Справа № 740/2401/25
Суддя: Оксененко Олег Миколайович
Дата ухвалення: 2026-01-21 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 740/2401/25 Суддя (судді) першої інстанції: Шевченко І.М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 січня 2026 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

Головуючого судді Оксененка О.М.,

суддів: Ганечко О.М.,

Кузьменка В.В.,

розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 15 серпня 2025 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення, -

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернувся до Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області з адміністративним позовом до ІНФОРМАЦІЯ_1 , в якому просив: скасувати постанову т. в. о. начальника ІНФОРМАЦІЯ_2 - Дяченка Михайла Миколайовича від 17 лютого 2025 року про притягнення його до адміністративної відповідальності за частиною третьою ст. 210-1 КУпАП.

Позов обґрунтовано тим, що оскільки посадовими особами відповідача не дотримано процедури притягнення позивача до відповідальності, внаслідок чого останній був позбавлений прав, передбачених Конституцією України та КУпАП, зокрема, бути присутнім під час розгляду справи, надавати пояснення, подавати докази, заявляти клопотання, користуватися правовою допомогою.

Рішенням Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 15 серпня 2025 року у задоволенні адміністративного позову - відмовлено.

В апеляційній скарзі, позивач, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи, просить скасувати вказане судове рішення та прийняти нове рішення, яким позовні вимоги - задовольнити.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначає, що оскільки протокол про адміністративне правопорушення складено 16 лютого 2025 року, а спірна постанова вже 17 лютого 2025 року, тому позивача позбавлено прав, передбачених ст. 268 КУпАП.

На думку апелянта, оскільки 17.02.2025 позивач проходив військово-лікарську комісію, останній ніяк не міг прибути за викликом до ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Згідно п.3 частини першої ст. 311 Кодексу адміністративного судочинства України суд може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) також у разі подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження).

З огляду на викладене, колегія суддів визнала за можливе розглянути справу в порядку письмового провадження.

Перевіривши повноту встановлення судом першої інстанції фактичних обставин справи та правильність застосування ним норм матеріального і процесуального права, колегія суддів дійшла наступного висновку.

Як вбачається з матеріалів справи, на адресу ОСОБА_1 було надіслано повістку № 835524 від 25.10.2024 про виклик на 07.11.2024, 11-00 год. до другого ІНФОРМАЦІЯ_3 за адресою: АДРЕСА_1 , для уточнення даних.

Зазначена повістка № 835524 від 25 жовтня 2024 року направлена згідно до рекомендованого поштового відправлення № 361 на ім`я ОСОБА_1 за поштовою адресою: АДРЕСА_2 , що також підтверджується копією рекомендованого повідомлення за №361.

Однак, зазначений конверт повернувся з відміткою - «адресат відсутній за вказаною адресою», яка проставлена 01.11.2024, про що свідчить відповідний штемпель на довідці.

Згідно з актом про неприбуття військовозобов`язаного за повісткою (офіційним повідомленням, викликом) від 16 лютого 2024 року, складеним начальником зв`язку ІНФОРМАЦІЯ_3 - ОСОБА_2 у присутності свідків ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , військовозобов`язаний ОСОБА_1 07 листопада 2024 року об 11-00 год. не прибув до призначеного місця за повісткою (офіційним повідомленням, викликом) для уточнення облікових даних, постановки на військовий облік, визначення призначення на період воєнного стану, особливого періоду, направлення до навчального центру тощо, маючи при собі паспорт громадянина України, військовий квиток (інший військово-обліковий документ), посвідчення водія (за наявності), чим допустив порушенням вимог ст. 210-1 КУпАП.

Як наслідок, 16 лютого 2025 року начальником групи зв`язку ІНФОРМАЦІЯ_3 - ОСОБА_2 складено протокол № 282 про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_1 за те, що військовозобов`язаний ОСОБА_1 порушив законодавство про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію, а саме: не прибув по повістці № 835524 07.11.2024 об 11-00 год. без поважних причин та не повідомив про причину неприбуття, будучи належним чином повідомленим про дату, час і місце виклику, чим порушив абз. 8 частини третьої статті 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», чим вчинив адміністративне правопорушення, передбачене частини третьої ст. 210-1 КУпАП.

У графі «пояснення і зауваження щодо змісту протоколу особи, що притягається до адміністративної відповідальності» зазначено, що ОСОБА_1 не отримував повістку щодо виклику до ІНФОРМАЦІЯ_3 .

