Справа № 160/33973/24
Суддя: Ясенова Т.І.
Дата ухвалення: 2026-01-22 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

22 січня 2026 року м. Дніпросправа № 160/33973/24

Третій апеляційний адміністративний суд

у складі колегії суддів: головуючого - судді Ясенової Т.І. (доповідач),

суддів: Головко О.В., Суховарова А.В.,

розглянувши в письмовому провадженні в м. Дніпрі адміністративну справу за апеляційною скаргою Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 19 червня 2025 року (суддя Єфанова О.В.) в адміністративній справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області, Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області про визнання протиправними дії та зобов`язання вчинити певні дії,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулась до суду із позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області, Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області в якому просить:

- визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного Фонду України в Чернівецькій області про відмову у призначенні пенсії від 05.09.2024 (особовий рахунок № НОМЕР_1 ;

- визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного Фонду України в Тернопільській області про відмову у призначенні пенсії № 58 від 04.10.2024;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного Фонду України в Тернопільській області зарахувати до страхового стажу ОСОБА_1 період перебування у частково оплачуваній відпустці по догляду за дитиною до 3-х років з 01.01.2004 по 31.12.2004 включно та періоди роботи у Відокремленому підрозділі «Шахта «Курахівська» Державного підприємства «Селидіввугілля» з червня 2010 рік по грудень 2010 рік та з січня 2022 рік по липень 2024 рік;

зобов`язати Головне управління Пенсійного Фонду України в Тернопільській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 про призначення дострокової пенсії за віком на підставі п. 3 ч. 1 ст. 115 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 № 1058-IV, як матері особи з інвалідністю з дитинства.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що вона звернулась до пенсійного органу із заявою про призначення дострокової пенсії за віком на підставі п. 3 ч. 1 ст. 115 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 № 1058-IV, як матері особи з інвалідністю з дитинства, але відповідач протиправно відмовив у призначенні пільгової пенсії та безпідставно не зарахував певні періоди роботи до її страхового стажу, вважає відмову у призначенні дострокової пенсії протиправною , оскільки має достатнього підтвердженого стажу для виходу на дострокову пенсію, у зв`язку з чим, позивач звернулась до суду за захистом свого порушеного права.

Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 19.06.2025 у справі №160/33973/25 адміністративний позов ОСОБА_1 задоволено у повному обсязі.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, відповідач - Головне управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області, звернувся з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення суду та ухвалити нове судове рішення про відмову в задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги відповідач посилається на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права.

Відповідно до вимог статті 311 КАС України справа розглянута в порядку письмового провадження.

Перевіривши матеріали справи, доводи апеляційної скарги колегія суддів дійшла таких висновків.

Судом встановлено та підтверджено матеріалами справи, що ОСОБА_1 , позивача у справі взято на облік як внутрішньо переміщену особу, що підтверджується довідкою від 27.08.2024 №1201-.

Також судом під час розгляду цієї справи встановлено, що 30.08.2024 позивачка ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , звернулася до Відділу обслуговування громадян № 1 (Сервісний центр) Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області із заявою та відповідними документами для призначення їй дострокової пенсії за віком на підставі п. 3 ч. 1 ст. 115 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 № 1058-IV, як матері особи з інвалідністю з дитинства.

Засобами програмного забезпечення за принципом екстериторіальності визначено структурний підрозділ органу, що призначає пенсію - Головне управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області, який уповноважений розглянути подану заяву ОСОБА_1

05.09.2024 Головним управлінням Пенсійного фонду України в Чернівецькій області було прийнято рішення про відмову ОСОБА_1 у призначенні пенсії (особовий рахунок № НОМЕР_1 ), з посиланням на не підтвердження позивачкою належними документами підстав для призначення дострокової пенсії за віком. Та у цьому рішенні органом пенсійного фонду, відповідачем у справі зазначено:

«за доданими документами до страхового стажу не зараховано періоди роботи періоди роботи з червня 2010 року по грудень 2010 року та з січня 2022 року по липень 2024 року, оскільки в індивідуальних відомостях про застраховану особу відсутні дані про сплату внесків.

Звертаємо увагу, що для врахування періоду догляду за дитиною ІНФОРМАЦІЯ_2 по досягненню ним трирічного віку, а саме 2004 рік, необхідно долучити довідку органів соціального захисту населення про отримання (неотримання) допомоги передбаченою додатком 11 до Інструкції щодо порядку оформлення і ведення особових справ отримувачів усіх видів соціальної допомоги, затвердженої наказом Міністерства праці та соціальної політики України від 19 вересня 2006 року №345, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 06 жовтня 2006 року за №1098/12972 або наказ з місця роботи про надання відпустки по догляду за дитиною до досягнення нею 3-річного віку.

