Справа № 308/949/26
Суддя: Шумило Н. Б.
Дата ухвалення: 2026-01-22 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 308/949/26
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 січня 2026 року м. Ужгород

Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області в складі:

головуючої - судді Шумило Н.Б.,

за участю секретаря судового засідання Дуб В.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Ужгород заяву представника позивача ОСОБА_1 адвоката Меренич Мирослави Іванівни про забезпечення позову у адміністративній справі за позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 , треті особи: ІНФОРМАЦІЯ_2 , відділ державної виконавчої служби у місті Ужгороді Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, про визнання протиправною та скасування постанови в справі про адміністративне правопорушення, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Меренич Мирослава Іванівна, звернувся до Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області із позовом до ІНФОРМАЦІЯ_1 , треті особи: ІНФОРМАЦІЯ_2 , відділ державної виконавчої служби у місті Ужгороді Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, у якому просить визнати протиправною та скасувати постанову начальника ІНФОРМАЦІЯ_3 №2452-1 від 10.09.2025 про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , іпн: НОМЕР_1 , за ч. 3 ст. 210 КУпАП, - а справу про адміністративне правопорушення - закрити.

Ухвалою судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 22.01.2026 року поновлено позивачу ОСОБА_1 строк звернення до суду з даним позовом, прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 , треті особи: ІНФОРМАЦІЯ_2 , відділ державної виконавчої служби у місті Ужгороді Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, про визнання протиправною та скасування постанови в справі про адміністративне правопорушення.

Одночасно із позовом представником позивача було подано заяву про забезпечення позову, у якій просить зупинити стягнення у виконавчому провадженні №79907049, яке знаходиться на виконанні у відділі державної виконавчої служби у місті Ужгороді Івано-Франківського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України про стягнення штрафу на виконання постанови ІНФОРМАЦІЯ_5 № 2452-1 від 10.09.2025 року за справою про адміністративне правопорушення за ч. 3 ст. 210 КУпАП до набрання судовим рішенням у справі законної сили.

Заяву обгрунтовано тим, що позивач звернувся до суду з позовом про визнання протиправною та скасування постанови №2452-1 від 10.09.2025 про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 210 КУпАП у вигляді штрафу у розмірі 17000 грн. Оскаржувана постанова скерована до відділу ДВС у м. Ужгороді, 08.01.2026 прийнято постанову про відкриття виконавчого провадження № 79907049. Постановою від 08.01.2026 звернуто стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника. Враховуючи те, що позивач звернувся до суду із позовом про скасування постанови про притягнення його до адміністративної відповідальності, передбаченої ч. 3 ст. 210 КУпАП, а з виконання спірної постанови відкрито виконавче провадження, вважає, що є необхідність у забезпеченні позову шляхом зупинення стягнення на підставі спірної постанови.

Позивач вважає, що забезпечення адміністративного позову це вжиття судом, до вирішення адміністративної справи по суті позовних вимог, заходів щодо створення можливості реального виконання у майбутньому рішення суду, якщо його буде прийнято на користь позивача, тобто покликане гарантувати виконання рішення адміністративного суду і спрямоване на забезпечення принципу обов`язковості судових рішень. Вирішуючи питання про забезпечення позову, в даному випадку, позивач просить взяти до уваги порушення його прав у зв`язку із не застосуванням відповідних заходів та врахувати співрозмірність вимог заяви про забезпечення позову заявленим позовним вимогам та обставинам справи.

З огляду на вказане та беручи до уваги те, що на даний час оскаржувана постанова знаходиться в стані примусового виконання, а тому за викладених обставин є очевидними ознаки можливості стягнення з позивача штрафу в розмірі 34 000 грн. Позивач вважає, що стягнення штрафу в примусовому порядку на підставі оскаржуваної постанови до прийняття судом рішення може істотно ускладнити поновлення порушених прав позивача у разі задоволення адміністративного позову. Водночас, у випадку безпідставності позовних вимог позивача вжиття заходів забезпечення позову не перешкодить стягненню штрафу після набрання рішенням законної сили, адже він проходить військову службу та отримує постійний дохід. Позивач просить суд врахувати той факт, що у випадку, якщо з боржника буде у примусовому порядку стягнуто кошти на користь стягувача по виконавчому провадженню, а на користь державного виконавця - винагороду і витрати виконавчого провадження, ефективний захист прав, за яким позивач звернувся до суду, буде істотно ускладненим та порушиться збалансованість інтересів заявника, держави та суб`єкта владних повноважень, а також співмірність негативних наслідків для кожної із сторін спору.

Розгляд заяви про забезпечення позову проводиться судом без повідомлення учасників справи відповідно до приписів ч. 1 ст. 154 КАС України.

Відповідно до положень ч.4 ст.229 КАС України, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши заяву про забезпечення позову та додані матеріали, суд приходить до наступного висновку.

