Справа № 300/7107/24
Суддя: Хобор Романа Богданівна
Дата ухвалення: 2026-01-16 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 січня 2026 року ЛьвівСправа № 300/7107/24 пров. № А/857/2360/25

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючої суддіХобор Р. Б.,
суддів:Бруновської Н. В.,
Шавеля Р. М.,
розглянувши в порядку письмового провадження у м. Львові апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області на рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 17 грудня 2024 року, що ухвалив суддя Григорук О.Б. у місті Івано-Франківську, у справі № 300/7107/24 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії,

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернувся в суд із позовом, у якому просить суд:

- визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області від 23.08.2024 № 59 про відмову в призначенні ОСОБА_1 дострокової пенсії за віком;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області зарахувати до страхового стажу ОСОБА_1 періоди роботи на території рф: з 01.01.1992 по 11.07.1994, з 01.08.1994 по 18.01.1998, з 02.02.1998 по 31.05.2000, з 20.09.2002 по 26.09.2005, з 20.10.2005 по 10.01.2014, згідно із записами у трудовій книжці НОМЕР_1 від 24.07.1987 та призначити дострокову пенсію за віком з 16.08.2024.

Рішенням Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 17 грудня 2024 року адміністративний позов задоволено частково.

Визнано протиправним та скасовано рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області від 23.08.2024 № 59 про відмову в призначенні ОСОБА_1 дострокової пенсії за віком, відповідно до 4 частини 1 статті 115 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування № 1058-IV.

Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області зарахувати до страхового стажу ОСОБА_1 періоди роботи на території рф, згідно із записами у трудовій книжці НОМЕР_1 : з 01.01.1992 по 11.07.1994, з 01.08.1994 по 18.01.1998, з 02.02.1998 по 31.05.2000, з 20.09.2002 по 26.09.2005, з 20.10.2005 по 10.01.2014.

Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області призначити ОСОБА_1 з 16.08.2024 дострокову пенсію за віком, відповідно до 4 частини 1 статті 115 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування № 1058-IV.

В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Приймаючи рішення суд першої інстанції виходив з того, що стаж роботи позивача на території російської федерації обчислюється, згідно з законодавством російської федерації, на території якої у спірний період відбувалась трудова діяльність позивача. Той факт, що 29.11.2022 Кабінет Міністрів України прийняв постанову про вихід України з Угоди про гарантії прав громадян держав-учасниць Співдружності Незалежних Держав у галузі пенсійного забезпечення не впливає на спірні правовідносини, оскільки вони виникли та існували до цього рішення Кабінету Міністрів України. Тому, суд першої інстанції вважав, що відповідач протиправно не врахував до страхового стажу позивача спірні періоди роботи на території рф.

Не погодившись із цим рішенням, його оскаржив відповідач, Головне управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області, подавши апеляційну скаргу, у якій просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити.

Вимоги апеляційної скарги обґрунтовує тим, що спірне рішення приймало Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області.

При цьому рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області встановлено, що страховий стаж позивача складає 09 років 06 місяці 17 днів.

Позивачу відмовлено в призначенні пенсії, у зв`язку з відсутністю необхідного стажу 25 років, з тих підстав, що позивач не підтвердив наявність страхового стажу протягом таких періодів роботи:

- період роботи з 27.07.1987 по 05.09.1987, згідно з трудовою книжкою НОМЕР_1 07.01.2025 3 від 24.07.1987, оскільки дата наказу про звільнення з роботи містить виправлення;

- період в колгоспі 01.12.1987 по 02.03.1988 згідно з трудовою книжкою НОМЕР_1 від 24.07.1987, оскільки відсутня інформація про відпрацьовані трудодні та встановлений мінімум трудової участі в громадському господарстві.

- періоди роботи на території російської федерації з 01.01.1992 по 11.07.1994, з 01.08.1994 по 18.01.1998, з 02.02.1998 по 31.05.2000, з 20.09.2002 по 26.09.2005, з 20.10.2005 по 10.01.2014 згідно з трудовою книжкою НОМЕР_1 від 24.07.1987, оскільки з 01.01.2023 російська федерація припинила участь в Угоді про гарантії прав громадян держав-учасниць Співдружності Незалежних Держав у галузі пенсійного забезпечення від 13.03.1992 року.

Заслухавши суддю доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, апеляційний суд при розгляді цієї справи виходить з наступних міркувань.

