позовні вимоги не визнав повністю. В обґрунтування заперечень відповідач повідомив, що відповідно до пункту 2 частини другої статті 114 Закону № 1058-IV пенсії за віком на пільгових умовах призначаються працівникам зайнятим повний робочий день на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України та за результатами атестації робочих місць після досягнення 55 років і при стажі роботи не менше 25 років, з них не менше 10 років на зазначених роботах. За результатами розгляду наданих позивачем документів встановлено, що: страховий стаж позивача становить 49 років 2 місяці 3 дні. Пільговий стаж позивача становить 30 років 2 місяці 14 днів. До страхового стажу зараховані всі періоди роботи. До пільгового стажу не зараховано згідно довідки від 15.09.2025 №198-КД періоди роботи з 01.12.1997 по 30.11.2002, оскільки в долученій атестації робочого місця від 01.12.1997 відсутня посада медичної сестри. З 01.12.2002 по 26.01.2003, оскільки відсутня атестація робочого місця. З огляду на зазначене, Головним управлінням Пенсійного фонду України в Черкаській області прийнято рішення від 23.10.2025 про відмову у призначені пенсії за віком на пільгових умовах, у зв`язку з тим, що позивачем не досягнуто пенсійного віку передбаченого статтею 114 Закону № 1058-IV.

Також відповідач вказав, що згідно з частиною 4 статті 24 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом (до 01.01.2004), зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше (у даному випадку статтею 60 Закону України Про пенсійне забезпечення), крім випадків, передбачених цим Законом.

Пільговий порядок обчислення стажу роботи, передбачений законодавством, що діяло раніше, за період з 01 січня 2004 року застосовується виключно в частині визначення права на пенсію за віком на пільгових умовах та за вислугу років, а тому відсутні підстави для зарахування періоду роботи позивача з 01.01.2004 по 31.08.2025 в інфекційному відділенні закладу охорони здоров`я до страхового стажу у подвійному розмірі.

Відповідно до вимог статті 263 КАС України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження.

Відповідно до вимог частини четвертої статті 229 КАС України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Розглянувши матеріали та з`ясувавши всі обставини адміністративної справи, які мають юридичне значення для розгляду та вирішення спору по суті, дослідивши наявні у справі докази у їх сукупності, суд встановив наступне.

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , після досягнення 50 річного віку 16.09.2025 звернулась до територіального органу Пенсійного фонду із заявою про призначення пенсії за віком на пільгових умовах, за результатами розгляду якої рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області №77 від 24.09.2025 в призначенні пенсії відмовлено, з підстав недосягнення необхідного пенсійного віку 55 років.

За результатом розгляду адвокатського запиту представника позивача від 14.10.2025 №1250/10/2025 Головним управлінням Пенсійного фонду України в Рівненській області надіслано лист від 17.10.2025 №1700-0305-9/78475 до Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області щодо перегляду рішення про відмову у призначенні пенсії ОСОБА_1 в частині зарахування страхового стажу.

Відповідач прийняв рішення від 23.10.2025 №77 на заміну рішення про відмову у призначенні пенсії від 24.09.2025 №77, яким в призначенні пенсії відмовив у зв`язку з відсутністю необхідного пенсійного віку.

Із розрахунку стажу ОСОБА_1 як додатку до рішення про відмову в призначенні пенсії вбачається не зарахування Пенсійним органом періоду її роботи з 01.01.2004 по 31.08.2025 в інфекційному закладі охорони здоров`я до загального страхового стажу в подвійному розмірі.

На адвокатський запит представника позивача інформації щодо правових підстав не врахування періоду роботи ОСОБА_1 з 01.01.2004 по 31.08.2025 в інфекційному закладі охорони здоров`я, відповідач листом від 17.10.2025 №11088-12214/А-03/8-2300/25 не повідомив.

Вважаючи протиправним рішення про відмову в призначенні пенсії та бездіяльність відповідача щодо не зарахування періоду роботи з 01.01.2004 по 31.08.2025 в інфекційному закладі охорони здоров`я у подвійному розмірі, позивач звернулася до суду з позовною заявою у даній справі.

