Справа № 600/3767/24-а
Суддя: Капустинський М.М.
Дата ухвалення: 2026-01-22 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 600/3767/24-а

Головуючий суддя 1-ої інстанції - Брезіна Тетяна Миколаївна

Суддя-доповідач - Капустинський М.М.

22 січня 2026 року

м. Вінниця

Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Капустинського М.М.

суддів: Сапальової Т.В. Шидловського В.Б. ,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Державної служба України з безпеки на транспорті на рішення Чернівецького окружного адміністративного суду від 15 грудня 2025 року у справі за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Чернівці-2004" до Державної служба України з безпеки на транспорті про визнання протиправною та скасування постанови,

В С Т А Н О В И В :

Товариство з обмеженою відповідальністю "Чернівці-2004" звернулося до Чернівецького окружного адміністративного суду з позовом до Державної служба України з безпеки на транспорті у якому просило винести рішення, яким визнати протиправним та скасувати постанову відділу державного нагляду (контролю) у Чернівецькій області № 136543 від 30.07.2024 р. про застосування до ТОВ "Чернівці-2004" адміністративно-господарського штрафу в сумі 17000 гривень.

В обґрунтування позовних вимог позивач вказав, що не погоджується з оскаржуваною постановою, оскільки для здійснення регулярних пасажирських перевезень протяжністю до 50 км не передбачено необхідність наявності індивідуальної контрольної книжки водія, а тому висновки про порушення законодавства про автомобільний транспорт є безпідставними. Таким чином, позивач вважає оскаржувану постанову протиправною та просить її скасувати.

Рішенням Чернівецького окружного адміністративного суду від 15 грудня 2025 року позов задоволено повністю.

Визнано протиправним та скасовано постанову відділу державного нагляду (контролю) у Чернівецькій області № 136543 від 30.07.2024 р. про застосування до ТОВ "Чернівці-2004" адміністративно-господарського штрафу в сумі 17000 гривень.

Стягнуто на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань відповідача судовий збір в сумі 3028 гривень.

Не погоджуючись з рішенням суду, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким у задоволені позовних вимог відмовити.

Аргументами на підтвердження вимог скарги зазначає, що під час проведення перевірки зафіксовано відсутність індивідуальної контрольної книжки водія або графіка змінності водіїв, що не відповідає вимогам. 6.3 Положення 340. Відповідач вважає, що оскільки на момент проведення перевірки позивачем не надано необхідні документи, визначені ст. 39 Закону України «Про автомобільний транспорт», оскаржувана постанова прийнята у відповідності до норм чинного законодавства. Таким чином, відповідач зазначає, що позов є безпідставний, у зв`язку із чим просить суд відмовити у його задоволенні.

Враховуючи, що рішення суду першої інстанції ухвалено в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження), суд апеляційної інстанції в порядку п.3 ч.1 ст.311 КАС України розглядає справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, оскільки справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів.

Проаналізувавши вимоги та підстави апеляційної скарги, вивчивши матеріали справи в їх сукупності, проаналізувавши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, з огляду на наступне.

Як встановлено судом першої інстанції та підтверджено матеріалами справи, на підставі направлення на рейдову перевірку (перевірку на дорозі) №003526 від 07.06.2024 р. Відділом державного нагляду (контролю) у Чернівецькій області Державної служби України з безпеки на транспорті проведено перевірку транспортного засобу позивача марки «Богдан» реєстраційний номер НОМЕР_1 . За результатами перевірки 14.06.2024 р. складено акт №АР055857, в якому зафіксовано порушення ст. 39 Закону № 2344-III і наказу МТЗУ №340 від 07.06.2010 р., а саме: під час регулярних пасажирських перевезень за маршрутом №20, на момент проведення перевірки перевізник не забезпечив водія ОСОБА_1 необхідних документів, а саме: індивідуальної контрольною книжкою водія або копією графіка змінності водіїв. (а.с. 28).

