Справа № 520/33575/25
Суддя: Барабанова В. В.
Дата ухвалення: 2026-01-22 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

№ провадження 2-а/646/6/2026
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(про забезпечення позову)

22.01.26 м. Харків

Суддя Основ`янського районного суду міста Харкова Барабанова В.В., розглянувши заяву ОСОБА_1 , в особі представника адвоката Бойка Романа Миколайовича, про забезпечення позову у справі за позовною заявою ОСОБА_1 до Головного управління Державної міграційної служби України в Харківській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії,

встановив:

20 січня 2026 року до Основ`янського районного суду міста Харкова з Харкіського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 до Головного управління Державної міграційної служби України в Харківській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії, в якій він просив:

- визнати протиправним та скасувати рішення №019521 про примусове повернення до країни походження громадянина Федеративної Республіки Нігерія заяву ОСОБА_1 , складене Головним спеціалістом Основ`янського відділу у м. Харкові Головного управління Державної міграційної служби України в Харківській області від 30.09.2025 року;

- зобов`язати Головне управління Державної міграційної служби України в Харківській області повторно розглянути заяву громадянина Федеративної Республіки Нігерія ОСОБА_1 , про продовження строку перебування на території України з урахуванням правових висновків Верховного суду.

Ухвалою Основ`янського районного суду міста Харкова від 22.01.2026 відкрито провадження у справі й призначено розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження з викликом (повідомленням) учасників справи сторін в судове засідання.

Позивачем подано до суду заяву про забезпечення адміністративного позову.

Позивач обґрунтовує заяву про забезпечення позову тим, що 30.09.2025 рішенням №019521 про примусове повернення до країни походження або третьої країни іноземця або особи без громадянства, складеним Головним спеціалістом Основ`янського відділу у м. Харкові ГУДМС України в Харківській області, громадянина Федеративної Республіки Нігерія ОСОБА_1 вирішено примусово повернути до країни походження Нігерія та зобов`язано покинути територію України у термін до 29.10.2025.

30.09.2025 відносно позивача було складено адміністративний протокол МХК №005163 за ч. 2 ст. 203 КУпАП та накладено штраф у розмірі 3400, 00 грн., який позивачем сплачено в добровільному порядку.

Крім того, зазначає, що позивач статусу біженця та/або особи, що потребує тимчасового захисту в Україні не має, оскільки позивач приїхав до України з метою навчання, а не в результаті переслідування у країні походження та загрози його життю.

Проте наразі, з огляду на наявність у позивача малолітньої дитини, яка є громадянкою України, позивач не може повернутися до країни походження у зв`язку з тим, що його дитина проживає на території України, а виїзд до країни походження позивача Федеративна Республіка Нігерія створює непереборні і об`єктивні ризики для життя, здоров`я та свободи як позивача так і його дитини.

Дослідивши подану заяву про забезпечення позову та наведені в ній підстави для вжиття відповідних заходів, з урахуванням положень чинного законодавства України, що регулює порядок забезпечення позову, суд приходить до наступного висновку.

Відповідно до ч.1ст.150 КАС України суд за заявою учасника справи або з власної ініціативи має право вжити визначені цією статтею заходи забезпечення позову. Згідно ч. 2 вказаної статті забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо: 1) невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду; або 2) очевидними є ознаки протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, та порушення прав, свобод або інтересів особи, яка звернулася до суду, таким рішенням, дією або бездіяльністю.

Відповідно до ч. 1ст. 151 КАС України позов може бути забезпечено: 1) зупиненням дії індивідуального акта або нормативно-правового акта; 2) забороною відповідачу вчиняти певні дії; 4) забороною іншим особам вчиняти дії, що стосуються предмета спору; 5) зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа або іншого документа, за яким стягнення здійснюється у безспірному порядку.

Частиною 2статті 151 КАС України передбачено, що суд може застосувати кілька заходів забезпечення позову. Заходи забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами. Суд також повинен враховувати співвідношення прав (інтересу), про захист яких просить заявник, із наслідками вжиття заходів забезпечення позову для заінтересованих осіб.

Таким чином, законодавством встановлено вичерпний перелік підстав для вжиття заходів забезпечення адміністративного позову, а суд повинен, виходячи з конкретних доказів, встановити, чи існує хоча б одна з названих підстав, і оцінити, чи не може застосування заходів забезпечення позову завдати більшої шкоди, ніж та, якій можна запобігти. При розгляді та вирішенні заяви про забезпечення позову суд надає оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням: розумності, обґрунтованості вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників процесу; наявності зв`язку між конкретним видом, що застосовується для забезпечення позову, і предметом позовних вимог, зокрема, чи спроможний такий вид забезпечення позову забезпечити фактичне виконання рішення суду у разі його задоволення.

Забезпечення позову по суті - це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних з ним інших осіб з метою забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя у разі задоволення вимог позивача (заявника). Тобто, прийняття такого рішення доцільне та можливе лише в разі наявності достатньо обґрунтованого припущення, що невжиття таких заходів може в майбутньому ускладнити виконання судового рішення чи призвести до потреби докласти значні зусилля для відновлення прав позивача у разі задоволення позову.

