Справа № 240/27868/25
Суддя: Горовенко Анна Василівна
Дата ухвалення: 2026-01-22 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

про залишення позовної заяви без руху

22 січня 2026 року м. Житомир

справа № 240/27868/25

категорія 106030200

Суддя Житомирського окружного адміністративного суду Горовенко А.В., розглядаючи позовну заяву ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 Збройних Сил України Міністертства оборони України та Військової частини НОМЕР_2 про визнання дій протиправними, зобов`язання вчинити дії,-

встановив:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, у якому просить:

- визнати протиправною бездіяльність військової частини НОМЕР_1 Збройних Сил України Міністерства оборони України щодо не нарахування та невиплати за період з 21.05.2022 по 30.05.2023 (включно) індексації грошового забезпечення із застосуванням місяця для обчислення індексу споживчих цін для розрахунку індексації грошового забезпечення базового місяця) - січень 2008 року, відповідно до вимог Закону України «Про індексацію грошових доходів населення» від 03.07.1991 №1282-XII та відповідно до «Порядку проведення індексації грошових доходів населення», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 №1078;

- зобов`язати військову частину НОМЕР_1 Збройних Сил України Міністерства оборони України провести за період з 21.05.2022 по 30.05.2023 (включно) нарахування та виплатити індексацію грошового забезпечення із застосуванням місяця для обчислення індексу споживчих цін для розрахунку індексації грошового забезпечення (базового місяця) - січень 2008 року, відповідно до вимог Закону України «Про індексацію грошових доходів населення» від 03.07.1991 №1282-ХII та відповідно до «Порядку проведення індексації грошових доходів населення», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 №1078;

- визнати протиправною бездіяльність військової частини НОМЕР_1 Збройних Сил України Міністерства оборони України щодо не нарахування та невиплати грошового забезпечення за період з 21.05.2022 року по 30.05.2023 року (включно) грошового забезпечення з урахуванням розмірів посадового окладу та окладу за військове звання, які визначаються шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого Законом України від 02.12.2021 №1928-IX «Про Державний бюджет України на 2022 рік» на 01.01.2022, встановленого Законом України від 03.11.2022 №2710-IX «Про Державний бюджет України на 2023 рік" на 01.01.2023 на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з додатками 1, 12,13, 14 до Постанови Кабінету Міністрів України «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» від 30.08.2017 №704;

- зобов`язати військову частину НОМЕР_1 Збройних Сил України Міністерства оборони України за період з 21.05.2022 по 30.05.2023 (включно) нарахувати та виплатити грошове забезпечення з урахуванням розмірів посадового окладу та окладу за військове звання, які визначити шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого Законом України від 02.12.2021 №1928-IX «Про Державний бюджет України на 2022 рік» на 01.01.2022 року, встановленого Законом України від 03.11.2022 №2710-IX "Про Державний бюджет України на 2023 рік" на 01.01.2023 на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з додатками 1, 12 ,13, 14 до Постанови Кабінету Міністрів України «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового начальницького складу та деяких інших осіб» від 30.08.2017 №704;

- визнати протиправними дії військової частини НОМЕР_1 Збройних Сил України Міністерства оборони України щодо не нарахування та невиплати одноразової грошової допомоги при звільнені з військової служби виходячи з розміру грошового забезпечення з урахуванням розмірів посадового окладу та окладу за військове звання, які визначаються шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого Законом України від 09.11.2023 №3460-IX "Про Державний бюджет України на 2024 рік" на 01.01.2024 на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з додатками до Постанови Кабінету Міністрів України «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» від 30.08.2017 №704;

- зобов`язати військову частину НОМЕР_1 Збройних Сил України Міністерства оборони України провести нарахування та виплату одноразової грошової допомоги при звільнені військової служби виходячи з розміру грошового забезпечення з урахуванням розмірів посадового окладу та окладу за військове звання, які визначаються шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого Законом України від 09.11.2023 №3460-IX "Про Державний бюджет України на 2024 рік" на 01.01.2024, на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з додатками до Постанови Кабінету Міністрів України «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» від 30.08.2017 №704;