30.07.2024 р. відповідачем прийнято постанову №136543 про застосування до Товариства з обмеженою відповідальністю "Чернівці-2004" адміністративно-господарського штрафу в сумі 17000 грн за порушення вимог ст. 34, 39 Закону України Про автомобільний транспорт. (а.с. 4).

Матеріли справи містять копію паспорту №52 автобусного маршруту регулярних перевезень міського сполучення (№20 «завод «Гравітон»-Центральне кладовище (вул. Героїв Майдану, 159-А)), в якому міститься інформація про прямий напрямок маршруту 10,6 км, зворотній напрямок 11,1 км. (а.с. 29-31).

Крім того, до матеріалів справи додано копію індивідуальної контрольної книжки водія ОСОБА_1 на червень 2024 р. та копію графіку змінності водіїв колісних транспортних засобів на червень 2024 р. (а.с. 12-13).

Ухвалюючи оскаржуване рішення, суд першої інстанції виходив з обґрунтованості вимог позивача, відтак і наявності підстав для задоволення позовних вимог.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції по суті спору та, відповідно до ч.1 ст.308 КАС України, переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Згідно з частиною другою статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до п.1 ч. 2 ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України.

Відповідно до Положення про Державну службу України з безпеки на транспорті, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 11 лютого 2015 року №103, Укртрансбезпека є центральним органом виконавчої влади, який реалізує державну політику з питань безпеки на наземному транспорті та у сфері безпеки на морському та річковому транспорті (крім сфери безпеки мореплавства суден флоту рибного господарства).

За пунктом 4 цього Положення основними завданнями Укртрансбезпеки є, серед іншого, здійснення державного нагляду (контролю) за безпекою на автомобільному, міському, електричному, залізничному, морському та річковому транспорті.

У статті 1 Закону України «Про автомобільний транспорт» (у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) визначено, що автомобільний перевізник - фізична або юридична особа, яка здійснює на комерційній основі чи за власний кошт перевезення пасажирів чи (та) вантажів транспортними засобами.

Згідно зі статтею 6 указаного Закону державний контроль автомобільних перевізників на території України здійснюється шляхом проведення планових, позапланових і рейдових перевірок (перевірок на дорозі).

Рейдові перевірки (перевірки на дорозі) дотримання вимог законодавства про автомобільний транспорт під час виконання перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом здійснюються шляхом зупинки транспортного засобу або без такої зупинки посадовими особами центрального органу виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики з питань безпеки на наземному транспорті, та його територіальних органів, які мають право зупиняти транспортний засіб у форменому одязі за допомогою сигнального диска (жезла) відповідно до порядку, затвердженого Кабінетом Міністрів України.

У разі проведення позапланових і рейдових перевірок автомобільний перевізник, що буде перевірятися, про час проведення перевірки не інформується.

Порядок проведення рейдових перевірок (перевірок на дорозі), затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 08.11.2006 №1567 (далі - Порядок №1567) визначає процедуру проведення рейдових перевірок (перевірок на дорозі) щодо додержання автомобільними перевізниками вимог законодавства про автомобільний транспорт.

Згідно з пунктом 4 Порядку №1567 визначено, що рейдові перевірки (перевірки на дорозі) на автомобільному транспорті проводяться посадовими особами Укртрансбезпеки та її територіальних органів (далі - посадові особи) у форменому одязі, які мають відповідне службове посвідчення, направлення на рейдову перевірку (перевірку на дорозі) згідно з додатком 1-1, сигнальний диск (жезл) та індивідуальну печатку.

Відповідно до пунктів 14, 15 Порядку №1567 рейдовою перевіркою (перевіркою на дорозі) є перевірка транспортних засобів автомобільних перевізників на всіх видах автомобільних доріг на маршруті руху в будь-який час з урахуванням інфраструктури (автовокзали, автостанції, автобусні зупинки, місця посадки та висадки пасажирів, стоянки таксі і транспортних засобів, місця навантаження та розвантаження вантажних автомобілів, зони габаритно-вагового контролю, інші об`єкти, що використовуються автомобільними перевізниками для забезпечення діяльності автомобільного транспорту) щодо додержання автомобільними перевізниками вимог законодавства про автомобільний транспорт.