Одним з механізмів забезпечення ефективного правового захисту є передбачений національним законодавством України інститут вжиття заходів до забезпечення позову.

Суд має право зупинити рішення про примусове повернення особи з підстав та в порядку, передбаченому статтями 150-154 КАС України.

Предметом спору у даній праві є оскарження рішення №019521 про примусове повернення до країни походження громадянина Федеративної Республіки Нігерія заяву ОСОБА_1 , складене Головним спеціалістом Основ`янського відділу у м. Харкові Головного управління Державної міграційної служби України в Харківській області від 30.09.2025 року.

Згідно з частиною 1 статті 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Згідно з п. 2, 3 ч.3 статті 44 КАС України учасники справи мають право зокрема подавати докази; брати участь у судових засіданнях, якщо інше не визначено законом; брати участь у дослідженні доказів; ставити питання іншим учасникам справи, а також свідкам, експертам, спеціалістам; подавати заяви та клопотання, надавати пояснення суду, наводити свої доводи, міркування щодо питань, які виникають під час судового розгляду, і заперечення проти заяв, клопотань, доводів і міркувань інших осіб.

Оскаржуване рішення про примусове повернення до країни походження зобов`язує позивача примусово повернутися до країни походження та покинути територію України у термін до 29.10.2025, що з огляду на строк має ймовірність унеможливлення особистої участі позивача під час розгляду справи.

Верховний Суд у справі №808/2206/18 зазначив: заходи забезпечення мають бути вжиті лише в межах позовних вимог та бути співмірними з позовними вимогами. Співмірність передбачає співвідношення негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, що можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії.

Відповідно до ч. 13 статті 4 Закону України "Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства" від 22.09.2011р. №3773 (далі - Закон №3773) іноземці та особи без громадянства, які прибули в Україну з метою навчання та отримали посвідку на тимчасове проживання, вважаються такими, які на законних підставах перебувають на території України на період навчання.

За приписами ч. ч. 1, 7 статті 26 Закону №3773 іноземець або особа без громадянства можуть бути примусово повернуті в країну походження або третю країну, якщо їх дії порушують законодавство про правовий статус іноземців та осіб без громадянства або суперечать інтересам забезпечення національної безпеки України чи охорони громадського порядку, або якщо це необхідно для охорони здоров`я, захисту прав і законних інтересів громадян України за рішенням центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері міграції (імміграції та еміграції), у тому числі протидії нелегальній (незаконній) міграції, громадянства, реєстрації фізичних осіб, біженців та інших визначених законодавством категорій мігрантів, органу Служби безпеки України або органу охорони державного кордону (стосовно іноземців та осіб без громадянства, які затримані ними у межах контрольованих прикордонних районів під час спроби або після незаконного перетинання державного кордону України), з подальшим повідомленням протягом 24 годин прокурору про підстави прийняття такого рішення. У рішенні про примусове повернення зазначається строк, протягом якого іноземець або особа без громадянства повинні виїхати з України. Зазначений строк не повинен перевищувати 30 днів з дня прийняття рішення. У разі прийняття рішення про примусове повернення в паспортному документі іноземця або особи без громадянства скасовується віза і вилучаються документи, що підтверджують законні підстави перебування в Україні.

Таким чином, примусове повернення іноземців з території України в країну походження або третю країну обумовлене прийняттям центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері міграції (імміграції та еміграції), відповідного рішення.

Згідно з пунктом 5 частини 3статті 151 КАС України не допускається забезпечення позову шляхом зупинення дії рішення суб`єкта владних повноважень, яке не є предметом оскарження в адміністративній справі, або встановлення заборони або обов`язку вчиняти дії, що випливають з такого рішення.

За таких обставин, суд дійшов висновку, що заява про забезпечення позову є співмірною з позовними вимогами. Невжиття заходів забезпечення позову може істотно ускладнити виконання рішення суду та ефективний захист прав та інтересів позивача, за захистом яких звернувся до суду, тому заяву про забезпечення позову належить задовольнити.

Керуючись ст.ст. 2, 5, 9, 44, 150-154, 241-243, 248, 256, 294 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Заяву ОСОБА_1 , в особі представника адвоката Бойка Романа Миколайовича, про забезпечення позову у справі за позовною заявою ОСОБА_1 до Головного управління Державної міграційної служби України в Харківській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії - задовольнити.

Зупинити дію рішення №019521 про примусове повернення до країни походження громадянина Федеративної Республіки Нігерія заяву ОСОБА_1 , складене Головним спеціалістом Основ`янського відділу у м. Харкові Головного управління Державної міграційної служби України в Харківській області Ольгою Фоміною від 30.09.2025 року до набрання рішенням у справі №520/33575/25 законної сили.

Ухвала про забезпечення позову належить негайному виконанню з дня її постановлення незалежно від її оскарження.

Ухвала з питань забезпечення адміністративного позову може бути оскаржена. Оскарження ухвали про забезпечення позову не зупиняє її виконання, а також не перешкоджає подальшому розгляду справи.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Другого апеляційного адміністративного суду у 15-денний строк з дня її складення.

Суддя: В.В. Барабанова