Справа № 160/1351/26
Суддя: Сліпець Надія Євгенівна
Дата ухвалення: 2026-01-22 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

22 січня 2026 року Справа 160/1351/26

Суддя Дніпропетровського окружного адміністративного суду Сліпець Н.Є., перевіривши матеріали позовної заяви Громадської організації «Спілка осіб з інвалідністю та поранених учасників АТО/ООС «Рука брата» до Дніпровської міської ради про визнання неправомірним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

21.01.2026 року до Дніпропетровського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява Громадської організації «Спілка осіб з інвалідністю та поранених учасників АТО/ООС «Рука брата» до Дніпровської міської ради про визнання неправомірним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії, в якій просить суд:

- визнати неправомірним з часу його прийняття та скасувати рішення Дніпровської міської ради №415/10 від 22.09.2021 р. в частині підпункту 1.50 пункту 1.2 розділу 1;

- зобов`язати Дніпровську міську раду опублікувати резолютивну частину судового рішення на офіційній сторінці в мережі Інтернет.

За приписами пункту 3 частини першої статті 171 Кодексу адміністративного судочинства України, суддя після одержання позовної заяви з`ясовує, чи відповідає позовна заява вимогам, встановленим статтями 160, 161 цього Кодексу.

Перевіривши позовну заяву на відповідність вимогам ст. ст. 160, 161 Кодексу адміністративного судочинства України, суд дійшов висновку, що вона підлягає залишенню без руху, з наступних підстав.

Відповідно до пункту 2 частини 5 статті 160 Кодексу адміністративного судочинства України, в позовній заяві зазначаються повне найменування (для юридичних осіб) або ім`я (прізвище, ім`я та по батькові) (для фізичних осіб) сторін та інших учасників справи, їх місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання чи перебування (для фізичних осіб), поштовий індекс, ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України (для юридичних осіб, зареєстрованих за законодавством України), реєстраційний номер облікової картки платника податків (для фізичних осіб) за його наявності або номер і серія паспорта для фізичних осіб - громадян України (якщо такі відомості відомі позивачу), відомі номери засобів зв`язку, адреса електронної пошти, відомості про наявність або відсутність електронного кабінету.

В порушення вищевказаних норм, у цій позовній заяві не зазначено відомості про наявність або відсутність електронного кабінету у відповідача.

Частиною 4 ст. 161 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що позивач зобов`язаний додати до позовної заяви всі наявні в нього докази, що підтверджують обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги (якщо подаються письмові чи електронні докази - позивач може додати до позовної заяви копії відповідних доказів).

З матеріалів позовної заяви вбачається, що позивач дізнався про факт існування рішення ДМР від 22.09.2021 №415/10 із отриманого на адресу ОСОБА_1 позову Дніпровської міської ради, проте в порушення вимог ч.4 ст.161 Кодексу адміністративного судочинства України таких доказів до позову не додано.

Відповідно до вимог ч.2 ст.122 Кодексу адміністративного судочинства України для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Оспорюване рішення було прийнято відповідачем 22.09.2021. При цьому з позовом про оскарження рішення ДМР від 22.09.2021 №415/10 в судовому порядку позивач звернувся до суду тільки 21.01.2026, тобто зі спливом більше 4 років, що значно перевищує шестимісячний строк звернення до суду, встановлений ч.2 ст.122 Кодексу адміністративного судочинства України.

За приписами частини першої ст.123 Кодексу адміністративного судочинства України, у разі подання особою позову після закінчення строків, установлених законом, без заяви про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані, вказані нею у заяві, визнані судом не поважними, позов залишається без руху. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали особа має право звернутися до суду з заявою про поновлення строку звернення до адміністративного суду або вказати інші підстави для поновлення строку.

Частиною шостою ст.161 КАС України передбачено, що у разі пропуску строку звернення до адміністративного суду позивач зобов`язаний додати до позову заяву про поновлення цього строку та докази поважності причин його пропуску.

Разом з позовною заявою позивачем подано клопотання щодо застосування 6-місячного строку звернення до суду із оскарженням рішення суб`єкта владних повноважень, позивач просить застосувати правові приписи Постанови Верховного Суду від 17.09.2025 у справі №540/1989/20 та зазначає, що оскаржуване рішення ДМР від 22.09.2021 року №415/10 за своїм правовим характером не є індивідуальним правовим актом, поширюється на невизначене коло суб`єктів та винесено на необмежений строк застосування (дії) - предметом встановленого ним контролю є загально-зобов`язальні приписи стосовно землеустрою певної території міста Дніпра, які розраховані на багаторазове застосування. Такий правовий характер оскаржуваного рішення виключає зупинення можливості судового контролю щодо його законності через сплив строків звернення до суду, тому вимоги про дотримання шестимісячного строку оскарження рішення ДМР позивач просить не застосовувати.

Суд відхиляє вказане клопотання позивача як необґрунтоване та не приймає його до уваги, з огляду на наступне. Згідно правової позиції Верховного Суду, викладеної у постанові від 17.09.2025 у справі №540/1989/20, період від прийняття оскаржуваного рішення до моменту набуття обізнаності позивачем необмежений строком. Разом з тим, перебіг 6-місячного строку звернення до суду починається з моменту, коли особи дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Таким чином, позивачу необхідно надати суду заяву про поновлення строку звернення до адміністративного суду із значенням обставин, які б свідчили про поважність причин пропуску вказаного строку та докази на підтвердження таких обставин.

Відповідно до частини третьої статті 161 Кодексу адміністративного судочинства України до позовної заяви додається документ про сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі або документи, які підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

При цьому, відповідно до частини 5 статті 161 Кодексу адміністративного судочинства України, у разі необхідності до позовної заяви додаються клопотання та заяви позивача про розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження, участь у судовому засіданні щодо розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження, звільнення (відстрочення, розстрочення, зменшення) від сплати судового збору, про призначення експертизи, витребування доказів, про забезпечення надання безоплатної правничої допомоги, якщо відповідний орган відмовив у її наданні, тощо.

При зверненні з позовною заявою позивачем було заявлено клопотання про відстрочення сплати та зменшення суми судового збору.

В обґрунтування заяви зазначено, що позивач має статус неприбуткової громадської організації, яка об`єднує осіб з інвалідністю внаслідок війни та учасників бойових дій, ветеранів війни із незначним розміром пенсії, позивач також не має відкритих розрахункових рахунків в банківських установах, не забезпечується фінансуванням за рахунок державного або місцевого бюджетів. Із врахуванням зазначеного позивач просить суд відстрочити сплату судового збору до закінчення судового розгляду справи.

Розглянувши вказану заяву, вивчивши надані докази на її підтвердження та наведені у заяві обґрунтування, суд не находить підстав для її задоволення та відстрочення сплати судового збору або його зменшення, з урахуванням майнового стану сторони, виходячи з наступного.

Відповідно до частини 1 статті 133 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, враховуючи майновий стан сторони, може своєю ухвалою зменшити розмір належних до оплати судових витрат чи звільнити від їх оплати повністю або частково, чи відстрочити або розстрочити сплату судових витрат на визначений строк.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 8 Закону України "Про судовий збір", враховуючи майновий стан сторони, суд може своєю ухвалою за її клопотанням відстрочити або розстрочити сплату судового збору на певний строк, але не довше ніж до ухвалення судового рішення у справі за таких умов: 1) розмір судового збору перевищує 5 відсотків розміру річного доходу за попередній календарний рік фізичної особи, яка подає позовну заяву, іншу заяву, скаргу, апеляційну чи касаційну скаргу; або 2) особами, які подають позовну заяву, іншу заяву, скаргу, апеляційну чи касаційну скаргу, є: а) військовослужбовці; б) батьки, які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину з інвалідністю, якщо інший з батьків ухиляється від сплати аліментів; в) одинокі матері (батьки), які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину з інвалідністю; г) члени малозабезпеченої чи багатодітної сім`ї; ґ) особа, яка діє в інтересах малолітніх чи неповнолітніх осіб та осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена; або 3) предметом позову є захист соціальних, трудових, сімейних, житлових прав, відшкодування шкоди здоров`ю; або 4) заявником (позивачем) у межах справи про банкрутство (неплатоспроможність) є юридична або фізична особа, у тому числі фізична особа - підприємець, яка перебуває у судових процедурах розпорядження майном, санації або реструктуризації боргів, за клопотанням арбітражного керуючого (розпорядника майна, керуючого санацією, керуючого реструктуризацією) або боржника.

Суд може зменшити розмір судового збору або звільнити від його сплати на підставі, зазначеній у частині першій цієї статті.

Зазначений перелік є вичерпним і розширеному тлумаченню не підлягає.

У розумінні приписів указаної норми відстрочення або розстрочення сплати судового збору позивачу, звільнення його від сплати може мати місце за наявності виключних обставин та підтвердження їх належними доказами.

Суд також враховує позицію Пленуму Вищого адміністративного суду України від 05.02.2016 р. «Про судову практику застосування адміністративними судами окремих положень Закону України від 08.07.2011 р. № 3674-VI «Про судовий збір» у редакції Закону України від 22.05.2015 р. № 484-VIII «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо сплати судового збору», яким рекомендовано суддям адміністративних судів враховувати під час ухвалення рішень у справах відповідної категорії Аналіз практики застосування адміністративними судами окремих положень Закону України від 08.07.2011 р. № 3674-VI «Про судовий збір» у редакції Закону України від 22.05.2015 р. № 484-VIII «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо сплати судового збору». Зокрема, у вказаному аналізі зазначено, що при зверненні до суду із заявою про відстрочення або розстрочення сплати судового збору особа повинна додати до такої заяви належні документи на підтвердження факту відсутності таких коштів для сплати судового збору.

Таким чином, саме майновий стан сторони може бути підставою для прийняття рішення про зменшення, звільнення, відстрочення чи розстрочення сплати судового збору.

Позивачем не надано доказів матеріальної неспроможності сплатити судовий збір за подачу цієї позовної заяви. Будь-яких доказів, які б у сукупності підтверджували незадовільний майновий стан позивача, суду не надано. Також, позивачем не надано жодних доказів, які б підтвердили здатність організації сплатити судовий збір у майбутньому. Отже, позивачем не доведено, що його майновий стан не дозволяє йому сплатити судовий збір.

Крім того, сам по собі статус позивача як громадської, неприбуткової організації та відсутність доходів не характеризує майновий стан позивача як незадовільний, до того ж за умови утримання громадської організації за рахунок членських внесків фізичних осіб та сплати судового збору під час подачі позовної заяви до суду першої інстанції.

Аналогічна правова позиція зазначена у постанові КАС ВС від 31.03.2021 у справі №520/12066/19.

Суд зазначає, що визначення майнового стану сторони є оціночним та залежить від доказів, якими обґрунтовується рівень такого майнового стану. Якщо через незадовільний майновий стан сторона позбавлена можливості сплатити судовий збір, це є підставою для відстрочення або розстрочення його сплати, зменшення розміру або повного звільнення від неї.

Разом з тим, невмотивоване відстрочення або розстрочення сплати судових витрат утворить дискримінаційне становище по відношенню до інших суб`єктів звернення за судовим захистом.

Таким чином, з огляду на принцип рівності учасників судового процесу та обов`язок усіх суб`єктів звернення до суду дотримуватися встановлених законом вимог, суд доходить висновку, що статус неприбуткової громадської організації не є підставою для відстрочення, розстрочення чи зменшення судового збору.

Таким чином, з клопотання позивача про зменшення та відстрочення сплати судового збору за подання адміністративного позову не вбачається підстав для застосування положень ст.8 Закону України "Про судовий збір".

На підставі зазначеного вище, суд доходить висновку про необґрунтованість заявленого позивачем клопотання про відстрочення його від сплати судового збору за подання адміністративного позову, у зв`язку із чим воно не підлягає задоволенню.

Правові засади справляння судового збору, платників, об`єкти та розміри ставок судового збору, порядок сплати, звільнення від сплати та повернення судового збору визначає Закон України від 08 липня 2011 року № 3674-VI "Про судовий збір" (далі - Закон № 3674-VI).

Згідно ст. 1 Закону №3674-VI, судовий збір - збір, що справляється на всій території України за подання заяв, скарг до суду, за видачу судами документів, а також у разі ухвалення окремих судових рішень, передбачених цим Законом. Судовий збір включається до складу судових витрат.

Частиною 1 статті 4 Закону № 3674-VI передбачено, що судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

Статтею 7 Закону України "Про Державний бюджет України на 2026 рік" установлено у 2026 році прожитковий мінімум для працездатних осіб з 1 січня 2026 року у розмірі 3328,00 грн.

За приписами частини третьої ст. 4 Закону №3674-VI, за подання до адміністративного суду адміністративного позову немайнового характеру, який подано суб`єктом владних повноважень, юридичною особою або фізичною особою - підприємцем, ставка судового збору становить 1 розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб, тобто 3328,00 грн.

Судом встановлено, що до позовної заяви не додано доказів на підтвердження сплати судового збору.

Частиною першою ст. 169 КАС України передбачено, що суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, встановлених статтями 160, 161 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня подання позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.

Вищенаведені обставини вказують на невідповідність позовної заяви вимогам встановленим статтями 160, 161 КАС України, тому згідно ч. 1 ст. 169 цього Кодексу, вона підлягає залишенню без руху, з наданням позивачу строку на усунення вказаних недоліків.

За приписами частини другої ст. 169 КАС України, в ухвалі про залишення позовної заяви без руху зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб і строк їх усунення, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху. Якщо ухвала про залишення позовної заяви без руху постановляється з підстави несплати судового збору у встановленому законом розмірі, суд в такій ухвалі повинен зазначити точну суму судового збору, яку необхідно сплатити (доплатити).

Позивачу необхідно сплатити судовий збір у розмірі 3328,00 грн за наступними платiжними реквiзитами для перерахування судового збору в гривнях:

отримувач коштів: ГУК у Дн-кій обл./Чечел.р/22030101

код отримувача (код за ЄДРПОУ): 37988155

банк отримувача: Казначейство України (ЕАП)

рахунок отримувача (IBAN): UA4004632

код класифікації доходів бюджету: 22030101

Призначення платежу: *;101;__________(код клієнта за ЄДРПОУ для юридичних осіб (доповнюється зліва нулями до восьми цифр, якщо значущих цифр менше 8), реєстраційний номер облікової картки платника податків фізичної особи (завжди має 10 цифр) або серія та номер паспорта громадянина України, в разі якщо платник через свої релігійні переконання відмовився від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та повідомив про це відповідний орган Міністерства доходів і зборів України і має відповідну відмітку у паспорті);Судовий збір, за позовом ___________(ПІБ чи назва установи, організації позивача), Дніпропетровський окружний адміністративний суд (назва суду, де розглядається справа).

Таким чином, враховуючи вищевикладене, суд доходить висновку про необхідність залишити адміністративний позов без руху та надати позивачу строк для усунення вищевказаних недоліків.

Керуючись статтями 160, 161, 169, 248, 256 КАС України, суддя,-

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні клопотання Громадської організації «Спілка осіб з інвалідністю та поранених учасників АТО/ООС «Рука брата» про відстрочку від сплати судового збору - відмовити.

Позовну заяву Громадської організації «Спілка осіб з інвалідністю та поранених учасників АТО/ООС «Рука брата» до Дніпровської міської ради про визнання неправомірним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії - залишити без руху.

Позивачу у десятиденний строк з дня вручення ухвали про залишення позову без руху усунути недоліки позовної заяви шляхом надання до канцелярії суду:

- докази сплати судового збору у розмірі 3328,00 грн;

- заяву про поновлення строку звернення до адміністративного суду із значенням обставин, які б свідчили про поважність причин пропуску вказаного строку та докази на підтвердження таких обставин.

Копію ухвали про залишення позовної заяви без руху направити на адресу позивача.

Роз`яснити позивачу, що позовна заява повертається позивачеві, якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви, яку залишено без руху, у встановлений судом строк.

Повернення позовної заяви не позбавляє права повторного звернення до адміністративного суду в порядку, встановленому законом.

Ухвала суду не підлягає оскарженню окремо від ухвали про повернення заяви згідно до вимог ст.ст. 294, 295 Кодексу адміністративного судочинства України та набирає законної сили у строки, встановлені ст. 256 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя Н.Є. Сліпець