Справа № 520/33606/24
Суддя: Бегунц А.О.
Дата ухвалення: 2026-01-22 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 січня 2026 р. Справа № 520/33606/24
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді: Бегунца А.О.,

Суддів: Русанової В.Б. , П`янової Я.В. ,

розглянувши в порядку письмового провадження у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області на рішення Харківського окружного адміністративного суду від 23.10.2025, головуючий суддя І інстанції: Ширант А.А., майдан Свободи, 6, м. Харків, 61022, повний текст складено 23.10.25 по справі № 520/33606/24

за позовом ОСОБА_1

до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області

про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області, в якій просить суд:

- визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області від 20.11.2024 про відмову позивачу у призначенні пенсії;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області призначити позивачу пенсію з 12.11.2024р. у відповідності до ч.3 ст.114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" за його заявою від 12.11.2024р., зарахувавши при цьому до пільгового підземного стажу, який дає право на пенсію у відповідності до ч.3 ст.114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" наступний стаж позивача: з 17.03.1997 по 17.02.1998 учнем електрослюсаря підземного з повним робочим днем під землею, з 18.02.1998 по 17.12.2000 електрослюсарем підземним з повним робочим днем під землею; з 18.12.2000 по 19.12.2001 машиністом підземних установок з повним робочим днем під землею у ДВАТ шахтоуправління "Золоте" ДП ДХК "Первомайськвугілля"; з 01.04.2002 по 10.09.2021 гірником з ремонту гірничих виробок, з 11.09.2021 по 30.09.2024 прохідником підземним з повним робочим днем під землею.

Позовні вимоги обґрунтовує тим, що звернувся до пенсійного органу з заявою про призначення пенсії за віком на пільгових умовах, проте, відповідач протиправно відмовив у призначенні пенсії.

Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 23.10.2025 адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії задоволено частково.

Визнано протиправним та скасовано рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області від 20.11.2024 № 22.

Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області зарахувати до пільгового підземного стажу ОСОБА_1 , який дає право на пенсію у відповідності до ч.3 ст.114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" наступний стаж: з 17.03.1997 по 17.02.1998 учнем електрослюсаря підземного з повним робочим днем під землею, з 18.02.1998 по 17.12.2000 електрослюсарем підземним з повним робочим днем під землею; з 18.12.2000 по 19.12.2001 машиністом підземних установок з повним робочим днем під землею у ДВАТ шахтоуправління "Золоте" ДП ДХК "Первомайськвугілля"; з 01.04.2002 по 10.09.2021 гірником з ремонту гірничих виробок, з 11.09.2021 по 30.09.2024 прохідником підземним з повним робочим днем під землею.

Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 12.11.2024 про призначення пенсії із урахуванням висновків суду.

Решту позовних вимог залишено без задоволення.

Не погодившись з вказаним рішенням, відповідачем подано апеляційну скаргу, в якій, вказуючи на порушення норм права та невідповідність висновків суду першої інстанції обставинам справи, просить рішення Харківського окружного адміністративного суду від 23.10.2025 скасувати та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог відмовити.

В обґрунтування апеляційної скарги апелянт зазначає, що за наслідками розгляду заяви позивача, Головне управління прийняло рішення про відмову у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах за Списком №1 від 20.11.2024 №22. В рішенні зазначено, що необхідний вік - 50 років; вік заявника - 45 років; необхідний страховий стаж становить не менше 25 років; страховий стаж заявника становить+додаткові роки (за Список 1) : 46 років 9 місяців 3 дні; необхідний пільговий стаж становить не менше 10 років; пільговий стаж особи становить 18 років 1 місяць 23 дні. Так, обчислення стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, можливо здійснити на підставі уточнюючих довідок, виданих підприємствами, що розташовані на тимчасово не підконтрольній українській владі території і перереєструвались на території, підконтрольній українській владі, у випадку коли уточнююча довідка та зазначена у ній інформація відповідають вимогам чинного законодавства та підтверджуються первинними даними чи даними в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування. До загального страхового стажу зараховано всі періоди. До пільгового стажу застраховано періоди роботи згідно індивідуальних відомостей про застраховану особу. Пільгові довідки не надано. Враховуючи зазначене, вирішено відмовити в призначенні пенсії за віком на пільгових умовах ОСОБА_1 відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" у звязку із недосягненням пенсійного віку відповідно до п.п.1 п.2 ст. 114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".

