Справа № 120/12880/25
Суддя: Крапівницька Н. Л.
Дата ухвалення: 2026-01-23 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Вінниця

23 січня 2026 р. Справа № 120/12880/25

Вінницький окружний адміністративний суд у складі

головуючого судді Крапівницької Н.Л.,

розглянувши у письмовому провадженні в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом:

ОСОБА_1

до Міністерства у справах ветеранів України

про визнання протиправним та скасування наказу, зобов`язання вчинити дії, -

В С Т А Н О В И В :

До Вінницького окружного адміністративного суду звернувся ОСОБА_1 (далі- ОСОБА_1 , позивач) до Міністерства у справах ветеранів України (далі- відповідач) про визнання протиправним та скасування наказу, зобов`язання вчинити дії.

Позовні вимоги мотивовані протиправністю наказу відповідача №497 від 18.06.2025 про відмову в призначенні одноразової грошової допомоги позивачу, як особі з інвалідністю внаслідок війни III групи, що настала внаслідок захворювання пов`язаного із захистом Батьківщини, відповідно до Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту".

Ухвалою від 17.09.2025 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі. Вирішено розгляд справи здійснювати в порядку спрощеного провадження, без повідомлення (виклику) учасників справи. Також даною ухвалою встановлено відповідачу строк на подання відзиву на позов.

У встановлений судом строк від відповідача надійшов відзив на позов, в якому останній заперечив щодо задоволення позову. Зазначив, що вимога позивача про визнання протиправним та скасування наказу Мінветеранів від 18.06.2025 № 497 «Про відмову в призначенні одноразової грошової допомоги» та зобов`язання Мінветеранів призначити та виплатити ОСОБА_1 одноразову грошову допомогу у зв`язку з встановленням ІІІ групи інвалідності, внаслідок захворювання пов`язаного із захистом Батьківщини з урахуванням раніше виплаченої суми за III групу інвалідності внаслідок захворювання, пов`язаного з проходженням військової служби, відповідно до абзацу першого пункту 19 Порядку № 975, є безпідставним та неправомірним. Натомість вказав, що відповідач діяв у межах наділених повноважень, з використанням повноважень відповідно до мети, з якою ці повноваження надані, обґрунтовано, з урахуванням усіх обставин, що мають значення, з дотриманням принципу рівності перед законом, зокрема з дотриманням норм Закону №3551-ХІІ, Закону України Про засади запобігання та протидії дискримінації в Україні, Порядку № 336, Положення № 1175.

Суд, дослідивши матеріали справи, встановив наступне.

ОСОБА_1 в період з 27.12.2022 по 13.10.2023 проходив службу у Збройних силах України та в період з 14.05.2023 по 27.05.2023, 20.06.2023 по 30.06.2023 та 01.07.2023 по 03.07.2023 брав участь у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, перебуваючи в н.п. Оріхів Запорізької області.

Згідно витягу з наказу командира військової частини НОМЕР_1 № 304 від 13.10.2023 солдата ОСОБА_1 , який перебуває у розпорядженні командира військової частини НОМЕР_1 , звільненого наказом командира військової частини НОМЕР_1 (по особовому складу) від 08 жовтня 2023 року №138-РС з військової служби у відставку на підставі п. «б» (за станом здоров`я - на підставі висновку (постанови) військово-лікарської комісії про непридатність до військової служби з виключенням з військового обліку) пункту 2 частини четвертої статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», вважати таким, що 13 жовтня 2023 року справи та посаду здав.

Відповідно до витягу з протоколу № 393 від 29 січня 2025 року засідання штатної 20 регіональної військово-лікарської комісії по встановленню причинного зв`язку захворювань, поранень, контузій, травм, каліцтв у колишнього військовослужбовця, захворювання, які отримав солдат ОСОБА_1 , 1974 року народження, підтверджені свідоцтвом про хворобу ВЛК № НОМЕР_2 в/ч НОМЕР_3 від 21.09.2023, згідно якого він на підставі ст. 64-а, графи II Розкладу хвороб (Наказ МОУ №402 від 14 серпня 2008 року) визнаний «Непридатний до військової служби з виключенням з військового обліку» та визначено, що отримане захворювання пов`язане із захистом Батьківщини, а постанову про причинний зв`язок захворювання у свідоцтві про хворобу №3056 ВЛК в/ч НОМЕР_3 від 21.09.2023, - відмінено.

