Справа № 160/15654/25
Суддя: Кучугурна Наталія Вікторівна
Дата ухвалення: 2026-01-21 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Кучугурної Н.В., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження у порядку письмового провадження у місті Дніпрі адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1 , в інтересах якої діє адвокат Коваль Олександр Володимирович, до відповідача-1: Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області, відповідача-2: Головного управління Пенсійного фонду України у Дніпропетровській області про визнання протиправним і скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії,
Обставини справи: до Дніпропетровського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 , в інтересах якої діє адвокат Коваль Олександр Володимирович, до відповідача-1: Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області, відповідача-2: Головного управління Пенсійного фонду України у Дніпропетровській області, в якій, з урахуванням уточненої позовної заяви від 03.03.2022, позивач просить суд:
Позовні вимоги обґрунтовані відмовою відповідача у переведенні позивача з пенсії за віком відповідно Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 №1058 на пенсію за віком відповідно Закону України «Про державну службу» від 10.12.2015 №889-VIII.
Ухвалою суду прийнято до розгляду позовну заяву і відкрито провадження в адміністративній справі; призначено справу до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін; встановлено відповідачу строк для подання відзиву на позовну заяву (у разі заперечення проти позовної заяви) протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення копії цієї ухвали, разом із доказами, які підтверджують обставини, на яких ґрунтуються заперечення відповідача.
Від Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області (відповідач-1) надійшов відзив на позовну заяву, згідно з яким, відповідач-1 не погоджується з позовними вимогами, вважає їх такими, що суперечать чинному законодавству та такими, що не підлягають задоволенню. Відповідач-1 зазначає, що заява позивача розглядалась Головним Управлінням Пенсійного фонду України в Донецькій області за принципом екстериторіальності. За наданими документами було прийнято рішення про відмову в переведенні з пенсії за віком, обчисленої відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», на пенсію за віком відповідно до Закону України «Про державну службу». Відповідач-1 посилається на те, що призначення пенсій державним службовцям регламентовано Законом №889, який набув чинності 01.05.2016. Згідно з трудовою книжкою НОМЕР_1 від 10.09.1981 ОСОБА_1 01.03.1994 прийняла присягу державного службовця без присвоєння рангу, з 23.10.1992 присвоєно персональне звання «інспектор податкової служби 3 рангу, з 03.01.2001 присвоєно 14 ранг держаного службовця, з 19.10.2015 присвоєно спеціальне звання «радник податкової та митної справи 3 рангу». До стажу роботи на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державних службовців, зараховано періоди роботи з 01.03.1994 по 17.08.1995, з 03.01.2001 по 13.03.2012, що складає 12 років 7 місяців 29 днів. Таким чином станом на день набрання чинності Закону №889 (01.05.2016) ОСОБА_1 не займала посаду державної служби та не має не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державних службовців, тому відсутнє право на переведення на пенсію за віком відповідно до Закону №889. Також відповідач-1 зазначає, що позовна вимога перевести ОСОБА_1 на пенсію за віком відповідно до ст. 37 Закону України від 16.12.1993 № 3723 «Про державну службу» є формою втручання в дискреційні повноваження відповідача та виходить за межі завдань адміністративного судочинства, оскільки позивач має право звернутися до відповідача із документами підтверджуючими його стаж і останній, у межах своєї компетенції, здійснивши розрахунок стажу позивача прийме відповідне компетентне рішення. З огляду на викладене, відповідач-1 просить суд у задоволенні позову відмовити в повному обсязі.