Позивач своїм правом на подання відзиву на апеляційну скаргу не скористався.

Колегія суддів зазначає, що з огляду на ч.1 ст.308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 311 КАС України, суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження).

Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Судом встановлено та підтверджено наявними в матеріалах справи доказами, що позивач звернувся до пенсійного органу з заявою від 12.11.2024, в якій просив призначити пенсію за віком.

Відповідач, за наслідками розгляду заяви позивача, прийняв рішення про відмову у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах за Списком № 1 від 20.11.2024 №22.

Мотивуючи спірне рішення, Головне управління зазначило, що необхідний вік для призначення пенсії - 50 років; вік заявника - 45 років; необхідний страховий стаж становить не менше 25 років; страховий стаж заявника становить + додаткові роки (за Список 1): 46 років 9 місяців 3 дні; необхідний пільговий стаж становить не менше 10 років; пільговий стаж особи становить 18 років 1 місяць 23 дні.

Обчислення стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, можливо здійснити на підставі уточнюючих довідок, виданих підприємствами, що розташовані на тимчасово не підконтрольній українській владі території і перереєструвались на території, підконтрольній українській владі, у випадку коли уточнююча довідка та зазначена у ній інформація відповідають вимогам чинного законодавства та підтверджуються первинними даними чи даними в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування.

До загального страхового стажу зараховано всі періоди. До пільгового стажу зараховано періоди роботи згідно Індивідуальних відомостей про застраховану особу. Пільгові довідки не надано. Враховуючи зазначене, вирішено: відмовити в призначенні пенсії за віком на пільгових умовах ОСОБА_1 відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" у зв`язку із недосягненням пенсійного віку відповідно до пп..1 п.2 статтею 114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".

Вважаючи спірне рішення протиправним, позивач звернувся до суду.

Приймаючи рішення про часткове задоволення позовних вимог суд першої інстанції виходив з визнання протиправним та скасування рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області від 20.11.2024 № 22; зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області зарахувати до пільгового підземного стажу ОСОБА_1 , який дає право на пенсію у відповідності до ч.3 ст.114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" наступний стаж: з 17.03.1997 по 17.02.1998 учнем електрослюсаря підземного з повним робочим днем під землею, з 18.02.1998 по 17.12.2000 електрослюсарем підземним з повним робочим днем під землею; з 18.12.2000 по 19.12.2001 машиністом підземних установок з повним робочим днем під землею у ДВАТ шахтоуправління "Золоте" ДП ДХК "Первомайськвугілля"; з 01.04.2002 по 10.09.2021 гірником з ремонту гірничих виробок, з 11.09.2021 по 30.09.2024 прохідником підземним з повним робочим днем під землею; зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 12.11.2024 про призначення пенсії із урахуванням висновків суду.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції з огляду на наступне.

Частиною другою статті 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до статті 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними. Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Закон України "Про пенсійне забезпечення" відповідно до Конституції України гарантує всім непрацездатним громадянам України право на матеріальне забезпечення за рахунок суспільних фондів споживання шляхом надання трудових і соціальних пенсій, спрямований на те, щоб повніше враховувалася суспільно корисна праця як джерело зростання добробуту народу і кожної людини, встановлює єдність умов і норм пенсійного забезпечення робітників, членів колгоспів та інших категорій трудящих; та гарантує соціальну захищеність пенсіонерів шляхом встановлення пенсій на рівні, орієнтованому на прожитковий мінімум, а також регулярного перегляду їх розмірів у зв`язку із збільшенням розміру мінімального споживчого бюджету і підвищенням ефективності економіки республіки.

Статтею 1 Закону України "Про пенсійне забезпечення" передбачено, що громадяни України мають право на державне пенсійне забезпечення за віком, по інвалідності, у зв`язку з втратою годувальника та в інших випадках, передбачених цим Законом.

Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел, визначає Закон України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" від 09.07.2003 №1058-IV.