Після звільнення з військової служби позивач звернувся до Міністерства оборони України із заявою про виплату одноразової грошової допомоги у зв`язку з встановленням III групи інвалідності внаслідок захворювання, пов`язаного з проходженням військової служби, відповідно до Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей».

Згідно витягу з протоколу засідання комісії Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум № 86/975 від 26.07.2024, відповідно до постанови КМУ від 25 грудня 2013 року № 975, солдату у відставці ОСОБА_1 , звільненому 13.10.2023, який є особою з інвалідністю III групи внаслідок захворювання, пов`язаного з проходженням військової служби, на підставі довідки МСЕК серія 12ААГ № 681990 від 30.01.2024 - призначено одноразову грошову допомогу у зв`язку з встановленням III групи інвалідності внаслідок захворювання, пов`язаного з проходженням військової служби, у розмірі 70-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб, на 1 січня календарного року, в якому вперше встановлено інвалідність (2024), в сумі 211960 (Двісті одинадцять тисяч дев`ятсот шістдесят) грн. 00 коп., яку позивачу виплачено.

В подальшому, під час повторного огляду 19.02.2025 експертною командою з оцінювання повсякденного функціонування особи КНП «Жмеринська центральна районна лікарня», за результатами повторного огляду позивачу встановлено III групу інвалідності, внаслідок захворювання одержаного під час захисту Батьківщини, виконання інших обов`язків військової служби, пов`язаних з перебуванням на фронті (витяг з рішення експертної команди з оцінювання повсякденного функціонування особи № 208/25/363/Р від 19.02.2025).

Враховуючи вищевикладені обставини, ОСОБА_1 звернувся 14.03.2025 до Міністерства у справах ветеранів України, через управління «Центр надання адміністративних послуг» виконавчого комітету Жмеринської міської ради Вінницької області щодо призначення одноразової грошової допомоги у зв`язку із встановленням III групи інвалідності, відповідно до Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту».

Однак, наказом Міністерства у справах ветеранів України № 497 від 18.06.2025 в призначенні позивачу одноразової грошової допомоги у зв`язку із встановленням III групи інвалідності, відповідно до Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» - відмовлено, у зв`язку з призначенням йому такої допомоги відповідно до Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей».

Повторно, представником ОСОБА_1 адвокатом Рудяком С.В. подано 28.07.2025 до Міністерства у справах ветеранів України заяву про призначення ОСОБА_1 , відповідно до Порядку призначення та виплати одноразової грошової допомоги в разі загибелі (смерті) або інвалідності деяких категорій осіб відповідно до Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29 квітня 2016 р. №336, одноразову грошову допомогу як особі з інвалідністю внаслідок війни III групи та виплатити Позивачу різницю коштів між призначеною одноразовою грошовою допомогою як особі з інвалідністю внаслідок війни III групи та виплаченою одноразовою грошовою допомогою у зв`язку з встановленням III групи інвалідності внаслідок захворювання, пов`язаного з проходженням військової служби відповідно до Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей»

За результатом розгляду вищезазначеної заяви Міністерство у справах ветеранів України у призначенні одноразової грошової допомоги як особі з інвалідністю внаслідок війни III групи відповідно до Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту та виплаті Позивачу різниці коштів між призначеною одноразовою грошовою допомогою як особі з інвалідністю внаслідок війни III групи та виплаченою одноразовою грошовою допомогою у зв`язку з встановленням III групи інвалідності внаслідок захворювання, відмовлено.

Водночас, згідно інформації №18574/3/3.2-25 від 01.09.2025 проінформовано, що відповідно до наказу Мінветеранів від 18.06.2025 №497 «Про відмову в призначенні одноразової грошової допомоги» прийнято рішення відмовити ОСОБА_1 в призначенні одноразової грошової допомоги відповідно до Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» у зв`язку з призначенням одноразової грошової допомоги, відповідно до Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», про що управління «Центр надання адміністративних послуг» виконавчого комітету Жмеринської міської ради Вінницької області повідомлено листом Мінветеранів від 30.06.2025 № 13572/1.3/3.2-25.

Позивач вважає що такі дії Міністерства у справах ветеранів України є протиправними, а наказ Міністерства у справах ветеранів України № 497 від 18.06.2025, яким в призначенні позивачу одноразової грошової допомоги у зв`язку із встановленням III групи інвалідності, відповідно до Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», відмовлено, є незаконним, у зв`язку із чим позивач звертається до суду за захистом своїх порушених прав та інтересів.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд виходить з наступного.