Вирішуючи адміністративний спір по суті, суд враховує наступне.

Частиною першою статті 4 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" №1058-IV від 09.07.2003 (далі - Закон №1058-IV) визначено, що законодавство про пенсійне забезпечення в Україні, яке базується на Конституції України, складається з Основ законодавства України про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, цього закону, Закону про недержавне пенсійне забезпечення, законів, якими встановлюються умови пенсійного забезпечення, відміни від загальнообов`язкового державного пенсійного страхування та недержавного пенсійного забезпечення, міжнародних договорів з пенсійного забезпечення, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, а також інших законів та нормативно-правових актів, прийнятих відповідно до законів про пенсійне забезпечення в Україні.

Згідно з частиною 1 статті 8 Закону №1058-IV право на отримання пенсій та соціальних послуг із солідарної системи мають, зокрема, громадяни України, які застраховані згідно із цим Законом, досягли встановленого цим Законом пенсійного віку і мають необхідний для призначення відповідного виду пенсії страховий стаж.

За правилами п. 2 Прикінцевих положень Закону №1058-IV пенсійне забезпечення застрахованих осіб, які працювали або працюють на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком №1 та на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, на посадах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, які відповідно до цього Закону мають право на пенсію на пільгових умовах, здійснюється згідно з окремим законодавчим актом через професійні та корпоративні фонди.

Спірним при ухваленні оскарженого рішення Пенсійного органу був його висновок про не досягнення позивачем 55 річного віку, необхідного для призначення пенсії за віком на пільгових умовах, що було єдиною підставою для відмови в призначенні пенсії.

Разом з тим, суд вважає безпідставним та необґрунтованим вказаний висновок відповідача з наступних підстав.

Так, згідно з пунктом "б" статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» №1788-XII від 05.11.1991 (далі Закон №1788-XII від 05.11.1991, у редакції чинній до прийняття Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення" №213-VIII від 02.03.2015) на пільгових умовах мають право на пенсію за віком, незалежно від місця останньої роботи працівники, зайняті повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці, - за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць: чоловіки - після досягнення 55 років і при стажі роботи не менше 25 років, з них не менше 12 років 6 місяців на зазначених роботах; жінки - після досягнення 50 років і при стажі роботи не менше 20 років, з них не менше 10 років на зазначених роботах.

Отже, у статті 13 Закону №1788-XII до внесення змін Законом №213-VIII було встановлено такий пенсійний вік: у пункті "б" для чоловіків - 55 років, для жінок - 50 років.

Відповідачем визнавалось, що станом на дату звернення позивача із заявою про призначення пенсії вона досягла віку 54 роки 2 місяці 10 днів, а страховий стаж ОСОБА_1 за Списком №2 становив 30 років 2 місяці 14 днів.

Законом №213-VIII статтю 13 Закону №1788-XII викладено в новій редакції, пунктом "б" якої, зокрема, передбачено, що на пільгових умовах мають право на пенсію за віком працівники, зайняті повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці, - за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць - після досягнення 55 років і при стажі роботи не менше 30 років у чоловіків, з них не менше 12 років 6 місяців на зазначених роботах, і не менше 25 років у жінок, з них не менше 10 років на зазначених роботах.

Таким чином, у Законі №1788-XII зі змінами, внесеними Законом №213-VIII, збережено пропорцію щодо зменшення пенсійного віку для чоловіків і жінок стосовно загального пенсійного віку без урахування різниці між пенсійним віком для чоловіків і жінок. У частині першій статті 13 Закону №1788-XII зі змінами, внесеними Законом №213-VIII, встановлено однаковий пенсійний вік для чоловіків та жінок, а саме: у пункті «б» - 55 років.

Крім того, пунктом "б" статті 13 Закону №1788-XII зі змінами, внесеними Законом №213-VIII, передбачено запровадження правил поетапного збільшення показника вікового цензу.

Таким чином, статтею 13 Закону №1788-XII зі змінами, внесеними Законом №213-VIII, передбачено поетапне збільшення пенсійного віку та стажу для працівників, зайнятих на роботах, визначених у цих нормах, а раніше передбачений п. "б" ст.13 Закону №1788-XII віковий ценз для жінок з 50 років збільшено до 55 років із одночасним запровадженням правил поетапного збільшення показника вікового цензу.