Суд першої інстанції встановив, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , 16.08.2024 звернувся до територіальних органів Пенсійного фонду України із заявою про призначення дострокової пенсії за віком (учасник бойових дій), відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 115 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування.

Згідно з посвідченням від 19.07.2023 серії НОМЕР_2 , позивач має право на пільги, встановлені законодавством України для ветеранів війни - учасників бойових дій.

Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області, за принципом екстериторіальності, прийняло рішення від 23.08.2024 № 59 про відмову в призначенні позивачу дострокової пенсії за віком, у зв`язку з відсутністю необхідного страхового стажу (не менше 25 років).

Враховано страховий стаж 09 років 06 місяці 17 днів.

Серед іншого, до страхового стажу не враховано спірні періоди роботи на території рф: з 01.01.1992 по 11.07.1994, з 01.08.1994 по 18.01.1998, з 02.02.1998 по 31.05.2000, з 20.09.2002 по 26.09.2005, з 20.10.2005 по 10.01.2014, згідно із трудовою книжкою НОМЕР_1 від 24.07.1987, оскільки з 01.01.2023 рф припинила участь в Угоді про гарантії прав громадян держав-учасниць Співдружності Незалежних Держав у галузі пенсійного забезпечення від 13.03.1992 року. Зазначено, що наразі чинним законодавством не передбачено зарахування до страхового стажу періодів роботи в рф починаючи з 01.01.1992.

Надаючи правову оцінку правильності вирішення судом першої інстанції даного публічно правового спору, суд апеляційної інстанції виходить із такого.

Закон України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування від 09.07.2003 № 1058-IV (далі - Закон № 1058-IV) визначає принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій.

Відповідно до пункту 4 частини 1 статті 115 Закону № 1058-IV, право на призначення дострокової пенсії за віком мають: військовослужбовці, особи начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ, поліцейські, особи начальницького і рядового складу Державного бюро розслідувань, які брали участь у бойових діях, в антитерористичній операції в районах її проведення, у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії РФ у Донецькій та Луганській областях в районах їх здійснення та/або безпосередньою участю у здійсненні заходів, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією РФ проти України, а також ті, яким встановлено інвалідність внаслідок поранення, контузії, каліцтва, отриманих під час захисту Батьківщини або під час виконання інших обов`язків військової служби (службових обов`язків), або внаслідок захворювання, пов`язаного з перебуванням на фронті, виконанням інтернаціонального обов`язку чи безпосередньою участю в антитерористичній операції в районах її проведення, у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії РФ у Донецькій та Луганській областях в районах їх здійснення та/або безпосередньою участю у здійсненні заходів, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією РФ проти України, дружини (чоловіки), якщо вони не взяли повторний шлюб, і батьки військовослужбовців, осіб начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ, поліцейських, осіб начальницького і рядового складу Державного бюро розслідувань, які померли (загинули) у період проходження військової служби (виконання службових обов`язків) чи після звільнення із служби, але внаслідок поранення, контузії, каліцтва, отриманих під час виконання обов`язків військової служби (службових обов`язків), захворювання, пов`язаного з перебуванням на фронті, ліквідацією наслідків Чорнобильської катастрофи, виконанням інтернаціонального обов`язку чи безпосередньою участю в антитерористичній операції в районах її проведення, у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії РФ у Донецькій та Луганській областях в районах їх здійснення та/або безпосередньою участю у здійсненні заходів, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією РФ проти України, особи, яким надано статус учасника бойових дій відповідно до пунктів 20 і 21 статті 6, особи з інвалідністю внаслідок війни відповідно до пунктів 12 та 13 статті 7 Закону України Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту, особи з числа резервістів, військовозобов`язаних і осіб, які входили до складу добровольчого формування територіальної громади, яким надано статус учасника бойових дій відповідно до пункту 19 статті 6, особи з інвалідністю внаслідок війни відповідно до пункту 11 статті 7 Закону України Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту, дружини (чоловіки), якщо вони не взяли повторний шлюб, і батьки, яким надано статус сім`ї загиблих (померлих) Захисників і Захисниць України відповідно до абзаців четвертого і п`ятого частини першої статті 10-1 зазначеного Закону, а також абзацу шостого частини першої статті 10-1 зазначеного Закону з числа членів сімей резервістів і військовозобов`язаних, - після досягнення чоловіками 55 років, жінками - 50 років та за наявності страхового стажу не менше 25 років у чоловіків і не менше 20 років у жінок.