Згідно з пунктом 2 Розділу ХV Прикінцеві положення Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" № 1058-ІV, пенсійне забезпечення застрахованих осіб, які працювали або працюють на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовам праці за списком № 1 та на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, на посадах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах або за вислугу років, які відповідно до законодавства, що діяло раніше, мали право на пенсію на пільгових умовах або за вислугу років, здійснюється згідно з окремим законодавчим актом через професійні та корпоративні фонди. До запровадження пенсійного забезпечення через професійні та корпоративні фонди особам, зазначеним в абзаці першому цього пункту, пенсії призначаються за нормами цього Закону в разі досягнення пенсійного віку та трудового стажу, передбаченого Законом України "Про пенсійне забезпечення".

Відповідно до положень пункту 16 Розділу ХV Прикінцеві положення Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" положення Закону України "Про пенсійне забезпечення" застосовуються в частині визначення права на пенсію за віком на пільгових умовах і за вислугу років.

Статтею 114 цього Закону передбачено умови призначення пенсії за віком на пільгових умовах та за вислугу років для окремих категорій працівників.

Відповідно до частини 1 статті 114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" №1058, право на пенсію за віком на пільгових умовах незалежно від місця останньої роботи мають особи, які працювали на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1 та на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, на роботах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, зазначених у частинах другій і третій цієї статті, а пенсії за вислугу років - на умовах, зазначених у частині четвертій цієї статті. Розміри пенсій для осіб, визначених цією статтею, обчислюються відповідно до статті 27 та з урахуванням норм статті 28 цього Закону.

Згідно з пунктом 1 частини 2 статті 114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" №1058, на пільгових умовах пенсія за віком призначається працівникам, зайнятим повний робочий день на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, - після досягнення 50 років і за наявності страхового стажу не менше 25 років у чоловіків, з них не менше 10 років на зазначених роботах, і не менше 20 років у жінок, з них не менше 7 років 6 місяців на зазначених роботах.

Аналогічна норма закріплена в статті 13 Закону України № 1788-ХІІ "Про пенсійне забезпечення" від 05.11.1991 року.

Згідно частини 3 статті 114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" працівники, безпосередньо зайняті повний робочий день на підземних і відкритих гірничих роботах (включаючи особовий склад гірничорятувальних частин) з видобутку вугілля, сланцю, руди та інших корисних копалин, на будівництві шахт і рудників та в металургії, - за списком робіт і професій, що затверджується Кабінетом Міністрів України, мають право на пенсію незалежно від віку, якщо вони були зайняті на зазначених роботах не менше 25 років, а працівники провідних професій на таких роботах: робітники очисного вибою, прохідники, вибійники на відбійних молотках, машиністи гірничих виймальних машин, сталевари, горнові, агломератники, вальцювальники гарячого прокату, оброблювачі поверхневих дефектів металу (вогневим засобом вручну) на гарячих дільницях, машиністи кранів металургійного виробництва (відділень нагрівальних колодязів та стриперних відділень), - за умови, що вони були зайняті на таких роботах не менше 20 років. Такий самий порядок пенсійного забезпечення поширюється і на працівників, безпосередньо зайнятих повний робочий день на підземних роботах (включаючи особовий склад гірничорятувальних частин) на шахтах з видобутку вугілля, сланцю, руди та інших корисних копалин, що реструктуризуються або перебувають у стадії ліквідації, але не більше двох років.

За наявності стажу на підземних роботах менше 10 років у чоловіків і менше 7 років 6 місяців у жінок та страхового стажу, встановленого абзацами першим і п`ятнадцятим - двадцять третім пункту 1 частини другої цієї статті, за кожний повний рік зазначених робіт пенсійний вік, встановлений абзацом першим статті 26 цього Закону, зменшується на один рік. При цьому пенсійний вік для жінок не може бути нижчим за вік, встановлений абзацом першим пункту 1 частини другої цієї статті.

Тобто, необхідними умовами для виникнення у особи права на пенсійне забезпечення на пільгових умовах за Cписком №1 за статтею 114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" № 1058-ІV, є належність професії, посади до пільгової, тобто до Списку №1 в даному випадку, та наявність необхідного страхового та пільгового стажу.