Закон №213-VIII набув чинності з 01.04.2015 року.

При цьому з 01.01.2004 року набув чинності Закон №1058-IV, який відповідно до його преамбули розроблений відповідно до Конституції України та Основ законодавства України про загальнообов`язкове державне соціальне страхування, визначає принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел, передбачених цим Законом, а також регулює порядок формування Накопичувального пенсійного фонду та фінансування за рахунок його коштів видатків на оплату договорів страхування довічних пенсій або одноразових виплат застрахованим особам, членам їхніх сімей та іншим особам, передбаченим цим Законом.

Пунктом 16 Розділу XV "Прикінцеві положення" Закону №1058-IV встановлено, що до приведення законодавства України у відповідність із цим Законом закони України та інші нормативно-правові акти застосовуються в частині, що не суперечить цьому Закону. Положення Закону України "Про пенсійне забезпечення" застосовуються в частині визначення права на пенсію за віком на пільгових умовах і за вислугу років.

Відповідно до абз.1 п.2 розділу XV "Прикінцеві положення" Закону №1058-IV (в редакції до внесення змін Законом України №2148-VIII від 03.10.2017 року, далі Закон №2148-VIII) пенсійне забезпечення застрахованих осіб, які працювали або працюють на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1 та на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, на посадах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах або за вислугу років, які відповідно до законодавства, що діяло раніше, мали право на пенсію на пільгових умовах або за вислугу років, здійснюється згідно з окремим законодавчим актом через професійні та корпоративні фонди.

Абзацом 2 пункту 2 розділу XV "Прикінцеві положення" Закону №1058-IV (в редакції до внесення змін Законом №2148-VIII) визначено, що до запровадження пенсійного забезпечення через професійні та корпоративні фонди: 1) особам, зазначеним в абзаці першому цього пункту, пенсії призначаються за нормами цього Закону в разі досягнення пенсійного віку та наявності трудового стажу, передбаченого Законом України "Про пенсійне забезпечення". У цьому випадку розміри пенсій визначаються відповідно до статті 27 та з урахуванням норм статті 28 цього Закону. При цьому зберігається порядок покриття витрат на виплату і доставку цих пенсій, що діяв до набрання чинності цим Законом.

Отже, і після набуття чинності нормами Закону №1058-IV правила призначення пенсій за віком на пільгових умовах за Списком №2 регламентувались п. "б" статті 13 Закону №1788-XII.

Такий стан правового регулювання існував до набрання чинності Законом №2148-VIII (до 11.10.2017), яким текст Закону №1058-IV доповнений, зокрема, статтею 114, згідно з ч.1 якої право на пенсію за віком на пільгових умовах незалежно від місця останньої роботи мають особи, які працювали на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком №1 та на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, на роботах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, зазначених у частинах другій і третій цієї статті, а пенсії за вислугу років - на умовах, зазначених у частині четвертій цієї статті. Розміри пенсій для осіб, визначених цією статтею, обчислюються відповідно до статті 27 та з урахуванням норм статті 28 цього Закону.

При цьому, Законом №2148-VIII у новій редакції також викладений п.2 розділу XV Закону №1058-IV, згідно з яким пенсійне забезпечення застрахованих осіб, які працювали або працюють на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за Списком №1 та на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за Списком №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, на посадах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, які відповідно до цього Закону мають право на пенсію на пільгових умовах, здійснюється згідно з окремим законодавчим актом через професійні та корпоративні фонди. До запровадження пенсійного забезпечення через професійні та корпоративні фонди особам, зазначеним в абзаці першому цього пункту, пенсії призначаються за нормами цього Закону.

Згідно з абз. 1 п. 1 ч. 2 ст.114 Закону №1058-IV (в редакції Закону №2148-VIII) працівникам, зайнятим повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за Списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, - після досягнення 50 років і за наявності страхового стажу не менше 25 років у чоловіків, з них не менше 10 років на зазначених роботах, і не менше 20 років у жінок, з них не менше 7 років 6 місяців на зазначених роботах.