При цьому, у протоколі зазначено, що розгляд справи про адміністративне правопорушення відбудеться о 15-00 год. 17 лютого 2025 року в приміщенні ІНФОРМАЦІЯ_3 , кабінет № 12. Під указаною графою міститься підпис особи, що притягається до адміністративної відповідальності, який проставлено 16 лютого 2025 року.

Надалі, постановою, винесеною т. в. о. начальника ІНФОРМАЦІЯ_3 - ОСОБА_5 від 17.02.2025, військовозобов`язаний ОСОБА_1 порушив законодавство про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію, а саме: не прибув по повістці № 835524 07.11.2024 об 11-00 год. без поважних причин та не повідомив про причину неприбуття, будучи належним чином повідомленим про дату, час і місце виклику, чим порушив абз. 8 частини третьої ст. 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» та, таким чином, вчинив адміністративне правопорушення, передбачене частиною третьою ст. 210-1 КУпАП, за що на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 17 000,00 грн.

Не погоджуючись з таким рішенням відповідача та вважаючи свої права порушеними, позивач звернувся з цим позовом до суду.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що оскільки позивач не довів заявлених позовних вимог щодо неправомірності оскаржуваної постанови про притягнення його до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого частиною третьою ст. 210-1 КУпАП, та накладення на позивача адміністративного стягнення у виді штрафу.

Колегія суддів погоджується з наведеними висновками суду першої інстанції з огляду на таке.

Відповідно до статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові та службові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно статті 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

У відповідності до статті 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

У силу вимог частини десятої ст. 1 Закону України «Про військовий обов`язок та військову службу» громадяни України, які приписані до призовних дільниць або перебувають у запасі Збройних Сил України чи проходять службу у військовому резерві, зобов`язані: прибувати за викликом районного (міського) військового комісаріату для оформлення військово-облікових документів, приписки, проходження медичного огляду, направлення на підготовку з метою здобуття або вдосконалення військово-облікової спеціальності, призову на військову службу або на збори військовозобов`язаних; проходити медичний огляд та лікування в лікувально-профілактичних закладах згідно з рішеннями комісії з питань приписки, призовної комісії або військово-лікарської комісії районного (міського) військового комісаріату; проходити підготовку до військової служби, військову службу і виконувати військовий обов`язок у запасі; виконувати правила військового обліку, встановлені законодавством.

У свою чергу, статтею 210-1 КУпАП встановлена відповідальність за порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію, відповідно до частини третьої якої вчинення дій, передбачених частиною першою цієї статті, в особливий період - тягне за собою накладення штрафу на громадян від однієї тисячі до однієї тисячі п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян і на посадових осіб органів державної влади, органів місцевого самоврядування, юридичних осіб та громадських об`єднань - від двох тисяч до трьох тисяч п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Відповідно до абз. 2 частини першої статті 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» громадяни зобов`язані: з`являтися за викликом до територіального центру комплектування та соціальної підтримки у строк та місце, зазначені в повістці (військовозобов`язані, резервісти Служби безпеки України - за викликом Центрального управління або регіонального органу Служби безпеки України, військовозобов`язані, резервісти розвідувальних органів України - за викликом відповідного підрозділу розвідувальних органів України), для взяття на військовий облік військовозобов`язаних чи резервістів, визначення їх призначення на особливий період, направлення для проходження медичного огляду.

Абзацом 8 частини третьої статті 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» передбачено, що у разі отримання повістки про виклик до територіального центру комплектування та соціальної підтримки громадянин зобов`язаний з`явитися у зазначені у ній місце та строк.

Об`єктивна сторона вказаного правопорушення полягає у порушенні законодавства про мобілізаційну підготовку та мобілізацію в особливий період, а саме: нез`явлення за викликом до територіального центру комплектування та соціальної підтримки у строк та місце, зазначені в повістці.

У свою чергу, згідно статті 235 КУпАП територіальні центри комплектування та соціальної підтримки розглядають справи про такі адміністративні правопорушення: про порушення військовозобов`язаними законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію.

Від імені територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право керівники територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки.

Відтак, притягнення до відповідальності за статтею 210-1 КУпАП відбувається саме територіальними центрами комплектування та соціальної підтримки.