Від Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області (відповідача-2) через систему «Електронний суд» надійшов відзив на позовну заяву, в якому він вказує, що Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області не розглядало заяви позивача про призначення пенсії по суті та не приймало рішення про відмову у призначенні пенсії. Також відповідач-2 зазначає, що згідно із записами трудової книжки позивачу з 23.10.1992 присвоєно персональне звання «Інспектор податкової служби другого рангу», 01.03.1994 прийнято присягу державного службовця, 01.11.1995 присвоєно 14 ранг державного службовця, 28.02.2003 присвоєно спеціальне звання «радник податкової служби третього рангу», 31.12.2013 присвоєно спеціальне звання «радник податкової та митної справи третього рангу», 19.10.2015 присвоєно спеціальне звання «радник податкової та митної справи другого рангу». З урахуванням зазначеного до стажу роботи на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державних службовців, зараховано період з 01.03.1994 по 17.08.1995, період з 03.01.2001 по 13.03.2012, що становить 12 років 07 місяців 29 днів. Спеціальним законом, що визначав статус державної податкової служби в Україні, її функції та правові основи діяльності, був Закон України «Про державну податкову службу в Україні» від 04.12.1990 №509-ХІІ (далі - Закон № 509). Відповідно до частини восьмої статті 15 Закону №509, посадовим особам органів державної податкової служби присвоюються спеціальні звання: головний державний радник податкової служби, державний радник податкової служби І рангу, державний радник податкової служби II рангу, державний радник податкової служби III рангу, радник податкової служби І рангу, радник податкової служби II рангу, радник податкової служби III рангу, інспектор податкової служби І рангу, інспектор податкової служби II рангу, інспектор податкової служби III рангу. Періоди роботи посадових осіб в органах державної податкової служби на посадах, в період перебування на яких були присвоєні персональні чи спеціальні звання не зараховуються до стажу роботи на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державних службовців. Таким чином, посади, які обіймала позивач в органах Державної податкової служби не належать до посад, віднесених до категорій посад державних службовців, визначених статтею 25 Закону України «Про державну службу» від 16.12.1993 № 3723-ХІІ та актами Кабінету Міністрів України, оскільки їй як посадовій особі контролюючих органів присвоювались спеціальні звання, а не ранги державної служби. Оскільки, чинним законодавством до стажу роботи на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державних службовців не зараховуються періоди роботи посадових осіб в органах державної податкової служби на посадах, в період перебування на яких були присвоєні персональні та спеціальні звання, відсутні підстави для зарахування до стажу державної служби позивача період його роботи в органах податкової служби. За відсутності станом на 01.05.2016 необхідного стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державної служби. Позивачу відмовлено в переведені на пенсію за віком на умовах статті 37 Закону України «Про державну службу» від 19.12.1993 №3723-ХІІ. Довідка про заробітну плату за період заробітної плати до 01.07.2000 від 12.01.2024 №1582/6/04-36-10-02-13, яка видана Головним управлінням державної податкової служби України у Дніпропетровській області потребує перевірки і підтвердження первинними документами. Перевірка буде проведена в порядку календарної черговості надходження документів. Після надходження даних за результатами проведеної перевірки, пенсійну справу буде переглянуто. З огляду на викладене, відповідач-2 просить суд відмовити в задоволенні позовних вимог.
Ухвалою суду у відповідачів витребувано копію пенсійної справи позивача.
Витребувані матеріали були надані відповідачами через систему «Електронний суд» разом з відзивами на позов.
Відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожній фізичній або юридичній особі гарантується право на розгляд судом упродовж розумного строку цивільної, кримінальної, адміністративної або господарської справи, а також справи про адміністративне правопорушення, в якій вона є стороною.
Розумність строків є одним із основоположних засад (принципів) адміністративного судочинства відповідно до п. 8 ч. 3 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України.
Поняття розумного строку не має чіткого визначення, проте розумним уважається строк, який необхідний для вирішення справи відповідно до вимог матеріального і процесуального права.
Розглянувши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позовна заява, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд
ОСОБА_1 (позивач) перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області та отримує пенсію з віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».
24.04.2025 позивач звернулася до відповідача із заявою про переведення її з пенсії за віком, призначену відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», на пенсію за віком відповідно до норм Закону України «Про державну службу».
01.05.2025 Головним управлінням Пенсійного фонду України в Донецькій області (відповідач-2) прийнято рішення про відмову у перерахунку пенсії ОСОБА_1 о/р № НОМЕР_2 .
У цьому рішенні зазначено таке.
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , звернулась із заявою № 3586 від 24.04.2025 про перехід з пенсії за віком відповідно Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 №1058 (далі ЗУ №1058) на пенсію за віком відповідно Закону України «Про державну службу» від 10.12.2015 №889-VIII (далі ЗУ №889).