У силу спеціальної вказівки у Законі №2148-VIII наведені вище норми закону почали застосовуватись з 01.10.2017 року.

Відтак, з 01.10.2017 року правила призначення пенсій за віком на пільгових умовах за Списком №2 почали регламентуватись одночасно двома законами, а саме: ст.13 Закону №1788-XII в редакції Закону №213-VIII та ч.2 ст.114 Закону №1058-IV.

Положення згаданих законів щодо підстав призначення пенсій на пільгових умовах за Списками були повністю ідентичними.

Такий стан правового регулювання існував до прийняття Конституційним Судом України рішення від 23.01.2020 року №1-р/2020 у справі щодо відповідності Конституції України (конституційності) окремих положень розділу I, пункту 2 розділу III "Прикінцеві положення" Закону №213-VIII.

Пунктом 1 резолютивної частини рішення Конституційного Суду України від 23.01.2020 року №1-р/2020 визнано такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними), статтю 13, частину другу статті 14, пункти "б" - "г" статті 54 Закону №1788-XII зі змінами, внесеними Законом №213-VIII.

Відповідно до п.2 резолютивної частини цього рішення Конституційного Суду України стаття 13, частина друга статті 14, пункти "б" - "г" статті 54 Закону України «Про пенсійне забезпечення» від 5 листопада 1991 року № 1788-XII зі змінами, внесеними Законом №213-VIII, визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України цього Рішення.

Згідно з п.3 резолютивної частини рішення Конституційного Суду України від 23.01.2020 року №1-р/2020 застосуванню підлягають стаття 13, частина друга статті 14, пункти "б" - "г" статті 54 Закону України "Про пенсійне забезпечення" від 5 листопада 1991 року № 1788-XII в редакції до внесення змін Законом №213-VIII для осіб, які працювали до 1 квітня 2015 року на посадах, визначених у вказаних нормах, а саме: "на пільгових умовах мають право на пенсію за віком, незалежно від місця останньої роботи: б) працівники, зайняті повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці, - за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць: чоловіки - після досягнення 55 років і при стажі роботи не менше 25 років, з них не менше 12 років 6 місяців на зазначених роботах; жінки - після досягнення 50 років і при стажі роботи не менше 20 років, з них не менше 10 років на зазначених роботах" .

Отже, з 23.01.2020 року чинними є два закони, котрі одночасно і по-різному регламентують правила призначення пенсій за Списками, а саме: ст.13 Закону №1788-XII в редакції до внесення змін Законом України від 02.03.2015 року №213-VIII та ч.2 ст.114 Закону №1058-IV в редакції Закону №2148-VIII.

Відносно обставин справи, що розглядається, означені закони містять розбіжність у величині показника вікового цензу, який становить 50 років та загального стажу роботи за п. "б" ст.13 Закону №1788-XII в редакції до внесення змін Законом від 02.03.2015 року №213-VIII та 55 років за п.2 ч.2 ст.114 Закону №1058-IV в редакції Закону №2148-VIII, який є чинним та неконституційним не визнавався та, на думку відповідачів, є таким, що підлягає застосуванню при вирішенні питання про наявність у позивача права на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, оскільки є таким, що прийнятий у часі пізніше.

Вирішуючи питання щодо того, норми якого саме закону - №1788-ХІІ у редакції до внесення змін Законом №213-VIII чи №1058-ІV в редакції Закону №2148-VIII підлягають застосуванню у даному випадку, суд зважає на вищенаведені приписи п.3 резолютивної частини рішення Конституційного Суду України від 23.01.2020р. №1-р/2020, якою чітко визначено, що застосуванню підлягає, зокрема, стаття 13 Закону №1788-XII в редакції до внесення змін Законом від 02 березня 2015 року №213-VIII для осіб, які працювали до 1 квітня 2015 року на посадах, визначених у вказаних нормах.