З матеріалів справи вбачається, що Згідно з актом про неприбуття військовозобов`язаного за повісткою (офіційним повідомленням, викликом) від 16 лютого 2024 року, складеним начальником зв`язку ІНФОРМАЦІЯ_3 - ОСОБА_2 у присутності свідків ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , військовозобов`язаний ОСОБА_1 07 листопада 2024 року об 11-00 год. не прибув до призначеного місця за повісткою (офіційним повідомленням, викликом) для уточнення облікових даних, постановки на військовий облік, визначення призначення на період воєнного стану, особливого періоду, направлення до навчального центру тощо, маючи при собі паспорт громадянина України, військовий квиток (інший військово-обліковий документ), посвідчення водія (за наявності), чим допустив порушенням вимог ст. 210-1 КУпАП.

Як наслідок, 16 лютого 2025 року начальником групи зв`язку ІНФОРМАЦІЯ_3 - ОСОБА_2 складено протокол № 282 про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_1 за те, що військовозобов`язаний ОСОБА_1 порушив законодавство про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію, а саме: не прибув по повістці № 835524 07.11.2024 об 11-00 год. без поважних причин та не повідомив про причину неприбуття, будучи належним чином повідомленим про дату, час і місце виклику, чим порушив абз. 8 частини третьої статті 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», чим вчинив адміністративне правопорушення, передбачене частини третьої ст. 210-1 КУпАП.

У графі «пояснення і зауваження щодо змісту протоколу особи, що притягається до адміністративної відповідальності» зазначено, що ОСОБА_1 не отримував повістку щодо виклику до ІНФОРМАЦІЯ_3 .

У свою чергу, у протоколі зазначено, що розгляд справи про адміністративне правопорушення відбудеться о 15-00 год. 17 лютого 2025 року в приміщенні ІНФОРМАЦІЯ_3 , кабінет № 12. Під указаною графою міститься підпис особи, що притягається до адміністративної відповідальності, який проставлено 16 лютого 2025 року.

Надалі, постановою, винесеною т. в. о. начальника ІНФОРМАЦІЯ_3 - ОСОБА_5 від 17.02.2025, військовозобов`язаний ОСОБА_1 порушив законодавство про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію, а саме не прибув по повістці № 835524 07.11.2024 об 11-00 год. без поважних причин та не повідомив про причину неприбуття, будучи належним чином повідомленим про дату, час і місце виклику, чим порушив абз. 8 частини третьої ст. 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» та, таким чином, вчинив адміністративне правопорушення, передбачене частиною третьою ст. 210-1 КУпАП, за що на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 17 000,00 грн.

Тобто, вбачається факт притягнення позивача до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого частиною третьою статті 210-1 КУпАП у зв`язку з порушенням останнім законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію в особливий період.

Згідно пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України передбачено, що Президент України приймає відповідно до закону рішення про загальну або часткову мобілізацію та введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях у разі загрози нападу, небезпеки державній незалежності України.

Так, у відповідності до Указу Президента України №64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану» постановлено ввести в Україні воєнний стан.

У свою чергу, Закон України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» №3543-XII (далі - Закон №3543-XII) закріплює правові основи мобілізаційної підготовки та мобілізації в Україні, визначає засади організації цієї роботи, повноваження органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, а також обов`язки підприємств, установ і організацій незалежно від форми власності (далі - підприємства, установи і організації), повноваження і відповідальність посадових осіб та обов`язки громадян щодо здійснення мобілізаційних заходів.

У той же час, визначення поняття особливого періоду наведене у законах України від 21 жовтня 1993 року № 3543-XII «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» та від 06 грудня 1991 року № 1932-XII «Про оборону України» (далі - Закони № 3543-XII та № 1932-XII відповідно).

Згідно статті 1 Закону № 3543-XII особливий період - це період функціонування національної економіки, органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, Збройних Сил України, інших військових формувань, сил цивільного захисту, підприємств, установ і організацій, а також виконання громадянами України свого конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, який настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.

Крім того, стаття 1 Закону № 1932-XII визначає особливий період, як період, що настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи моменту введення воєнного стану в Україні або окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний стан і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.

За правилами статті 1 Закону №3543-XII мобілізація - комплекс заходів, здійснюваних з метою планомірного переведення національної економіки, діяльності органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ і організацій на функціонування в умовах особливого періоду, а Збройних Сил України, інших військових формувань, Оперативно-рятувальної служби цивільного захисту - на організацію і штати воєнного часу. Мобілізація може бути загальною або частковою та проводиться відкрито чи приховано.

У той же час, розглядаючи справу про адміністративне правопорушення, обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події адміністративного правопорушення. Наявність події правопорушення доводиться шляхом надання доказів (п.1 статті 247 КУпАП).