Згідно із статтею 62 Закону України "Про пенсійне забезпечення", основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Також, згідно із статтею 48 Кодексу законів про працю України трудова книжка є основним документом про трудову діяльність працівника.

Зазначеній нормі відповідає і пункт 1 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 року № 637.

Відповідно до пункту 20 Порядку №637, у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників.

Аналіз наведених норм свідчить про те, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Проте якщо у трудовій книжці не зазначені відомості про умови праці та характер виконуваної роботи, то для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників.

Як зазначає Верховний Суд у постановах від 25.04.2019 року у справі №336/6112/16-а та від 31.10.2019 року у справі №688/4170/16-а, надання уточнюючої довідки підприємства, установи або організації необхідне тільки за відсутності трудової книжки, або необхідних записів у ній, які визначають право на пільгове пенсійне забезпечення.

Згідно відомостей, які містяться в трудовій книжці позивача, НОМЕР_1 від 24.11.2000 вбачається наступна інформація про працю позивача у спірні періоди, зокрема:

- запис №3 позивач 17.03.1997 переведений учнем електрослюсаря підземного з повним робочим днем під землею;

- запис №4 позивач 18.02.1998 переведений електрослюсарем підземним з повним робочим днем під землею;

- запис № 8 позивач 18.12.2000 переведений машиністом підземних установок з повним робочим днем під землею у ДВАТ шахтоуправління «Золоте» ДП ДХК «Первомайськвугілля»;

- запис № 9 позивач 19.12.2001 звільнений за власним бажанням;

- запис № 10 позивач 01.04.2002 прийнятий учнем гірником з ремонту гірничих виробок з повним робочим днем під землею;

- запис № 13 позивачу 06.02.2003 присвоєно кваліфікацію гірника з ремонту гірничих виробок з повним робочим днем під землею;

- запис № 22 позивачу 11.09.2021 присвоєна кваліфікація та переведений прохідником підземним з повним робочим днем під землею;

- запис №24 позивач 30.09.2024 звільнений за власним бажанням.

Під час розгляду справи судом встановлено, що позивачу, не враховано до пільгового стажу роботи окремі періоди роботи, дані про які наявні в трудовій книжці позивача.

Відповідно до форми РС - право до пільгового стажу позивача не зараховано періоди роботи, зокрема, з 18.03.1997 по 18.02.1998, з 19.02.1998 по 31.12.1998, з 31.01.2011 по31.12.2011, з10.01.2012 по 26.02.2012, з 27.02.2012 по 29.02.2012, з 01.03.2012 по 19.06.2015, з 20.06.2015 по 30.06.2015, з 01.12.2015 по 21.12.2015, з 28.02.2017 по 28.02.2017, з 25.10.2022 по 30.09.2024, (Т.1, а.с.26).

З метою забезпечення соціального захисту працівників, зайнятих на підземних роботах, роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за Списком №1 та на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за Списком №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, зайнятість в яких дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, наказом Мінпраці від 18.11.2005 року №383 затверджено Порядок застосування Списків №1 і №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників при обчисленні стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах.

Відповідно пункту 3 Порядку №383, при визначенні права на пенсію за віком на пільгових умовах застосовуються Списки, що чинні на період роботи особи. До пільгового стажу зараховується весь період роботи на відповідних посадах або за професіями незалежно від дати їх внесення до Списків за умови підтвердження документами відповідних умов праці за час виконання роботи до 21.08.92 та за результатами проведення атестації робочих місць за умовами праці після 21.08.92.

Згідно пункту 10 Порядку №383, для підтвердження стажу роботи зі шкідливими і важкими умовами праці необхідно подати трудову книжку із оформленими належним чином записами про займану посаду і період виконуваної роботи, виписку із наказу по підприємству про проведення атестації на відповідному робочому місці та, у разі відсутності в трудовій книжці відомостей, що визначають право на пенсію на пільгових умовах, уточнюючу довідку, передбачену пунктом 20 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.93 № 637.

Порядком підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній №637 встановлено особливості підтвердження трудового стажу окремих категорій працівників.