Велика Палата Верховного Суду в постанові від 19 лютого 2020 року у справі №520/15025/16-а (провадження № 11-1207апп19, пункт 56) сформувала правовий висновок, згідно з яким в разі існування неоднозначного або множинного тлумачення прав та обов`язків особи в національному законодавстві органи державної влади зобов`язані застосувати підхід, який був би найбільш сприятливим для особи.

Отже, визначальним у даному випадку є з`ясування обставин щодо того чи працювала особа, яка звертається з заявою про призначення пенсії за віком на пільгових умовах, на посадах, визначених у нормах статті 13 Закону №1788-XII (в редакції до внесення змін Законом №213-VIII), саме до 1 квітня 2015 року і у разі якщо так, то при вирішенні питання про призначенні такій особі пільгової пенсії слід керуватися саме статтею 13 Закону №1788-XII (в редакції до внесення змін Законом №213-VIII).

Отже, позивач, відповідно вимог статті 13 Закону №1788-XII в редакції до внесення змін Законом від 02 березня 2015 року №213-VIII, має право на пенсію за віком на пільгових умовах по Списку №2 за наявності віку 50 років.

Суд встановив, що враховуючи пункт «б» статті 13 Закону України № 1788-XII в редакції до внесення змін Законом № 213-VIII для осіб, які працювали до 1 квітня 2015 року на посадах, визначених у вказаних нормах, ОСОБА_1 : досягла віку 54 роки, мала загальний страховий стаж понад 49 років (розрахованих відповідачем), пільговий стаж роботи за Списком №2 повних 30 років, а тому, набула право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах за Списком №2 відповідно до абзацу 3 пункту «б» статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення», з урахуванням Рішення Конституційного Суду України №1-р/2020 від 23.01.2020.

Таким чином, відповідач при вирішенні питання щодо наявності у позивача права на призначення пенсії повинен був виходити із того, що необхідний вік для призначення позивачу пенсії вимагався - 50 років, а у зв`язку з цим, та прийнятим рішенням Конституційного Суду України від 23.01.2020 №1-р/2020, у позивача виникло право на пільгову пенсію з 07.07.2021 (після досягнення 50 років).

Вказане, як встановлено судом, свідчить на користь того, що рішення відповідача від 23.10.2025 №77 «Про відмову у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах» в частині вимог щодо не досягнення позивачем пенсійного віку суперечить положенням чинного законодавства, прийняте всупереч та не на підставі закону, є протиправним та підлягає скасуванню.

Щодо позовних вимог про зобов`язання зарахувати до загального страхового стажу періоди роботи з 01.01.2004 по 31.08.2025 у подвійному розмірі, суд зазначає таке.

Страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом, а також даних, включених на підставі цих документів до реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування.

Періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом.

Закон України №1058-IV набрав чинності 1 січня 2004 року. До цього моменту пенсійні відносини врегульовувалися Законом України «Про пенсійне забезпечення» від 05.11.1991 за №1788-ХІІ.

Приписами статті 62 Закону №1788-ХІІ встановлено, що основним документом, який підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

З 29.07.1993 діє Інструкція про порядок ведення трудових книжок працівників, затверджена спільним наказом Міністерства праці України, Міністерства юстиції України, Міністерства соціального захисту населення України від 29.07.1993 за №58 (надалі по тексту також - Інструкція №58).

Трудова книжка є основним документом про трудову діяльність працівника (пункт 1.1 Інструкції №58).

Відповідно до записів трудової книжки ОСОБА_1 . Серія НОМЕР_1 , дата заповнення 15.04.1991:

1. Запис №1 від 15.04.1991 прийняти на посаду медсестри відділення реанімації та анестезії Рівненського облтубдиспансера (наказ від 25.03.1991 №Н-329-А §9);

2. Запис №2 від 03.03.2010 Рівненський облтубдиспансер перейменовано в КЗ «Рівненський облтубдиспансер» згідно рішення сесії Рівненської облради №1364 від 25.09.2009 (наказ від 03.03.2010 №8-ОД);

3. Запис №3 від 01.04.2016 відділення перейменовано у відділення анестезіології та інтенсивної терапії (наказ від 01.04.2016 №33-К);