Стаття 72 КАС України передбачає, що доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Ці дані встановлюються такими засобами:

1) письмовими, речовими і електронними доказами;

2) висновками експертів;

3) показаннями свідків.

Відповідно до статті 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Статтею 252 КУпАП визначено, що орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що грунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Колегія суддів звертає увагу, що вищезазначена правова норма визначає ряд фактичних даних на основі яких посадова особа встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення.

При цьому, за правилами частини першої статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

До того ж, за приписами частини першої статті 268 КУпАП, особа, яка притягається до адміністративної відповідальності має право: знайомитися з матеріалами справи; давати пояснення, подавати докази; заявляти клопотання; при розгляді справи користуватися юридичною допомогою адвоката, іншого фахівця у галузі права, який за законом має право на надання правової допомоги особисто чи за дорученням юридичної особи; виступати рідною мовою і користуватися послугами перекладача, якщо не володіє мовою, якою ведеться провадження; оскаржити постанову по справі.

Справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Під час відсутності цієї особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

У свою чергу, матеріали справи містять докази на підтвердження того, що позивач в порядку статті 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» отримував виклик і не прибув у призначений час.

Так, на адресу ОСОБА_1 було надіслано повістку № 835524 від 25.10.2024 про виклик на 07.11.2024, 11-00 год. до другого ІНФОРМАЦІЯ_3 за адресою: АДРЕСА_1 , для уточнення даних.

Зазначена повістка № 835524 від 25 жовтня 2024 року направлена згідно до рекомендованого поштового відправлення № 361 на ім`я ОСОБА_1 за поштовою адресою: АДРЕСА_2 , що також підтверджується копією рекомендованого повідомлення за №361.

Однак, зазначений конверт повернувся з відміткою - «адресат відсутній за вказаною адресою», яка проставлена 01.11.2024, про що свідчить відповідний штемпель на довідці.

У відповідності до пункту 82 Правил надання послуг поштового зв`язку затверджених Постановою Кабінету Міністрів України №270 від 05.03.2009 в редакції Постанови Кабінету Міністрів України №1071 від 10.10.2023, рекомендовані листи з позначкою Повістка ТЦК під час доставки за зазначеною адресою вручаються особисто адресату (одержувачу). У разі відсутності адресата (одержувача) за зазначеною на рекомендованому листі адресою працівник об`єкта поштового зв`язку інформує адресата (одержувача) за наявним номером телефону та/або вкладає до абонентської поштової скриньки повідомлення про надходження рекомендованого листа з позначкою Повістка ТЦК.

Якщо протягом трьох робочих днів після інформування відділенням поштового зв`язку адресат (одержувач) не з`явився для одержання рекомендованого листа з позначкою Повістка ТЦК, працівник об`єкта поштового зв`язку робить позначку адресат відсутній за зазначеною адресою, яка засвідчується його підписом з проставленням відбитка поштового пристрою, порядок використання якого встановлюється призначеним оператором поштового зв`язку, і не пізніше ніж протягом наступного робочого дня повертає такий лист до відправника.

До того ж, слід зазначити, що згідно пункту 30 Порядку проведення призову громадян на військову службу під час мобілізації, на особливий період, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 16 травня 2024 року № 560 (надалі - Порядок №560) повістка може формуватися за допомогою Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів або оформлюватися на бланку, який заповнюється представником районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки.

У разі формування повістки за допомогою Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів керівник районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки або його відділу накладає на повістку кваліфікований електронний підпис у день її формування.

Реєстраційний номер повістки фіксується в Єдиному державному реєстрі призовників, військовозобов`язаних та резервістів.

Пунктом 30-2 Порядку № 560 визначено, що повістки, сформовані за допомогою Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів, можуть: централізовано друкуватися і надсилатися військовозобов`язаним та резервістам засобами поштового зв`язку рекомендованим поштовим відправленням з описом вкладення та повідомленням про вручення; друкуватися та вручатися військовозобов`язаним та резервістам під час оповіщення у роздрукованому вигляді.

Відповідно до пункту 34 Порядку № 560 повістка про виклик резервіста або військовозобов`язаного до районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки або його відділу чи відповідного підрозділу розвідувальних органів, Центрального управління або регіональних органів СБУ може бути надіслана зазначеними органами військового управління (органами) засобами поштового зв`язку рекомендованим поштовим відправленням з описом вкладення та повідомленням про вручення з повідомленням про вручення на адресу його місця проживання після завершення 60 днів, відведених законодавством на уточнення своїх облікових даних, у тому числі адреси місця проживання.

