Справа № 640/31423/21
Суддя: Щавінський В.Р.
Дата ухвалення: 2026-01-21 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 січня 2026 року № 640/31423/21

Київський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Щавінського В.Р., розглянувши в порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головнокомандувача Збройних Сил України, Генерального штабу Збройних Сил України, ІНФОРМАЦІЯ_3, Військової частини № НОМЕР_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання протиправними дій, скасування наказів, зобов`язання вчинити певні дії,

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 звернувся до Окружного адміністративного суду міста Києва з позовом (т.1, а.с. 53-65) до Головнокомандувача Збройних Сил України, Генерального штабу Збройних Сил України, ІНФОРМАЦІЯ_3, Військової частини № НОМЕР_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 , в якому просив:

- визнати дії посадових осіб Генерального штабу Збройних Сил України протиправними до ОСОБА_1 в частині пункту 9 параграфу 2 наказу Головнокомандувача Збройних Сил України (по особовому складу) від 07 травня 2021 року №163, про увільнення із займаної посади та зарахування у розпорядження Головнокомандувача Збройних Сил України та зобов`язати посадових осіб Генерального штабу Збройних Сил України скасувати наказ Головнокомандувача Збройних Сил України (по особовому складу) від 07 травня 2021 року №163 в частині пункту 9 параграфу 2 щодо увільнення від займаної посади і зарахування у розпорядження Головнокомандувача Збройних Сил України - полковника ОСОБА_1 ;

- скасувати наказ Головнокомандувача Збройних Сил України (по особовому складу) від 01 вересня 2021 року №354 в частині пункту 12 параграфу 4 та викласти його в наступній редакції: «… 12. Полковника ОСОБА_1 , головного спеціаліста відділу контролю якості управління забезпечення пально-мастильними матеріалами Центрального управління пально-мастильними матеріалами Тилу ІНФОРМАЦІЯ_1 ». В іншій частині Наказ Головнокомандувача Збройних Сил України (по особовому складу) від 01 вересня 2021 року №354 залишити без змін.

- скасувати наказ командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 05 жовтня 2021 року №216 в частині пункту 3 та викласти його в наступній редакції: «…3. Полковника ОСОБА_1 , головного спеціаліста відділу контролю якості управління забезпечення пально-мастильними матеріалами Центрального управління забезпечення пально-мастильними матеріалами Тилу військової частини НОМЕР_2 , звільненого з військової служби наказом Головнокомандувача Збройних Сил України (по особовому складу) від 01 вересня 2021 року №354 у запас за підпунктом «б» (за станом здоров`я) відповідно до пункту 2 частини п`ятої статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» з правом носіння військової форми одягу, направити для зарахування на військовий облік до ІНФОРМАЦІЯ_2 ». В іншій частині Наказу командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 05 жовтня 2021 року №216 залишити без змін;

- зобов`язати посадових осіб ІНФОРМАЦІЯ_3 сформувати оновлений грошовий атестат та оновлену довідку про розміри щомісячних додаткових видів грошового забезпечення виплачені ОСОБА_1 за період з липня 2020 року по вересень 2021 року із зазначенням нарахування посадового окладу військовослужбовця, надбавки за вислугу років, надбавки за особливості проходження служби (абз. 4 пп. 1 п. 5 ПКМУ №704), надбавки за роботу, яка передбачає доступ до державної таємниці (ПКМУ №414), надбавки за виконання шифрувальної роботи (ПКМУ №704), премії, відповідно до закону (розрахунок орієнтовних нарахувань за спірний період додається) та провести перерахунок діючих сум грошового забезпечення відповідно за посадою позивача;

- судові витрати покласти на відповідачів.