Згідно з п. п. 10 і 12 розділу XI Прикінцевих та перехідних положень Закону № 889 державні службовці, які на день набрання чинності цього Закону (1 травня 2016 року) досягли пенсійного віку, зокрема жінки 60 років, мають страховий стаж 30 років не призначали пенсію відповідно до Закону №3723 та на день набрання чинності Закону №889 займають посади державної служби та мають не менше як 10 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державних службовців, визначених статтею 25 Закону України «Про державну службу» від 16.12.1993 № 3723- XII (зі змінами) (далі Закон №3723) та актами Кабінету Міністрів України, мають право на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону № 3723-ХІІ у порядку, визначеному для осіб, які мають не менше як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорії посад державних службовців, визначених статтею 25 Закону та актами Кабінету Міністрів України, незалежно від факту роботи на державній службі станом на 01.05.2016 року. Службовцям які займають посади віднесені до категорії посад державної служби встановлюють відповідний ранг.
Відповідно до ст. 15 Закону України «Про державну податкову службу в Україні» посадовим особам органів державної податкової служби можуть присвоюватись персональні звання. Положення про спеціальні звання та порядок їх присвоєння, розмір надбавок за звання затверджуються Кабінетом Міністрів України. Періоди роботи посадових осіб в органах державної податкової служби на посадах в період перебування на яких були присвоєні персональні чи спеціальні звання не зараховуються до стажу роботи на посадах віднесених до відповідних категорій посад державних службовців. Станом на 01.05.2016 року ОСОБА_2 працювала на посаді заступника начальника Тернівського відділення Західно-Донбаської ОДПІ Головного управління ДФС у Дніпропетровській області та присвоєно спеціальне звання «Радник податкової та митної справи другого рангу».
Згідно трудової книжки ОСОБА_1 з 23.10.1992 року присвоєно персональне звання «Інспектор податкової служби третього рангу», з 01.03.1994 року прийнято присягу «Державного службовця», 01.11.1995 року присвоєно спеціальне звання «Інспектора податкової служби другого рангу», 03.01.2001 року присвоєно 14 ранг «Державного службовця». 28.02.2003 року присвоєно 13 ранг «Державного службовця», 23.08.2012 року присвоєно спеціальне звання «Радник податкової служби третього рангу», 31.12.2013 року присвоєно спеціальне звання «Радник податкової та митної справи третього рангу», 19.10.2015 року присвоєно спеціальне звання «Радник податкової та митної справи другого рангу».
З урахуванням вищезазначеного до стажу роботи на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державних службовців, зараховано період з 01.03.1994 по 17.08.1995, період роботи з 03.01.2001 по 13.03.2012, що становить 12 років 7 місяців 29 днів, що не достатньо для призначення пенсії відповідно до Закону № 889.
Оскільки ОСОБА_1 на посадах віднесених до відповідних категорій посад державної служби, визначених статтею 25 Закону та актами Кабінету Міністрів України, незалежно від факту роботи на державній службі станом на 01.05.2016 року має менше як 20 років стажу роботи, прийнято рішення відмовити в проведенні перерахунку - перехід на інший вид пенсії згідно заяви № 3586 від 24.04.2025.
Позивач не погоджується з прийнятим рішенням про відмову у переведенні на пенсію за віком відповідно до Закону України «Про державну службу», тому і звернулася до суду з цим позовом.
Надаючи оцінку спірним правовідносинам, що склались між сторонами, суд зазначає таке.
Статтею 46 Конституції України визначено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.
Відповідно до пункту 6 статті 92 Конституції України, виключно законами України визначаються, зокрема, основи соціального захисту, форми і види пенсійного забезпечення.
Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел визначає Закон України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 №1058-ІV (далі - Закон №1058-ІV), який набрав законної сили з 01.01.2004.
Статтею 8 Закону №1058-IV передбачено право громадян України на отримання пенсійних виплат та соціальних послуг.
Згідно з частиною першою статті 24 Закону №1058-ІV, страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.
При цьому, згідно з ч. 1 ст. 56 Закону України «Про пенсійне забезпечення», до стажу роботи зараховується робота, виконувана на підставі трудового договору на підприємствах, в установах, організаціях і кооперативах, незалежно від використовуваних форм власності та господарювання, а також на підставі членства в колгоспах та інших кооперативах, незалежно від характеру й тривалості роботи і тривалості перерв.