Звертаємо увагу, що заявницею надано довідку ЛКК від 09.05.2024 № 166, а не висновок лікарсько-консультаційної комісії про те, що ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_2 мав медичні показання для визнання його дитиною з інвалідністю до досягнення шестирічного віку, що суперечить пункту 2.18 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

27.09.2024 позивачка повторно звернулася до Відділу обслуговування громадян № 1 (Сервісний центр) із заявою та додатковими документами для призначення їй дострокової пенсії за віком на підставі п. 3 ч. 1 ст. 115 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 № 1058-IV, як матері особи з інвалідністю з дитинства, та додатково надала довідку про отримання допомоги № 332 від 13.03.2024 та медичні документи на підтвердження наявності підстав для дострокової пенсії за віком, зокрема довідку ЛКК № 166 від 09.05.2024, яка була видана Центром первинної медичної допомоги Курахівської міської ради.

Засобами програмного забезпечення за принципом екстериторіальності визначено структурний підрозділ органу, що призначає пенсію - Головне управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області, який уповноважений розглянути подану заяву ОСОБА_1

04.10.2024 Головним управлінням Пенсійного фонду України в Тернопільській області було прийнято рішення № 58 про відмову ОСОБА_1 у призначенні пенсії, з посиланням на не підтвердження позивачкою належними документами підстав для призначення дострокової пенсії за віком та зазначено, що:

- до страхового стажу позивача не може бути зараховано період догляду за дитиною до досягнення нею трьохрічного віку з 01.01.2004 по 31.12.2004, оскільки відсутня довідка органів соціального захисту населення про отримання допомоги.

І саме вищезазначені рішення органів пенсійного фонду є предметом оскарження у цій справі.

Надаючи оцінку спірним відносинам, які виникли між сторонами у справі, колегія суддів вважає за необхідне зазначити наступне.

Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій визначає Закон України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» № 1058-IV (далі - Закон № 1058-IV).

Положеннями п. 3 ч. 1 ст. 115 Закону №1058-IV визначено, що право на призначення дострокової пенсії за віком мають жінки, які народили п`ятьох або більше дітей та виховали їх до шестирічного віку, матері осіб з інвалідністю з дитинства, які виховали їх до зазначеного віку, - після досягнення 50 років та за наявності страхового стажу не менше 15 років. При цьому до числа осіб з інвалідністю з дитинства належать також діти з інвалідністю віком до 16 років.

Отже, право на дострокову пенсію за віком мають матері, які виховали осіб з інвалідністю з дитинства до шестирічного віку (після досягнення матір`ю 50 років та за наявності не менше 15 років страхового стажу). За змістом наведеної норми однією з обов`язкових умов для призначення дострокової пенсії за віком є виховання до шестирічного віку саме дитини з інвалідністю.

Постановою Правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 №22-1 затверджено Порядок подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», який зареєстровано в Міністерстві юстиції України 27.12.2005р. за №1566/11846 (далі - Порядок №22-1).

Відповідно до абзацу сьомого підпункту 6 пункту 2.1 розділу ІІ Порядку №22-1 (у редакції постанови правління Пенсійного фонду України від 07 липня 2014 року №13-1, зі змінами) документи, які підтверджують право на призначення дострокової пенсії за віком: жінкам, які народили п`ятьох або більше дітей та виховали їх до шестирічного віку, матерям осіб з інвалідністю з дитинства, які виховали їх до зазначеного віку,- документи про народження дітей (дитини), виховання їх (її) до шестирічного віку, про визнання дитини заявника особою з інвалідністю з дитинства або дитиною з інвалідністю. У разі звернення за пенсією батька, яким здійснювалось виховання п`ятьох або більше дітей чи дитини з інвалідністю, додається заява матері про згоду щодо призначення пенсії батьку або документи, що підтверджують її відсутність (свідоцтво органу державної реєстрації актів цивільного стану (далі - ДРАЦС) про смерть, рішення суду тощо) (при призначенні пенсії згідно з пунктом 3 частини першої статті 115 Закону).