В обґрунтування заявлених позовних вимог позивач вказує, що у передбачений законом порядок не був ознайомлений з оскаржуваним наказом від 07 травня 2021 року №163; зазначає, що строк перебування військовослужбовця у розпорядженні не повинен перевищувати двох місяців, а у відповідачів були наявні всі законодавчо мотивовані підстави для скасування оскаржуваного наказу, оскільки з 13.07.2021 у відношенні до нього відсутній будь-який запобіжний захід у кримінальному провадженні; вважає, що оскаржуваний наказ суперечить статті 91-1 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, оскільки у межах спірних правовідносин його слід було відсторонити від виконання повноважень, а не увільнювати від займаної посади та зараховувати у розпорядження; вважає, що у зв`язку з неправомірним виданням оскаржуваного наказу від 07 травня 2021 року №163 йому видано Довідку від 07.10.2021 №300/683 (т.1, а.с. 77) про розміри щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (надбавок, доплат, підвищень) та премії для обчислення пенсії відповідно до статті 43 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» та абзацу восьмого пункту 7 постанови Кабінету Міністрів України від 17.07.1992 №393 (зі змінами) з недорахованими за період з квітня по вересень 2021 року сумами посадового окладу військовослужбовця, надбавок та премій, що вплине на розмір його пенсії військвовослужбовця.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 23.11.2021 відкрито провадження у справі та постановлено здійснювати розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).

12.05.2025 до кружного адміністративного суду міста Києва надійшла заява позивача від 09.05.2022 про зміну підстав позову (т.2, а.с. 110-123).

13.12.2022 Верховною Радою України було прийнято Закон України "Про ліквідацію Окружного адміністративного суду міста Києва та утворення Київського міського окружного адміністративного суду" №2825-IX, статтею 1 якого ліквідовано Окружний адміністративний суд міста Києва.

Пунктом 1 розділу ІІ "Прикінцеві та перехідні положення" вказаного Закону визначено, що цей Закон набирає чинності з дня, наступного за днем його опублікування.

Згідно з пунктом 2 розділу ІІ "Прикінцеві та перехідні положення" цього Закону з дня набрання чинності цим Законом Окружний адміністративний суд міста Києва припиняє здійснення правосуддя; до початку роботи Київського міського окружного адміністративного суду справи, підсудні окружному адміністративному суду, територіальна юрисдикція якого поширюється на місто Київ, розглядаються та вирішуються Київським окружним адміністративним судом.

14.12.2022 вказаний Закон був опублікований в газеті "Голос України" №254 та набрав чинності 15.12.2022.

На адресу Київського окружного адміністративного суду від Окружного адміністративного суду міста Києва надійшли матеріали адміністративної справи №640/31423/21, які за результатами автоматизованого розподілу були передані на розгляд судді Балаклицькому А.І.

Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 27.12.2023 (суддя Балаклицький А.І.) прийнято справу до провадження та ухвалено здійснювати розгляд одноособово за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін за наявними у справі матеріалами.

15.10.2024 відповідно до протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями у зв`язку із перебуванням судді Балаклицького А.І. у відпустці по догляду за дитиною, справу передано на розгляд судді Київського окружного адміністративного суду Щавінському В.Р.

Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 13.01.2025 (суддя Щавінський В.Р.) прийнято справу до провадження та ухвалено продовжити розгляд прави за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами.

Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 21.01.2026 відмовлено у прийнятті заяви позивача від 09.05.2022 про зміну підстав позову.

Представник Генерального Штабу Збройних Сил України та ІНФОРМАЦІЯ_3 та представник Головнокомандуючого Збройних Сил України та Військової частини НОМЕР_1 подали відзиви на позов (т.1. а.с. 140-145, а.с. 152-157) в яких проти позову заперечили та просили суд відмовити в його задоволенні.

Зазначають, що скільки позивача було зараховано у розпорядження відповідно до підпункту 13 пункту 116 Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України - двомісячний строк перебування у розпорядженні до нього не застосовується.

Вказують, що позивача правомірно було увільнено від займаної посади та зараховано у розпорядження Головнокомандувача Збройних Сил України відповідно до підпункту 13 пункту 116 Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України, затвердженого Указом Президента України від 10.12.2008 № 1153/2008, та ухвали Печерського районного суду міста Києва від 28.04.2021 у справі № 757/22725/21-к.

Вважають, що відповідно до абзацу 2 пункту 3 розділу ХХІХ Порядку виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам, затвердженим наказом Міністерства оборони України від 07.06.2028 № 260 (далі - Порядок № 260) позивачу в період перебування у розпорядженні Головнокомандуючого Збройних Сил України правомірно виплачувалось грошове забезпечення, обмежене розміром посадового окладу за військовим званням та надбавки за вислугу років.