Відповідно до ст. 62 Закону України «Про пенсійне забезпечення», основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.
12.08.1993 Кабінет Міністрів України своєю постановою №637 затвердив Порядок підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній (далі Порядок №637).
Основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами. У разі коли документи про трудовий стаж не збереглися, підтвердження трудового стажу здійснюється органами Пенсійного фонду на підставі показань свідків (розділ «Загальні положення» Порядку №637).
Пунктом 3 Порядку №637 передбачено, що за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.
Отже, виходячи з наведених вище законодавчих актів, основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка.
Так, трудовою книжкою позивача серії НОМЕР_1 підтверджуються періоди роботи ОСОБА_1 на посадах в органах державної податкової служби Дніпропетровської області, а саме (мовою трудової книжки):
Госналоговая инспекция по г Павлограду
7) 06.11.1990 Принята на должность инспектора отдела налогообложения населения с окладом согласно штатному расписанию, по конкурсу.
8) 13.12.1990 Переведена инспектором отдела налогообложения государственных и совместных предприятий с окладом согласно штатному расписанию.
9) 08.06.1992 Переведена инспектором отдела налогообложения кооперативов ИМП.
10) 23.10.1992 По итогам проведенной аттестации присвоено персональное звание инспектора налоговой службы III ранга.
11) 1.03.93 Переведена на должность ст. госналогового инспектора отдела налогообложения МП, кооперативов, общественных организаций.
12) 1.06.93 Переведена на должность старшего ревизора-инспектора этого же отдела.
13) 1.10.93 Переведена на должность главного госналогового инспектора отдела сборов и взысканий налогов с юридических лиц.
14) 1.03.94 Принятие присяги государственного служащего.
15) 18.08.95 Переведена и.о. заместителя начальника отдела налогов и сборов с юридических лиц.
16) 1.11.95 Присвоено специальное звание инспектор налоговой службы II ранга.
17) 12.12.95 Назначена заместителем начальника отдела налогов и сборов с юридических лиц.
18) 20.01.97 Звільнена у зв`язку з переведенням на роботу в державну податкову адміністрацію в м. Павлограді за згодою керівників (п. 5 ст. 36 КЗпП України).
Державна податкова адміністрація м. Павлограда
19) 20.01.97 Прийнята по переводу на посаду в.о. начальника відділу справляння податку на добавлену вартість і акцизного збору.
20) 14.02.1998 Павлоградська держподаткова адміністрація перейменована на Павлоградську об`єднану держподаткову інспекцію.
21) 01.04.1998 Призначена на посаду начальника відділу непрямих податків.
22) 01.03.1999 Звільнена у зв`язку з переведенням на роботу в Західно-Донбаську об`єднану держподаткову інспекцію за згодою керівників п. 5 ст. 36 КЗпП України.
Західно-Донбаська ОДПІ
23) 02.03.1999 Прийнято по переводу провідним спеціалістом бухгалтерії, по конкурсу.
24) 03.01.2001 Присвоєно 14 ранг державного службовця.
25) 11.06.2002 Переведено на посаду головного спеціаліста відділу бухгалтерія на період відпустки по вагітності та пологах штатного працівника, за рішенням конкурсної комісії.
26) 14.10.2002 Переведено на посаду головного спеціаліста відділу бухгалтерія на період відпустки по догляду за дитиною до 3-х років штатного працівника.
27) 28.02.2003 Присвоєно 13 ранг державного службовця.
28) 01.09.2005 Переведено на посаду провідного спеціаліста відділу бухгалтерія.
29) 12.03.2007 В зв`язку з введенням в дію організаційної структури відділ бухгалтерії перейменовано в фінансовий відділ.
30) 26.01.2009 Переведено на посаду державного податкового інспектора відділу адміністрування податків з фізичних осіб управління оподаткування фізичних осіб, як таку, що пройшла за конкурсом.
31) 14.03.2012 У зв`язку з реорганізацією звільнено по переводу до Західно-Донбаської об`єднаної державної податкової інспекції Дніпропетровської області Державної податкової служби, п. 5 ст. 36 КЗпП України.
