Справа № 457/1152/25
Суддя: Мікула Оксана Іванівна
Дата ухвалення: 2026-01-21 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

з питань відводу

21 січня 2026 рокуЛьвівСправа № 457/1152/25 пров. № А/857/46349/25

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючого-судді Мікули О. І.,

суддів Гінди О. М., Ніколіна В. В.,

з участю секретаря судового засідання Волчанського А. І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Львові в залі суду заяву Касандяка Володимира Васильовича про відвід колегії суддів у справі за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Трускавецького міського суду Львівської області від 21 жовтня 2025 року у справі №457/1152/25 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до поліцейського ВП №2 Дрогобицького РВП ГУНП у Львівській області Олійника Івана Васильовича, Головного управління Національної поліції у Львівській області про скасування постанови,-

в с т а н о в и в:

У провадженні Восьмого апеляційного адміністративного суду перебуває адміністративна справа №457/1152/25 за позовом ОСОБА_1 до поліцейського ВП №2 Дрогобицького РВП ГУНП у Львівській області Олійника Івана Васильовича, Головного управління Національної поліції у Львівській області про скасування постанови.

Ухвалою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 08 грудня 2025 року заяву ОСОБА_1 про відвід судді Заверухи Олега Богдановича задоволено частково, з урахуванням мотивів викладених у мотивувальній частині цієї ухвали. Відведено суддю Заверуху Олега Богдановича від розгляду справи №457/1152/25 (А/857/46349/25). Адміністративну справу №457/1152/25 (А/857/46349/25) передано для повторного автоматичного розподілу в порядку статті 31 Кодексу адміністративного судочинства України.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 10 грудня 2025 року справу №457/1152/25 передано на розгляд колегії суддів: суддя-доповідач: О. І. Мікула, судді: О. М. Гінда, В. В. Ніколін.

Ухвалою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 15 грудня 2025 року адміністративну справу №457/1152/25 прийнято до провадження.

Ухвалами Восьмого апеляційного адміністративного суду від 08 січня 2026 року продовжено строк розгляду справи №457/1152/25 та призначено до апеляційного розгляду у судовому засіданні на 21 січня 2026 року о 11:00 у залі судових засідань № 3 Восьмого апеляційного адміністративного суду (вул. Саксаганського, 13, м. Львів).

12 січня 2026 року на адресу суду надійшла заява ОСОБА_1 , в інтересах якого діє Касандяк Володимир Васильович, про відвід судді Мікули Оксани Іванівни за наявності обставин, які викликають сумнів у неупередженості та об`єктивності судді.

Ухвалою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 14 січня 2026 року заяву ОСОБА_1 , в інтересах якого діє Касандяк Володимир Васильович, про відвід судді Мікули Оксани Іванівни визнано необгрунтованою. Відповідно до ч.1 ст.31 КАС України справу передано для визначення судді, який буде вирішувати питання про відвід судді.

Ухвалою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 16 січня 2026 року у задоволенні заяви Касандяка Романа Васильовича, в інтересах якого діє Касандяк Володимир Васильович, про відвід судді Мікули Оксани Іванівни від розгляду справи №457/1152/25 відмовлено.

Ухвалою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 19 січня 2026 року клопотання ОСОБА_1 , в інтересах якої діє Касандяк Володимир Васильович, про участь в судовому засіданні в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду задоволено.

Однак 21 січня 2026 року позивач (апелянт) Касандяк Р. В. та представник позивача Касандяк В. В. прибули у приміщення Восьмого апеляційного адміністративного суду та під час розгляду справи заявили відвід колегії суддів, який мотивований тим, що колегією суддів Мікула О. І., Гінда О. М., Ніколін В. В. обмежено Касандяка Р. В. у процесуальному праві на допит перед судом свідків сторони відповідача та у процесуальному праві коментувати перед судом докази сторони відповідача. Вищезазначені процесуальні права позивача, у реалізації яких колегія суддів вирішила обмежити ОСОБА_1 , є похідними від конституційних прав передбачених нормами матеріального права, що передбачені у ст.34, 55, 57 Конституції України та конвенційних прав передбачених ст. 6, 13 Конвенції. На думку позивача, порушення з боку колегії судді ВААС конституційних і конвенційних прав вчиняється з метою не допустити повного, всебічного та об`єктивного з`ясування судом апеляційної інстанції спірних обставин справи №457/1152/25 та з мотивів заінтересованості суддів у результатах судового розгляду адміністративного позову Касандяка Р. В. На думку сторони позивача, вище окреслена процесуальна поведінка колегії суддів ВААС об`єктивно, не може не викликати побоювання у тому, що його справа розглядається у суді апеляційної інстанції упередженим по відношенню до його особи колегією ВААС у складі суддів Мікула О. І., Гінда О. М., Ніколін В. В., яка вважає своїм обов`язком не допусти встановлення об`єктивної істини відносно спірних обставин з метою ухвалення судового рішення на користь службових осіб відповідача та судді Грицьківа В. Т., що ухвалив оскаржуване судове рішення у справі № 457/1152/25.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість заявленого відводу, колегія суддів вважає за необхідне зазначити наступне.