- визнати протиправними дії військової частини НОМЕР_1 Збройних Сил України Міністерства оборони України щодо не нарахування та невиплати грошової допомоги на оздоровлення при наданні щорічної основної відпустки за 2024 рік виходячи з розміру грошового забезпечення з урахуванням розмірів посадового окладу та окладу за військове звання, які визначаються шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого на 1 січня календарного року, на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з додатками до Постанови Кабінету Міністрів України «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» від 30.08.2017 №704;

- зобов`язати військову частину НОМЕР_1 Збройних Сил України Міністерства оборони України провести нарахування та виплату грошової допомоги на оздоровлення при наданні щорічної основної відпустки за 2024 рік виходячи з розміру грошового забезпечення з урахуванням розмірів посадового окладу та окладу за військове звання, які визначаються шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого на 1 січня календарного року, на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з додатками до Постанови Кабінету Міністрів України «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» від 30.08.2017 №704;

- визнати протиправними дії військової частини НОМЕР_1 Збройних Сил України Міністерства оборони України щодо не нарахування та невиплати матеріальної допомоги для вирішення соціально побутових питань за 2024 рік у розмірі місячного грошового забезпечення виходячи з розміру грошового забезпечення з урахуванням розмірів посадового окладу та окладу за військове звання, які визначаються шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого на 1 січня календарного року, на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з додатками до Постанови Кабінету Міністрів України «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» від 30.08.2017 №704.

- зобов`язати військову частину НОМЕР_1 Збройних Сил України Міністерства оборони України нарахувати та виплатити матеріальну допомогу для вирішення соціально побутових питань за 2024 рік у розмірі місячного грошового забезпечення, виходячи з розміру грошового забезпечення з урахуванням розмірів посадового окладу та окладу за військове звання, які визначаються шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого на 1 січня календарного року, на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з додатками до Постанови Кабінету Міністрів України «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» від 30.08.2017 №704.

- визнати протиправними дії військової частини НОМЕР_1 Збройних Сил України Міністерства оборони України щодо не нарахування та невиплати грошової компенсації за невикористані дні щорічної додаткової відпустки як учаснику бойових дій за 2019 рік, 2020 рік, 2021 рік, 2022 рік, 2023 рік, 2024 рік виходячи з розміру грошового забезпечення з урахуванням розмірів посадового окладу та окладу за військове звання, які визначаються шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленою на 1 січня календарного року, на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з додатками до Постанови Кабінету Міністрів України «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» від 30.08.2017 №704.

- зобов`язати військову частину НОМЕР_1 Збройних Сил України Міністерства оборони України здійснити перерахунок та доплатити грошову компенсацію за невикористані дні щорічної додаткової відпустки як учаснику бойових дій за 2019 рік, 2020 рік, 2021 рік, 2022 рік, 2023 рік, 2024 рік виходячи з розміру грошового забезпечення з урахуванням розмірів посадового окладу та окладу за військове звання, які визначаються шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого на 1 січня календарного року, відповідний тарифний коефіцієнт згідно з додатками до Постанови Кабінету Міністрів України «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» від 30.08.2017 №704.

Ухвалою Житомирського окружного адміністративного суду від 15 грудня 2025 року відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження, без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).

Відповідно до ухвали суду від 22.01.2026 до розгляду адміністративної справи №240/27868/25 залучено як співвідповідача - Військову частину НОМЕР_2 .

02 січня 2026 року від Військової частини НОМЕР_1 , через систему "Електронний суд", надійшло клопотання (за вх. №102/25) про залишення позовної заяви ОСОБА_1 без розгляду, а у випадку відмови у задоволенні такого клопотання - залишити позовну заяву без руху.

В обґрунтування поданого клопотання вказує, що позовну заяву подано без додерження вимог, встановлених статтями 160, 161 КАС України, а також зазначає, що позивач звернувся з даним позовом до суду з порушенням тримісячного строку звернення до суду.