Західно-Донбаська ОДПІ Дніпропетровської області ДПС
32) 15.03.2012 Призначено по переводу на посаду заступника начальника інспекції, як таку, що перебуває у кадровому резерві.
33) 23.08.2012 Присвоєно спеціальне звання радник податкової служби ІІІ (третього) рангу.
34) 28.08.2013 У зв`язку з реорганізацією Західно-Донбаської ОДПІ Дніпропетровської.
35) 14.06.2013 Запис під №34 вважати недійним у зв`язку з реорганізацією Західно-Донбаської ОДПІ Дніпропетровської області ДПС, шляхом приєднання в Західно-Донбаську ОДПІ ГУ Міндоходів у Дніпропетровській області призначено у порядку переведення на посаду начальника Західно-Донбаської ОДПІ Головного управління Міндоходів у Дніпропетровській області, як таку, що перебуває у кадровому резерві, та присвоєно 9 (дев`ятий) ранг державного службовця.
36) 31.12.2013 Присвоєно спеціальне звання радник податкової та митної справи ІІІ (третього) рангу.
37) 19.10.2015 Призначена в порядку переведення на посаду заступника начальника начальника Тернівського відділення Західно-Донбаської ОДПІ Головного управління ДФС у Дніпропетровській області та присвоєно спеціальне звання радник податкової та митної справи ІІ (другого) рангу.
38) 04.10.2018 Звільнено в порядку переведення для подальшої роботи в Головному управлінні Державної фіскальної служби у Дніпропетровській області, п. 5 ч. 1 ст. 36 КЗпП України та п. 2 ч. 1 ст. 41 ЗУ «Про державну службу».
Головне управління ДФС у Дніпропетровській області
39) 05.10.2018 Призначено на посаду начальника Тернівської державної податкової інспекції Західно-Донбаського управління, в порядку переведення із Західно-Донбаської об`єднаної державної податкової інспекції ГУ ДФС у Дніпропетровській області.
40) 28.10.2019 Звільнено в порядку переведення для подальшої роботи в Головному управлінні ДПС у Дніпропетровській області згідно п. 2 ч. 1 ст. 41 Закону України «Про державну службу» та п. 5 ст. 36 КЗпП України.
Головне управління ДПС у Дніпропетровської області
41) 29.10.2019 Призначено на посаду начальника Тернівської державної податкової інспекції Західно-Донбаського управління в порядку переведення з Головного управління ДФС у Дніпропетровській області та присвоєно 6 (п`ятий) ранг державного службовця.
42) 31.08.2020 У зв`язку з ліквідацією Західно-Донбаського управління відповідно до затвердженої організаційної структури, Тернівська державна податкова інспекція, що функціонувала у його складі, є структурним підрозділом ГУ ДПС у Дніпропетровській області.
43) 04.01.2021 Звільнена з займаної посади у порядку переведення для подальшої роботи в Головному управлінні ДПС у Дніпропетровській області, як відокремленому підрозділі ДПС, відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 41 Закону України «Про державну службу».
Головне управління ДПС у Дніпропетровській області
44) 05.01.2021 Призначена на посаду начальника Тернівської державної податкової інспекції у порядку переведення з Головного управління ДПС у Дніпропетровській області.
45) 31.10.2022 Присвоєний черговий 4 (четвертий) ранг державного службовця.
Отже, позивач з 06.11.1990 по 24.04.2025 обіймала посади в органах державної податкової служби Дніпропетровської області.
Відповідно до статті 90 Закону України «Про державну службу» №889-VІІІ (далі Закон №889-VІІІ, який набрав чинності з 01.05.2016, пенсійне забезпечення державних службовців здійснюється відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».
Згідно з пунктом 10 розділу XI Прикінцевих та перехідних положень Закону №889-VІІІ, державні службовці, які на день набрання чинності цим Законом займають посади державної служби та мають не менш як 10 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державних службовців, визначених статтею 25 Закону України «Про державну службу» та актами Кабінету Міністрів України, мають право на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону України «Про державну службу» від 16 грудня 1993 року №3723-XII (далі - Закон №3723-XII) у порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців.