Згідно з положеннями статті 1 Закону № 1058-IV, страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягала державному соціальному страхуванню, якою або за яку сплачувався збір на обов`язкове державне пенсійне страхування згідно із законодавством, що діяло раніше, та/або підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню згідно із цим Законом і за який сплачено страхові внески.

Відповідно до частини 1 статті 24 Закону № 1058-IV, страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.

Згідно з частиною 2 статті 24 Закону № 1058-IV, страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом.

Відповідно до частин 3, 4 статті 24 Закону № 1058-IV, страховий стаж обчислюється в місяцях. Неповний місяць роботи, якщо застрахована особа підлягала загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню або брала добровільну участь у системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, зараховується до страхового стажу як повний місяць за умови, що сума сплачених за цей місяць страхових внесків є не меншою, ніж мінімальний страховий внесок.

Якщо сума сплачених за відповідний місяць страхових внесків є меншою, ніж мінімальний страховий внесок, цей період зараховується до страхового стажу як повний місяць за умови здійснення в порядку, визначеному правлінням Пенсійного фонду, відповідної доплати до суми страхових внесків таким чином, щоб загальна сума сплачених коштів за відповідний місяць була не меншою, ніж мінімальний страховий внесок. Страховий стаж враховується в одинарному розмірі, крім випадків, передбачених цим Законом.

Отже, страховий стаж, який безпосередньо пов`язаний зі сплатою страхових внесків на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, зараховується, починаючи з 1 січня 2004 року.

До 1 січня 2004 року стаж прирівнювався до періоду роботи (трудовий стаж). Таким чином до 1 січня 2004 року трудовий стаж (періоди офіційної роботи, які підтверджуються записами в трудовій книжці) автоматично зараховується як страховий стаж.

Аналогічний правовий висновок зробив Верховний Суд у постанові від 12 вересня 2022 року в справі № 580/4885/20.

Згідно зі статтею 62 Закону № 1788-XII, основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Пунктами 1, 2, 3 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 № 637 визначено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка.

За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставах інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами. У разі, коли документи про трудовий стаж не збереглися, підтвердження трудового стажу здійснюється на підставі показань свідків.

За відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження наявного трудового стажу приймаються довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які місять відомості про періоди роботи.

Відповідно до пункту 20 Порядку, підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсію на пільгових умовах, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ та організацій або їх правонаступників, в яких має бути вказано період роботи, що зараховується до спеціального стажу, професія або посада, характер виконуваної роботи, первинні документи за час виконання роботи.

Таким чином, основним документом, що підтверджує стаж роботи є трудова книжка. Проте, якщо у трудовій книжці не зазначені відомості про умови праці та характер роботи, що виконувалась тощо, то для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників.

Апеляційний суд встановив, що записи у трудовій книжці позивача серії НОМЕР_1 про прийняття та звільнення з роботи на території рф: з 01.01.1992 по 11.07.1994, з 01.08.1994 по 18.01.1998, з 02.02.1998 по 31.05.2000, з 20.09.2002 по 26.09.2005, з 20.10.2005 по 10.01.2014 містять дати прийому, звільнення з роботи, номери наказів та їх дати, посаду на якій позивач працював, а також завірені підписом відповідальної особи. Вказані записи скріплені печатками.

Відповідно до статті 1 Угоди про гарантії прав і громадян держав - учасниць Співдружності Незалежних Держав в сфері пенсійною забезпечення від 13.03.1992 (далі - Угода) пенсійне забезпечення громадян держав - учасниць цієї Угоди і членів їх сімей здійснюється згідно з законодавством держави, на території якої вони проживають.

Метою Угоди є взаємне визнання і виконання державами-учасницями зобов`язань відносно непрацездатних осіб, які набули право на пенсійне забезпечення на їхній території або на території інших республік за період їх входження в СРСР і реалізують це право на території держав-учасниць Угоди. Держави - учасниці цієї Угоди, визнавши відповідальність за пенсійне забезпечення своїх громадян, взяли на себе зобов`язання щодо захист) їхніх пенсійних прав.

Частинами 2-3 статті 6 Угоди передбачено, що для встановлення права на пенсію громадянам держав-учасників Угоди враховується трудовий стаж, придбаний на території будь - якої і з цих держав, а так само на території колишнього СРСР за час до набрання чинності цієї Угоди. Обчислення стажу здійснюється згідно з законодавством Сторони, на території якої відбувається трудова діяльність.