Позивач подав відповідь на відзиви представників відповідачів (т.1, а.с. 175-180), де навів доводи, що повторюють доводи, викладені у позовній заяві, наполягає, що мав отримувати грошове забезпечення відповідно до абзацу і пункту 1 розділу ХХІХ Порядку № 260 виходячи з розміру посадового окладу за останньою займаною посадою, окладу за військовим званням і надбавки за вислугу років; підкреслює, шо до звільнення з військової служби в запас 05.102021 виконував обов`язки за посадою головного спеціаліста відділу контролю якості управління забезпечення пально-мастильними матеріалами Центрального управління забезпечення пально-мастильними матеріалами Тилу ІНФОРМАЦІЯ_1 , підписував документи за вказаною посадою та отримував грошове забезпечення в повному обсязі.

Представником Головнокомандувача Збройних Сил України та Військової частини НОМЕР_1 подано суду заперечення проти відповіді на відзив (т.1., а.с. 196-202), в яких заперечується твердження позивача про не ознайомлення в установленому законом порядку із оскаржуваним наказом та повторюються доводи в обґрунтування правомірності такого наказу.

У подальшому сторонами подано до суду додаткові письмові пояснення та відповідні заперечення щодо пояснень. Остаточні письмові пояснення у справі з викладенням узагальнених доводів та аргументів в обґрунтування правової позиції у справі позивачем подано до суду 15.09.2022.

Також відповідачі наполягали на пропуску позивачем строку на звернення з позовом до адміністративного суду. Позивач заперечував.

Дослідивши наявні у матеріалах справи докази та з`ясувавши обставини справи, суд вважає, що адміністративний позов задоволенню не підлягає, виходячи з наступного.

Як вбачається з матеріалів справи позивач - ОСОБА_1 з 19.01.2021 проходив військову службу на посаді головного спеціаліста відділу контролю якості управління забезпечення пально-мастильними матеріалами Центрального управління забезпечення пально-мастильними матеріалами Тилу ІНФОРМАЦІЯ_1 (т. 1, а.с. 158).

За інформацією, наданою листом Спеціалізованої прокуратури у військовій та оборонній сфері Центрального регіону від 15.07.2021 № 0036 виз.21 (т. 1, а. с. 86-87) до Єдиного реєстру досудових розслідувань внесені відомості щодо кримінального провадження № 0000036 від 18.03.2020, в якому позивач підозрювався у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 28, ч. 3 ст. 410, ч. 2 ст. 15, ч. 3 чт, 28, ч. 3 ст. 410 Кримінального кодексу України.

В ході досудового розслідування за клопотанням сторони обвинувачення ухвалою слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 28.04.2021 у справі № 757/22725/21 обрано, а ухвалою від 12.05.2021 у справі № 757/24441,21-к продовжено до двох місяців запобіжний захід щодо позивача у вигляді домашнього арешту у певний час доби із забороною залишати місце проживання з 22.00 год. до 06.00 год. до 12.07.2021 включно. Подальше продовження зазначеного запобіжного заходу щодо позивача чи обрання іншого стороною обвинувачення перед слідчим суддею не ініціювалось у зв`язку з відсутністю підстав .

Наказом Головнокомандувача Збройних Сил України (по особовому складу) від 07.05.2021 № 163 на підставі підпункту 13 пункту 116 Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України та ухвали Печерського районного суду міста Києва від 28.04.2021 у справі № 757/22725/21-к полковника ОСОБА_1 , головного спеціаліста відділу контролю якості управління забезпечення пально-мастильними матеріалами Центрального управління забезпечення пально-мастильними матеріалами Тилу ІНФОРМАЦІЯ_1 , увільнено від займаної посади і зараховано у розпорядження Головнокомандувача Збройних Сил України з 28.04.2021 з утриманням на всіх видах забезпечення та у списках особового складу ІНФОРМАЦІЯ_1 (т.1, а.с. 159).

Наказом Головнокомандувача Збройних Сил України (по особовому складу) від 01.09.2021 № 354 полковника ОСОБА_1 , який перебуває у розпорядженні Головнокомандувача Збройних Сил України, колишнього головного спеціаліста відділу контролю якості управління забезпечення пально-мастильними матеріалами Центрального управління забезпечення пально-мастильними матеріалами Тилу ІНФОРМАЦІЯ_1 , звільнено з військової служби у запас за підпунктом «б» (за станом здоров`я) відповідно до пункту 2 частини п`ятої статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» з правом носіння військової форми одягу (т.1, а.с. 160).