Зазначає, що подана представником позивача позовна заява не відповідає вимогам встановлених статтями 160, 161 КАС України, а саме: 1) не зазначено відомості про наявність або відсутність електронного кабінету у позивача та відповідача; 2) не вказано реєстраційний номер облікової картки платника податків (для фізичних осіб) за його наявності представника позивача або номер і серія паспорта для фізичних осіб - громадян України; 3) не додано примірник заяви про поновлення строку звернення до суду та клопотання про розгляд справи за правилами спрощеного провадження для відповідача (в позовній заяві вказано, що такі документи надано лише для суду та вони відсутні в електронному кабінеті представника відповідача в підсистемі «Електронний суд»).

Крім цього, вказує, що позивач був звільнений з військової служби 03.12.2024 та саме з цієї дати були припинені правовідносини між ним та військовою частиною НОМЕР_1 , а тому на нього розповсюджується виключно норма частини другої статті 233 КЗпП України, яка є чинною.

Також зазначає, що відлік тримісячного строку звернення до суду у спірних правовідносинах розпочався 28.06.2025. Тобто, строк звернення з позовними вимогами за період з 03.10.2022 по 03.12.2024 до військової частини НОМЕР_1 закінчився 28.09.2025.

Зазначає, що Конституційний Суд України у рішенні від 11.12.2025 №1- р/2025 визнав такою, що не відповідає Конституції України (є неконституційною), частину першу статті 233 КЗпП України у частині встановлення тримісячного строку для звернення працівника до суду про стягнення заробітної плати та інших належних працівникові виплат. Водночас, частина друга статті 233 КЗпП України є чинною.

Відповідач наголошує, що Рішення №1-р/2025 не стосувалося частини другої статті 233 КЗпП України, яка залишається чинною нормою матеріального права. Ця норма регулює спеціальний порядок обчислення строків у разі припинення правовідносин (звільнення).

Крім цього, відповідач вважає, що позивач зловживає процесуальними правами, адже останній вже звертався з ідентичною позовною заявою до Житомирського окружного адміністративного суду, однак в подальшому відкликала позовну заяву для повторного перерозподілу справи, що, на думку відповідача, що є грубим порушенням принципу випадковості при розподілі справ.

20 січня 2026 року від представника позивача, через систему "Електронний суд", надійшла відповідь на відзив (за вх. №4404/26) у якій, зокрема, просить поновити процесуальний строк для подання відповіді на відзив.

Дослідивши доводи клопотання, суд вважає за можливе поновити представнику позивача строк на подання відповіді на відзив та приймає такий її до розгляду.

У поданій відповіді на відзив представник позивача, зокрема, зазначає, що на виконання вимог частини 1-4 статті 121 КАС України представником позивача було подано заяву про поновлення пропущеного процесуального строку звернення до адміністративного суду з додатками та обґрунтуванням (судовою практикою) разом із позовною заявою зареєстрованою Житомирським окружним адміністративним судом 09.12.2025.

Зазначає, що суд має виключне право вирішувати питання про відкриття спрощеного позовного провадження відповідно до КАС України, керуючись принципом ex officio, тобто за власною ініціативою та на основі аналізу матеріалів справи, визначаючи, чи відповідає справа критеріям незначної складності та чи є переваги у швидкому, переважно письмовому розгляді, згідно зі ст. 257 КАС, хоча позивач може клопотати про таке провадження.

Наголошує, що виключно суд приймає рішення про відкриття або відмову у відкритті провадження у справі, якщо немає підстав для залишення позову без руху/повернення чи відмови у відкритті провадження діючи відповідно до норм визначених КАС України (ст. 257, ст. 260, ст. 262 КАС України).

Саме тому, представник позивача вважає, що вищенаведені тези представника відповідача не підлягають задоволенню.

Розглянувши заявлене Військовою частиною НОМЕР_1 клопотання про залишення позовної заяви без розгляду, та з урахуванням наданих представником позивача пояснень, суд зазначає наступне.