Частиною 5 ст. 17 Конституції України передбачено, що держава забезпечує соціальний захист громадян України, які перебувають на службі у Збройних Силах України та в інших військових формуваннях, а також членів їхніх сімей.

Статтею 46 Конституції України визначає, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Частиною 2 ст. 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Спірні правовідносини між сторонами по даній справі щодо порядку та підстав призначення та нарахування одноразової грошової допомоги у разі інвалідності військовослужбовців, як складової їх соціального захисту, регулюються правовими нормами Закону України від 20 грудня 1991 року № 2011-XII "Про соціальний та правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" (далі - Закон № 2011-XII).

Соціальний захист військовослужбовців - це діяльність (функція) держави, спрямована на встановлення системи правових і соціальних гарантій, що забезпечують реалізацію конституційних прав і свобод, задоволення матеріальних і духовних потреб військовослужбовців відповідно до особливого виду їх службової діяльності, статусу в суспільстві, підтримання соціальної стабільності у військовому середовищі. Це право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, у старості, а також в інших випадках, передбачених законом (ст. 1 Закону №2011-XII).

За змістом ст. 16 Закону №2011-XII одноразова грошова допомога у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві - це гарантована державою виплата, що здійснюється особам, які згідно з цим Законом мають право на її отримання

Згідно п. 5 ч. 2 ст. 16 Закону № 2011-ХІІ одноразова грошова допомога призначається і виплачується у разі встановлення військовослужбовцю (крім військовослужбовців строкової служби) інвалідності, що настала в період проходження ним військової служби або внаслідок захворювання, пов`язаного з проходженням ним військової служби, або встановлення особі, звільненій з військової служби, інвалідності не пізніше ніж через три місяці після звільнення її з військової служби чи після закінчення тримісячного строку, але внаслідок захворювання або нещасного випадку, що мали місце в період проходження зазначеної служби.

Порядок призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 25 грудня 2013 року №975 (далі - Порядок № 975).

П. 3 Порядку №975 передбачено, що днем виникнення права на отримання одноразової грошової допомоги є:

-у разі загибелі (смерті) військовослужбовця, військовозобов`язаного та резервіста - дата смерті, що зазначена у свідоцтві про смерть;

- у разі встановлення інвалідності - дата, зазначена у довідці медико-соціальної експертної комісії, а у разі повторного огляду та зміни групи інвалідності - дата, зазначена у довідці медико-соціальної експертної комісії про первинне встановлення інвалідності;

- у разі встановлення ступеня втрати працездатності без установлення інвалідності - дата, зазначена у довідці медико-соціальної експертної комісії.

З огляду на вказані приписи, встановлення інвалідності або визначення ступеня втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовцям, військовозобов`язаним та резервістам здійснюється в індивідуальному порядку державними закладами охорони здоров`я відповідно до законодавства.

Відповідно до пп. 1, 2 п. 6 Порядку №975 одноразова грошова допомога призначається і виплачується:

1) військовослужбовцю (крім військовослужбовця строкової служби), інвалідність якого настала внаслідок поранення (контузії, травми або каліцтва), отриманого ним під час виконання обов`язків військової служби або внаслідок захворювання, пов`язаного з виконанням ним обов`язків військової служби, чи встановлення інвалідності особі після її звільнення з військової служби внаслідок зазначених причин, у розмірі:

400-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на 1 січня календарного року, в якому вперше встановлено інвалідність, - у разі встановлення інвалідності I групи;

300-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на 1 січня календарного року, в якому вперше встановлено інвалідність, - у разі встановлення інвалідності II групи;

250-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на 1 січня календарного року, в якому вперше встановлено інвалідність, - у разі встановлення інвалідності III групи;

2) військовослужбовцю (крім військовослужбовця строкової служби), інвалідність якого настала в період проходження військової служби або внаслідок захворювання, пов`язаного з проходженням ним військової служби, або встановлення особі, звільненій з військової служби, інвалідності не пізніше ніж через три місяці після звільнення її з військової служби чи після закінчення тримісячного строку, але внаслідок захворювання або нещасного випадку, що мали місце в період проходження зазначеної служби, у розмірі:

120-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на 1 січня календарного року, в якому вперше встановлено інвалідність, - у разі встановлення інвалідності I групи;

90-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на 1 січня календарного року, в якому вперше встановлено інвалідність, - у разі встановлення інвалідності II групи;

70-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на 1 січня календарного року, в якому вперше встановлено інвалідність, - у разі встановлення інвалідності III групи.