Згідно з ч.3 ст.40 КАС України питання про відвід судді вирішується судом, який розглядає справу. Суд задовольняє відвід, якщо доходить висновку про його обґрунтованість.

Ч.4 ст.40 КАС України передбачає, що якщо суд доходить висновку про необґрунтованість заявленого відводу і заява про такий відвід надійшла до суду за три робочі дні (або раніше) до наступного засідання, вирішення питання про відвід здійснюється суддею, який не входить до складу суду, що розглядає справу, і визначається у порядку, встановленому частиною першою статті 31 цього Кодексу. Такому судді не може бути заявлений відвід.

Якщо заява про відвід судді надійшла до суду пізніше ніж за три робочі дні до наступного засідання, така заява не підлягає передачі на розгляд іншому судді, а питання про відвід судді вирішується судом, що розглядає справу.

Відповідно до положень ч.3 ст.39 КАС України відвід (самовідвід), зокрема, повинен бути вмотивованим.

Так, згідно з ч.1 ст.36 КАС України суддя не може брати участі в розгляді адміністративної справи і підлягає відводу (самовідводу) : 1) якщо він брав участь у справі як свідок, експерт, спеціаліст, перекладач, представник, адвокат, секретар судового засідання або надавав правничу допомогу стороні чи іншим учасникам справи в цій чи іншій справі; 2) якщо він прямо чи опосередковано заінтересований в результаті розгляду справи; 3) якщо він є членом сім`ї або близьким родичем (чоловік, дружина, батько, мати, вітчим, мачуха, син, дочка, пасинок, падчерка, брат, сестра, дід, баба, внук, внучка, усиновлювач чи усиновлений, опікун чи піклувальник, член сім`ї або близький родич цих осіб) сторони або інших учасників судового процесу, або осіб, які надавали стороні або іншим учасникам справи правничу допомогу у цій справі, або іншого судді, який входить до складу суду, що розглядає чи розглядав справу; 4) за наявності інших обставин, які викликають сумнів у неупередженості або об`єктивності судді; 5) у разі порушення порядку визначення судді для розгляду справи, встановленого статтею 31 цього Кодексу.

За змістом абз.1 ч.3 ст.39 КАС України відвід (самовідвід) повинен бути вмотивованим і заявленим протягом десяти днів з дня отримання учасником справи ухвали про відкриття провадження у справі, але не пізніше початку підготовчого засідання або першого судового засідання, якщо справа розглядається за правилами спрощеного позовного провадження. Заявляти відвід (самовідвід) після цього дозволяється лише у виняткових випадках, коли про підставу відводу (самовідводу) заявнику не могло бути відомо до спливу вказаного строку, але не пізніше двох днів з дня, коли заявник дізнався про таку підставу.

Колегія суддів також враховує, що статтею 2 Закону України "Про судоустрій та статус суддів" передбачено, що суд, здійснюючи правосуддя на засадах верховенства права, забезпечує кожному право на справедливий суд та повагу до інших прав і свобод, гарантованих Конституцією і законами України, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Згідно ч.1 ст.7 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" кожному гарантується захист його прав, свобод та інтересів незалежним, безстороннім і справедливим судом, утвореним відповідно до закону.

Статтею 10 Загальної декларації з прав людини та частиною 1 статті 14 Міжнародного пакту про громадянські і політичні права гарантовано право кожної особи на розгляд її справи компетентним незалежним та неупередженим судом у встановленому законом порядку. Незалежне суддівство є відповідальним за належну реалізацію цього права. Незалежність суддів передбачає, що судді повинні приймати безсторонні рішення згідно з власною оцінкою фактів і знанням права, без будь-якого втручання, прямого або непрямого, з будь-якого боку і з будь-яких причин.

