Справа № 240/2014/26
Суддя: Романченко Євген Юрійович
Дата ухвалення: 2026-01-22 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

про залишення позовної заяви без руху

22 січня 2026 року м. Житомир справа № 240/2014/26

категорія 106020200

Суддя Житомирського окружного адміністративного суду Романченко Є.Ю., розглядаючи позовну заяву ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправним та скасування наказу, зобов`язання вчинити дії,

встановив:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовною заявою, в якій просить:

- визнати протиправними та скасувати накази командира військової частини НОМЕР_1 № 1293-АД від 10.04.2024 року, № 1968-АД від 25.06.2024 року та № 1287-ОД від 21.04.2024 року, якими ОСОБА_1 оголошена сувора догана та він був позбавлений додаткової винагороди, що передбачені постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 №168, та премії, що передбачена розділом ХVІ Порядку №260 від 07.06.2018 року, за квітень 2024 року, червень 2024 року та липень 2024 року відповідно;

- зобов`язати військову частину НОМЕР_1 Збройних Сил України нарахувати та виплатити старшому сержанту ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , грошове забезпечення з 09.04.2024 року по 13.04.2024 року (включно) та додаткові винагороди, що передбачені постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 №168, та премії, що передбачені розділом ХVІ Порядку №260 від 07.06.2018 року, за квітень 2024 року, червень 2024 року та липень 2024 року;

- стягнути з військової частини НОМЕР_1 Збройних Сил України на користь ОСОБА_1 моральну шкоду у розмірі 100 000,00 грн.

Разом з позовною заявою позивач подав заяву про поновлення строку звернення до суду, в обґрунтування якої зазначає, що вчиняв дії на досудове врегулювання спору. А саме, після отримання відповіді військової частини НОМЕР_1 , неодноразово звертався до суду, а також, направляв запити до військової частини (07.03.2025, 10.04.2025, 08.05.2025, 29.05.2025, 28.07.2025, 25.08.2025), звертався до Офісу уповноваженого Верховної ради України з прав людини (12.06.2025, 26.06.2025) та зі скаргою до Міністерства оборони України (03.07.2025, 14.07.2025).

Вирішуючи питання наявності підстав для поновлення строку звернення з позовом, суд виходить з такого.

Відповідно до ч.3 ст.3 Кодексу адміністративного судочинства України провадження в адміністративних справах здійснюється відповідно до закону, чинного на час вчинення окремої процесуальної дії, розгляду і вирішення справи.

Статтею 118 цього Кодексу визначено, що процесуальні строки - це встановлені законом або судом строки, у межах яких вчиняються процесуальні дії. Процесуальні строки встановлюються законом, а якщо такі строки законом не визначені - встановлюються судом. Процесуальні строки визначаються днями, місяцями і роками, а також можуть визначатися вказівкою на подію, яка повинна неминуче настати.

Частиною першою статті 122 КАС України визначено, що позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Відповідно до частини п`ятої цієї статті, для звернення до суду у справах щодо прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби встановлюється місячний строк.

При цьому, як визначено у пункті 17 частини першої статті 4 КАС України, публічна служба - діяльність на державних політичних посадах, у державних колегіальних органах, професійна діяльність суддів, прокурорів, військова служба, альтернативна (невійськова) служба, інша державна служба, патронатна служба в державних органах, служба в органах влади Автономної Республіки Крим, органах місцевого самоврядування.

Позивач оскаржує накази командира військової частини НОМЕР_1 № 1293-АД від 10.04.2024, № 1968-АД від 25.06.2024 та № 1287-ОД від 21.04.2024.

При цьому суд зазначає, що накази, правомірність яких оспорює позивач винесені у 2024 році, а з позовом про їх оскарження позивач звернувся 2026 року, тобто після спливу більш як півтора року.

Верховним Судом по справі №810/2517/18 сформульовано правову позицію, відповідно до якої встановлення законодавцем обмеженого строку звернення де адміністративного суду є однією з умов дисциплінування фізичних осіб як учасників публічно-правових відносин при реалізації свого права на звернення до суду.

Відповідно до ч.ч.1, 6 ст. 121 КАС України суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення. Про поновлення або продовження процесуального строку, відмову у поновленні або продовженні процесуального строку суд постановляє ухвалу, яка не пізніше наступного дня з дня її постановлення надсилається особі, яка звернулася із відповідною заявою.