Під час проведення рейдової перевірки (перевірки на дорозі) перевіряється виключно наявність визначених статтями 39 і 48 Закону документів, на підставі яких здійснюються перевезення автомобільним транспортом.

Положеннями статті 39 Закону України «Про автомобільний транспорт» передбачено, що автомобільні перевізники, водії, пасажири повинні мати і пред`являти особам, які уповноважені здійснювати контроль на автомобільному транспорті та сфері безпеки дорожнього руху, документи, на підставі яких виконуються пасажирські перевезення.

Документи для регулярних пасажирських перевезень: для автомобільного перевізника ліцензія, договір із органами виконавчої влади та органами місцевого самоврядування чи їх дозвіл, паспорт маршруту, документ, що засвідчує використання автобуса на законних підставах, інші документи, передбачені законодавством України; для водія автобуса посвідчення водія відповідної категорії, реєстраційні документи на транспортний засіб, квитково-касовий лист, схема маршруту, розклад руху, таблиця вартості проїзду (крім міських перевезень), інші документи, передбачені законодавством України.

На підставі абз. 3 ч. 1 ст. 60 Закону України «Про автомобільний транспорт» за порушення законодавства про автомобільний транспорт до автомобільних перевізників застосовуються адміністративно-господарські штрафи за перевезення пасажирів та вантажів за відсутності на момент проведення перевірки документів, визначених статтями 39 і 48 цього Закону, - штраф у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Згідно з п. 1.5 Положення про робочий час і час відпочинку водіїв колісних транспортних засобів, затвердженого наказом Міністерства транспорту та зв`язку України 07.06.2010 № 340 (далі - Положення №340) відпочинок - безперервний період часу, який водій може використовувати на свій розсуд. Графік змінності - документ, який визначає початок та кінець робочої зміни на кожний день календарного місяця, а також вихідні дні.

Відповідно до п. 6.1 Положення №340 (у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) автобуси, що використовуються для нерегулярних і регулярних спеціальних пасажирських перевезень, для регулярних пасажирських перевезень на міжміських автобусних маршрутах протяжністю понад 50 км, вантажні автомобілі з повною масою понад 3,5 тонн повинні бути обладнані діючими та повіреними тахографами.

Пунктом 6.3 Положення №340 передбачено, що водій, що керує ТЗ, який не обладнаний тахографом, веде індивідуальну контрольну книжку водія (додаток 3) або повинен мати копію графіка змінності водіїв.

Отже, проаналізувавши вищевикладені положення нормативно-правових актів, судом з`ясовано, що автобуси, які здійснюють пасажирські перевезення на міжміських автобусних маршрутах протяжністю саме понад 50 км повинні бути обладнані діючими та повіреними тахографами, а водій, який керує таким ТЗ, у разі відсутності тахографа повинен вести індивідуальну контрольну книжку водія або мати копію графіка змінності водіїв.

Як встановлено судом, у спірних правовідносинах транспортний засіб позивача здійснював регулярні пасажирські перевезення за маршрутом №20 «завод «Гравітон» - «Центральне кладовище (вул. Героїв Майдану, 159-А)», протяжність прямого напрямку маршруту складає - 10,6 км, а зворотній напрямок 11,1 км. Таким чином, пункти 6.1, 6.3 Положення № 340 не поширюють свою дію на позивача, оскільки автобуси ним використовуються виключно на міських маршрутах протяжністю до 50 км, а відтак вони не зобов`язані бути облаштовані тахографами, а водії, які керують такими автобусами, не повинні вести індивідуальні контрольні книжки водія.