Наказом командира військової частини НОМЕР_1 від 05.10.2021 № 216 (по стройовій частині) полковника ОСОБА_1 , колишнього головного спеціаліста відділу контролю якості управління забезпечення пально-мастильними матеріалами Центрального управління забезпечення пально-мастильними матеріалами Тилу військової частини НОМЕР_1 , який перебуває у розпорядженні Головнокомандувача Збройних Сил України. Звільненого з військової служби наказом Головнокомандувача Збройних Сил України (по особовому складу) від 01.09.2021 № 354 у запас за підпунктом «б» (за станом здоров`я) відповідно до пункту 2 частини п`ятої статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» з правом носіння військової форми одягу, направлено для зарахування на військовий облік до ІНФОРМАЦІЯ_2 (т.1, а.с. 162).

ІНФОРМАЦІЯ_3 видано грошовий атестат від 07.10.2021 № 305/257 (т.1, а.с. 75-76) та Довідку від 07.10.2021 №300/683 (т.1, а.с. 77) про розміри щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (надбавок, доплат, підвищень) та премії для обчислення пенсії відповідно до статті 43 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» та абзацу восьмого пункту 7 постанови Кабінету Міністрів України від 17.07.1992 №393 (зі змінами), що сформовані з урахуванням увільнення позивача від займаної посади і зарахуванням у розпорядження згідно з наказом Головнокомандувача Збройних Сил України (по особовому складу) від 07.05.2021 № 163, тобто із зазначенням про зменшений розмір нарахування та виплати позивачу в квітні 2021 року та про повну відсутність нарахування та виплати в період з травня по вересень 2021 року посадового окладу, надбавки за особливості проходження служби знідно з абзацом 4 підпункту 1 пункту 5 постанови Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 № 704 «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» (далі - Постанова № 704), надбавки за роботу, яка передбачає доступ до державної таємниці згідно з постановою Кабінету Міністрів України від 15.06.1994 № 414 «Про види, розміри і порядок надання компенсації громадянам у зв`язку з роботою, яка передбачає доступ до державної таємниці», надбавки за виконання шифрувальної роботи згідно з Постановою № 704, а також премій.

Позивач, вважаючи вищевказані дії та рішення відповідачів протиправними, звернувся до суду із позовом за захистом своїх порушених прав та законних інтересів.

Досліджуючи надані сторонами докази, аналізуючи наведені доводи та заперечення, суд бере до уваги наступне.

Стаття 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод (далі - Конвенція) гарантує кожному право на справедливий суд, що включає, крім іншого, право на розгляд справи.

Стаття 13 Конвенції гарантує, що кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

Відповідні положення Конвенції знайшли своє втілення також у статті 55 Конституції України, згідно з якою права і свободи людини і громадянина захищає суд; кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

Під доступом до правосуддя згідно зі стандартами Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) розуміється здатність особи безперешкодно отримати судовий захист як доступ до незалежного і безстороннього вирішення спорів за встановленою процедурою на засадах верховенства права.

Щоб право на доступ до суду було ефективним, особа повинна мати чітку фактичну можливість оскаржити діяння, що становить втручання у її права (рішення ЄСПЛ від 04 грудня 1995 року у справі «Белле проти Франції» («Bellet v. France»), заява № 23805/94).

Згідно із частиною першою статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Частиною першою статті 5 КАС України встановлено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист у спосіб, визначений у цій статті, зокрема, шляхом визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень.

За приписами пункту 1 частини першої статті 19 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у спорах фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження.

Право на судовий захист реалізується особою шляхом подання позовної заяви до суду, який відповідно до частини першої статті 122 КАС України може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Строк звернення до адміністративного суду - це проміжок часу після виникнення спору в публічно-правових відносинах, протягом якого особа має право звернутися до адміністративного суду із заявою за вирішенням цього спору і захистом своїх прав, свобод чи інтересів. Початок перебігу строку звернення до суду починається з часу, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Спеціальним строком для звернення до суду у справах щодо прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби є місячний строк, встановлений частиною п1ястою статті 122 КАС України.

