Справа № 200/16/26
Суддя: Молочна І.С.
Дата ухвалення: 2026-01-22 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
У Х В А Л А

22 січня 2026 року Справа №200/16/26

Донецький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Молочної І. С., розглянувши у письмовому провадженні клопотання відповідача про залишення позовної заяви без розгляду за позовом заявою адвоката Матвійчук Наталії Євгеніївни в інтересах ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити дії,

встановив:

02 січня 2026 року адвокат Матвійчук Наталія Євгеніївна в інтересах ОСОБА_1 (місце реєстрації: АДРЕСА_1 ; рнокпп НОМЕР_2 ), позивача, звернулась з позовом до Донецького окружного адміністративного суду з вимогами до Військової частини НОМЕР_1 (місцезнаходження: АДРЕСА_1 ; код ЄДРПОУ НОМЕР_3 ):

- визнати протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 щодо не нарахування та невиплати ОСОБА_1 заробітної плати за період з 05 червня 2015 року по 31 січня 2017 року у встановленому постановою Кабінету Міністрів України від 22 липня 2015 року №522 «Про особливості оплати праці працівників, які беруть участь у забезпеченні проведення антитерористичної операції» порядку із підвищенням на 50%;

- зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 нарахувати і виплати ОСОБА_1 заробітну плату за період з 05 червня 2015 року по 31 січня 2017 року у встановленому Постановою Кабінету Міністрів України від 22 липня 2015 року №522 «Про особливості оплати праці працівників, які беруть участь у забезпеченні проведення антитерористичної операції» порядку із підвищенням на 50%.

- зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 нарахувати і виплати ОСОБА_1 компенсацію втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків виплати заробітної плати.

Ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 07 січня 2026 року відкрито провадження по справі за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін та витребувано визначені судом докази по справі. Вирішено ряд процесуальних питань.

22 січня 2026 року відповідач надав до суду відзив на позовну заяву, в якому заявив клопотання про залишення позовної заяви без розгляду.

В обґрунтування зазначеного клопотання відповідач посилається на те, що з моменту коли позивач звільнена 18 квітня 2017 року, у разі незгоди з розрахунком її заробітної плати, вважаючи, що її права порушені, могла звернутись до суду з вимогами про зобов`язання Військову частину НОМЕР_1 здійснити перерахунок ти доплату її заробітної плати. Проте, позивач звернувся до суду із вказаними вимогами тільки 02 січня 2026 року, тобто, через більше ніж 8 років після того як вона дізналась або повинна була дізнатись про можливе порушення її права, відповідно позивач пропустила процесуальний строк на звернення до суду з даними позовними вимогами.

Вирішуючи заявлене клопотання відповідача, суд керувався наступним.

Відповідно до частини п`ятої статті 122 КАС України для звернення до суду у справах щодо прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби встановлюється місячний строк.

Відповідно до правових висновків Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду, викладених у постановах від 27 квітня 2023 року у справі №300/4201/22 та від 25 квітня 2023 року у справі №380/15245/22, положення статті 122 КАС України не містять норми, які б врегульовували порядок звернення осіб, які перебувають (перебували) на публічній службі, до адміністративного суду у справах про стягнення належної їм заробітної плати у разі порушення законодавства про оплату праці.

Положення статті 233 Кодексу законів про працю України (далі КЗпП України) в частині, що стосуються строку звернення до суду у справах, пов`язаних з недотриманням законодавства про оплату праці, мають перевагу в застосуванні перед частиною п`ятою статті 122 КАС України.

Відповідно до частини другої статті 233 КЗпП України (у редакції, чинній до змін, внесених згідно із Законом України від 01 липня 2022 року №2352-IX) у разі порушення законодавства про оплату праці працівник має право звернутися до суду з позовом про стягнення належної йому заробітної плати без обмеження будь-яким строком.

Законом України від 01 липня 2022 року №2352-IX, який набрав чинності з 19 липня 2022 року, частини першу і другу статті 233 КЗпП України викладено в такій редакції:

«Працівник може звернутися із заявою про вирішення трудового спору безпосередньо до суду в тримісячний строк з дня, коли він дізнався або повинен був дізнатися про порушення свого права, крім випадків, передбачених частиною другою цієї статті.

Із заявою про вирішення трудового спору у справах про звільнення працівник має право звернутися до суду в місячний строк з дня вручення копії наказу (розпорядження) про звільнення, а у справах про виплату всіх сум, що належать працівникові при звільненні, - у тримісячний строк з дня одержання ним письмового повідомлення про суми, нараховані та виплачені йому при звільненні (стаття 116)».

В порядку статті 58 Конституції України, зміни, внесені Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо оптимізації трудових відносин» №2352-IX мають застосуватись у спірних правовідносинах з 19 липня 2022 року.

Право на заробітну плату до 19 липня 2022 року не обмежувалося будь-яким строком щодо судового захисту і такий висновок прямо випливає з указаної норми.

Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 30 січня 2019 року у справі №808/1271/18, від 22 квітня 2021 року у справі №826/8789/18, від 29 вересня 2021 року у справі №160/8332/20, від 12 травня 2022 року у справі №280/9017/20, від 26 травня 2022 року у справі №420/10861/21, від 20 листопада 2023 року по справі №160/5468/23, від 12 вересня 2024 року у справі №380/6701/24, від 28 липня 2022 року у справі №300/6805/21, від 21 березня 2025 року у справі №460/21394/23.

При цьому, з огляду на правові позиції Конституційного Суду України щодо незворотності дії в часі законів та інших нормативно-правових актів, дія статті 233 КЗпП України в редакції Закону України від 01 липня 2022 року №2352-IX поширюється тільки на ті відносини, які виникли після набуття цією нормою закону чинності, тобто, з 19 липня 2022 року.

Крім того, відповідно до пункту 2 резолютивної частини рішення Конституційного Суду України від 11 грудня 2025 року №1-р/2025 у справі №1-7/2024(337/24) чітко передбачено, що частина перша статті 233 Кодексу законів про працю України в частині встановлення тримісячного строку для звернення працівника до суду про стягнення заробітної плати та інших належних працівникові виплат, визнана неконституційною, та утратила чинність із дня ухвалення Конституційним Судом України цього Рішення.

Так, судом в ухвалі від 07 січня 2026 року, зокрема, розглянуто питання дотримання позивачем строку звернення до суду, при цьому, враховано, що спірним питанням у справі є нарахування та виплата належної позивачу заробітної плати за період з 05 червня 2015 року по 31 січня 2017 року, тому відсутні підстави вважати, що позивачем пропущено строк звернення до суду із цим позовом.

За результатом вивчення матеріалів справи та доводів відповідача, у суду відсутні підстави вважати, що висновок про дотримання позивачем строку звернення до суду з цим позов, що викладено у зазначеній вище ухвалі, був передчасним.

Підсумовуючи, суд дійшов висновку, що клопотання відповідача про залишення позовної заяви без розгляду задоволенню не підлягає.

Керуючись статтями 121, 122, 123, 161, 240, 243, 248, 251, 256, 294 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

ухвалив:

1. В задоволенні клопотання Військової частини НОМЕР_1 про залишення позовної заяви без розгляду відмовити.

2. Ухвала оскарженню не підлягає та набирає законної сили з моменту її підписання.

Суддя І.С. Молочна