Відповідно до пункту 8 розділу XI Прикінцеві та перехідні положення Закону №889-VІІІ, стаж державної служби за періоди роботи (служби) до набрання чинності цим Законом обчислюється у порядку та на умовах, установлених на той час законодавством.
Так, згідно з частиною першою статті 37 Закону №3723-XII, на одержання пенсії державних службовців мають право чоловіки, які досягли віку 62 роки, та жінки, які досягли пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», за наявності страхового стажу, необхідного для призначення пенсії за віком у мінімальному розмірі, передбаченому абзацом 1 частини першої статті 28 Закону №1058-IV, у тому числі стажу державної служби не менш як 10 років, та які на час досягнення зазначеного віку працювали на посадах державних службовців, а також особи, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, незалежно від місця роботи на час досягнення зазначеного віку.
Статтею 37 Закону №3723-XII встановлено, що пенсія державним службовцям призначається в розмірі 60 відсотків суми їх заробітної плати, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а до 01 січня 2011 року - страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, а особам, які на час звернення за призначенням пенсії не є державними службовцями, - у розмірі 60 відсотків заробітної плати працюючого державного службовця відповідної посади та рангу за останнім місцем роботи на державній службі, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а до 2011 року - страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування.
Отже, обов`язковою умовою для збереження у особи права на призначення пенсії відповідно до ст. 37 Закону №3723-ХІІ після 01.05.2016 є дотримання сукупності вимог, визначених ч. 1 ст. 37 Закону №3723-ХІІ і Прикінцевих та перехідних положень Закону, а саме щодо віку, страхового стажу, стажу державної служби.
Аналогічна правова позиція викладена у постанові від 18.03.2021 Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду у справі № 500/5183/17.
З матеріалів справи видно, що підставою для відмови у переведенні позивача на пенсію за нормами Закону України «Про державну службу» є недостатній стаж державної служби, який полягає в незарахуванні трудового стажу позивача на посадах в органах державної податкової служби, оскільки на думку відповідачів ці посади не були віднесені до відповідних категорій посад державних службовців.
Відповідно до статті 1 Закону №889-VIII, державна служба - це публічна, професійна, політично неупереджена діяльність із практичного виконання завдань і функцій держави, зокрема щодо: 1) аналізу державної політики на загальнодержавному, галузевому і регіональному рівнях та підготовки пропозицій стосовно її формування, у тому числі розроблення та проведення експертизи проектів програм, концепцій, стратегій, проектів законів та інших нормативно-правових актів, проектів міжнародних договорів; 2) забезпечення реалізації державної політики, виконання загальнодержавних, галузевих і регіональних програм, виконання законів та інших нормативно-правових актів; 3) забезпечення надання доступних і якісних адміністративних послуг; 4) здійснення державного нагляду та контролю за дотриманням законодавства; 5) управління державними фінансовими ресурсами, майном та контролю за їх використанням; 6) управління персоналом державних органів; 7) реалізації інших повноважень державного органу, визначених законодавством.
Державний службовець - це громадянин України, який займає посаду державної служби в органі державної влади, іншому державному органі, його апараті (секретаріаті) (далі - державний орган), одержує заробітну плату за рахунок коштів державного бюджету та здійснює встановлені для цієї посади повноваження, безпосередньо пов`язані з виконанням завдань і функцій такого державного органу, а також дотримується принципів державної служби.
Як зазначено вище, пунктом 8 Прикінцевих та перехідних положень Закону №889-VIII передбачено, що стаж державної служби за періоди роботи (служби) до набрання чинності цим Законом обчислюється у порядку та на умовах, установлених на той час законодавством.
Станом на час перебування позивача на посадах в органах державної податкової служби діяв Закон України від 4 грудня 1990 року №509-XII «Про державну податкову службу в Україні», який був спеціальним законом, що визначав статус державної податкової служби в Україні, її функції та правові основи діяльності (далі - Закон № 509-XII).
Згідно з частиною першою статті 4 цього Закону, Державна податкова адміністрація України, якій за змістом частин другої, третьої цієї статті підпорядковані державні податкові адміністрації в областях, а їм, у свою чергу, - відповідні державні податкові інспекції, є центральним органом виконавчої влади та відповідно до Положення про Державну податкову адміністрацію України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 26 травня 2007 року № 778 (чинного на час виникнення спірних відносин), забезпечує реалізацію єдиної державної податкової політики, державної політики у сфері контролю за виробництвом і обігом спирту, алкогольних напоїв, тютюнових виробів, здійснює міжгалузеву координацію у цій сфері та здійснює свої повноваження, зокрема, через державні податкові інспекції.