Стверджуючи про необізнаність про існування наказу Головнокомандувача Збройних Сил України (по особовому складу) від 07 травня 2021 року №163 про увільнення від займаної посади і зарахування у розпорядження Головнокомандувача Збройних Сил України позивач вказує, що до 29.01.2021 - моменту ознайомлення з наказом Головнокомандувача Збройних Сил України (по особовому складу) від 01 вересня 2021 року №354 про звільнення з військової служби в запас виконував обов`язки за посадою та отримував грошове забезпечення у повному обсязі, на підтвердження чого надає виписки з банківського рахунку та відомості з Державного реєстру фізичних осіб-платників податків про суми виплачених доходів та утриманих податків.

Факт отримання позивачем грошового забезпечення в період з 07.05.2021 до дня звільнення з військової служби в запас в повному обсязі підтверджується відповідачами у відзиві на позовну заяву (т. 1, а. с. 143) та довідкою ІНФОРМАЦІЯ_3 від 21.12.2021 № 305/809 (т.1, а.с. 146).

Оскільки позивач від моменту видання оскаржуваного наказу не зазнав негативних фінансових наслідків, що випливають з такого наказу, суд вважає доводи позивача про необізнаність з наказом переконливими.

У відповідності з частинами першою та другою статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Суд враховує, що у відповідності з приписами підпункту 2.9.1.10. Інструкції з діловодства у Збройних Силах України, затвердженої наказом Генерального штабу Збройних Сил України від 07.04.2017 № 124, (що була чинною на момент виникнення спірних правовідносин), під час ознайомлення з наказом зазначеним в ньому особами на першому примірнику наказу чи на спеціальному аркуші проставляються їх підписи із зазначенням військового звання, прізвища та ініціалів дати ознайомлення.

У відповідності з частиною другою статті 74 КАС України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

У відповідності із частинами третьою та четвертою статті 79 КАС України відповідач, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, повинні подати суду докази разом із поданням відзиву або письмових пояснень третьої особи.

Частиною восьмою статті 79 КАС України встановлено, що докази, не подані у встановлений законом або судом строк, до розгляду судом не приймаються, крім випадку, коли особа, що їх подає, обґрунтувала неможливість їх подання у вказаний строк з причин, що не залежали від неї.

Якщо доказ не може бути поданий у встановлений законом строк з об`єктивних причин, учасник справи повинен про це письмово повідомити суд та зазначити: доказ, який не може бути подано; причини, з яких доказ не може бути подано у зазначений строк. Учасник справи також повинен надати докази, які підтверджують, що він здійснив усі залежні від нього дії, спрямовані на отримання відповідного доказу.

Суд відхиляє надані представником Головнокомандувача Збройних Сил України та військової частини НОМЕР_1 на спростування доводів позивача щодо необізнаності позивача з наказом Головнокомандувача Збройних Сил України (по особовому складу) від 07 травня 2021 року №163 разом із додатковими поясненнями у справі від 03.02.2022 пояснення начальника управління персоналу штабу військової частини НОМЕР_1 від 03.02.2022 (т. 1, а.с. 64) та пояснення начальника Центрального управління забезпечення пально-мастильними матеріалами Тилу військової частини НОМЕР_1 від 03.02.2022 (т.1,. а.с. 66) як такі, що подані з порушенням встановленого процесуальним Законом строку та є недопустимими у розумінні частини другої статті 74 КАС України.

З тієї ж підстави суд відхиляє як доказ пояснення головного спеціаліста відділу наказового та контролю адміністративного управління штабу військової частини НОМЕР_1 від 13.01.2022 т.1, а.с.203), надані суду разом із запереченнями проти відповіді на відзив представника Головнокомандуючого Збройних Сил України та військової частини НОМЕР_1 від 13.01.2022.

У зв`язку з цим, з урахуванням наведених позивачем обставин щодо необізнаності до 29.01.2021 з оскаржуваним наказом від 07.05 2021 року №163 та наданих на їх підтвердження доказів, суд не має підстав вважати пропущеним строк на звернення до адміністративного суду з позовом у даній справі та з метою забезпечення позивачу права на справедливий суд вважає за необхідне вирішити спір по суті.

Відповідно до частини 7 статті 6 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» від 25 березня 1992 року № 2232-XII порядок призначення на військові посади встановлюється Конституцією України, законами України, положеннями про проходження військової служби, про проходження громадянами України служби у військовому резерві.

