Справа № 320/2873/26
Суддя: Кочанова П.В.
Дата ухвалення: 2026-01-22 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

про відмову в забезпеченні позову

22 січня 2026 року 320/2873/26

Суддя Київського окружного адміністративного суду Кочанова П.В., розглянувши в порядку письмового провадження заяву представника позивача про забезпечення позову в адміністративній справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «АМІГО И С» до Управління державного нагляду (контролю) у Київській області та м.Києві Державної служби України з безпеки на транспорті про визнання протиправними та скасування рішень,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач, Товариство з обмеженою відповідальністю «АМІГО И С» звернулось до Київського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Управління державного нагляду (контролю) у Київській області та м.Києві Державної служби України з безпеки на транспорті, в якому просить суд:

- визнати протиправним та скасувати Рішення про вжиття обмежувальних (коригувальних) заходів від 29 грудня 2025 року №020/31.2-25/ПВ-1, Рішення про вжиття обмежувальних (коригувальних) заходів від 29 грудня 2025 року №020/31.2-25/ПВ-2, Рішення про вжиття обмежувальних (коригувальних) заходів від 29 грудня 2025 року №020/31.2-25/ТЗ-1, Рішення про вжиття обмежувальних (коригувальних) заходів від 29 грудня 2025 року №020/31.2-25/ТЗ-2;

- стягнути з Відповідача за рахунок бюджетних асигнувань на користь Позивача судові витрати в загальному розмірі 33 312,00 грн, з яких 13 312,00 грн витрат зі сплати судового збору за подачу позову та 20 000,00 грн витрат на професійну правничу допомогу.

Одночасно з позовною заявою, представником позивача було подано заяву про забезпечення адміністративного позову, відповідно до якої просить суд забезпечити позов шляхом зупинення дії:

- рішення про вжиття обмежувальних (коригувальних) заходів від 29 грудня 2025 року №020/31.2-25/ПВ-1; (обмежувальний захід: приведення продукції у відповідності до встановлених вимог, шляхом оформлення та додавання до кожної партії продукції сертифікату відповідності, (видача (оформлення) якого передбачена п.п. 1.2., 1.3. Порядку № 521, а також нанести на кожну одиницю виробів, упаковку, етикетку чи зазначити в супровідній документації щодо використання продукції (інструкції (керівництві) щодо експлуатації тощо) номер сертифікату типу згідно з п.8.2 Порядку № 521, термін виконання до 10 лютого 2026р.),

- рішення про вжиття обмежувальних (коригувальних) заходів від 29 грудня 2025 року №020/31.2-25/ПВ-2; (обмежувальний захід: приведення продукції у відповідності до встановлених вимог, шляхом оформлення та додавання до кожної партії продукції сертифікату відповідності, (видача (оформлення) якого передбачена п.п. 1.2., 1.3. Порядку №521, а також нанести на кожну одиницю виробів, упаковку, етикетку чи зазначити в супровідній документації щодо використання продукції (інструкції (керівництві) щодо експлуатації тощо) номер сертифікату типу згідно з п.8.2 Порядку №521, термін виконання до 10 лютого 2026р.),

- рішення про вжиття обмежувальних (коригувальних) заходів від 29 грудня 2025 року №020/31.2-25/ТЗ-1;(обмежувальний захід: тимчасова заборона надання продукції на ринку термін виконання до 10 лютого 2026 р.),

- рішення про вжиття обмежувальних (коригувальних) заходів від 29 грудня 2025 року №020/31.2-25/ТЗ-2; (обмежувальний захід: тимчасова заборона надання продукції на ринку термін виконання до 10 лютого 2026 р.).

Заява про забезпечення позову обґрунтована тим, що у випадку не вжиття судом тимчасових обмежувальних заходів - забезпечення позову, існує очевидна небезпека заподіяння значної шкоди правам та інтересами Позивача, оскільки Заборона надання продукції на ринку унеможливлює отримання Позивачем доходу від реалізації продукції протягом усього періоду дії обмежувального заходу. Зупинка операційної діяльності призведе до втрати надходжень коштів, необхідних для забезпечення поточної діяльності підприємства. Також існує реальна загроза застосування Відповідачем до ТОВ «АМІГО И С» значних адміністративно-господарських санкцій та їх примусового стягнення. Також, невиконання оскаржуваного рішення створює для Позивача подвійну загрозу застосування адміністративно-господарських санкцій з боку Відповідача на підставі статті 44 Закону України "Про державний ринковий нагляд і контроль нехарчової продукції".