У разі коли резервіст або військовозобов`язаний уточнив свої облікові дані після завершення 60 днів, відведених законодавством на уточнення своїх облікових даних, повістка може надсилатися на адресу місця проживання, зазначену резервістом або військовозобов`язаним під час уточнення облікових даних.

У разі неуточнення протягом 60 днів резервістом або військовозобов`язаним своєї адреси місця проживання повістка може надсилатися на його адресу зареєстрованого / задекларованого місця проживання.

Повістка про виклик резервіста або військовозобов`язаного до районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки або його відділу чи відповідного підрозділу розвідувальних органів, Центрального управління або регіональних органів СБУ надсилається адресату протягом 48 годин після підпису повістки відповідним керівником. При цьому день явки за викликом резервіста або військовозобов`язаного з населеного пункту, що є адміністративним центром області, визначається протягом семи діб, а з інших населених пунктів - протягом десяти діб від дня надсилання повістки засобами поштового зв`язку рекомендованим поштовим відправленням з описом вкладення та повідомленням про вручення.

При цьому, у силу вимог підпункту 2 пункту 41 Порядку № 560 належним підтвердженням оповіщення резервіста або військовозобов`язаного про виклик до районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки або його відділу чи відповідного підрозділу розвідувальних органів, Центрального управління або регіональних органів СБУ є: у разі надсилання повістки засобами поштового зв`язку:

- день отримання такого поштового відправлення особою, що підтверджується інформацією та/або документами від поштового оператора;

- день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати поштове відправлення чи день проставлення відмітки про відсутність особи за адресою місця проживання особи, повідомленою цією особою територіальному центру комплектування та соціальної підтримки під час уточнення своїх облікових даних;

- день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати поштове відправлення чи день проставлення відмітки про відсутність особи за адресою задекларованого/зареєстрованого місця проживання в установленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила територіальному центру комплектування та соціальної підтримки іншої адреси місця проживання.

Отже, після набрання чинності змінами до Порядку № 560, особа вважається належним чином повідомленою про необхідність явки до ТЦК, якщо повістка про виклик згенерована в електронному вигляді, підписана кваліфікованим підписом керівника ТЦК, направлена рекомендованим листом з описом вкладення за адресою, повідомленою військовозобов`язаним під час оновлення облікових даних, однак не була отримана військовозобов`язаним, про що працівниками Укрпошти проставлено відмітку «відсутність адресата за вказаною адресою».

У даному випадку, проставлення відмітки «відсутність адресата за вказаною адресою» вважається належним повідомленням позивача про необхідність явки до ТЦК відповідно до пункту 41 Порядку № 560.

Таким чином, вказані обставини свідчить про те, що у позивача виник обов`язок з`явитися до відповідача у строк, зазначений у повістці, і що від виконання цього обов`язку позивач ухилився, тому як наслідок останнього було викликано до відповідача для розгляду справи адміністративне правопорушення.

У відповідності до абз.4 підп.1 п.2 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо окремих питань проходження військової служби, мобілізації та військового обліку» громадяни України, які перебувають на військовому обліку, зобов`язані протягом 60 днів з дня набрання чинності цим Законом уточнити адресу проживання, номери засобів зв`язку, адреси електронної пошти (за наявності електронної пошти) та інші персональні дані:

- у разі перебування на території України - шляхом прибуття самостійно до територіального центру комплектування та соціальної підтримки за місцем перебування на військовому обліку чи за своїм місцем проживання, або до центру надання адміністративних послуг, або через електронний кабінет призовника, військовозобов`язаного, резервіста (за наявності);

- у разі перебування за кордоном - шляхом повідомлення на офіційну електронну адресу або на офіційний номер телефону, які зазначені на офіційному сайті територіального центру комплектування та соціальної підтримки за місцем перебування на військовому обліку, або через електронний кабінет призовника, військовозобов`язаного, резервіста (за наявності).

Згідно норм пункту 34 Порядку №560 у разі коли резервіст або військовозобов`язаний уточнив свої облікові дані, повістка може надсилатися на адресу місця проживання, зазначену резервістом або військовозобов`язаним під час уточнення облікових даних. У разі неуточнення протягом 60 днів резервістом або військовозобов`язаним своєї адреси місця проживання повістка може надсилатися на його адресу зареєстрованого / задекларованого місця проживання.