Пунктом 20 Порядку №637 передбачено, що у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників. У довідці має бути вказано: періоди роботи, що зараховуються до спеціального стажу; професія або посада; характер виконуваної роботи; розділ, підрозділ, пункт, найменування списків або їх номери, куди включається цей період роботи; первинні документи за час виконання роботи, на підставі яких видана зазначена довідка.

Аналіз наведених норм чинного законодавства дає суду підстави стверджувати, що довідки, які підтверджують спеціальний трудовий стаж, надаються виключно, якщо в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах.

Список робіт і професій, що дають право на пенсію незалежно від віку при безпосередній зайнятості протягом повного робочого дня на підземних і відкритих гірничих роботах (включаючи особовий склад гірничорятувальних частин), пов`язаних з видобутком вугілля, сланцю, руди та інших корисних копалин, на будівництві шахт і рудників та в металургії, терміном не менше 25 років, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 31.03.1994 № 202.

Згідно розділу I "Підземні гірничі роботи в шахтах і на будівництві" Постанови № 202 право на таку пенсію мають усі робітники, зайняті протягом повного робочого дня на підземних роботах, керівники і спеціалісти підземних дільниць діючих і споруджуваних шахт для видобутку вугілля (сланцю).

В даному випадку, в трудовій книжці позивача зазначено, що позивач працював з 17.03.1997 по 17.02.1998 учнем електрослюсаря підземного з повним робочим днем під землею, з 18.02.1998 по 17.12.2000 електрослюсарем підземним з повним робочим днем під землею; з 18.12.2000 по 19.12.2001 машиністом підземних установок з повним робочим днем під землею у ДВАТ шахтоуправління "Золоте" ДП ДХК "Первомайськвугілля"; з 01.04.2002 по 10.09.2021 гірником з ремонту гірничих виробок, з 11.09.2021 по 30.09.2024 прохідником підземним з повним робочим днем під землею.

Враховуючи, що трудова книжка позивача НОМЕР_1 від 24.11.2000 містить всі необхідні дані про періоди роботи з 17.03.1997 по 17.02.1998, з 18.02.1998 по 17.12.2000, з 18.12.2000 по 19.12.2001, з 01.04.2002 по 10.09.2021, з 11.09.2021 по 30.09.2024 з посиланням на накази, посада, передбачена списком №1, зазначення про роботу з повним робочим днем під землею за весь спірний період роботи позивача, дані періоди мають бути зараховані до пільгового стажу позивача відповідно частини 3 статті 114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".

Проте, відповідачем взагалі не надано оцінки періодам роботи позивача, виходячи зі змісту приписів ч.3 ст.114 Закону України № 1058.

Натомість, пенсійний фонд керувався тільки приписами п.1 ч.2 ст.114 Закону України № 1058.

Згідно зі статтею 101 Закону України "Про пенсійне забезпечення" органи, що призначають пенсії, мають право вимагати відповідні документи від підприємств, організацій і окремих осіб, а також в необхідних випадках перевіряти обгрунтованість їх видачі. Підприємства та організації несуть матеріальну відповідальність за шкоду, заподіяну громадянам або державі внаслідок несвоєчасного оформлення або подання пенсійних документів, а також за видачу недостовірних документів, і відшкодовують її.

Згідно із частиною 3 статті 44 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" органи Пенсійного фонду мають право вимагати відповідні документи від підприємств, організацій і окремих осіб, видані ними для оформлення пенсії, а також в необхідних випадках перевіряти обґрунтованість їх видачі та достовірність поданих відомостей про осіб, які підлягають загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню, умови їх праці та інших відомостей, передбачених законодавством для визначення права на пенсію. На такі перевірки не поширюється дія положень законодавства про здійснення державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності.

Отже, пенсійний орган в силу діючого законодавства наділений повноваженнями вимагати відповідні документи від підприємств, організацій і окремих осіб, видані ними для оформлення пенсії, а також перевіряти обґрунтованість їх видачі.

Відповідачем не надано до суду доказів вчинення ним дій щодо перевірки записів у трудовій книжці позивача, які підтверджували наявний стаж для призначення пенсії.