Відповідно до пункту 6.4 Положення № 340 графік змінності водіїв, відомість обліку робочого часу та відпочинку водіїв зберігають у перевізника.

Аналогічна правова позиція застосована Верховним Судом у постанові від 04 липня 2019 по справі №823/328/17.

Крім того, у справі №823/328/17 Верховний Суд також акцентував, що згідно з пунктом 6.2 Положення №340 облік робочого часу водіїв здійснюється на основі табеля обліку використання робочого часу. Перевізник, який використовує водіїв за наймом, щомісяця складає графік змінності водіїв, веде відомість обліку робочого часу та відпочинку водія (додаток 2), у якій щодо кожної робочої зміни зазначаються планові та фактичні дані щодо маршруту, початок та кінець робочої зміни.

Відповідно до пункту 6.4 Положення №340 графік змінності водіїв, відомість обліку робочого часу та відпочинку водіїв зберігають у перевізника.

Отже, в Положенні №340 законодавець певною мірою розмежував ведення обліку робочого часу і часу відпочинку водіїв за такими критеріями, як протяжність маршруту та вага автомобіля, тому саме в пунктах 6.1, 6.3 цього Положення виокремив автобуси, що здійснюють пасажирські перевезення на міжміських автобусних маршрутах протяжністю понад 50 км, і вантажних автомобілів з повною масою понад 3,5 тонн.

Крім того, наказом Міністерства розвитку громад та територій України від 06.12.2024 №1432 «Про затвердження Змін до деяких нормативно-правових актів Міністерства транспорту та зв`язку України» у пункт 6.3 Положення №340 внесені зміни, які набрали чинності 27.01.2025, згідно яких водій, що керує ТЗ, на автобусних маршрутах протяжністю до 50 км включно, веде індивідуальну контрольну книжку водія або повинен мати копію графіка змінності водіїв, або використовувати діючий та повірений тахограф.

Тобто, до 27.01.2025 водії автобусів на автобусних маршрутах протяжністю до 50 км не повинні були вести індивідуальну контрольну книжку водія або мати копію графіка змінності водіїв, або використовувати діючий та повірений тахограф.

Саме у зв`язку з цим, наказом Міністерства розвитку громад та територій України від 06.12.2024 №1432 і внесені відповідні зміни.

Колегія суддів не приймає доводи відповідача, що позивачем, у порушення вимог Положення №340 не забезпечено водія оформленою індивідуальною книжкою водія або графіком змінності водія.

Судом також встановлено, що для судового розгляду справи було надано копію індивідуальної контрольної книжки водія ОСОБА_1 на червень 2024 р. та копію графіку змінності водіїв колісних транспортних засобів на червень 2024 р., які на момент проведення перевірки зберігались у перевізника. Зазначені обставини дають підстави вважати, що у діях позивача відсутні порушення ст. 39 Закону України «Про автомобільний транспорт», а тому винесена відповідачем постанова про застосування до позивача адміністративно-господарського штрафу прийнята протиправно.

Враховуючи зазначене вище колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов вірного висновку про те, що слід відповідачем не обґрунтовано та не надано доказів на підтвердження правомірності прийняття оскаржуваної постанови, у зв`язку із чим суд дійшов висновку про необхідність її скасування.

Підсумовуючи викладене, колегія суддів приходить до висновку, що суд першої інстанції при вирішенні даного публічно-правового спору правильно встановив фактичні обставини справи та надав їм належну правову оцінку, а доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують та не дають правових підстав для скасування оскаржуваного судового рішення.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.

Відповідно до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

За таких підстав апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В :

апеляційну скаргу Державної служба України з безпеки на транспорті залишити без задоволення, а рішення Чернівецького окружного адміністративного суду від 15 грудня 2025 року - без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку згідно зі ст.ст.328, 329 КАС України.

Головуючий Капустинський М.М.

Судді Сапальова Т.В. Шидловський В.Б.