Посадовою особою органу державної податкової служби за правилами частини першої статті 15 Закону №509-XII може бути особа, яка має освіту за фахом та відповідає кваліфікаційним вимогам, установленим Державною податковою адміністрацією України. Посадові особи органів державної податкової служби підлягають атестації, після якої таким особам присвоюються спеціальні звання (частини п`ята, шоста статті 15 цього Закону).
Зазначеною статтею Закону № 509-XII також установлено умови, за яких особи не можуть бути службовцями податкових органів, які кореспондуються із вимогами статей 5, 12 Закону №3723-ХІІ щодо обмежень, пов`язаних із прийняттям на державну службу та її проходженням.
Статтею 6 цього Закону визначено, що видатки на утримання органів державної податкової служби визначаються Кабінетом Міністрів України і фінансуються з державного бюджету.
Таким чином, посадові особи державної податкової служби, яким за наслідками атестації присвоєно спеціальні звання, займають посади в державних органах щодо практичного виконання завдань і функцій держави (зокрема у сфері податкової політики), одержують заробітну плату за рахунок державного бюджету, а отже, перебувають на державній службі та є державними службовцями.
Законом №509-XII не врегульовано питання пенсійного забезпечення посадових осіб державної податкової служби, яким присвоєно спеціальні звання, тому при вирішенні таких питань підлягають застосуванню положення Закону №3723-ХІІ, зокрема стаття 37, за правилами якої на одержання пенсії державних службовців мають право особи, які досягли встановленого законодавством пенсійного віку, за наявності страхового стажу для чоловіків - не менше 25 років, для жінок - не менше 20 років, у тому числі стажу державної служби - не менше 10 років, та які на час досягнення пенсійного віку працювали на посадах державних службовців, а також особи, які мають не менше 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, - незалежно від місця роботи на час досягнення пенсійного віку.
Абзацами другим та третім пункту другого Порядку обчислення стажу державної служби, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 3 травня 1994 року №283, передбачено, що до стажу державної служби зараховується робота (служба) на посадах керівних працівників і спеціалістів в апараті державної податкової та контрольно-ревізійної служби, а також на посадах суддів, слідчих, прокурорів, інших службових осіб, яким присвоєно персональні звання.
Виходячи з наведеного суд дійшов висновку, що посадові особи державної податкової служби, яким присвоєно спеціальні звання, є державними службовцями зі спеціальним статусом, а тому період проходження такої служби в податкових органах має зараховуватися до стажу державної служби, який дає право на пенсію державного службовця відповідно до статті 37 Закону №3723-ХІІ.
Такий же висновок щодо застосування норм матеріального права у спорах цієї категорії у подібних правовідносинах сформулював Верховний Суд України у постанові від 08 жовтня 2013 року у справі № 21-275а13.
На цю ж позицію Верховного Суду України посилається і Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду у постанові від 18.03.2021 у справі №500/5183/17.
Відповідно до ч.5 ст.242 КАС України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
Водночас суд зазначає, що Закон №3723-ХІІ втратив чинність на підставі Закону №889-VIII від 10.12.2015, крім статті 37, що застосовується до осіб, зазначених у пунктах 10 і 12 розділу XI Закону №889-VIII.
Отже, ст.37 Закону №3723-ХІІ, якою врегульовані питання пенсійного забезпечення державних службовців, є чинною.
При цьому, ст.37 Закону №3723-ХІІ містить норму про те, що період роботи посадових осіб в органах державної податкової та митної служб на посадах, на яких відповідно до закону присвоювалися спеціальні та/або персональні звання, зараховується до стажу державної служби, незалежно від місця роботи на час досягнення зазначеного віку.
Відповідно до пп.41.1.1. п.41.1. ст.41 Податкового кодексу України, контролюючими органами є податкові органи (центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну податкову політику, його територіальні органи) - щодо дотримання законодавства з питань оподаткування (крім випадків, визначених підпунктом 41.1.2 цього пункту), законодавства з питань сплати єдиного внеску, а також щодо дотримання іншого законодавства, контроль за виконанням якого покладено на центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну податкову політику, чи його територіальні органи.