4. Запис №4 від 09.01.2020 комунальний заклад «Рівненський обласний протитуберкульозний диспансер» Рівненської обласної ради реорганізований в комунальне підприємство «Рівненський обласний фтизіопульмонологічний медичний центр» Рівненської обласної ради, рішення Рівненської обласної ради від 30.08.2019 №1462 (наказ від 09.01.2020 №2-ОД);

5. Запис №5 від 01.11.2020 переведено на 0,75 ставки сестри медичної відділення анестезіології та інтенсивної терапії (наказ від 30.10.2020 №154-к)

6. Запис №6 від 11.11.2021 відділення анестезіології та інтенсивної терапії реорганізовано шляхом об`єднання у хірургічне відділення грудної, легеневої та позалегеневої патології з блоком інтенсивної терапії (наказ від 08.09.2021 №73-ОД);

7. Запис №7 від 01.02.2023 переведена на посаду сестри медичної (0,5 ставки посади) відділення легеневого туберкульозу №2 з палатою інтенсивної терапії (наказ від 31.01.2023 №48-к);

8. Запис №9 01.01.2024 переведено з 0,75 ставки посади сестри медичної відділення легеневого туберкульозу №2 з палатою інтенсивної терапії на 0,75 ставки посади сестри медичної відділення паліативної допомоги з пульмонологічними ліжками (наказ від 01.01.2024 №1-к);

9. Запис №10 від 20.05.2024 комунальне підприємство «Рівненський обласний фтизіопульмонологічний медичний центр» Рівненської обласної ради перейменовано на комунальне підприємство «Рівненська обласна інфекційна лікарня» Рівненської обласної ради (наказ від 20.05.2024 №2-ОД);

10. Запис №11 від 17.12.2024 перевести з 0,75 ставки посади сестри медичної відділення паліативної допомоги з пульмонологічними ліжками на 1,0 ставки посади сестри медичної відділення паліативної допомоги з пульмонологічними ліжками (наказ від 17.12.2024 №299-к).

Окрім того, факт роботи позивача, підтверджується уточнюючою довідкою КП «Рівненська обласна інфекційна лікарня» Рівненської обласної ради від 09.09.2025 №176-КД, в якій вказано, що:

15.04.1991 р. (Наказ № 29 §9 від 25.03.1991 р.) зарахована на посаду медсестри відділення реанімації та анестезії в Рівненському облтубдиспансері;

01.04.2016 р. (Наказ № 33-К) відділення анестезіології та реаніматології перейменовано у відділення анестезіології та інтенсивної терапії;

01.11.2020 р. (Наказ № 154-К від 30.10.2020 р.) у зв`язку зі змінами в організації виробництва і праці переведена на 0,75 ставки;

11 листопада 2021 року (Наказ № 73-ОД від 08.09.2021 р.) реорганізація шляхом об`єднання підрозділів: відділення анестезіології та інтенсивної терапії увійшло до складу хірургічного відділення грудної, легеневої та позалегеневої патології з блоком інтенсивної терапії;

01.02.2023 р. (Наказ № 48-К від 31.01.2023 р.) переведена з 0,75 ставки на 0,5 ставки посади сестри медичної відділення легеневого туберкульозу №2 з палатою інтенсивної терапії;

згідно рішення сесії Рівненської обласної Ради № 1364 від 25.09.2009 р. з 3 березня 2010 року Рівненський обласний протитуберкульозний диспансер перейменовано в комунальний заклад Рівненський обласний протитуберкульозний диспансер Рівненської обласної Ради;

згідно рішення сесії Рівненської обласної Ради № 1462 від 30.08.2019 р. з 9 січня 2020 року комунальний заклад Рівненський обласний протитуберкульозний диспансер Рівненської обласної ради перейменовано в комунальне підприємство Рівненський обласний фтизіопульмонологічний медичний центр Рівненської обласної ради;

Згідно рішення сесії Рівненської обласної Ради № 887 від 26.04.2024 р. з 20 травня 2024 року комунальне підприємство «Рівненський обласний фтизіопульмонологічний медичний центр» Рівненської обласної ради перейменовано в комунальне підприємство Рівненська обласна інфекційна лікарня Рівненської обласної ради.