Кодекс адміністративного судочинства України не пов`язує право суду поновити пропущений строк звернення до адміністративного суду з визначеним колом обставин, що спричинили пропуск строку. Таким чином, у кожному випадку, суд з урахуванням конкретних обставин пропуску строку оцінює доводи, що наведені на обґрунтування клопотання про його поновлення, та робить висновок щодо поважності чи не поважності причин пропуску строку.

Рішенням Конституційного Суду України від 13.12.2011 року № 17рп/2011 визнано, що держава може встановленням відповідних процесуальних строків, обмежувати строк звернення до суду, що не впливає на зміст та обсяг конституційний прав на судовий захист і доступ до правосуддя.

За правилами частини 1 статті 77 КАС України тягар доведення наявності поважних причин пропуску процесуального строку на звернення до суду з наданням відповідних доказів покладається саме на позивача.

Суд зазначає, що доводів, які б свідчили про наявність об`єктивно непереборних обставин, пов`язаних з дійсними істотними перешкодами та труднощами для своєчасного вчинення дій щодо звернення до суду з позовом за захистом порушеного права, протягом установленого законом строку, позивач у клопотанні про поновлення пропущеного строку не зазначив та не довів їх наявності.

Стосовно посилання позивача на вчинення дії для досудового врегулювання позову не знайшли свого підтвердження, адже з моменту первісного звернення до суду з аналогічним позовом (29.10.2024) процедура врегулювання закінчена.

Також суд вважає за необхідне зазначити, що при вирішенні питання щодо дотримання строку звернення до адміністративного суду необхідно чітко диференціювати поняття "дізнався" та "повинен був дізнатись". Під поняттям "дізнався" необхідно розуміти конкретний час, момент, факт настання обізнаності особи щодо порушених її прав, свобод та інтересів. Поняття "повинен був дізнатися" необхідно розуміти як неможливість незнання, високу вірогідність, можливість дізнатися про порушення своїх прав. Зокрема, особа має можливість дізнатися про порушення своїх прав, якщо їй відомо про обставини прийняття рішення чи вчинення дій і у неї відсутні перешкоди для того, щоб дізнатися про те, яке рішення прийняте або які дії вчинені.

Право на звернення до суду з позовом виникає, коли особа фактично дізналася або мала реальну можливість дізнатися про наявність відповідного порушення (рішення, дії, бездіяльності), а не коли вона з`ясувала для себе, що певні рішення, дії чи бездіяльність стосовно неї є порушенням.

У даному разі дії позивача не свідчать про поважність підстав пропуску строку, а лише про час, з якого позивач почав вчиняти певні дії для відновлення своїх прав.

Посилання позивача на неодноразові звернення до суду, направлення запитів до військової частини (07.03.2025, 10.04.2025, 08.05.2025, 29.05.2025, 28.07.2025, 25.08.2025), звернень до Офісу уповноваженого Верховної ради України з прав людини (12.06.2025, 26.06.2025) та звернень зі скаргою до Міністерства оборони України (03.07.2025, 14.07.2025) не позбавляло позивача в межах позовної давності звернутися до суду з позовом про скасування оскаржуваних наказів.

При цьому суд зазначає, що військова частина НОМЕР_1 при винесені оспорюваних наказів уже висловила свою остаточну позицію і додаткової відповіді чи пояснення для їх оскарження як обов`язкової умови не передбачено чинним законодавством. А тому надсилання повторних запитів є волевиявленням ОСОБА_1 , яке призвело до пропуску строку на оскарження.

Таким чином суд не бере до уваги посилання позивача на обставини, викладені в клопотанні про поновленні строку звернення до суду, оскільки доказів об`єктивної неможливості вчасно звернутися до суду ні матеріали позову, ні заява не містять.

У справах "Стаббігс та інші проти Великобританії", "Девеер проти Бельгії" Європейський суд з прав людини дійшов висновку, що право на звернення до суду не є абсолютним і може бути обмеженим, в тому числі і встановленням строків на звернення до суду за захистом порушених прав.

Також прецедентна практика Європейського суду з прав людини у справах "Осман проти Сполученого королівства" та "Круз проти Польщі" виходить з того, що реалізуючи п.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких - не допустити судовий процес у безладний рух.