У відповідності до частини 1 статті 150 КАС України суд за заявою учасника справи або з власної ініціативи має право вжити визначені цією статтею заходи забезпечення позову.

Згідно пунктів 1, 2 частини 2 статті 150 КАС України забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду або очевидними є ознаки протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, та порушення прав, свобод або інтересів особи, яка звернулася до суду, таким рішенням, дією або бездіяльністю.

Таким чином, законодавством встановлено вичерпний перелік підстав для вжиття заходів забезпечення адміністративного позову, а суд повинен, виходячи з конкретних доказів, встановити, чи існує хоча б одна з названих підстав, і оцінити, чи не може застосування заходів забезпечення позову завдати більшої шкоди, ніж та, якій можна запобігти.

Вирішуючи питання про доцільність вжиття заходів про забезпечення позову суд виходить з того, що умовою застосування заходів до забезпечення позову є достатньо обґрунтоване припущення, що майнові інтереси та/або права позивача будуть погіршені, порушені і на момент виконання рішення суду, у разі задоволення позову, їх слід буде відновити шляхом вчинення певних дій.

Відповідно до роз`яснень постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» від 22.12.2006 року № 9 та постанови Пленуму Вищого адміністративного суду України «Про практику застосування адміністративним судами окремих положень Кодексу адміністративного судочинства України під час розгляду адміністративних справ» від 06.03.2008 року № 2, розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

При розгляді клопотання про вжиття заходів забезпечення позову суд повинен дати оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжитих заходів з урахуванням: розумності, обґрунтованості й адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників процесу; наявності зв`язку між конкретним видом, що застосовується для забезпечення позову, і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий вид забезпечення забезпечити фактичне виконання рішення суду у разі його задоволення; ймовірності виникнення ускладнень для виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів.

За своєю суттю інститут забезпечення позову в адміністративному судочинстві є інститутом попереднього судового захисту. Метою його запровадження є гарантування виконання рішення суду у випадку задоволення позову, існування очевидної небезпеки заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам позивача до ухвалення рішення у справі.

Мета забезпечення позову це хоча і негайні, проте тимчасові заходи, направлені на недопущення утруднення чи неможливості виконання судового рішення, а також перешкоджання спричинення значної шкоди заявнику. Таким чином, заходи забезпечення позову не мають якогось дискримінаційного характеру стосовно якоїсь із сторін у спорі; їх застосування здійснюється в рамках дискреційних повноважень суду і на основі принципів змагальності та процесуального рівноправ`я сторін.

Суд звертає увагу, що розгляд заяви про вжиття заходів забезпечення позову не передбачає надання оцінки правомірності дій, рішень чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, а спрямований виключно на забезпечення захисту прав, свобод та інтересів позивача на час розгляду справи. Тобто, виключно за результатами розгляду справи по суті судом надається повна, всебічна та об`єктивна оцінка оскаржуваному рішенню, дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень.

При цьому суд зауважує, що згідно положень ч. 1, 2 статті 151 КАС України, позов може бути забезпечено:

1) зупиненням дії індивідуального акта або нормативно-правового акта;

2) забороною відповідачу вчиняти певні дії;

4) забороною іншим особам вчиняти дії, що стосуються предмета спору;

5) зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа або іншого документа, за яким стягнення здійснюється у безспірному порядку.

Суд може застосувати кілька заходів забезпечення позову. Заходи забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами. Суд також повинен враховувати співвідношення прав (інтересу), про захист яких просить заявник, із наслідками вжиття заходів забезпечення позову для заінтересованих осіб.

Виходячи з завдання адміністративного судочинства та цілей, які спрямовані на вжиття заходів забезпечення позову, суд приходить до висновку, що у заяві про забезпечення позову позивачем не наведено беззаперечних доводів, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся до суду; або очевидними є ознаки протиправності рішення, суб`єкта владних повноважень, та порушення прав, свобод або інтересів особи, яка звернулася до суду, таким рішенням.

При цьому лише формальні посилання на наявність такої постанови та оскарження її до суду, а також наявність відкритого виконавчого провадження та проведення виконавчих дій не свідчать про очевидну незаконність винесеної постанови, всі ці доводи підлягають перевірці судом виключно після подання сторонами всіх доказів у справі, відтак суд не вбачає достатніх підстав задля забезпечення позову.

Керуючись ст.ст. 150, 151, 154, 156, 248, 256, 294, 295, 297 КАС України, -

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні заяви представника позивача ОСОБА_1 адвоката Меренич Мирослави Іванівни про забезпечення позову у адміністративній справі за позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 , треті особи: ІНФОРМАЦІЯ_2 , відділ державної виконавчої служби у місті Ужгороді Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, про визнання протиправною та скасування постанови в справі про адміністративне правопорушення, - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Восьмого адміністративного апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення.

Суддя Ужгородського міськрайонного

суду Закарпатської області Н.Б. Шумило