Вказано, що при виході на пенсію користується пільгами, передбаченими Законом України «Про пенсійне забезпечення», статті 60 «пільги по обчисленню стажу роботи в деяких медичних закладах».

Згідно зі статтею 1 Закону України «Про боротьбу із захворюванням на туберкульоз» від 5 липня 2001 р. № 2586-III туберкульоз це інфекційна хвороба, що викликається мікобактеріями туберкульозу, а протитуберкульозні заклади це спеціалізовані заклади охорони здоров`я, що здійснюють діагностику туберкульозу та надають лікувально-профілактичну (стаціонарну та амбулаторну) допомогу хворим на туберкульоз (протитуберкульозні диспансери, лікарні, відділення, кабінети, науково-дослідні інститути, денні стаціонари, санаторії тощо). Перелік протитуберкульозних закладів затверджується центральним органом виконавчої влади в галузі охорони здоров`я.

Перелік спеціалізованих закладів охорони здоров`я та структурних підрозділів закладів охорони здоров`я, які здійснюють діагностику туберкульозу та надають лікувально-профілактичну допомогу хворим на туберкульоз, затверджений наказом Міністерства охорони здоров`я від 16 липня 2009 р. № 514, зареєстрований у Міністерстві юстиції України 9 вересня 2009 р. за № 842/16858 (далі Перелік № 514). Переліком №514 передбачено у т. ч. протитуберкульозний диспансер.

Із розрахунку загального страхового стажу як додатку до рішення про відмову в призначенні пенсії вбачається зарахування періоду роботи з 01.01.2004 по 31.08.2025 до загального страхового стажу позивача у календарному обчисленні.

Листом відповідача від 17.10.2025 №11088-12214/А-03/8-2300/25 на адвокатський запит представника позивача повідомлено, що відповідно до статті 24 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» пільговий порядок обчислення стажу роботи, передбачений законодавством, що діяло раніше, за період з 1 січня 2004 року застосовується виключно в частині визначення права на пенсію за віком на пільгових умовах та за вислугу років.

Відтак, відповідач вважає, що пільговий порядок обчислення стажу роботи, передбачений законодавством, що діяло раніше, за період з 01 січня 2004 року застосовується виключно в частині визначення права на пенсію за віком на пільгових умовах та за вислугу років.

Таким чином, як вважає відповідач, період роботи ОСОБА_1 з 01.01.2004 по 31.08.2025 зараховано до загального страхового стажу згідно з статтею 24 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Суд оцінює критично та відхиляє такі доводи пенсійного органу з тих підстав, що 01 січня 2004 року набрав чинності Закон України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Відповідно до преамбули Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», цей Закон розроблений відповідно до Конституції України та Основ законодавства України про загальнообов`язкове державне соціальне страхування, визначає принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел, передбачених цим Законом, а також регулює порядок формування Накопичувального пенсійного фонду та фінансування за рахунок його коштів видатків на оплату договорів страхування довічних пенсій або одноразових виплат застрахованим особам, членам їхніх сімей та іншим особам, передбаченим цим Законом.

Згідно з частиною четвертою статті 24 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом.

Крім того, за правилами пункту 16 Розділу XV «Прикінцеві положення» цього Закону до приведення законодавства України у відповідність із цим Законом закони України та інші нормативно-правові акти застосовуються в частині, що не суперечить цьому Закону.

Таке правове регулювання вказує на те, що положення Закону України «Про пенсійне забезпечення», в частині визначення права на пенсію за віком на пільгових умовах (в т.ч. щодо пільг по обчисленню стажу), станом на час звернення позивача за призначенням пенсії діяли і підлягали застосуванню відповідними суб`єктами під час виконання покладених на них функцій.

Відповідно до статті 60 Закону України «Про пенсійне забезпечення» робота в лепрозорних і протичумних закладах охорони здоров`я, у закладах (відділеннях) з лікування осіб, заражених вірусом імунодефіциту людини або хворих на СНІД, в інших інфекційних закладах (відділеннях) охорони здоров`я, у патолого-анатомічних і реанімаційних відділеннях закладів охорони здоров`я, а також у психіатричних закладах охорони здоров`я зараховується до стажу роботи у подвійному розмірі.