Враховуючи, що позивач має зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_2 , що підтверджується паспортними даними та не заперечується самим позивачем, тому повістка надсилалась на адресу зареєстрованого / задекларованого місця проживання.

Посилання скаржника на необхідність скасування оскаржуваної постанови оскільки його було несвоєчасно повідомлено про дату, час та місце розгляду справи, у зв`язку з чим порушено його права, зокрема, право на захист, колегія суддів не приймає до уваги з огляду на наступне.

Так, законодавцем не встановлено спеціальних строків розгляду справи про адміністративне правопорушення, передбачене ст. 210-1 КУпАП.

До того ж, в КУпАП не встановлено строку, який повинен пройти після складення протоколу у справі про адміністративне правопорушення до моменту, коли уповноважена особа може здійснити розгляд справи про адміністративне правопорушення.

Положення КУпАП не забороняють розглянути справу про адміністративне правопорушення на наступний день після складення протоколу про адміністративне правопорушення, за умови, що особа знає про розгляд такої справи. Повідомлення має на меті забезпечення участі особи у розгляді уповноваженим державним органом справи про адміністративне правопорушення задля можливості реалізації наданих їй процесуальних прав.

З матеріалів справи вбачається, що у протоколі про адміністративне правопорушення від 16.02.2025 № 282 зазначено, що особі, яка притягується до адміністративної відповідальності, роз`яснено положення ст. 63 Конституції України, його права та обов`язки, передбачені ст. 268 КУпАП, та повідомлено, що розгляд справи про адміністративне правопорушення відбудеться 17.02.2025 о 15-00 год.

Вказаний протокол підписано особисто ОСОБА_1 .

Зазначене свідчить про те, що позивач був обізнаний про дату, час і місце розгляду справи.

Однак, 17.02.2025 о 15-00 год. позивач не з`явився до територіального центру комплектування, не заявляв клопотань про перенесення розгляду справи, про намір залучити захисника, у зв`язку з чим в уповноваженої особи ІНФОРМАЦІЯ_3 не було перешкод розглянути справу 17.02.2025 без участі особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Крім того, у силу положень ст. 286 КУпАП під час розгляду справи про адміністративне правопорушення, передбачене частиною третьою ст. 210-1 КУпАП, присутність особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, не є обов`язковою.

Посилання скаржника на проходження 17.02.2025 останнім військово-лікарської комісії суд апеляційної інстанції оцінює критично, враховуючи, що позивач ще 16.02.2025 під час складення протоколу про адміністративне правопорушення був достеменно обізнаний про необхідність явки 17.02.2025 о 15-00 год. до територіального центру комплектування.

До того ж, матеріали справи не містять жодного доказу на підтвердження того, що ОСОБА_1 , будучи повідомленим про дату, час та місце розгляду справи, скористався своїм правом, передбаченим ст. 268 КУпАП, з яким він був обізнаний, на подання заяви/клопотання про відкладення розгляду справи на інший день.

Таким чином, ОСОБА_1 знаючи, що стосовно нього має бути розглянута справа про адміністративне правопорушення, результат розгляду якої може вплинути на його права і обов`язки, не з`явився до територіального центру комплектування, що саме по собі не є підставою для скасування спірної постанови.

Отже, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про правомірність оскаржуваної постанови з огляду на доведеність вини позивача у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого частиною третьою ст.210-1 КУпАП щодо порушення останнім законодавства про мобілізаційну підготовку та мобілізацію в особливий період.

Відповідно до п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень, обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення.

Згідно з практикою Європейського суду з прав людини, очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах.

Щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд, що і вчинено судом у даній справі.

Інші доводи апеляційної скарги не спростовують докази, досліджені та перевірені в суді першої інстанції та не впливають на висновки суду, викладені в оскаржуваному рішенні.

За таких обставин, рішення суду першої інстанції є законним та обґрунтованим, і доводи апелянта, викладені у скарзі, не свідчать про порушення судом норм матеріального чи процесуального права, які могли б призвести до неправильного вирішення справи.

Отже при ухваленні оскаржуваної постанови судом першої інстанції було дотримано всіх вимог законодавства, а тому відсутні підстави для її скасування.

Згідно пункту 1 частини першої статті 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право: залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.

За правилами статті 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. ст. 242, 250, 272, 308, 310, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України суд,

УХВАЛИВ :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Рішення Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 15 серпня 2025 року - залишити без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати її ухвалення та оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя О.М. Оксененко

Судді О.М. Ганечко

В.В. Кузьменко