Частиною першою статті 122 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) передбачено, що позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Отже, строк звернення до адміністративного суду - це проміжок часу після виникнення спору у публічно-правових відносинах, протягом якого особа має право звернутися до адміністративного суду із заявою за вирішенням цього спору і захистом своїх прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до ч. 2, 5 ст. 122 КАС України для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів. Для звернення до суду у справах щодо прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби встановлюється місячний строк.

Визначаючись з приводу того, чи врегульовано іншими законами інші строки для звернення до адміністративного суду у правовідносинах, пов`язаних із затримкою виплати працівникові усіх сум при звільненні, суд враховує положення статті 233 Кодексу законів про працю України.

Стаття 233 Кодексу законів про працю України врегульовує питання строків звернення до суду за вирішенням трудових спорів.

Відповідно до ч.2 ст.233 Кодексу законів про працю України (у редакції, яка діяла до 19.07.2022) у разі порушення законодавства про оплату праці працівник має право звернутися до суду з позовом про стягнення належної йому заробітної плати без обмеження будь-яким строком.

Однак, 19.07.2022 набув чинності Закон України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо оптимізації трудових відносин» №2352-IX, яким внесено ряд важливих змін до діючого законодавства про працю.

Зокрема, змін зазнали норми законодавства щодо порядку звернення громадян до суду у разі виникнення трудових спорів в частині строків таких звернень.

Частини перша та друга ст.233 Кодексу законів про працю України викладені у наступній редакції:

- працівник може звернутися із заявою про вирішення трудового спору безпосередньо до суду в тримісячний строк з дня, коли він дізнався або повинен був дізнатися про порушення свого права, крім випадків, передбачених частиною другою цієї статті (ч.1).

Отже, до 19.07.2022, звернення до суду з позовом про стягнення неналежної заробітної плати не було обмежено строком.

Відповідно до частини другої статті 233 Кодексу законів про працю України (в чинній редакції) із заявою про вирішення трудового спору у справах про звільнення працівник має право звернутися до суду в місячний строк з дня вручення копії наказу (розпорядження) про звільнення, а у справах про виплату всіх сум, що належать працівникові при звільненні, - у тримісячний строк з дня одержання ним письмового повідомлення про суми, нараховані та виплачені йому при звільненні (стаття 116).

Водночас, 11 грудня 2025 року Велика палата Конституційного Суду України ухвалила Рішення №1-р/2025 у справі за конституційним поданням Верховного Суду щодо перевірки конституційності положень частини першої статті 233 Кодексу законів про працю України.

Велика палата Конституційного Суду України дійшла висновку, що встановлення тримісячного строку для звернення працівника до суду про стягнення заробітної плати та інших належних працівникові виплат суперечить Конституції України та таке обмеження звужує зміст і обсяг гарантованих статтею 43 Конституції України прав працівника на своєчасне одержання винагороди за працю, а також обмежує можливість реалізувати право на судовий захист, гарантоване статтею 55.

У зв`язку з цим Конституційний Суд України постановив, що положення частини першої статті 233 Кодексу законів про працю України у частині, яка стосується строку звернення працівника до суду з вимогами по виплату заробітної плати та інших належних йому виплат, є неконституційним та втрачає чинність із дня ухвалення цього рішення.

Варто зазначити, що положення ч.1 ст.233 КЗпП України поширювали свою дію на всіх працівників та службовців підприємства, установи, організації та незалежно від характеру їх трудової діяльності, у тому числі на осіб, які проходять публічну службу, водночас до правовідносин, що стосуються виплати всіх сум, що належать працівникові при звільненні, застосовуються положення ч.2 ст.233 КЗпП України.

Відповідно до частини третьої статті 3 КАС України провадження в адміністративних справах здійснюється відповідно до закону, чинного на час вчинення окремої процесуальної дії, розгляду і вирішення справи.

Таким чином, відповідно до чинного нормативно-правового регулювання на момент звернення до суду з даним позовом, у спорах, пов`язаних з виплатою всіх сум, що належать працівникові при звільненні та інші виплати, пов`язані з проходженням публічної служби, встановлюється тримісячний строк.