Водночас, варто зазначити, що суд, який розглядає справу, має бути «безстороннім» і «незалежним» (ст. 6 ч. 1 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод).

Колегія суддів звертає увагу на те, що у заяві по відвід колегії суддів позивач покликається на те, що процесуальна поведінка колегії суддів об`єктивно, не може не викликати побоювання у тому, що його справа розглядається у суді апеляційної інстанції упередженою по відношенню до його особи колегією суддів у складі суддів Мікули О. І., Гінди О.М., Ніколіна В.В., яка вважає своїм обов`язком не допустити встановлення об`єктивної істини відносно спірних обставин з метою ухвалення судового рішення на користь службових осіб відповідача.

Разом з тим, колегія суддів звертає увагу на те, що в силу ч.4 ст.36 КАС України, незгода сторони з процесуальними судовими рішеннями суду апеляційної інстанції не може бути підставою для відводу судді, а тому вказана підстава не є підставою для відводу суддів Мікули О. І., Гінди О. М., Ніколіна В. В.

Крім того, колегія суддів зауважує, що Касандяк Р. В. у заяві про відвід покликається на зловживання колегією суддів делегованих повноважень, які унеможливили доступ до правосуддя позивачу та під час судового розгляду коментує заяву про відвід висловлюваннями, які принижують честь та гідність суддів.

Проаналізувавши вказані висловлювання та заяву про відвід вцілому, колегія суддів зазначає, що надання особистих характеристик учасникам справи, іншим учасникам судового процесу, їхнім представникам і суду (суддям), не можуть використовуватися ані в заявах по суті справи, заявах з процесуальних питань, інших процесуальних документах, ані у виступах учасників судового процесу та їхніх представників. Використання учасниками судового процесу та їхніми представниками образливих висловлювань, зазначення фактів, які є непідтверджені належними та допустимими доказами, у поданих до суду документах й у спілкуванні з судом, з іншими учасниками процесу, їхніми представниками, а також вчинення інших аналогічних дій суперечать основним засадам (принципам) адміністративного судочинства, а також його завданню.

Враховуючи вищенаведене, колегія суддів вважає, що зміст заяви про відвід, наведені в її обґрунтування обставини, не знайшли свого підтвердження під час розгляду заяви про відвід. Також, заява про відвід не містить даних, які б викликали сумнів у неупередженості або об`єктивності колегії суддів, вказували на їх заінтересованість в результаті розгляду справи, при здійсненні правосуддя у цій справі.

Крім того, колегія суддів вважає, що висловлювання заявника у судовому засіданні під час зачитування заяви про відвід є зухвалою та некоректною поведінкою, а вказані образливі висловлювання, які адресовані колегії суддів Мікулі О. І., Гінді О. М., Ніколіну В. В. виходять за межі коректної та легітимної критики, що в розумінні Європейського суду з прав людини, практика якого є джерелом права, констатується як зловживання правом на подання заяви.

Разом з тим, колегія суддів зауважує, що відповідно до ч.2 ст.6 КАС України суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського Суду з прав людини.

Згідно зі ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Так, ЄСПЛ, застосовуючи підпункт «а» пункту 3 статті 35 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, оголошує неприйнятною будь-яку індивідуальну заяву, подану згідно зі статтею 34, якщо він вважає, що ця заява є зловживанням правом на її подання. Зокрема, Суд вказав на зловживання правом на подання заяви, коли заявник під час спілкування з ЄСПЛ вживав образливі, погрозливі або провокативні висловлювання проти уряду-відповідача, його представника, органів влади держави-відповідача, проти ЄСПЛ, його суддів, Секретаріату ЄСПЛ або його працівників (див. ухвали ЄСПЛ щодо прийнятності у справах «Ржегак проти Чеської Республіки» від 14.05.2004, заява № 67208/01; «Дюрінже та Грандж проти Франції» від 04.02.2003, заяви № 61164/00 і № 18589/02; «Guntis Apinis проти Латвії» від 20.09.2011, заява № 46549/06).

Такого висновку колегія суддів дійшла, взявши до уваги, також, правову позицію Великої Палати Верховного Суду, викладену в постанові від 14.03.2019 у справі № 9901/34/19.