Указом Президента України від 10 грудня 2008 року №1153/2008 затверджено Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України (далі Положення №1153/2008).

Відповідно до пункту 1 Положення №1153/2008 (тут і далі - в редакції на момент виникнення спірних правовідносин), цим Положенням визначається порядок проходження громадянами України (далі - громадяни) військової служби у Збройних Силах України та регулюються питання, пов`язані з проходженням такої служби під час виконання громадянами військового обов`язку в запасі.

Це Положення застосовується також до відносин, що виникають у зв`язку з проходженням у Збройних Силах України кадрової військової служби особами офіцерського складу до їх переходу в установленому порядку на військову службу за контрактом або звільнення з військової служби.

Пунктом 116 Положення №1153/2008 визначено, що зарахування військовослужбовців наказами по особовому складу в розпорядження посадових осіб, які мають право призначення на посади, для вирішення питання щодо дальшого їх службового використання допускається в разі:

відсторонення військовослужбовця від посади під час досудового розслідування або судового провадження - до закінчення строку застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження або до його скасування в порядку, передбаченому Кримінальним процесуальним кодексом України (підпункт 12-1);

якщо стосовно військовослужбовців застосовано запобіжні заходи кримінального провадження у виді домашнього арешту або тримання під вартою чи за вироком суду застосовані такі покарання, як арешт або тримання в дисциплінарному батальйоні, до скасування чи зміни запобіжного заходу або до винесення судом вироку чи відбування покарання (підпункт 13).

Військовослужбовці звільняються з посад та зараховуються в розпорядження посадових осіб наказами командирів (начальників), які мають право призначення на ці посади.

Військовослужбовці, які зараховані в розпорядження відповідно до підпунктів 1 - 12-1 цього пункту, продовжують проходити військову службу згідно з цим Положенням, виконуючи обов`язки військової служби в межах, визначених посадовою особою, у розпорядженні якої вони перебувають.

Пунктом 117 Положення №1153/2008 встановлено, що призначення на посади військовослужбовців, які перебувають у розпорядженні відповідних командирів (начальників), проводиться в якомога коротший строк, але не пізніше ніж через два місяці з дня звільнення з попередньої посади, за винятком випадків, передбачених підпунктами 12-16 пункту 116 цього Положення.

У відповідності із статтею 91-1 Закону України «Про Дисциплінарний статут Збройних Сил України» військовослужбовець, якому повідомлено про підозру у вчиненні ним кримінального правопорушення у сфері службової діяльності та професійної діяльності, пов`язаної з наданням публічних послуг, та/або пов`язаного із зловживанням своїм службовим становищем, підлягає відстороненню від виконання повноважень у порядку, визначеному законом. Військовослужбовець, стосовно якого складено протокол про адміністративне правопорушення, пов`язане з корупцією, може бути відсторонений від виконання службових повноважень за рішенням командира до закінчення розгляду справи судом.

Згідно з пунктом 4 частини другої статті 131 Кримінального процесуального кодексу України відсторонення від посади є заходом забезпечення кримінального провадження.

Згідно з частинами першою та другою статті 154 Кримінального процесуального кодексу України відсторонення від посади може бути здійснено щодо особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину.

Відсторонення від посади здійснюється на підставі рішення слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження на строк не більше двох місяців. Строк відсторонення від посади може бути продовжено відповідно до вимог статті 158 цього Кодексу.

Механізм та умови виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України, Державної спеціальної служби транспорту України та деяким іншим особам, визначений Порядком виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам, затвердженим Міністерства оборони України від 07 червня 2018 року № 260, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 26 червня 2018 р. за № 745/32197, що був чинний на момент виникнення спірних правовідносин (Порядок № 260).

Грошове забезпечення військовослужбовцям, які відповідно до Дисциплінарного статуту Збройних Сил України усунені від виконання службових обов`язків, відсторонені від виконання службових повноважень або повноважень на посаді, виплачується виходячи з розміру посадового окладу за останньою займаною посадою, окладу за військовим званням і надбавки за вислугу років із дня, наступного після дня усунення від виконання службових обов`язків (відсторонення від виконання службових повноважень або повноважень на посаді), і до дня повернення до виконання службових обов`язків за посадою.

