Справа № 440/7203/25
Суддя: Шишов О.О.
Дата ухвалення: 2026-01-22 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

22 січня 2026 року

м. Київ

справа № 440/7203/25

адміністративне провадження № К/990/2570/26

Верховний Суд у складі судді Касаційного адміністративного суду Шишова О. О., перевіривши касаційну скаргу Головного управління ДПС у Полтавській області на рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 04 вересня 2025 року, додаткове рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 08 вересня 2025 року та постанови Другого апеляційного адміністративного суду від 18 грудня 2025 року у справі № 440/7203/25 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Полтавській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень,

установив:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Головного управління ДПС в Полтавській області, у якому просив визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення:

- (форми Ф) № 0-160l-UA0097618 від 14 березня 2025 року на загальну суму 239 752,50 грн;

- (форми Ф) № 0-1601-UA0097618 від 14 березня 2025 року на загальну суму 261 883,50 грн;

- (форми Ф) №0-1601-UA0025447 від 14 березня 2025 року на загальну суму 167 276,20 грн;

- (форми Ф) № 0-1601-UA0025447 від 14 березня 2025 року на загальну суму 182 717,08 грн;

- (форми Ф) № 0-1601-UA0097618 від 14 березня 2025 року на загальну сум у 71 954 ,03 грн;

- (форми Ф) № 0-1601-UA0097618 від 14 березня 2025 року на загальну суму 74 168,00 грн;

- (форми Ф) № 0-1601-UА0097618 від 14 березня 2025 року на загальну суму 78 595 ,94 грн;

- (форми Ф) № 0-1601-UA00976l8 від 14 березня 2025 року на загальну суму 83 869,50 грн;

- (форми Ф) № 0-1601-UA0097618 від 14 березня 2025 року на загальну суму 86 450,10 грн;

- (форми Ф) № 0-1601-UА0097618 від 14 березня 2025 року на загальну суму 91 611,30 грн.

Рішенням Полтавського окружного адміністративного суду від 04 вересня 2025 року адміністративний позов задоволено.

28 серпня 2025 року до суду надійшло клопотання представника позивача, в якому він просив ухвалити додаткове рішення щодо розподілу судових витрат та стягнути з відповідача витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 50 000,00 грн.

Додатковим рішенням Полтавського окружного адміністративного суду від 08 вересня 2025 року за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у Полтавській області стягнуто на користь ОСОБА_1 витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 40 000,00 грн.

Постановою Другого апеляційного адміністративного суду від 18 грудня 2025 року апеляційні скарги Головного управління ДПС у Полтавській області на рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 04 вересня 2025 року та додаткове Полтавського окружного адміністративного суду від 08 вересня 2025 року залишено без задоволення.

Рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 04 вересня 2025 року та додаткове рішення від 08 вересня 2025 року залишено без змін.

Не погодившись з рішенням Полтавського окружного адміністративного суду від 04 вересня 2025 року, додатковим рішенням Полтавського окружного адміністративного суду від 08 вересня 2025 року та постановами Другого апеляційного адміністративного суду від 18 грудня 2025 року, відповідач звернувся до Верховного Суду з касаційною скаргою.

Під час перевірки поданої касаційної скарги на предмет дотримання вимог статті 330 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) установлено, що у касаційній скарзі не викладені передбачені КАС України підстави для оскарження судових рішень в касаційному порядку.

Відповідно до частини першої статті 328 КАС України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в касаційному порядку рішення суду першої інстанції після апеляційного перегляду справи, а також постанову суду апеляційної інстанції повністю або частково у випадках, визначених цим Кодексом.

Приписами частини четвертої статті 328 КАС України обумовлено, що підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у частині першій цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно в таких випадках: 1) якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку; 2) якщо скаржник вмотивовано обґрунтував необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні; 3) якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах; 4) якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами другою і третьою статті 353 цього Кодексу.

Підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у частинах другій і третій цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до пункту 4 частини другої статті 330 КАС України у касаційній скарзі зазначаються підстава (підстави), на якій (яких) подається касаційна скарга з визначенням передбаченої (передбачених) статтею 328 цього Кодексу підстави (підстав).

У касаційній скарзі скаржник покликається на пункт 1 частини четвертої статті 328 КАС України як на підставу для відкриття касаційного провадження.

Верховний Суд звертає увагу скаржника на те, що обов`язковими умовами при оскарженні судових рішень на підставі пункту 1 частини четвертої статті 328 КАС України є зазначення норми матеріального права, яку неправильно застосовано судом апеляційної інстанції; постанову Верховного Суду, у якій викладено висновок щодо правильного застосування норми права; безпосередній висновок судів попередніх інстанцій, який такому суперечить; обґрунтування подібності правовідносин у справах (у якій викладено висновок Верховного Суду і у якій подається касаційна скарга).

Крім того, варто зауважити, що у разі подання касаційної скарги на підставі пункту 1 частини четвертої статті 328 КАС України недостатньо самого лише зазначення постанови Верховного Суду, в якій викладено висновок про застосування норми права, обов`язковою умовою є те, що правовідносини у справах (у якій викладено висновок Верховного Суду і у якій подається касаційна скарга) мають бути подібними.

Суд звертає увагу скаржника, що подібність правовідносин означає, зокрема, тотожність суб`єктного складу учасників відносин, об`єкта та предмета правового регулювання, а також умов застосування правових норм (зокрема, часу, місця, підстав виникнення, припинення та зміни відповідних правовідносин). Зміст правовідносин з метою з`ясування їх подібності в різних рішеннях суду (судів) визначається обставинами кожної конкретної справи.

При цьому, обставини, які формують зміст правовідносин і впливають на застосування норм матеріального права, та оцінка судами їх сукупності не можна визнати як подібність правовідносин.

Водночас у поданій касаційній скарзі скаржником зроблено вказівку на постанови Верховного Суду без належного обґрунтування подібності правовідносин із загальним посиланням на ухвалення судами рішень з порушенням норм процесуального права, що не є належним правовим обґрунтуванням підстав касаційного оскарження судових рішень, передбачених частиною четвертою статті 328 КАС України.

Отже, перевіркою змісту поданої у цій справі касаційної скарги встановлено, що у ній не викладені передбачені частиною четвертою статті 328 КАС України підстави для оскарження судових рішень в касаційному порядку.

Суд звертає увагу на те, що відповідно до приписів статті 44 КАС України учасники справи, маючи намір добросовісної реалізації належного їм права на касаційне оскарження судового рішення, повинні забезпечити неухильне виконання вимог процесуального закону, зокрема, стосовно строку подання касаційної скарги, її форми та змісту.

Ураховуючи межі перегляду судом касаційної інстанції, визначені статтею 341 КАС України, суд касаційної інстанції не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати чи приймати до розгляду нові докази або додатково перевіряти докази.

Згідно з пунктом 4 частини п`ятої статті 332 КАС України касаційна скарга не приймається до розгляду і повертається суддею-доповідачем також, якщо у касаційній скарзі не викладені передбачені цим Кодексом підстави для оскарження судового рішення в касаційному порядку.

За таких обставин, касаційна скарга підлягає поверненню, як така, що не містить підстав касаційного оскарження.

Керуючись статтями 328, 330, 332, 359 КАС України, -

постановив:

Касаційну скаргу Головного управління ДПС у Полтавській області на рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 04 вересня 2025 року, додаткове рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 08 вересня 2025 року та постанови Другого апеляційного адміністративного суду від 18 грудня 2025 року у справі № 440/7203/25 - повернути скаржнику.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання і оскарженню не підлягає.

Суддя О. О. Шишов