Пунктом 2.17 Порядку 22-1 встановлено, що при призначенні пенсій жінкам, які народили п`ятеро або більше дітей і виховали їх до шестирічного віку, матерям осіб з інвалідністю з дитинства, які виховали їх до шестирічного віку, а також, у разі відсутності матері або за її згодою, чоловікам, які здійснювали виховання п`ятьох або більше дітей чи дитини з інвалідністю, факт народження дитини встановлюється на підставі свідоцтва про народження, а її виховання до зазначеного віку - на підставі свідоцтва про народження чи паспорта дитини. У разі смерті дитини подається свідоцтво про смерть.

Згідно з пунктом 2.18 розділу ІІ Порядку №22-1 визнання особою з інвалідністю з дитинства або дитиною з інвалідністю засвідчується випискою з акта огляду в МСЕК, медичним висновком закладу охорони здоров`я, посвідченням одержувача допомоги, довідкою органу, що призначає допомогу, про період призначення допомоги. У разі якщо дитина визнана дитиною з інвалідністю після досягнення шестирічного віку або особою з інвалідністю з дитинства після досягнення вісімнадцятирічного віку, надається відповідно висновок лікарсько-консультаційної комісії про те, що вона мала медичні показання для визнання її дитиною з інвалідністю до досягнення шестирічного віку, та/або висновок МСЕК про можливість настання інвалідності до досягнення особою вісімнадцятирічного віку (висновок про час настання інвалідності).

Під час розгляду цієї справи судом встановлено, що ОСОБА_2 народився ІНФОРМАЦІЯ_2 , його батьками є ОСОБА_1 , позивач у справі та ОСОБА_3 .

Наказом Державного відкритого акціонерного товариства Шахта «Курахівська» Державної холдингової компанії «Селидіввугілля» № 173 від 11.03.2002 ОСОБА_1 , бухгалтеру розрахункового відділу, надано частково оплачувану відпустку по догляду за дитиною до 3-х років з 04.03.2002 по 09.01.2005.

Згідно із Висновком консультанта №35 від 25.03.2002, виданого Комунальною лікувально-профілактичною установою «Центральною міською клінічною лікарнею № 1», ОСОБА_4 , 2002 року народження, направлений на МСЕК для встановлення інвалідності згідно наказу Міністерства охорони здоров`я України № 175 від 05.12.1991 з діагнозом: вроджена неповна щілина верхньої губи.

Відповідно до запису від 13.05.2002 у медичній картці ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , дитина під наглядом через діагноз: вроджена неповна щілина верхньої губи згідно з наказом № 454 МОЗ України оформлено допомогу у зв`язку з інвалідністю, розділ XIV, пункт 1, підпункт 1, строком на 2 роки.

Згідно із Висновком консультанта від 06.04.2006, виданого Комунальною лікувально-профілактичною установою «Центральною міською клінічною лікарнею №1», ОСОБА_4 , 2002 року народження, направлений на МСЕК для встановлення інвалідності згідно наказу Міністерства охорони здоров`я України № 454/471/516 від 08.11.2001 відповідає розділу XIV, пункту 1, підпункту 1.4, код Q36.9, яка класифікується по МКХ-10.

Згідно із записом від 07.04.2006 у медичній картці ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , дитина під наглядом через діагноз: вроджена неповна щілина верхньої губи згідно з наказом №454/471/516 МОЗ України переоформлюється допомога у зв`язку з інвалідністю, розділ XIV, пункту 1, підпункту 1.4, строком на 2 роки.

З наданої суду ксерокопії довідки ЛКК № 166 від 09.05.2024, яка видана Центром первинної медичної допомоги Курахівської міської ради (ідентифікаційний код: 44067064, місцезнаходження: вул. Мечникова, буд. 14-Д, м. Курахове, Донецька обл., 85612), ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 згідно медичних даних має захворювання мовлення з народження. Медичний висновок про дитину-інваліда віком до 16 років виданий 20.05.2002 згідно наказу МОЗ України № 454/471/516 від 08.11.2001.

Встановлення 20.05.2002 інвалідності ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , також підтверджується випискою із медичної карти амбулаторного (стаціонарного) хворого, яка була видана Амбулаторією загальної практики сімейної медицини м. Гірник Центру первинної медичної допомоги Курахівської міської ради (ідентифікаційний код: 44067064, місцезнаходження: вул. Мечникова, буд. 14-Д, м. Курахове, Донецька обл., 85612).

Приймаючи до уваги встановлені судом фактичні обставини та наведені вище норми чинного законодавства колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції стосовного того, що позивачем у справі під час звернення до органів пенсійного фонду була надані всі необхідні документи для зарахування до страхового стажу періоду період догляду за дитиною до досягнення нею трьохрічного віку з 01.01.2004 по 31.12.2004 з 01.01.2004 по 31.12.2004.