Водночас суд зауважує, що за приписами ч. 4 ст. 163 Закону № 2011-XII, в редакції до 06.04.2022 року, передбачалось, що якщо протягом двох років військовослужбовцю, військовозобов`язаному або резервісту після первинного встановлення інвалідності або ступеня втрати працездатності без встановлення інвалідності під час повторного огляду буде встановлено вищу групу інвалідності або більший відсоток втрати працездатності, що дає їм право на отримання одноразової грошової допомоги в більшому розмірі, виплата провадиться з урахуванням раніше виплаченої суми.

У разі зміни групи інвалідності, її причини або ступеня втрати працездатності понад дворічний термін після первинного встановлення інвалідності виплата одноразової грошової допомоги у зв`язку із змінами, що відбулися, не здійснюється.

Аналогічна правова норма міститься в п.8 Порядку № 975.

Тобто, вказаними нормами встановлювались особливі вимоги щодо призначення і виплати одноразової грошової допомоги, зокрема, щодо обмеження у часі права військовослужбовців, військовозобов`язаних або резервістів на отримання одноразової грошової допомоги в більшому розмірі з урахуванням раніше виплаченої суми, при зміні групи інвалідності, збільшення відсотка втрати працездатності.

Реалізація такого права обумовлена наявністю зв`язку між первинним встановленням військовослужбовцю, військовозобов`язаному або резервісту інвалідності (або ступеня втрати працездатності без встановлення інвалідності) та встановленням вищої групи інвалідності (або більшого відсотка втрати працездатності) виключно в межах дворічного строку. Законом також установлено, що в разі зміни групи інвалідності, причини її встановлення або ступеня втрати працездатності після закінчення дворічного строку з часу первинного встановлення інвалідності виплата одноразової грошової допомоги у зв`язку зі змінами, що відбулися, не здійснюється.

Так, постановою Уряду від 29.04.2016 № 336, прийнятою відповідно до ч. 7 ст. 13 та ст. 15 Закону України Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту", затверджено Порядок призначення та виплати одноразової грошової допомоги в разі загибелі (смерті) або інвалідності деяких категорій осіб відповідно до Закону України Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту (далі - Порядок № 336).

Згідно п.п. 1 п.З Порядку №336 одержувачами одноразової грошової допомоги є: особи з інвалідністю внаслідок війни, зазначені у пунктах 11-16 частини другої статті 7 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту».

Відповідно до пп. 2 п. 4 Порядку №336 днем виникнення права на отримання одноразової грошової допомоги є: дата, що зазначена в рішенні експертної команди з оцінювання повсякденного функціонування особи або довідці медико-соціальної експертної комісії або витягу з рішення експертної команди з оцінювання повсякденного функціонування особи.

Згідно п. 8 Порядку №336 одноразова грошова допомога в разі встановлення інвалідності внаслідок травми (поранення, контузії, каліцтва) або захворювання призначається та виплачується особам з інвалідністю внаслідок війни, зазначеним у пунктах 11-16 частини другої статті 7 Закону, залежно від групи інвалідності в таких розмірах: 250 прожиткових мінімумів, установлених законом для працездатних осіб, - у разі встановлення інвалідності III групи.

Розмір одноразової грошової допомоги в разі встановлення інвалідності внаслідок травми (поранення, контузії, каліцтва) або захворювання особам з інвалідністю внаслідок війни, зазначеним у пунктах 11-16 частини другої статті 7 Закону, визначається виходячи з розміру прожиткового мінімуму, встановленого на 1 січня календарного року, в якому встановлено інвалідність.

Якщо особам з інвалідністю внаслідок війни, зазначеним у пунктах 11-16 частини другої статті 7 Закону, які реалізували своє право на отримання одноразової грошової допомоги згідно із Законом, після первинного встановлення інвалідності під час повторного огляду встановлено вищу групу інвалідності згідно з рішенням експертної команди з оцінювання повсякденного функціонування особи або з рішенням медико-соціальної експертної комісії або експертної команди з оцінювання повсякденного функціонування особи, що дає їм право на отримання одноразової грошової допомоги в більшому розмірі, виплата проводиться з урахуванням раніше виплаченої згідно із Законом суми.