Відповідно до приписів частини першої статті 153 Кодексу адміністративного судочинства України заява про забезпечення позову подається:

1) до подання позовної заяви - до суду, до якого має бути подано позов за правилами підсудності, встановленими цим Кодексом;

2) одночасно з пред`явленням позову - до суду, до якого подається позов за правилами підсудності, встановленими цим Кодексом;

3) після відкриття провадження у справі - до суду, у провадженні якого перебуває справа.

Відповідно частини першої статті 154 Кодексу адміністративного судочинства України заява про забезпечення позову розглядається судом, у провадженні якого перебуває справа або до якого має бути поданий позов, не пізніше двох днів з дня її надходження, без повідомлення учасників справи.

З урахування наведеного положення Кодексу адміністративного судочинства України, розгляд заяви представника Товариства з обмеженою відповідальністю «АМІГО И С» про забезпечення позову здійснюється без повідомлення сторін.

Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд зазначає таке.

Частиною першою статті 150 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що суд за заявою учасника справи або з власної ініціативи має право вжити визначені цією статтею заходи забезпечення позову.

Відповідно до частини другої статті 150 Кодексу адміністративного судочинства України, забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо:

1) невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду; або

2) очевидними є ознаки протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, та порушення прав, свобод або інтересів особи, яка звернулася до суду, таким рішенням, дією або бездіяльністю.

Отже, забезпечення позову - це надання позивачеві тимчасової правової охорони його прав та інтересів, за захистом яких він звернувся до суду, до вирішення спору судом та набрання рішенням суду законної сили.

Згідно з Рекомендаціями № R (89) 8 про тимчасовий захист в адміністративних справах, прийнятими Комітетом Міністрів Ради Європи від 13 вересня 1989 року, рішення про вжиття заходів тимчасового захисту може, зокрема, прийматися у разі, якщо виконання адміністративного акту може спричинити значну шкоду, відшкодування якої неминуче пов`язано з труднощами. І якщо на перший погляд наявні достатньо вагомі підстави для сумнівів у правомірності такого акту.

Тобто, інститут забезпечення позову є однією з гарантій захисту прав, свобод та законних інтересів юридичних та фізичних осіб - позивачів в адміністративному процесі, механізмом, який покликаний забезпечити реальне та неухильне виконання судового рішення, прийнятого в адміністративній справі.

В ухвалі від 24 січня 2024 року у справі № 140/1568/23 Об`єднана палата Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду зазначила, що інститут забезпечення адміністративного позову є складним та специфічним інструментом, призначення якого полягає у створенні можливості реального й ефективного захисту прав, свобод і законних інтересів, зокрема фізичних та юридичних осіб - позивачів в адміністративному процесі, що реалізується в залежності від індивідуальних фактичних обставин конкретної справи, що й зумовлюють різні висновки щодо наявності підстав для його застосування.

Частиною першою статті 151 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що позов може бути забезпечено:

1) зупиненням дії індивідуального акта або нормативно-правового акта;

2) забороною відповідачу вчиняти певні дії;

4) забороною іншим особам вчиняти дії, що стосуються предмета спору;

5) зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа або іншого документа, за яким стягнення здійснюється у безспірному порядку.

Суд може застосувати кілька заходів забезпечення позову. Заходи забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами. Суд також повинен враховувати співвідношення прав (інтересу), про захист яких просить заявник, із наслідками вжиття заходів забезпечення позову для заінтересованих осіб (ч. 2 ст. 151 Кодексу адміністративного судочинства України, далі - КАС України).

Заходи забезпечення мають бути вжиті лише в межах позовних вимог та бути адекватними та співмірними з позовними вимогами.

Співмірність передбачає співвідношення негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії.

При вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням такого: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

При цьому, слід зауважити на тому, що під час вирішення питання щодо забезпечення позову обґрунтованість позову не досліджується, оскільки питання обґрунтованості заявлених позовних вимог є предметом дослідження судом під час розгляду спору по суті та не можуть вирішуватись ним під час розгляду заяви про забезпечення позову.

Водночас позов не може бути забезпечено таким способом, що фактично підміняє собою судове рішення в справі та вирішує позовні вимоги до розгляду справи по суті.

Аналогічний правовий висновок викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 28.03.2018 у справі № 800/521/17.