Крім того, частиною другою статті 4 Угоди Про співробітництво в галузі трудової міграції та соціального захисту трудівників-мігрантів від 15 квітня 1994 року, підписаної Урядами Азербайджанської Республіки, Республіки Вірменія, республіки Білорусь, Республіки Грузія, Республіки Казахстан, Киргизької Республіки, Республіки Молдова, РФ, Республіки Таджикистан, Туркменістану, Республіки Узбекистан, України, передбачено, що трудовий стаж, взаємно визнається Сторонами. У разі остаточного виїзду трудівника-мігранта зі Сторони працевлаштування роботодавець (наймач) видає йому довідку або інший документ, який містить відомості про тривалість роботи та заробітну плату помісячно.

Отже, обчислення стажу здійснюється згідно із законодавством держави, на території якої відбувалась трудова діяльність; пільговий стаж, набутий на території однієї з цих двох держав, визнається іншою державою; у разі виїзду трудівника-мігранта зі Сторони працевлаштування роботодавець (наймач) видає йому довідку або інший документ, який містить відомості про тривалість роботи та заробітну плату помісячно.

У постанові від 29 березня 2023 року в справі № 360/4129/20 Верховний Суд зазначив, що обчислення стажу здійснюється, згідно із законодавством держави, на території якої відбувалась трудова діяльність.

Відповідно до законодавства російської федерації страховий стаж має бути підтверджений на підставі відомостей індивідуального (персоніфікованого) обліку за вказаний період та (або) документів, що видаються роботодавцями або відповідними державними (муніципальними) органами в порядку, який встановлений законодавством російської федерації.

Водночас, обов`язковою умовою для зарахування періоду роботи, яка виконувалась на території російської федерації, до страхового стажу є сплата страхових внесків до пенсійного фонду російської федерації за цей період.

Разом з тим, вихід України з 29 листопада 2022 року із Угоди про гарантії прав громадян держав-учасниць Співдружності Незалежних Держав у галузі пенсійного забезпечення від 13.03.1992 року, не впливає на порядок обчислення стажу, набутого позивачем на території російської федерації, до цього моменту, для призначення пенсії.

Це, зокрема, пояснюється тим, що у пункті 2 статті 13 Угоди зазначено, що пенсійні права громадян держав-учасниць Співдружності, що виникли відповідно до положень цієї Угоди, не втрачають своєї сили і в разі виходу із Угоди держави-учасниці, на території якої вони проживають.

Тому апеляційний суд вважає передчасним рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області про не зарахування позивачу стажу роботи на території російської федерації з тих причин, що Україна вийшла із Угоди про гарантії прав громадян держав-учасниць Співдружності Незалежних Держав у галузі пенсійного забезпечення від 13.03.1992 року, оскільки припинення дії цієї угоди не впливає на права, зобов`язання або юридичне становище учасників цієї Угоди, які виникли в результаті її виконання, оскільки такі зберігаються і після припинення дії вказаної Угоди.

Таким чином, рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області від 23.08.2024 № 59 про відмову в призначенні ОСОБА_1 дострокової пенсії за віком, відповідно до 4 частини 1 статті 115 Закону № 1058-IV є протиправним, що є підставою для його скасування.

Що стосується позовної вимоги про зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області зарахувати до страхового стажу ОСОБА_1 періоди роботи на території рф: з 01.01.1992 по 11.07.1994, з 01.08.1994 по 18.01.1998, з 02.02.1998 по 31.05.2000, з 20.09.2002 по 26.09.2005, з 20.10.2005 по 10.01.2014, згідно із записами трудової книжки НОМЕР_1 від 24.07.1987 та призначити дострокову пенсію за віком з 16.08.2024 апеляційний зазначає наступне.

Апеляційний суд встановив, що право позивача на дострокове призначення пенсії за наявності необхідного страхового стажу сторони не заперечують.

Також апеляційний суд встановив, що позивач не надав довідку про стаж роботи позивача на території російської федерації, як це передбачено Угодою про гарантії прав громадян держав-учасниць Співдружності Незалежних Держав у галузі пенсійного забезпечення від 13.03.1992 року, внаслідок чого апеляційний суд позбавлений можливості підтвердити стаж роботи позивача на території російської федерації, в тому числі сплату страхових внесків, та вирішити питання про зарахування до страхового стажу позивача періодів трудової діяльності ОСОБА_1 на території російської федерації.