У разі скасування рішення про усунення від виконання службових обов`язків, відсторонення від виконання службових повноважень або повноважень на посаді військовослужбовцям виплачуються щомісячні додаткові види грошового забезпечення, на отримання яких вони втратили право у зв`язку з усуненням (відстороненням) з урахуванням змін у розмірах грошового забезпечення (пункт 1 Розділу XXIX Порядку № 260).

Грошове забезпечення військовослужбовцям, які відповідно до Кримінального процесуального кодексу України відсторонені від посад, виплачується в розмірі окладу за військовим званням та надбавки за вислугу років з дня, наступного після відсторонення від посади, до дня повернення до виконання службових обов`язків за посадою.

У разі скасування рішення про відсторонення від посад військовослужбовцям за період, протягом якого вони не перебували на посадах внаслідок відсторонення від посад, грошове забезпечення, на отримання якого вони втратили право, не виплачується.

При цьому грошове забезпечення, яке втратили відсторонені від посади військовослужбовці внаслідок незаконних дій, відшкодовується їм у порядку, передбаченому Законом України "Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду" (пункт 2 Розділу XXIX Порядку № 260).

Виплата грошового забезпечення військовослужбовцям, щодо яких відповідно до Кримінального процесуального кодексу України застосовано запобіжні заходи у вигляді тримання під вартою чи домашнього арешту (цілодобово), призупиняється з дня взяття під варту або направлення під цілодобовий домашній арешт до дня повернення до виконання службових обов`язків за посадою.

У разі якщо до військовослужбовців обрано інший запобіжний захід, що дозволяв йому виконувати службові обов`язки, визначені командиром військової частини, за період їх виконання з дня прибуття до військової частини і до дня отримання військовою частиною повідомлення суду про набрання вироком законної сили чи закриття кримінального провадження грошове забезпечення виплачується в розмірі окладу за військовим званням та надбавки за вислугу років (пункт 3 Розділу XXIX Порядку № 260).

Визначений у цьому розділі порядок виплати грошового забезпечення також стосується і військовослужбовців, зарахованих у розпорядження посадових осіб (які мають право призначення їх на посади) відповідно до підпунктів 12-1 та 13 пункту 116, а також пункту 122 Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України, затвердженого Указом Президента України від 10 грудня 2008 року № 1153/2008 (пункт 6 Розділу XXIX Порядку № 260).

Матеріалами справи підтверджується, що ухвалою слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 28.04.2021 у справі № 757/22725/21 до позивача застосовано запобіжний захід у вигляді домашнього арешту у певний час доби.

Можливість звільнення з посади військовослужбовця, до якого застосовано запобіжний захід у виді домашнього арешту і зарахування такого військовослужбовця в розпорядження посадової особи яка має право призначати на цю посаду прямо передбачено нормами пункту 116 Положення №1153/2008.

Суд вважає терміни «звільнення з посади» та «увільнення з посади» тотожними за своїм правовим змістом.

Суд звертає увагу, що до позивача в порядку, встановленому Кримінальним процесуальним кодексом не застосовувався такий захід забезпечення кримінального провадження як відсторонення від посади у зв`язку з чим відхиляє посилання позивача в обґрунтування позовних вимог на статтю 90-1 Закону України «Про Дисциплінарний статут Збройних Сил України» та норми пункту 1 Розділу XXIX Порядку № 260.

При цьому суд звертає увагу, що в наявних в матеріалах справи письмових поясненнях 13.09.2022 (т.2, а.с. 245 - 262) позивач не заперечує наявність підстав для перебування у розпорядженні Головнокомандувача Збройних Сил України з 28.04.2021 по 13.07.2021 у зв`язку із застосуванням запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту, натомість пов`язує протиправність наказу Головнокомандувача Збройних Сил України (по особовому складу) від 07.05.2021 № 163 із тим, що починаючи від 13.07.2021 такий запобіжний захід припинив дію.

У зв`язку з чим суд зазначає наступне.