Таким чином, дотримання строку звернення є однією з умов реалізації права на позов і тісно пов`язано з реалізацією права на справедливий суд. Наявність такої умови запобігає зловживанням і погрозам звернення до суду. Її відсутність призводила б до постійного збереження стану невизначеності у правовідносинах.

Обставини, на які посилається позивач, на переконання суду, не є поважними, оскільки такі причини не носять ознак об`єктивності та непереборності безпосередньо для позивача, а реалізація останнім права на судовий захист невід`ємно пов`язана зі строками, в межах яких позивач може звернутися до суду за захистом свого права.

Підсумовуючи викладене, суд приходить до висновку, що позивач пропустив строк звернення до суду з відповідними позовними вимогами, а доводи заяви про поновлення такого строку не підтверджують існування обставин, що перешкоджали такому зверненню у визначений законодавством строк.

Відповідно до частини 1 статті 123 Кодексу адміністративного судочинства України, у разі подання особою позову після закінчення строків, установлених законом, без заяви про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані судом неповажними, позов залишається без руху. При цьому протягом 10 днів з дня вручення ухвали особа має право звернутися до суду з заявою про поновлення строку звернення до адміністративного суду або вказати інші підстави для поновлення строку.

Згідно з частини 2 статті 123 Кодексу адміністративного судочинства України, якщо заяву не буде подано особою в зазначений строк або вказані нею підстави для поновлення строку звернення до адміністративного суду будуть визнані неповажними, суд повертає позовну заяву.

Крім того, згідно із пунктом 3 частини п`ятої статті 160 КАС України в позовній заяві зазначаються: зазначення ціни позову, обґрунтований розрахунок суми, що стягується, - якщо у позовній заяві містяться вимоги про відшкодування шкоди, заподіяної оскаржуваним рішенням, діями, бездіяльністю суб`єкта владних повноважень.

Частиною 4 статті 161 КАС України передбачено, що позивач зобов`язаний додати до позовної заяви всі наявні в нього докази, що підтверджують обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги (якщо подаються письмові чи електронні докази позивач може додати до позовної заяви копії відповідних доказів).

Згідно зі статтею 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав; моральна шкода полягає у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Слід зазначити, що заявляючи вимогу про відшкодування відповідачем моральної шкоди у розмірі 100 000 грн., позивач не навів обґрунтованого розрахунку суми, про яку заявлено у позовних вимогах, що не відповідає пункту 3 частини 5 статті 160 КАС України.

Відповідно до частини 13 статті 171 Кодексу адміністративного судочинства України суддя, встановивши після відкриття провадження у справі, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 160, 161 цього Кодексу, постановляє ухвалу не пізніше наступного дня, в якій зазначаються підстави залишення заяви без руху, про що повідомляє позивача і надає йому строк для усунення недоліків, який не може перевищувати п`яти днів з дня вручення позивачу ухвали.

Згідно частини 2 статті 169 Кодексу адміністративного судочинства України в ухвалі про залишення позовної заяви без руху зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб і строк їх усунення, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху.

Ураховуючи, що позивачем не дотримано вимог статті 160 КАС України, наявні підстави для залишення позову без руху та надання позивачу строку для усунення визначених у цій ухвалі недоліків шляхом:

- подання заяви про поновлення строку звернення до суду із зазначенням інших поважних причин пропуску процесуального строку;

- обґрунтованого розрахунку суми моральної шкоди 100 000 грн., про яку заявлено у позовних вимогах.

Керуючись статтями 160, 161, 169, 243, 248, 256 КАС України, суд

ухвалив:

У задоволенні клопотання представника позивача про поновлення пропущеного строку звернення до суду відмовити та визнати неповажними причини пропуску.

Позовну заяву ОСОБА_1 залишити без руху.

Позивачу усунути зазначені в ухвалі суду недоліки протягом 10 днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху.

Копію ухвали про залишення позовної заяви без руху надіслати особі, яка її подала, не пізніше наступного дня після її постановлення.

У разі якщо недоліки позовної заяви не будуть усунуті у строк, встановлений судом, позовну заяву буде повернуто позивачу.

Ухвала суду набирає законної сили з моменту її підписання суддею та не може бути оскаржена в апеляційному порядку.

Суддя Є.Ю. Романченко