Відтак, за правилами статті 60 Закону України «Про пенсійне забезпечення» та в силу приписів пункту 16 Розділу XV «Прикінцеві положення» Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» період роботи у інфекційному закладі охорони здоров`я підлягає зарахуванню до стажу роботи на пільгових умовах у подвійному розмірі.

Зазначені висновки узгоджуються з правовою позицією, висловленою Верховним Судом у постановах від 04 грудня 2019 року у справі № 689/872/17 та від 20 квітня 2022 року у справі № 214/3705/17, від 08 червня 2022 року у справі №510/1593/16-а у яких суд залишив без змін рішення судів першої та апеляційної інстанцій, якими зобов`язано відповідачів зарахувати до страхового стажу в подвійному розмірі відповідно до статті 60 Закону України «Про пенсійне забезпечення» періоди роботи позивачів в інфекційних закладах після 01 січня 2004 року, тобто після дати набрання чинності Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Аналогічні висновки відображені у постановах Верховного Суду від 27 квітня 2023 року у справі №160/14078/22.

Тож, в системному аналізі чинного законодавства та правових висновків Верховного Суду вбачається, що відповідач зобов`язаний був при обчисленні загального страхового стажу враховувати період роботи, зокрема, з 01.01.2004 по 31.08.2025 в інфекційному закладі охорони здоров`я у подвійному розмірі відповідно до ст. 60 Закону України «Про пенсійне забезпечення».

Згідно з ч. 1, 2 ст.77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідачем не надано суду належних та допустимих доказів на підтвердження правомірності його поведінки у спірних правовідносинах.

За наведених обставин, для відновлення порушених прав, свобод та інтересів позивача, за захистом яких вона звернулася до суду слід зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Черкаській області призначити та виплатити ОСОБА_1 починаючи із 16.09.2025 пенсію за віком на пільгових умовах відповідно до пункту «б» статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення», з урахуванням Рішення Конституційного Суду України №1-р/2020 від 23.01.2020, зарахувавши період роботи з 01.01.2004 по 31.08.2025 в інфекційному закладі охорони здоров`я у подвійному розмірі відповідно до ст. 60 Закону України «Про пенсійне забезпечення».

Таким чином, суд дійшов висновку, що позовні вимоги слід задовольнити повністю.

Суд присуджує на користь позивача документально підтверджені витрати по сплаті судового збору відповідно до ст. 139 КАС України.

Керуючись статтями 241-246, 255, 263, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області про визнання протиправним та скасування рішення та зобов`язання вчинити певні дії задовольнити повністю.

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Черкаській області від 23.10.2025 №77 на заміну рішення від 24.09.2025 «Про відмову у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах», яким ОСОБА_1 відмовлено в призначенні пільгової пенсії за віком за Списком №2 відповідно до абзацу 3 пункту «б» статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення», з урахуванням Рішення Конституційного Суду України №1-р/2020 від 23.01.2020 починаючи з 16.09.2025.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Черкаській області призначити та виплатити ОСОБА_1 починаючи із 16.09.2025 пенсію за віком на пільгових умовах відповідно до пункту «б» статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення», з урахуванням Рішення Конституційного Суду України №1-р/2020 від 23.01.2020, зарахувавши період роботи з 01.01.2004 по 31.08.2025 в інфекційному закладі охорони здоров`я у подвійному розмірі відповідно до ст. 60 Закону України «Про пенсійне забезпечення».

Стягнути на користь ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області судові витрати по сплаті судового збору в сумі 968,96 грн.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. Апеляційна скарга подається безпосередньо до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

Повний текст рішення складений 22 січня 2026 року

Учасники справи:

Позивач - ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ЄДРПОУ/РНОКПП НОМЕР_2 )

Відповідач - Головне управління Пенсійного фонду України в Черкаській області (вул. Смілянська, буд. 23,м. Черкаси,Черкаська обл.,18002, ЄДРПОУ/РНОКПП 21366538)

Суддя Н.В. Друзенко