Як вбачається з приписів підпункту 13 пункту 116 Положення №1153/2008 зарахування військовослужбовців наказами по особовому складу в розпорядження посадових осіб, які мають право призначення на посади, для вирішення питання щодо дальшого їх службового використання допускається в разі якщо стосовно військовослужбовців застосовано запобіжні заходи кримінального провадження у виді домашнього арешту або тримання під вартою чи за вироком суду застосовані такі покарання, як арешт або тримання в дисциплінарному батальйоні, до скасування чи зміни запобіжного заходу або до винесення судом вироку чи відбування покарання.

Суд відхиляє доводи позивача щодо обмеження строку перебування військовослужбовця у розпорядженні двома місяцями, оскільки в силу приписів пункту 117 116 Положення №1153/2008 таке обмеження не застосовується до військовослужбовців, зарахованих у розпорядження командира (начальника) на підставі підпункту 13 пункту 116 116 Положення №1153/2008.

Суд зазначає, що з системного аналізу норм підпункту 13 пункту 116, абзацу двадцятого пункту 116 та пункту 117 вбачається, що з припиненням дії запобіжного заходу у командира (начальника), в розпорядженні якого перебуває військовослужбовець, виникає обов`язок призначити такого військовослужбовця на посаду.

Одночасно суд враховує правовий висновок Верховного Суду в постанові від 28 березня 2019 року у справі №826/15080/16, згідно з яким пунктом 117 Положення №1153/2008 не передбачено обов`язку призначення військовослужбовців, які перебувають у розпорядженні відповідних командирів (начальників), на посаду, з якої їх було звільнено.

Також суд враховує, що у відповідності з абзацом другим пункту 3 Розділу XXIX Порядку № 260 у разі якщо до військовослужбовців обрано інший запобіжний захід [не тримання під вартою або цілодобовий домашній арешт], що дозволяв йому виконувати службові обов`язки, визначені командиром військової частини, за період їх виконання з дня прибуття до військової частини і до дня отримання військовою частиною повідомлення суду про набрання вироком законної сили чи закриття кримінального провадження грошове забезпечення виплачується в розмірі окладу за військовим званням та надбавки за вислугу років.

З наведеної норми Порядку № 260 вбачається, що виплата грошового забезпечення в розмірі окладу за військовим званням та надбавки за вислугу років пов`язана із застосуванням запобіжного заходу у кримінальному провадженні та застосовується до набрання вироком законної сили чи закриття кримінального провадження.

Вказана норма не пов`язує обмеження у виплаті грошового забезпечення військовослужбовця ні із припиненням дії відповідного запобіжного заходу, ні з перебуванням військовослужбовця у розпорядженні командира (начальника).

Доказів закриття кримінального провадження, в якому позивачу обирався запобіжний захід, або ухвалення судом в такому провадженні вироку до моменту звільнення позивача з військової служби в запас останнім не надано.

Суд звертає увагу, що обов`язковою умовою надання правового захисту є наявність відповідного порушення суб`єктом владних повноважень прав, свобод або інтересів особи на момент її звернення до суду. Порушення має бути реальним, стосуватися (зачіпати) зазвичай індивідуально виражених прав чи інтересів особи, яка стверджує про їх порушення.

З огляду на наведене нормативно-правове регулювання та встановлені судом обставини справи твердження позивача про протиправне обмеження внаслідок прийняття Головнокомандувачем Збройних Сил України оскаржуваного наказу (по особовому складу) від 07 травня 2021 року №163 розміру грошового забезпечення позивача та як наслідок обмеження розміру його майбутнього пенсійного забезпечення військовослужбовця є безпідставними, а відтак, позовні вимоги не підлягають задоволенню.

Згідно з вимогами статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідно до статті 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Згідно із частиною першою статті 245 КАС України при вирішенні справи по суті суд може задовольнити позов повністю або частково чи відмовити в його задоволенні повністю або частково.

Оцінивши докази, які є у справі за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, та, враховуючи всі наведені обставини, суд дійшов до висновку про відмову у задоволенні позову повністю.

Судові витрати, на підставі вимог статті 139 КАС України, при відмові в задоволенні позову, розподілу не підлягають. Керуючись статтями 2, 5, 9, 72, 77, 139, 241, 243-246, 255 КАС України, суд

в и р і ш и в:

У задоволенні адміністративного позову відмовити.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

У разі оголошення судом лише вступної та резолютивної частини рішення, або розгляду справи в порядку письмового провадження, апеляційна скарга подається протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення.

Суддя Щавінський В.Р.