Строк звернення до адміністративного суду - це строк, в межах якого особа, яка має право на позов, може звернутися до адміністративного суду для захисту своїх прав у публічно - правових відносинах або для реалізації владних повноважень.

Перебіг строку звернення до суду починається з моменту, коли особа дізналась або повинна була дізнатись про порушення свого права.

У своїй прохальній частині позовної заяви позивач просить, зокрема, зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити належне грошове забезпечення за період з 21.05.2022 по 30.05.2023.

Водночас з даним позовом до суду позивач звернувся через свого представника лише 09 грудня 2025 року, тобто з порушенням тримісячного строку звернення до суду.

У своїй заяві про поновлення строку звернення до суду від 09.12.2025 представник позивача зазначила, що позивача звільнено з військової служби 03.12.2024, однак грошовий атестат, довідку чи інші документи що підтверджують належний розрахунок відповідача з позивачем відповідачем надано не було.

Вказує, що розрахункові листи за 2022-2024 роки, грошовий атестат та довідку було видано на позивача та направлено адвокату Військовою частиною НОМЕР_2 у відповідь на її адвокатський запит, а тому про порушення своїх прав позивач дізнався лише 28.06.2025.

Суд зазначає, що відповідно до ухвали суду від 15.12.2025 про відкриття провадження у справі, заяву представника позивача про поновлення строку звернення до суду задоволено, визнано поважними причини пропуску строку звернення до суду із позовною заявою, з тих підстав, що суд на момент відкриття провадження у справі дійшов висновку про поважність причин пропуску строку звернення до суду оскільки, 11 грудня 2025 року Велика палата Конституційного Суду України ухвалила Рішення №1-р/2025 у справі за конституційним поданням Верховного Суду щодо перевірки конституційності положень частини першої статті 233 Кодексу законів про працю України.

Суд зауважує, що вирішення питання про поновлення строку звернення до суду, суд здійснює виключно з ініціативи та у межах наведених доводів заінтересованої особи.

Частиною 6 статті 161 КАС України визначено, що у разі пропуску строку звернення до адміністративного суду позивач зобов`язаний додати до позову заяву про поновлення цього строку та докази поважності причин його пропуску.

Таким чином, позивачеві слід надати пояснення та докази на їх підтвердження, що свідчать про обставин, які об`єктивно перешкоджали позивачеві звернутись до суду з адміністративним позовом у строки, визначені ст.122 КАС України.

Підсумовуючи наведене, суд дійшов висновку, що при подачі позову до суду позивачем не дотримано вимог ст.ст.160, 161, 171 КАС України, а провадження у справі було відкрито за позовною заявою, яка не відповідає вказаним вимогам КАС України.

Відповідно до частини 13 статті 171 КАС України, суддя, встановивши після відкриття провадження у справі, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 160, 161 цього Кодексу, постановляє ухвалу, в якій зазначаються підстави залишення заяви без руху, про що повідомляє позивача і надає йому строк для усунення недоліків, який не може перевищувати п`яти днів з дня вручення позивачу ухвали.

З огляду на викладене, позовну заяву слід залишити без руху із встановленням позивачу строку для усунення її недоліків шляхом подання до суду:

- заяви про поновлення строку звернення до адміністративного суду з доказами на підтвердження поважності причин його пропуску.

Вирішення питання щодо залишення позовної заяви без руху відклалося у зв`язку з перебуванням головуючої судді у відпустці з 26.12.2025 по 09.01.2026.

Керуючись статтями 160, 161, 169, 243, 248, 256, 294 Кодексу адміністративного судочинства України, Житомирський окружний адміністративний суд, -

ухвалив:

1. Позовну заяву ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 Збройних Сил України Міністертства оборони України та Військової частини НОМЕР_2 про визнання дій протиправними, зобов`язання вчинити дії, - залишити без руху.

2. Встановити позивачу строк для усунення зазначених недоліків позовної заяви - 10 днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху.

3. Роз`яснити позивачу, що у випадку невиконання вимог ухвали у встановлений судом строк позовну заяву буде повернено.

4. Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею та оскарженню не підлягає.

Суддя А.В. Горовенко