Незгода позивача із рішеннями/діями уповноваженого суб`єкта владних повноважень та звернення до суду із позовом про визнання протиправними рішень не є достатньою підставою для застосування судом заходів забезпечення позову.

Суд наголошує, що наведені факти та обставини у заяві про забезпечення позову потребують з`ясування та доведення судом шляхом повного, всебічного та об`єктивного дослідження всіх зібраних доказів у справі за позовом про визнання протиправним та скасування рішення та жодним чином не дають підстави для висновку про очевидну протиправність рішення.

Повертаючись до підстави очевидної протиправності рішень відповідача, то суд констатує, що надати оцінку заявленій підставі забезпечення позову про очевидну протиправність рішення неможливо, оскільки такі дії суду можуть містити загрозу порушення процесу та фактичного вирішення спору по суті. Суд здійснить надання правових висновків позовним вимогам виключно під час стадії ухвалення рішення по суті спору, а не під час розгляду процесуального питання про забезпечення позову.

Безумовно, рішення чи дії суб`єктів владних повноважень справляють певний вплив на суб`єктів господарювання. Такі рішення можуть завдавати шкоди і мати наслідки, які заявник оцінює негативно. Однак сам собою факт прийняття відповідачем рішень, які стосуються прав та інтересів позивача та обмежують його діяльність, не може автоматично свідчити про те, що такі рішення є очевидно протиправними і невжиття заходів забезпечення позову може істотно ускладнити виконання рішення суду, а факт порушення прав та інтересів позивача підлягає доведенню у встановленому законом порядку.

Аналогічний правовий висновок міститься у постанові Верховного Суду у складі Судової палати з розгляду справ щодо захисту соціальних прав Касаційного адміністративного суду від 01.06.2022 у справі №380/4273/21.

Суд звертає увагу на те, що представником позивача жодним чином не доведені та документально не підтверджені обставини, які вказують на те, що невжиття заходів забезпечення позову може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він має намір звернутися до суду.

Представником позивача наведені лише загальні твердження про можливість настання негативних наслідків для господарської діяльності позивача, проте, жодної конкретної аргументації не вказано та доказів на її підтвердження не надано.

При цьому варто зауважити, що господарська діяльність передбачає ведення цієї діяльності на власний ризик, який включає в себе і можливі втрати інвестицій, виникнення додаткових витрат та інше.

Водночас, посилання заявника на випадок можливого настання негативних наслідків чи порушення прав в майбутньому не може визнаватись достатнім для вжиття заходів забезпечення позову.

У розглядуваній ситуації не дотриманий пропорційний баланс між правами та інтересами заявника та наслідками впливу заходів забезпечення позову, та додаткове співвідношення наслідків від вжиття заходів забезпечення позову загальносуспільним (загальнодержавним) інтересам.

Співмірність передбачає співвідношення негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії. Адекватність заходу до забезпечення позову, що застосовується судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється судом, зокрема, з урахуванням співвідношення права (інтересу), про захист яких просить заявник, з майновими наслідками заборони відповідачеві вчиняти певні дії.

Правовий висновок про співвідношення наслідків від вжиття заходів забезпечення позову загальносуспільним (загальнодержавним) інтересам та їх адекватність ухвалений Верховним Судом у постанові від 05.06.2024 №460зп-23/160.

Представником позивача не наведені докази на підтвердження того, що існує очевидна небезпека заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам позивача до ухвалення судового рішення у цій адміністративній справі, або захист цих прав, свобод та інтересів стане неможливим без вжиття таких заходів, або для їх відновлення треба буде докласти значних зусиль та витрат, а також, що є очевидними ознаки протиправності рішень відповідача.

У матеріалах справи докази, що підтверджують необхідність застосування заходів забезпечення позову, також відсутні.

Таким чином, на даній стадії, на підставі наданих заявником доказів та наведених доводів, заява представника Товариства з обмеженою відповідальністю «АМІГО И С» про забезпечення позову в адміністративній справі не підлягає задоволенню.

Керуючись статтями 150, 151, 243, 248 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

УХВАЛИВ:

У задоволенні заяви представника Товариства з обмеженою відповідальністю «АМІГО И С» про забезпечення позову - відмовити.

Повний текст ухвали складений та підписаний 22 січня 2026 року.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею та може бути оскаржена до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня проголошення (підписання) ухвали.

Суддя Кочанова П.В.