Щодо посилань органів пенсійного фонду у оскаржуваних рішеннях на незарахування до страхового стажу позивача періоду роботи у Відокремленому підрозділі «Шахта «Курахівська» Державного підприємства «Селидіввугілля» з червня 2010 рік по грудень 2010 рік та з січня 2022 рік по липень 2024 рік через відсутність в індивідуальних відомостях про застраховану особу відомостей про сплату внесків, то колегія суддів вважає за необхідне зазначити наступне.

Відповідно до положень ст. 62 Закону України «Про пенсійне забезпечення» №1788-ХІІ від 05.11.1991 основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Пунктом 1 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, який затверджено постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 №637, передбачено, що основним документом, який підтверджує стаж роботи, є трудова книжка, а за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

Відповідно до Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників, затверджена спільним наказом Міністерства праці України, Міністерства юстиції України, Міністерства соціального захисту населення України від 29.07.1993 за №58, яка діє з 29.07.1993 трудова книжка є основним документом про трудову діяльність працівника (п. 1.1 цієї Інструкції ).

Під час розгляду справи судом встановлено, що трудова книжка позивача серії НОМЕР_2 від 24.07.1992 містить записи про роботу позивача у Відокремленому підрозділі «Шахта «Курахівська» Державного підприємства «Селидіввугілля» з червня 2010 рік по грудень 2010 рік та з січня 2022 рік по липень 2024 рік і правильність записів трудової книжки відповідачами не оспорюється.

Система персоніфікованого обліку була введена в дію 01.01.2004 на виконання Указу Президента України від 04.05.1998 № 401 «Про заходи щодо впровадження персоніфікованого обліку відомостей у системі обов`язкового державного пенсійного страхування згідно постанов Кабінету Міністрів України № 1854 від 12.12.2002 та № 303 від 12.03.2003.

Згідно з підпунктом 2 пункту 2.1 розділу ІІ Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України 25.11.2005 № 22-1, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 27 грудня 2005 року за № 1566/11846 (далі Порядок № 22-1), за періоди роботи після впровадження персоніфікованого обліку у системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування (далі - персоніфікований облік) орган, що призначає пенсію, додає індивідуальні відомості про застраховану особу з реєстру застрахованих осіб за формою згідно з додатком 4 до Положення про реєстр застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 18 червня 2014 року № 10-1, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 08 липня 2014 року за № 785/25562 (у редакції постанови правління Пенсійного фонду України від 27 березня 2018 року № 8-1) (далі - Положення), а у разі необхідності - за формою згідно з додатком 3 до Положення (далі - індивідуальні відомості про застраховану особу).

Додаток 4 до Положення це форма ОК-5, а додаток 3 до Положення це форма ОК-2.

Відповідно до пункту 2 Положення Реєстр застрахованих осіб формує та веде Пенсійний фонд України, який є володільцем даних Реєстру застрахованих осіб.

Згідно з ч. 6 ст. 20 Закону № 1058-IV встановлено, що страхувальники зобов`язані сплачувати страхові внески, нараховані за відповідний базовий звітний період, не пізніше ніж через 20 календарних днів із дня закінчення цього періоду.

Пунктом 1 ч. 2 ст. 6 Закону України від 08.07.2010 № 2464-VI «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» передбачено, що платник єдиного внеску зобов`язаний: своєчасно та в повному обсязі нараховувати, обчислювати і сплачувати єдиний внесок.

Згідно зі статтею 20 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», страхові внески обчислюються виключно в грошовій формі, у тому числі з виплат (доходу), що здійснюються в натуральній формі.

Обчислення страхових внесків застрахованих осіб, здійснюється страхувальниками на підставі бухгалтерських та інших документів, відповідно до яких провадиться нарахування (обчислення) або які підтверджують нарахування (обчислення) заробітної плати (доходу), грошового забезпечення, на які відповідно до цього Закону нараховуються страхові внески.

Страхові внески підлягають сплаті незалежно від фінансового стану платника страхових внесків.

Якщо страхувальники несвоєчасно або не в повному обсязі сплачують страхові внески, до них застосовуються фінансові санкції, передбачені цим Законом, а посадові особи, винні в порушенні законодавства про сплату страхових внесків, несуть дисциплінарну, адміністративну, цивільно-правову або кримінальну відповідальність згідно із законом.