Так, органом пенсійного фонду не вчинено заходів, визначених Законом України "Про пенсійне забезпечення" та Законом України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", для з`ясування обставин наявності у позивача необхідного стажу для призначення пенсії.

Більш того, пенсійним органом, як суб`єктом владних повноважень, не доведено невідповідність записів про періоди роботи в трудовій книжці позивача.

За таких обставин, пенсійним органом не здійснювалась перевірка, яка відноситься до його повноважень, на відповідність дотримання умов, передбачених чинними положеннями Закону для призначення позивачу пенсії за віком.

Водночас, у спірному рішенні пенсійний фонд керувався тільки приписами п.1 ч.2 ст.114 Закону України № 1058.

Проте, відповідачем взагалі не надано оцінки періодам роботи позивача, виходячи зі змісту приписів ч.3 ст.114 Закону України № 1058.

Отже, заява позивача по суті пенсійним органом не розглянута.

З наведеного вбачається, що у спірних правовідносинах пенсійний орган не досліджував, не оцінював та не висловлював жодних суджень з приводу заяви позивача від 12.11.2024.

Таким чином, пенсійним органом в належний спосіб не розглянуто заяву позивача від 12.11.2024 та не прийнято жодного з рішень за наслідками її розгляду.

За таких обставин, суд першої інстанії дійшов вірного висновку, що спірне рішення від 20.11.2024 прийнято відповідачем без надання оцінки всім обставинам, викладеним в заяві та за відсутності жодних обґрунтувань щодо підстав відмови у призначенні пенсії, що свідчить про його протиправність.

Відтак, рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області від 20.11.2024 №22 про відмову позивачу у призначенні пенсії є протиправним та підлягає скасуванню.

Стосовно позовних вимог про зобов`язання ГУ ПФ України в Харківській області призначити пенсію, колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до Рекомендацій Комітету Ради Європи N R(80)2 щодо здійснення адміністративними органами влади дискреційних повноважень, прийнятої Комітетом Ради 11 березня 1980 року на 316-й нараді, під дискреційними повноваженнями слід розуміти повноваження, які адміністративний орган, приймаючи рішення, може здійснювати з певною свободою розсуду, тобто, коли такий орган може обирати з кількох юридично допустимих рішень те, яке він вважає найкращим за даних обставин.

Під дискреційними повноваженнями слід розуміти надання органу або посадовій особі повноважень діяти на власний розсуд в межах закону. Зокрема, дискреційні повноваження полягають у тому, що суб`єкт владних повноважень може обирати у конкретній ситуації альтернативне рішення, яке є законним.

Дискреційні повноваження це комплекс прав і зобов`язань представників влади як на державному, так і на регіональному рівнях, у тому числі представників суспільства, яких уповноважили діяти від імені держави чи будь-якого органу місцевого самоврядування, що мають можливість надати повного або часткового визначення і змісту, і виду прийнятого управлінського рішення. Також ця особа може вибирати рішення у передбачених для конкретних ситуацій нормативно-правових актах або схожих документах.

Тобто, коли такий орган може обирати з кількох юридично допустимих рішень те, яке він вважає найкращим за конкретних обставин, та яке захистить або відновить порушене право.

Адміністративний суд під час розгляду та вирішення публічно-правових спорів перевіряє, чи рішення суб`єкта владних повноважень прийняте у межах законної дискреції. При цьому, відповідно до правил правозастосування практики Європейського суду з прав людини, суд не може своїм рішенням підмінити рішення суб`єкта владних повноважень.

Відповідно до абзацу 3 пункту 10.3 постанови Пленуму Вищого адміністративного суду "Про судове рішення в адміністративній справі" від 20.05.2013 № 7, суд може ухвалити постанову про зобов`язання відповідача прийняти рішення певного змісту за винятком випадків, коли суб`єкт владних повноважень відповідно до закону приймає рішення на власний розсуд.

Суд не може підміняти державний орган і давати вказівки, які б свідчили про вирішення питань, що належать до компетенції такого суб`єкта владних повноважень, оскільки такі дії виходять за межі визначених йому повноважень законодавцем.