Судом встановлено, що у зв`язку із встановленням ІІІ групи інвалідності внаслідок захворювань, ТАК, пов`язаних з проходженням військової служби, позивачу було виплачено одноразову грошову допомогу, що не заперечується сторонами (свідоцтво про хворобу №3056 від 21.09.2023).

В подальшому, відповідно до витягу з протоколу № 393 від 29 січня 2025 року засідання штатної 20 регіональної військово-лікарської комісії по встановленню причинного зв`язку захворювань, поранень, контузій, травм, каліцтв у колишнього військовослужбовця, захворювання, які отримав солдат ОСОБА_1 , 1974 року народження, підтверджені свідоцтвом про хворобу ВЛК № НОМЕР_2 в/ч НОМЕР_3 від 21.09.2023, згідно якого, він на підставі ст. 64-а, графи II Розкладу хвороб (Наказ МОУ №402 від 14 серпня 2008 року) визнаний «Непридатний до військової служби з виключенням з військового обліку» та визначено, що отримане захворювання пов`язане із захистом Батьківщини, а постанову про причинний зв`язок захворювання у свідоцтві про хворобу №3056 ВЛК в/ч НОМЕР_3 від 21.09.2023, - відмінено.

Витяг з протоколу №393 від 29 січня 2025 року засідання штатної 20 регіональної військово-лікарської комісії по встановленню причинного зв`язку захворювань, поранень, контузій, травм, каліцтв у колишнього військовослужбовця дійсний, відомості про визнання його недійсним чи скасування відсутні.

Під час огляду 19.02.2025 експертною командою з оцінювання повсякденного функціонування особи КНП «Жмеринська центральна районна лікарня», за результатами повторного огляду Позивачу встановлено III групу інвалідності, внаслідок захворювання одержаного під час захисту Батьківщини, виконання інших обов`язків військової служби, пов`язаних з перебуванням на фронті (витяг з рішення експертної команди з оцінювання повсякденного функціонування особи № 208/25/363/Р від 19.02.2025).

У зв`язку із встановленням ІІІ групи інвалідності що настала внаслідок захворювання, пов`язаного із захистом Батьківщини, позивач звернувся до відповідача із заявою про виплату одноразової грошової допомоги.

За результатами розгляду документів позивача, відповідачем прийнято рішення, оформлене наказом № 497 від 18.06.2025 року, про відмову в призначенні одноразової грошової допомоги, у зв`язку з призначенням йому такої допомоги відповідно до Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей».

Водночас, згідно п. 8 Порядку № 336 одноразова грошова допомога в разі встановлення інвалідності внаслідок травми (поранення, контузії, каліцтва) або захворювання призначається та виплачується особам з інвалідністю внаслідок війни, зазначеним у пунктах 11-16 частини другої статті 7 Закону, залежно від групи інвалідності в таких розмірах: 250 прожиткових мінімумів, установлених законом для працездатних осіб, - у разі встановлення інвалідності III групи.

Розмір одноразової грошової допомоги в разі встановлення інвалідності внаслідок травми (поранення, контузії, каліцтва) або захворювання особам з інвалідністю внаслідок війни, зазначеним у пунктах 11-16 частини другої статті 7 Закону, визначається виходячи з розміру прожиткового мінімуму, встановленого на 1 січня календарного року, в якому встановлено інвалідність.

Якщо особам з інвалідністю внаслідок війни, зазначеним у пунктах 11-16 частини другої статті 7 Закону, які реалізували своє право на отримання одноразової грошової допомоги згідно із Законом, після первинного встановлення інвалідності під час повторного огляду встановлено вищу групу інвалідності згідно з рішенням експертної команди з оцінювання повсякденного функціонування особи або з рішенням медико-соціальної експертної комісії або експертної команди з оцінювання повсякденного функціонування особи, що дає їм право на отримання одноразової грошової допомоги в більшому розмірі, виплата проводиться з урахуванням раніше виплаченої згідно із Законом суми.

Тобто, встановлення позивачу III групи інвалідності (захворювання, пов`язане із проходженням військової служби) та III групи інвалідності (захворювання, пов`язане із захистом Батьківщини), відбулися з різних підстав.