Відповідно до ст. 106 Закону № 1058-IV відповідальність за несплату страхових внесків несе підприємство-страхувальник, оскільки здійснює нарахування страхових внесків із заробітної плати застрахованої особи.

Отже аналіз наведених вище норм законодавства дає можливість зробити висновок про те, що обов`язок по сплаті страхових внесків та відповідальність за несвоєчасну або не в повному обсязі сплату страхових внесків законом покладено на страхувальника, та вказані внески підлягають сплаті незалежно від його фінансового стану.

При цьому колегія суддів вважає, що несвоєчасне виконання роботодавцем обов`язку по своєчасній сплаті страхових внесків до Пенсійного фонду України фактично позбавило позивача соціальної захищеності, що є неприпустимим та таким, що суперечить основним конституційним засадам в сфері соціального захисту, оскільки особа не повинна відповідати за неналежне виконання підприємством-страхувальником свого обов`язку щодо належної сплати страхових внесків, а отже, наявність заборгованості підприємства по страховим внескам не може бути підставою для не зарахування пенсійним органом до страхового стажу особи при призначенні пенсії періоду його роботи, відносно яких відсутні відомості про сплату страхових внесків.

Вказаний висновок суду узгоджується із правовими висновками Верховного Суду, викладеними у постановах від 27 березня 2018 року у справі № 208/6680/16-а, від 24 травня 2018 року у справі № 490/12392/16-а, від 1 листопада 2018 року у справі №199/1852/15-а, від 30 липня 2019 року у справі № 373/2265/16-а.

З урахуванням наведеного колегія суддів вважає обґрунтованим висновок суду першої інстанції про наявність підстав для зарахування до страхового стажу позивача періодів роботи у Відокремленому підрозділі «Шахта «Курахівська» Державного підприємства «Селидіввугілля» з червня 2010 рік по грудень 2010 рік та з січня 2022 рік по липень 2024 рік

Приймаючи до уваги вищенаведене колегія суддів вважає, що відповідачі у справі під час прийняття ними рішень, які є предметом оскарження у справі, діяли не у спосіб визначений чинним законодавством та під час розгляду судом цієї справи в порушення вимог ч. 2 ст. 77 КАС України не довели правомірність прийняття ними оскаржуємих рішень, тому такі рішення відповідачів, які у спірних відносинах виступають у якості суб`єктів владних повноважень, є протиправними та підлягають скасуванню.

Вирішуючи питання щодо вчинення дій спрямованих на відновлення порушеного права позивача у справі, колегія суддів враховуючи положення абзацу 13 пункту 4.2 Порядку №22-1 (у редакції постанови Пенсійного фонду від 16.12.2020 №25-1) та абзацу 1 пункту 4.10 Порядку №22-1, погоджується із висновком суду першої інстанції стосовно того, що у спірних відносинах компетентним органом для розгляду заяви позивачки про призначення пенсії за віком на пільгових умовах є Головне управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області, оскільки вказаний суб`єкт владних повноважень останнім розглядав надані позивачем документи і саме він має завершити процедуру призначення позивачу пенсії за віком на пільгових умовах і суд першої інстанції обгрунтовано з метою здійснення ефективного захисту порушеного права позивача у справі зобов`язав Головне управління Пенсійного Фонду України в Тернопільській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 про призначення дострокової пенсії за віком на підставі п. 3 ч. 1 ст. 115 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 № 1058-IV, як матері особи з інвалідністю з дитинства

Відповідно до ч.2 ст.6 КАС України суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського Суду з прав людини, а ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» передбачає, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

У пункті 58 Рішення Європейського суду з прав людини у справі «Серявін та інші проти України» від 10 лютого 2010 року Суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення. Хоча національний суд має певну свободу розсуду щодо вибору аргументів у тій чи іншій справі та прийняття доказів на підтвердження позицій сторін, орган влади зобов`язаний виправдати свої дії, навівши обґрунтування своїх рішень.

На підставі викладеного, колегія суддів дійшла висновку, що судом першої інстанції правильно встановлені обставини справи та надано їм належну юридичну оцінку, судове рішення ухвалено з дотриманням норм матеріального та процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, тому відсутні підстави для задоволення апеляційної скарги та скасування рішення.

Керуючись статтями 241-245, 250, 311, 315, 316, 321, 322, 328, 329 КАС України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області залишити без задоволення.

Рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 19 червня 2025 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повної постанови у випадках, передбачених пунктом 2 частини 5 статті 328 КАС України.

Головуючий - суддя Т.І. Ясенова

суддя О.В. Головко

суддя А.В. Суховаров