Отже, адміністративний суд, у справах щодо оскарження рішень суб`єктів владних повноважень, виконуючи цілі, встановлені адміністративним судочинством щодо перевірки відповідності їх прийняття (вчинення) передбаченим ст. 2 КАС України критеріям, не втручається і не може втручатися в дискрецію (вільний розсуд) суб`єкта владних повноважень поза межами перевірки за названими критеріями.

Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) у своїх численних рішеннях сформував сталу практику оцінки ефективності засобу юридичного захисту, згідно з якою засіб юридичного захисту, якого вимагає стаття 13 Конвенції, має бути «ефективним» як з практичної, так і з правової точки зору, тобто таким, що або запобігає стверджуваному порушенню чи його повторенню в подальшому, або забезпечує адекватне відшкодування за те чи інше порушення, яке вже відбулося. Навіть якщо якийсь окремий засіб юридичного захисту сам по собі не задовольняє вимоги статті 13 Конвенції, задоволення її вимог може забезпечуватися за допомогою сукупності засобів юридичного захисту, передбачених національним законодавством (рішення від 15.10.2009 у справі "Юрій Миколайович Іванов проти України", п. 64).

Засіб юридичного захисту має бути "ефективним" в теорії права та на практиці, зокрема, в тому сенсі, що можливість його використання не може бути невиправдано ускладнена діями або бездіяльністю органів влади держави-відповідача (рішення від 18.12.1996 у справі "Аксой проти Туреччини" (Aksoy v. Turkey), п. 95).

При оцінці ефективності необхідно враховувати не тільки формальні засоби правового захисту, а й загальний правовий і політичний контекст, в якому вони діють, й особисті обставини заявника (рішення від 24.07.2012 у справі "Джорджевич проти Хорватії", п. 101; рішення від 06.11.1980 у справі "Ван Остервійк проти Бельгії", п.п. 36-40). Отже, ефективність засобу захисту оцінюється не абстрактно, а з урахуванням обставин кожної конкретної справи та ситуації, в якій опинився позивач після порушення.

З урахуванням викладеного, висновок суду щодо зобов`язання відповідача прийняти конкретне рішення, як і будь-які інші способи захисту, застосовується лише за наявності необхідних підстав, з урахуванням певних фактичних обставин справи.

Відповідно до ч. 2 ст.9 КАС України суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Враховуючи, що відповідачем не надано жодної оцінки заяві позивача щодо призначення пенсії за віком із врахуванням даних його трудової книжки про роботу на відповідних посадах та рішення не містить відповідного обґрунтування, суд першої інстанції дійшов правильного висновку , що задля належного захисту прав позивача необхідно зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області зарахувати до пільгового підземного стажу ОСОБА_1 , який дає право на пенсію у відповідності до ч.3 ст.114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" наступний стаж: з 17.03.1997 по 17.02.1998 учнем електрослюсаря підземного з повним робочим днем під землею, з 18.02.1998 по 17.12.2000 електрослюсарем підземним з повним робочим днем під землею; з 18.12.2000 по 19.12.2001 машиністом підземних установок з повним робочим днем під землею у ДВАТ шахтоуправління "Золоте" ДП ДХК "Первомайськвугілля"; з 01.04.2002 по 10.09.2021 гірником з ремонту гірничих виробок, з 11.09.2021 по 30.09.2024 прохідником підземним з повним робочим днем під землею та зобов`язати відповідача повторно розглянути заяву від 12.11.2024 про призначення пенсії за віком з урахуванням висновків суду.

Колегія суддів, переглянувши рішення суду першої інстанції, дійшла висновку, що при прийнятті рішення, суд першої інстанції дійшов вичерпних юридичних висновків щодо встановлення обставин справи і правильно застосував до спірних правовідносин сторін норми матеріального права.

Наведені в апеляційній скарзі доводи правильність висновків суду не спростовують.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 315 КАС України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін.

Згідно із ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Керуючись ст. ст. 311, 315, 316, 321, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області - залишити без задоволення.

Рішення Харківського окружного адміністративного суду від 23.10.2025 по справі № 520/33606/24 - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її ухвалення та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.

Головуючий суддя А.О. Бегунц
Судді В.Б. Русанова Я.В. П`янова