Відтак, позивачеві в 2025 році вперше встановлено інвалідність ІІІ групи внаслідок захворювань, ТАК, пов`язаних із захистом Батьківщини, що дає йому право на отримання відповідної одноразової грошової допомоги.

З огляду на викладене, суд доходить висновку про необґрунтованість та протиправність рішення відповідача про відмову в призначенні позивачеві вказаної грошової допомоги.

Отже, позовні вимоги в частині визнання протиправним та скасування наказу Міністерства у справах ветеранів України № 497 від 18.06.2025 про відмову ОСОБА_1 в призначенні одноразової грошової допомоги як особі з інвалідністю внаслідок війни ІІІ групи, що настала внаслідок захворювання пов`язаного із захистом Батьківщини, відповідно до Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» підлягають задоволенню.

Щодо позовної вимоги про зобов`язання відповідача призначити та виплатити ОСОБА_1 одноразову грошову допомогу у зв`язку із встановленням йому III групи інвалідності, що настала внаслідок захворювання, пов`язаного із захистом Батьківщини, у розмірі 250-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб станом на 01.01.2025, з урахуванням вже виплаченої одноразової грошової допомоги у зв`язку з встановленням ПІ групи інвалідності внаслідок захворювання, пов`язаного з проходженням військової служби, то відповідачем ще не вирішувалося питання щодо розміру одноразової грошової допомоги, яка підлягає виплаті позивачу, а тому позовні вимоги в цій частині задоволенню не підлягають.

Відповідно до першого абзацу частини четвертої статті 245 Кодексу адміністративного судочинства України у випадку, визначеному пунктом 4 частини другої цієї статті, суд може зобов`язати відповідача - суб`єкта владних повноважень прийняти рішення на користь позивача, якщо для його прийняття виконано всі умови, визначені законом, і прийняття такого рішення не передбачає права суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд.

Абзац другий частини четвертої вищевказаної статті передбачає, що у випадку, якщо прийняття рішення на користь позивача передбачає право суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд, суд зобов`язує суб`єкта владних повноважень вирішити питання, щодо якого звернувся позивач, з урахуванням його правової оцінки, наданої судом у рішенні.

Враховуючи наведені норми суд вважає, що, належним способом захисту прав позивача в спірних правовідносинах, є саме зобов`язання відповідача повторно розглянути заяву позивача з доданими документами про призначення одноразової грошової допомоги.

Згідно з ч. 1 ст. 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст. 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Перевіривши юридичну та фактичну обґрунтованість доводів сторін, оцінивши докази суб`єкта владних повноважень та докази, надані позивачем, суд доходить висновку про наявність підстав для часткового задоволення позову.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат у справі, суд зазначає, що згідно ч. 3 ст. 139 КАС України при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. При цьому суд не включає до складу судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами, витрати суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката та сплату судового збору.

Оскільки позивач звільнений від сплати судового збору, суд не вирішує питання про розподіл судових витрат.

Керуючись ст.ст. 73-77, 90, 94, 139, 241, 245, 246, 250, 255, 295 КАС України, -

В И Р І Ш И В :

Адміністративний позов задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати наказ Міністерства у справах ветеранів України №497 від 18.06.2025 про відмову ОСОБА_1 в призначенні одноразової грошової допомоги як особі з інвалідністю внаслідок війни ІІІ групи, що настала внаслідок захворювання пов`язаного із захистом Батьківщини, відповідно до Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту».

Зобов`язати Міністерства у справах ветеранів України повторно розглянути заяву ОСОБА_1 щодо призначення та виплати одноразової грошової допомоги як особі з інвалідністю внаслідок війни ІІІ групи, що настала внаслідок захворювання пов`язаного із захистом Батьківщини, відповідно до Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», з урахуванням висновків суду.

В решті позовних вимог, - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили в порядку, визначеному ст. 255 КАС України.

Відповідно до ст. 295 КАС України, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було проголошено скорочене (вступну та резолютивну частини) рішення (ухвалу) суду або якщо розгляд справи здійснювався в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Інформація про учасників справи:

Позивач: ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_4 )

Відповідач: Міністерство у справах ветеранів України (вул. Хрещатик, 34, м. Київ, )

Суддя підпис Крапівницька Н. Л.

Згідно з оригіналом

Суддя:

Секретар: