Справа № 440/7570/25
Суддя: Любчич Л.В.
Дата ухвалення: 2026-01-12 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 січня 2026 р.Справа № 440/7570/25
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді: Любчич Л.В.,

Суддів: Присяжнюк О.В. , Спаскіна О.А. ,

за участю секретаря судового засідання Труфанової К.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Виконавчого комітету Кобеляцької міської ради на рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 26.08.2025, головуючий суддя І інстанції: С.О. Удовіченко, вул. Пушкарівська, 9/26, м. Полтава, 36039, повний текст складено 01.09.25 року по справі № 440/7570/25

за позовом ОСОБА_1

до Виконавчого комітету Кобеляцької міської ради Полтавського району Полтавської області третя особа ОСОБА_2

про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі - позивач, ОСОБА_1 ) звернувся до Полтавського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Виконавчого комітету Кобеляцької міської ради Полтавського району Полтавської області (далі відповідач, Виконавчий комітет), третя особа, яка не заявляє самостійних вимог ОСОБА_2 (далі третя особа, ОСОБА_2 ), в якому просив:

-визнати протиправним та скасувати рішення виконавчого комітету Кобеляцької міської ради Полтавського району Полтавської області від 13.03.2025 про відмову у призначенні ОСОБА_1 , як фізичній особі, яка надає соціальні послуги з догляду на непрофесійній основі ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

-зобов`язати виконавчий комітет Кобеляцької міської ради Полтавського району Полтавської області призначити ОСОБА_1 з 05.03.2025 року компенсацію, як фізичній особі, яка надає соціальні послуги на непрофесійній основі ОСОБА_2 , відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 23.09.2020 № 859 «Деякі питання призначення і виплати компенсації фізичним особам, які надають соціальні послуги з догляду на непрофесійні основі».

Рішенням Полтавського окружного адміністративного суду від 26 серпня 2025 року по справі № 440/7570/25 позов ОСОБА_1 до Виконавчого комітету Кобеляцької міської ради про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії - задоволено.

Визнано протиправним та скасовано рішення виконавчого комітету Кобеляцької міської ради від 13.03.2025 про відмову у призначенні ОСОБА_1 , як фізичній особі, яка надає соціальні послуги з догляду на непрофесійній основі ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Зобов`язано виконавчий комітет Кобеляцької міської ради призначити ОСОБА_1 з 05.03.2025 компенсацію, як фізичній особі, яка надає соціальні послуги на непрофесійній основі ОСОБА_2 , відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 23.09.2020 № 859 "Деякі питання призначення і виплати компенсації фізичним особам, які надають соціальні послуги з догляду на непрофесійні основі".

Не погодившись із рішенням суду першої інстанції, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на його необґрунтованість, неправильне застосування норм матеріального права, просить суд скасувати рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 26.08.2025 по справі № 440/7570/25 та ухвалити постанову, якою відмовити у задоволенні позову.

Обґрунтовуючи вимоги апеляційної скарги, відповідач вказує, що суд першої інстанції неповно та без належної правової оцінки дослідив обставини справи, пов`язані з результатами комплексного визначення індивідуальних потреб ОСОБА_2 , проведеного відповідно до Порядку № 859 уповноваженою комісією за участю лікаря, та згідно з яким ОСОБА_2 набрала 84,5 бали, що перевищує встановлений поріг у 54 бали та, в свою чергу, свідчить про відсутність потреби у наданні соціальних послуг з догляду. Стверджує, що суд не навів мотивів, з яких не врахував зазначений результат оцінювання, та не надав жодної правової оцінки таким обставинам.

Крім того, апелянт зазначає, що довідка МСЕК лише підтверджує стан здоров`я особи та є підставою для звернення із заявою про призначення компенсації, але сама по собі не гарантує її надання без дотримання процедур і критеріїв, визначених Порядком № 859. При цьому рішення Виконавчого комітету стосувалося виключно питання призначення компенсації за догляд на непрофесійній основі і не позбавляло ОСОБА_2 права на отримання соціальних послуг від професійних надавачів у разі наявності такої потреби.

Окремо апелянт не погоджується з висновком суду щодо невідповідності акта обстеження сім`ї № 8 від 06.03.2025 вимогам пункту 14 Порядку № 859. Наполягає, що вказаний акт складено у формі, затвердженій наказом Мінсоцполітики № 37, та саме він є належним засобом підтвердження факту спільного проживання і догляду. В акті чітко зафіксовано відсутність ознак проживання позивача за заявленою адресою (відсутність спального місця та особистих речей), а тому твердження суду про необхідність встановлення виключно факту догляду, без урахування факту проживання, апелянт вважає таким, що не відповідає приписам Порядку № 859.

Позивач у відзиві на апеляційну скаргу, просив залишити її без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін, як законне та обґрунтоване. Вважає вірним висновок суду першої інстанції про те, що за вимогами пункту 14 Порядку 859 обов`язковим є встановлення факту догляду, а не факту проживання, як то зазначено в акті проведення обстеження сім`ї №8 від 06.03.2025. У зв`язку з чим, враховуючи, що згідно довідки Виконавчого комітету Кобеляцької міської ради №09.1- 23/260 від 05.03.2025, виданої ОСОБА_2 , громадянин ОСОБА_1 , 1981 року народження, дійсно фактично проживає за адресою: АДРЕСА_1 (без реєстрації місця проживання), наполягає на протиправності рішення відповідача про відмову у призначенні позивачу спірної компенсації. При цьому зауважує, що будь-яких інших підстав для відмови в призначенні компенсації фізичним особам, які надають соціальні послуги з догляду на непрофесійній основі рішення від 13.03.2025 не містить.

Представник третьої особи у відзиві на апеляційну скаргу просила відмовити у її задоволенні. Зазначила, що Висновок про результати комплексного визначення індивідуальних потреб особи, яка потребує надання соціальних послуг відносно ОСОБА_2 суперечить медичним документам ОСОБА_2 , які слід враховувати при вирішенні питання про потребу матері позивача, особи з інвалідністю першої групи, в отриманні соціальної послуги.

Вважає недоречним посилання відповідача на те, що ОСОБА_2 не позбавлена права на отримання послуги з догляду від професійних надавачів, оскільки ОСОБА_2 неодноразово вказувала, що бажає аби соціальні послуги надавав тільки син позивач ОСОБА_1 , так як за нею потрібен постійний догляд, що передбачає майже цілодобову присутність доглядача з опікуваним та пов`язано з забезпеченням різноманітних потреб ОСОБА_2 , в т.ч. у прийомі їжі, ліків, гігієні тощо, які не можуть забезпечити інші члени сім`ї, зокрема, її чоловік оскільки сам є особою похилого віку з інвалідністю, про що надані докази.

Відповідно до частин 1, 3 ст. 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Колегія суддів, вислухавши суддю-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції, в межах доводів та вимог апеляційної скарги, дослідивши докази, дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з огляду на таке.

Судом першої інстанції встановлено та матеріалами справи підтверджено, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , є сином ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

ОСОБА_2 , є особою з інвалідністю І групи Б з ураженням ОРА з 15.03.2016, причина інвалідності загальне захворювання, інвалідність встановлена згідно повторного огляду безстроково, що підтверджується довідкою МСЕК серія АВ № 0491518 від 23.05.2016.

Відповідно до вказаної довідки ОСОБА_2 потребує постійного стороннього догляду.

Згідно висновку ЛКК № 15 про наявність порушення функцій організму, через які невиліковно хворі особи не можуть самостійно пересуватися та самообслуговуватися і потребують соціальної послуги з догляду на непрофесійній основі від 16.01.2025 встановлено, що ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце проживання особи: АДРЕСА_2 , рекомендовано отримання соціальної послуги з догляду на непрофесійній основі від фізичної особи. Висновок дійсний до 16.01.2026.

05.03.2025 ОСОБА_2 звернувся до Виконавчого комітету Кобеляцької міської ради Полтавського району Полтавської області із заявою з приводу надання хворій соціальних послуг з догляду, призначення та виплати компенсації, як фізичній особі, яка надає соціальні послуги з догляду на непрофесійній основі.

До заяви додано документи на 28 аркушах, які прийняті 05.03.2025 та зареєстровані за №2.

На виконання пункту 7 Порядку подання та оформлення документів, призначення і виплати компенсації фізичним особам, які надають соціальні послуги з догляду на непрофесійній основі, затвердженого постановою КМУ № 859 від 23.09.2020, 06.03.2025 комісією при виконавчому комітеті Кобеляцької міської ради Полтавського району Полтавської області було здійснено виїзд за місцем проживання позивача та його матері, АДРЕСА_1 в. Відповідальними за проведення комплексного визначення індивідуальних потреб особи, яка потребує надання соціальних послуг були: начальник відділу соціального забезпечення, головний спеціаліст відділу соціального забезпечення, завідувач відділення соціальної допомоги вдома ЦЦНСП Кобеляцької міської ради.

Згідно висновків акту проведення обстеження сім`ї на момент здійснення перевірки факту проживання, ОСОБА_1 не підтверджено проживання за адресою: АДРЕСА_1 .

Згідно висновку про результати комплексного визначення індивідуальних потреб особи, яка потребує надання соціальних послуг встановлено, що ОСОБА_2 не потребує надання соціальних послуг з догляду. Сума балів становить 84,5, група рухової активності III.

13.03.2025 Виконавчим комітетом Кобеляцької міської ради Полтавського району Полтавської області прийнято рішення, яким ОСОБА_1 відмовлено в наданні компенсації за надані соціальні послуги з догляду на непрофесійній основі. Підстава: акт обстеження матеріально-побутових умов сім`ї.

Позивач, не погоджуючись із вказаним рішення про відмову у призначенні компенсації, як фізичній особі, яка надає соціальні послуги з догляду на непрофесійній основі, звернувся до суду із цим позовом.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з протиправності рішення Виконавчого комітету Кобеляцької міської ради від 13.03.2025 про відмову у призначенні компенсації ОСОБА_1 , як фізичній особі, яка надає соціальні послуги з догляду на непрофесійній основі. Суд дійшов висновку, що за вимогами пункту 14 Порядку 859 обов`язковим є встановлення факту догляду, а не факту проживання, як то зазначено в акті проведення обстеження сім`ї №8 від 06.03.2025, який слугував підставою для прийняття спірного рішення. При цьому, суд вказав, що згідно довідки Виконавчого комітету Кобеляцької міської ради №09.1-23/260 від 05.03.2025, виданої ОСОБА_2 , громадянин ОСОБА_1 , 1981 року народження, дійсно фактично проживає за адресою: АДРЕСА_1 (без реєстрації місця проживання). У зв`язку з чим, суд вважав за необхідне зобов`язати виконавчий комітет Кобеляцької міської ради призначити ОСОБА_1 з 05.03.2025 компенсацію, як фізичній особі, яка надає соціальні послуги на непрофесійній основі ОСОБА_2 , відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 23.09.2020 № 859 «Деякі питання призначення і виплати компенсації фізичним особам, які надають соціальні послуги з догляду на непрофесійні основі».

Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи та доводам апеляційної скарги, а також виходячи з меж апеляційного перегляду справи, визначених статтею 308 КАС України, колегія суддів зазначає таке.

Частина 2 статті 19 Конституції України визначає, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з п.17 ст.1 Закону України «Про соціальні послуги» від 17.01.2019 за № 2671-VIII (далі також Закон № 2671-VIII), в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин, соціальні послуги - дії, спрямовані на профілактику складних життєвих обставин, подолання таких обставин або мінімізацію їх негативних наслідків для осіб/сімей, які в них перебувають. Особі/сім`ї можуть надаватися одна або одночасно декілька соціальних послуг. Порядок організації надання соціальних послуг затверджується Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до ч.6 ст.13 Закону № 2671-VIII фізичні особи, які надають соціальні послуги з догляду відповідно до цього Закону без здійснення підприємницької діяльності, можуть надавати соціальні послуги з догляду на непрофесійній основі без проходження навчання та дотримання державних стандартів соціальних послуг отримувачам соціальних послуг з числа членів своєї сім`ї, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права і обов`язки та є:

1) особами з інвалідністю I групи;

2) дітьми з інвалідністю;

3) громадянами похилого віку з когнітивними порушеннями;

4) невиліковно хворими, які через порушення функцій організму не можуть самостійно пересуватися та самообслуговуватися;

5) дітьми, яким не встановлено інвалідність, але які є хворими на тяжкі перинатальні ураження нервової системи, тяжкі вроджені вади розвитку, рідкісні орфанні захворювання, онкологічні, онкогематологічні захворювання, дитячий церебральний параліч, тяжкі психічні розлади, цукровий діабет I типу (інсулінозалежні), гострі або хронічні захворювання нирок IV ступеня, дітьми, які отримали тяжку травму, потребують трансплантації органа, потребують паліативної допомоги. Перелік зазначених тяжких захворювань, розладів, травм, станів дітей, яким не встановлено інвалідність, затверджує Кабінет Міністрів України.

Абзацом першим ч.7 ст.13 Закону № 2671-VIII передбачено, що фізичним особам, які надають соціальні послуги з догляду відповідно до цього Закону без здійснення підприємницької діяльності, виплачується компенсація за догляд.

Порядок подання та оформлення документів, призначення і виплати компенсації за догляд затверджує Кабінет Міністрів України.

Так, постановою Кабінету Міністрів України від 23.09.2020, №859 "Деякі питання призначення і виплати компенсації фізичним особам, які надають соціальні послуги з догляду на непрофесійній основі" затверджено Порядок подання та оформлення документів, призначення і виплати компенсації фізичним особам, які надають соціальні послуги з догляду на непрофесійній основі (далі Порядок № 859), яким встановлено механізм призначення і виплати компенсації за догляд (далі - компенсація), що призначається фізичній особі, яка надає соціальні послуги з догляду без провадження підприємницької діяльності на непрофесійній основі, без проходження навчання та дотримання державних стандартів соціальних послуг (далі - фізична особа, яка надає соціальні послуги) особам із числа членів своєї сім`ї, які спільно з нею проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки (далі - соціальні послуги з догляду на непрофесійній основі) та є:

особами з інвалідністю I групи;

дітьми з інвалідністю;

громадянами похилого віку з когнітивними порушеннями;

невиліковно хворими, які через порушення функцій організму не можуть самостійно пересуватися та самообслуговуватися;

дітьми, яким не встановлено інвалідність, але які є хворими на тяжкі перинатальні ураження нервової системи, тяжкі вроджені вади розвитку, рідкісні орфанні захворювання, онкологічні, онкогематологічні захворювання, дитячий церебральний параліч, тяжкі психічні розлади, цукровий діабет I типу (інсулінозалежний), гострі або хронічні захворювання нирок IV ступеня, дітьми, які отримали тяжку травму, потребують трансплантації органа, потребують паліативної допомоги відповідно до переліку тяжких захворювань, розладів, травм, станів, що дають право на одержання державної допомоги на дитину, якій не встановлено інвалідність, надання такій дитині соціальних послуг, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 27 грудня 2018 р. № 1161 (Офіційний вісник України, 2019 р., № 9, ст. 306).

Згідно з п.2 Порядку №859 компенсація не призначається:

1) фізичним особам, які надають соціальні послуги особам, зазначеним у пункті 1 цього Порядку, якщо такі особи отримують:

соціальні послуги з догляду вдома, паліативного, стаціонарного догляду;

виплати на догляд відповідно до Законів України Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування, Про державну соціальну допомогу особам, які не мають права на пенсію, та особам з інвалідністю, Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб, Про державну соціальну допомогу особам з інвалідністю з дитинства та дітям з інвалідністю (крім осіб з інвалідністю з дитинства I групи);

2) фізичним особам, які надають соціальні послуги та отримують допомогу на догляд відповідно до Закону України Про психіатричну допомогу;

3) фізичним особам, які надають соціальні послуги з догляду без провадження підприємницької діяльності на професійній основі.

Пунктом 3 Порядку № 859 визначено, що компенсація призначається і виплачується структурними підрозділами з питань соціального захисту населення районних у мм. Києві та Севастополі держадміністрацій, виконавчими органами сільських, селищних, міських рад (далі - уповноважені органи) за місцем проживання / перебування осіб, яким надаються соціальні послуги з догляду на непрофесійній основі.

Для отримання компенсації фізичною особою, яка надає соціальні послуги, подаються до структурного підрозділу заява про згоду надавати соціальні послуги з догляду на непрофесійній основі та документи/відомості у паперовій або електронній формі, зазначені в пункті 7 цього Порядку (п.6 Порядку № 859).

Відповідно до приписів п.14 Порядку № 859 компенсація призначається з місяця звернення за нею, якщо протягом місяця з дня звернення подано всі необхідні документи.

Рішення про призначення компенсації або про відмову в її наданні приймається структурним підрозділом протягом 10 днів з дати подання документів, зазначених у пункті 7 цього Порядку, і наступного дня після його прийняття надсилається фізичній особі, яка надає соціальні послуги.

Для підтвердження факту спільного проживання з особою, якій надаються соціальні послуги з догляду на непрофесійній основі, та догляду за нею складається акт про проведення обстеження сім`ї фахівцями уповноваженого органу. Форма акта про проведення обстеження сім`ї затверджується Мінсоцполітики.

Якщо фізична особа надає соціальні послуги за місцем проживання/перебування особи, якій надаються соціальні послуги з догляду на непрофесійній основі, але має інше зареєстроване місце проживання, обстеження сім`ї для встановлення факту догляду є обов`язковим.

З аналізу наведених норм слідує, що у випадку коли особа, яка надає соціальні послуги має інше зареєстроване місце проживання ніж особа, якій надаються соціальні послуги з догляду на непрофесійній основі то обов`язковим є встановлення факту догляду.

Враховуючи вище зазначені правові норми та обставини справи, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що обов`язковим є встановлення факту догляду за особою, якій надаються соціальні послуги з догляду на непрофесійній основі у випадку коли фізична особа. яка надає соціальні послуги на непрофесійній основі має інше зареєстроване місце проживання, ніж особа, якій надаються соціальні послуги.

Посилання апелянта на обов`язковість встановлення факту спільного проживання фізичної особи, яка надає соціальні послуги з догляду, з особою, яка потребує такого догляду, колегія суддів вважає необґрунтованими з виходячи з вище зазначеного.

Під час судового розгляду встановлено, що підставою для прийняття оскаржуваного рішення Виконавчого комітету від 13.03.2025 (том 1 а.с. 25) про відмову ОСОБА_1 в наданні компенсації за надані соціальні послуги з догляду на непрофесійній основі став акт проведення обстеження сім`ї № 8 від 06.03.2025, яким засвідчено, що на момент здійснення перевірки факту проживання ОСОБА_1 не підтверджено проживання за адресою: АДРЕСА_1 (відсутність спального місця, особистих речей).

Перевіряючи оскаржуване рішення Виконавчого комітету від 13.03.2025 на відповідність ч.2 ст. 2 КАС України колегія суддів зазначає.

В силу ч.2 ст.2 КАС України будь-які рішення чи дії суб`єкта владних повноважень мають бути законними та обґрунтованими, прийнятими чи вчиненими в межах наданих повноважень, містити конкретні об`єктивні факти, на підставі яких його ухвалено або вчинено, а суд, відповідно до частини другої статті 2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень, перевіряє чи прийнято такі рішення на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, з використанням повноважень з метою, з якою це повноваження надано, обґрунтовано, тобто з урахуванням всіх обставин, що мають значення для прийняття рішення, безсторонньо (неупереджено), добросовісно, розсудливо, з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації, пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення, з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення, своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Загальними вимогами, які висуваються до актів індивідуальної дії, як актів правозастосування, є їх обґрунтованість та вмотивованість, тобто наведення суб`єктом владних повноважень конкретних підстав їх прийняття (фактичних і юридичних), а також переконливих і зрозумілих мотивів їх прийняття.

Невиконання суб`єктом владних повноважень законодавчо встановлених вимог щодо змісту, форми, обґрунтованості та вмотивованості акту індивідуальної дії призводить до його протиправності.

Аналогічний висновок наведено у постановах Верховного Суду від 23.10.2018 у справі №822/1817/18 та від 02.04.2019 у справі №822/1878/18.

Як зазначено вище, єдиною підставою для прийняття оскаржуваного рішення Виконавчого комітету від 13.03.2025 про відмову ОСОБА_1 в наданні компенсації за надані соціальні послуги з догляду на непрофесійній основі став акт проведення обстеження сім`ї № 8 від 06.03.2025, яким засвідчено, що на момент здійснення перевірки факту проживання ОСОБА_1 не підтверджено проживання за адресою: АДРЕСА_1 (відсутність спального місця, особистих речей).

Оскільки акт про проведення обстеження сім`ї є обов`язковим проте він не містить дослідження питання про встановлення факту догляду, тобто не є належною підставою для відмови в призначенні компенсації фізичним особам, які надають соціальні послуги на непрофесійній основі.

Враховуючи вище зазначене колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про наявність підстав для визнання протиправним та скасування оскаржуваного рішення виконавчого комітету, оскільки воно є необґрунтоване, тобто не зазначено конкретних підстав його прийняття (фактичних і юридичних) та переконливих і зрозумілих мотивів його прийняття.

Посилання апелянта на те, що за результатами комплексного визначення ступеня індивідуальних потреб особи, яка потребує надання соціальних послуг загальний результат склав 84,5 балів, що є більшим 54 балів і відповідно до Порядку №859 така особа не потребує надання соціальних послуг з догляду, а також на те, що під час проведення визначення ступеня індивідуальних потреб ОСОБА_2 було враховано медичні показники стану здоров`я колегія суддів вважає безпідставними, оскільки зазначені підстави не були покладені в основу оскаржуваного рішення виконавчого комітету Кобеляцької міської ради.

Ухвалюючи дане судове рішення, колегія суддів керується ст. 322 КАС України, ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, практикою Європейського суду з прав людини (рішення «Серявін та інші проти України») та Висновком №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів (п.41) щодо якості судових рішень.

Згідно з рішенням Європейського суду з прав людини по справі «Серявін та інші проти України»(п.58) суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішенні судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча п. 1 ст.6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення.

Пунктом 41 Висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів зазначено, що обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

Враховуючи вищезазначені положення, дослідивши фактичні обставини та питання права, що лежать в основі спору у цій справі, колегія суддів дійшла висновку про відсутність необхідності надання відповіді на інші аргументи апелянта, оскільки судом були досліджені всі основні питання, які є важливими для прийняття даного судового рішення.

Згідно з частинами 1-3 статті 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Відповідно до статті 316 КАС суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З огляду на вищевикладене, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції і вважає, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а рішення суду без змін, оскільки судом було правильно встановлено всі обставини справи, а рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ч.4ст.241,ст.ст.243,250,308,311,315,321,322,325,326-329Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Виконавчого комітету Кобеляцької міської ради залишити без задоволення.

Рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 26 серпня 2025 року по справі № 440/7570/25 залишити без змін. .

Постанова набирає законної сили з дати її ухвалення та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий суддя Л.В. Любчич
Судді О.В. Присяжнюк О.А. Спаскін
Повний текст постанови складено 22.01.2026 року