Колегія суддів зазначає, що свобода вираження поглядів сторонами не є необмеженою і певні інтереси, такі як авторитет суду, є достатньо важливими для виправдання обмежень цього права (див. рішення Європейського суду з прав людини у справі «Маріапорі проти Фінляндії», заява № 37751/07, § 62, від 06.07.2010).

Крім того, у рішенні Європейського суду з прав людини від 09.11.2006 у справі «Білуха проти України» зазначено, що наявність безсторонності відповідно до п. 1 ст. 6 Конвенції має визначатися за суб`єктивними та об`єктивними критеріями. Відповідно до суб`єктивного критерію беруться до уваги особисті переконання та поведінка окремого судді, тобто те, чи виявляв суддя упередженість або безсторонність у конкретній справі. Згідно з об`єктивним критерієм визначається, серед інших аспектів, чи забезпечував суд як такий та його склад умови, за яких були б неможливі будь-які сумніви в його безсторонності. У кожній окремій справі слід вирішувати чи мають стосунки, що розглядаються, таку природу та ступінь, які свідчать про відсутність безсторонності суду.

Приписами пункту 2.5 Бангалорських принципів поведінки суддів від 19 травня 2006 року (Схвалених Резолюцією Економічної та Соціальної Ради ООН від 27 липня 2006 року № 2006/23) визначено, що об`єктивність судді є необхідною умовою для належного виконання ним своїх обов`язків. Вона проявляється не тільки у змісті винесеного рішення, а й в усіх процесуальних діях, що супроводжують його прийняття. Відвід судді від участі в розгляді справи повинен мати місце також в тому випадку, коли у спостерігача могли б виникнути сумніви в неупередженості судді.

Аналіз наведених правових норм та норм КАС України дає підстави для висновку, що підставою для відводу не обов`язково має бути доведений факт необ`єктивності чи заінтересованості судді. Згідно з зазначеними нормами, унеможливлюється участь судді у розгляді справи коли в учасника справи могли б виникнути сумніви в неупередженості судді (суддів).

Проаналізувавши вищенаведене, колегія суддів дійшла висновку, що висловлювання заявника, які він використовує у поданій до суду заяві про відвід, вийшли за межі простої критики та перетворилися на особисту критику колегії суддів, ставлячи під сумнів їх об`єктивність, неупередженість, що у свою чергу, вказує про явну неповагу та недовіру до суддів Мікули О. І., Гінди О. М., Ніколіна В. В.

Таким чином, з врахуванням наведеного вище, з метою усунення сумнівів щодо безсторонності та неупередженості суддів Мікули О. І., Гінди О. М., Ніколіна В. В., для забезпечення умов, за яких у сторін не виникало б будь-яких сумнівів щодо розгляду справи доброчесним, безстороннім та неупередженим судом, а також заради уникнення в подальшому атмосфери конфліктності, не сприйняття, неспокою, надмірного хвилювання, колегія суддів дійшла висновку про необхідність часткового задоволення заяви про відвід, з урахуванням мотивів суду апеляційної інстанції викладених вище.

Відповідно до ч.2 ст.41 КАС України у разі задоволення відводу (самовідводу) одному із суддів або всьому складу суду, якщо справа розглядається колегією суддів, адміністративна справа розглядається в тому самому адміністративному суді тим самим кількісним складом колегії суддів без участі відведеного судді або іншим складом суддів, який визначається в порядку, встановленому частиною першою статті 31 цього Кодексу.

Таким чином, справу необхідно передати на повторний автоматизований розподіл для визначення складу колегії суддів.

Керуючись ст. ст. 37, 39, 40, 321, 325, 328, КАС України, суд -

у х в а л и в:

Заяву ОСОБА_2 про відвід колегії суддів у справі №457/1152/25 задовольнити частково, з урахуванням мотивів викладених у мотивувальній частині цієї ухвали.

Відвести суддів Мікулу Оксану Іванівну, Гінду Оксану Миколаївну, Ніколіна Володимира Володимировича від розгляду справи №457/1152/25 (А/857/46349/25).

Адміністративну справу № 464/8399/16-а (А/857/16093/25) передати для повторного автоматичного розподілу в порядку статті 31 Кодексу адміністративного судочинства України.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддями та оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя О. І. Мікула
судді О. М. Гінда
В. В. Ніколін