Відповідно до норм, закріплених у Податковому кодексі України, посадові особи контролюючих органів є державними службовцями.
Згідно з п.344.1. ст.344 Податкового кодексу України, пенсійне забезпечення посадових осіб контролюючих органів здійснюється в порядку та на умовах, передбачених Законом України «Про державну службу». При цьому період роботи зазначених осіб (у тому числі тих, яким присвоєні спеціальні звання) у контролюючих органах зараховується до стажу державної служби та стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, що дає право на призначення пенсії відповідно до Закону України «Про державну службу» незалежно від місця роботи на час досягнення віку, передбаченого зазначеним Законом.
Як установлено судом, трудовою книжкою позивача підтверджується період роботи позивача на посадах в органах державної податкової служби Дніпропетровської області з 06.11.1990 по 24.04.2025. Підтверджено й те, що 01.03.1994 ОСОБА_1 прийняла Присягу державного службовця. 23.08.2012 ОСОБА_1 присвоєно спеціальне звання радник податкової служби ІІІ (третього) рангу. 31.12.2013 присвоєно спеціальне звання радник податкової та митної справи ІІІ (третього) рангу. 19.10.2015 присвоєно спеціальне звання радник податкової та митної справи ІІ (другого) рангу.
Таким чином, зазначені вище норми чинного законодавства, а також наведені обставини свідчать про те, що позивач має право на призначення пенсії відповідно до Закону України «Про державну службу».
Таке право виникло у позивача з дати звернення із заявою від 24.04.2025 про перехід на таку пенсію відповідно до положень частини 3 статті 45 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» №1058-IV від 09.07.2003.
Відповідно до частини 2 статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відповідно до ч.1 ст.2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
У справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.
Встановлення невідповідності діяльності суб`єкта владних повноважень хоча б одному із зазначених критеріїв для оцінювання його рішень, дій та бездіяльності може бути підставою для задоволення адміністративного позову.
З огляду на встановлені обставини справи, наведені положення чинного законодавства, суд дійшов висновку, що оскаржуване у цій справі рішення прийнято не на підставі та не у спосіб, що визначені Конституцією та законами України, відповідно, це рішення є протиправним і таким, що підлягає скасуванню.
Згідно з ч.ч. 1, 2 ст. 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні (ч.1 ст.90 КАС України).
Враховуючи викладене, суд уважає позовні вимоги такими, що підлягають частковому задоволенню.
Щодо питання про розподіл судових витрат, суд зазначає таке.
При зверненні до суду позивачем сплачено судовий збір у розмірі 1211,20 грн.
З огляду на положення ст. 139 КАС України, часткове задоволення позовних вимог, а також те, що права позивача були порушені Головним управління Пенсійного фонду України в Донецькій області рішенням, яке судом скасоване, на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області підлягає стягненню судовий збір у розмірі 605,60 грн.
Відповідно до ч. 5 ст. 250 КАС України, датою ухвалення судового рішення в порядку письмового провадження є дата складення повного судового рішення.
Керуючись ст.ст. 90, 139, 241-246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд
Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області зарахувати періоди роботи в органах Державної податкової служби з 06.11.1990 по 24.04.2025 до стажу державної служби.
Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області перевести ОСОБА_1 з пенсії за віком, призначеної згідно із Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» на пенсію за віком відповідно до Закону України «Про державну службу» з 24.04.2025.
В іншій частині позовних вимог, у їх задоволенні відмовити.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів, з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було проголошено скорочене (вступну та резолютивну частини) рішення (ухвалу) суду або якщо розгляд справи здійснювався в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Апеляційна скарга подається безпосередньо до Третього апеляційного адміністративного суду.

Позивач: ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_3 ).

Відповідач-1: Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області (пл. Соборна, буд. 3, м. Слов`янськ, Донецька область, 84121, ).

Відповідач-2: Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області (вул. Набережна Перемоги, буд. 26, м. Дніпро, 49094, ).

Суддя Н.В. Кучугурна