Апеляційний суд звертає увагу на те, що суд першої інстанції не звернув увагу на ту обставину, що позивач не надав документів, які свідчать про те, що із доходів позивача за спірний період були сплачені страхові внески на території Російської Федерації, а тому зробив передчасний висновок про зобов`язання відповідача призначити позивачу пенсію за віком.

Вказані висновки апеляційного суду є підставою для відмови в задоволенні позовних вимог про зобов`язання призначити позивачу пенсію за віком.

Також суд апеляційної інстанції враховує те, що, згідно із абзацом 14 пункту 4.2 постанови Правління Пенсійного фонду України від 16.12.2020 № 25-1 Про затвердження Змін до деяких постанов правління Пенсійного фонду України, після реєстрації заяви та сканування копій документів засобами програмного забезпечення за принципом екстериторіальності визначається структурний підрозділ органу, що призначає пенсію, який формує атрибути сканованих документів (із зазначенням часу їх створення), електронну пенсійну справу.

Відповідно до положень вищевказаного порядку, органом, уповноваженим розглядати заяву позивача (призначати пенсію), є Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області, а тому підстави для зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області вчиняти будь які дії, пов`язані із призначенням позивачу пенсії відсутні.

Тому, на переконання апеляційного суду, саме Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області необхідно зобов`язати розглянути заяву позивача повторно.

Отже, апеляційний суд вважає за необхідне позовну вимогу про зарахування до страхового стажу спірного періоду трудової діяльності позивача задовольнити частково, шляхом:

- зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області повторно розглянути заяву позивача про призначення пенсії за віком від 16.08.2024;

- зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області, під час повторного розгляду заяви позивача, розглянути питання щодо зарахування до страхового стажу позивача періодів роботи на території російської федерації, згідно із записами у трудовій книжці серії НОМЕР_1 , з 01.01.1992 по 11.07.1994, з 01.08.1994 по 18.01.1998, з 02.02.1998 по 31.05.2000, з 20.09.2002 по 26.09.2005, з 20.10.2005 по 10.01.2014 з урахуванням того, що вихід України із Угоди про гарантії прав громадян держав-учасниць Співдружності Незалежних Держав у галузі пенсійного забезпечення від 13.03.1992 року, не є підставою для відмови у зарахуванні стажу, набутого позивачем на території російської федерації, до страхового стажу.

Відповідно до частини 1 статті 317 КАС України підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є:

1) неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи;

2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими;

3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи;

4) неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

З огляду на викладене, апеляційний суд приходить до переконання в тому, що суд першої інстанції неправильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з порушенням норм матеріального права.

Апеляційний суд вважає доводи апеляційної скарги такими, що спростовують висновки суду першої інстанції щодо апелянта, а тому апеляційну скаргу необхідно задовольнити, рішення суду першої інстанції скасувати та прийняти постанову про часткове задоволення позову.

Керуючись ст.ст. 308, 311, 315, 316, 317, 321, 325, 328, 329, 331 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області задовольнити.

Рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 17 грудня 2024 року у справі № 300/7107/24 скасувати та прийняти нову постанову, відповідно до якої позов задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області від 23.08.2024 № 59 про відмову в призначенні ОСОБА_1 пенсії за віком достроково.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 про призначення пенсії за віком від 16.08.2024.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області, під час повторного розгляду заяви ОСОБА_1 , розглянути питання про зарахування до страхового стажу ОСОБА_1 періодів роботи ОСОБА_1 на території російської федерації, згідно із записами у трудовій книжці серії НОМЕР_1 , з 01.01.1992 по 11.07.1994, з 01.08.1994 по 18.01.1998, з 02.02.1998 по 31.05.2000, з 20.09.2002 по 26.09.2005, з 20.10.2005 по 10.01.2014, із врахуванням того, що вихід України із Угоди про гарантії прав громадян держав-учасниць Співдружності Незалежних Держав у галузі пенсійного забезпечення від 13.03.1992 року, не є підставою для відмови у зарахуванні стажу, набутого позивачем на території Російської Федерації до страхового стажу.

В задоволенні інших позовних вимог відмовити.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття.

Постанова може бути оскаржена в касаційному порядку у випадках, передбачених пунктом 2 частини п`ятої статті 328 КАС України, протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту постанови, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий суддя Р. Б. Хобор
судді Н. В. Бруновська
Р. М. Шавель