Справа № 620/14753/24
Суддя: Епель Оксана Володимирівна
Дата ухвалення: 2026-01-22 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Головуючий суддя у першій інстанції - Клопот С.Л.
Суддя-доповідач - Епель О.В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 січня 2026 року Справа № 620/14753/24

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі:

Головуючого судді: Епель О.В.,

суддів: Мєзєнцева Є.І., Файдюка В.В.,

розглянувши у порядку письмового провадження в залі суду в м. Києві апеляційну скаргу Військової частини НОМЕР_1 на рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 06 січня 2025 року у справі

за позовом ОСОБА_1

до Військової частини НОМЕР_2 , Військової частини НОМЕР_1

про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И В :

Історія справи.

1. ОСОБА_1 (далі - Позивачка) звернулася до суду з адміністративним позовом до Військової частини НОМЕР_2 (далі - Відповідач -1), Військової частини НОМЕР_1 (далі - Відповідач -2) в якому просила:

- визнати протиправними дії військових частин НОМЕР_2 -та НОМЕР_1 щодо відмови здійснити перерахунок та виплатити позивачці грошову компенсацію за 40 календарних днів щорічної основної відпустки за 2022 рік та за 25 календарних днів щорічної основної відпустки за 2023 рік, виходячи з розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня відповідного року;

- зобов`язати військові частини НОМЕР_2 -та НОМЕР_1 здійснити перерахунок та виплатити позивачці грошову компенсацію за 40 календарних днів щорічної основної відпустки за 2022 рік, за 25 календарних днів щорічної основної відпустки за 2023 рік, обчислену виходячи із розміру посадового окладу та розміру окладу за військове звання, визначених шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого Законом на 1 січня 2022 та 2023 років на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з пунктом 4 постанови Кабінету Міністрів України «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» №704 від 30 серпня 2017 року, з додатковими видами грошового забезпечення, з урахуванням фіксованої індексації відповідно до приписів абзаців 3, 4, 6 пункту 5 Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17 липня 2003 року №1078, та з урахуванням раніше виплачених сум.

В обґрунтування своїх вимог Позивачка зазначала, що Відповідач, нараховуючи та виплачуючи їй грошове забезпечення (посадовий оклад, оклад за спеціальним званням, усі щомісячні та одноразові додаткові види грошового забезпечення, одноразову грошову допомогу на оздоровлення, грошову допомогу для вирішення соціально-побутових питань, а також компенсацію за невикористану щорічну основну відпустку) з 29.01.2020 по лютий 2024 року, застосував показник прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого Законом на 01.01.2018, замість показника станом на 01 січня календарного року.

2. Рішенням Чернігівського окружного адміністративного суду від 06 січня 2025 року адміністративний позов задоволено частково, а саме:

- визнано протиправними дії військової частини НОМЕР_1 щодо відмови здійснити перерахунок та виплату ОСОБА_1 грошової компенсації за 40 календарних днів щорічної основної відпустки за 2022 рік та за 25 календарних днів щорічної основної відпустки за 2023 рік, виходячи з розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня відповідного року;

- зобов`язано військову частину НОМЕР_1 здійснити перерахунок та виплату ОСОБА_1 грошової компенсації за 40 календарних днів щорічної основної відпустки за 2022 рік, за 25 календарних днів щорічної основної відпустки за 2023 рік, обчислену виходячи із розміру посадового окладу та розміру окладу за військове звання, визначених шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого Законом на 1 січня 2022 та 2023 років на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з пунктом 4 постанови Кабінету Міністрів України «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» №704 від 30 серпня 2017 року, з додатковими видами грошового забезпечення, з урахуванням фіксованої індексації відповідно до приписів абзаців 3, 4, 6 пункту 5 Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17 липня 2003 року №1078, та з урахуванням раніше виплачених сум.

У задоволенні позовних вимог в іншій частині - відмовлено.

Ухвалюючи зазначене рішення, суд першої інстанції виходив з того, що 29.01.2020 розміри посадових окладів, окладів за військовими (спеціальними) званнями слід визначати шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 01 січня календарного року, на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з додатками 1, 12, 13, 14 до Постанови № 704; співвідношення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, та мінімальної заробітної плати на розрахунок посадових окладів, окладів за військовими (спеціальними) званнями, з огляду на положення пункту З розділу II «Прикінцеві та перехідні положення» Закону №1774-VIII не впливає.

Зважаючи на наведене, суд дійшов переконання, що дії військової частини щодо відмови здійснити перерахунок та виплату Позивачці грошової компенсації за 40 календарних днів щорічної основної відпустки за 2022 рік та за 25 календарних днів щорічної основної відпустки за 2023 рік, виходячи з розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня відповідного року, є протиправними.

3. Не погоджуючись з таким рішенням суду, Відповідач 2 подав апеляційну скаргу, в якій просить його скасувати та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позову в повному обсязі, наполягаючи на тому, що розрахунковою величиною для визначення розмірів посадових окладів та окладів за спеціальним (військовим) званням, як складових грошового забезпечення військовослужбовців, що проходять військову службу, є саме розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб, визначений законом на 01 січня 2018 року.

Також Апелянт зазначив, що Постановою КМУ від 12.05.2023 №481 внесено зміни до постанови КМУ № 704 від 30.08.2017, якою встановлено інший порядок визначення розміру посадових окладів, окладів за військовим(спеціальним) званнями військовослужбовців, осіб рядового та начальницького складу та деяких інших осіб розраховується виходячи з розміру 1762 гривні та визначаються шляхом множення на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з додатками 1, 12, 13 і 14.

Крім того, Військова частина НОМЕР_1 стверджує, що грошова компенсація за 40 календарних днів щорічної основної відпустки за 2022 рік та за 25 календарних днів щорічної основної відпустки за 2023 рік, повинна обчислюватись виходячи із розміру посадового окладу та розміру окладу за військове звання, визначених на момент звільнення.

Щодо питання виплати Позивачці щомісячної індексації грошового забезпечення за період з 21.05.2019 по 31.12.2022, апелянт зазначає, що ці обставини є предметом розгляду справи №620/16238/24, рішення по якій на даний час ще не ухвалено судом.

З цих та інших підстав Апелянт вважає, що оскаржуване ним рішення суду прийнято за неповно встановлених обставин, з порушенням норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення спору в цілому.

4. Ухвалою Шостого апеляційного адміністративного суду від 11.02.2025 та 25.03.2025 було відкрито апеляційне провадження, встановлено строк для подання відзиву на апеляційну скаргу та призначено справу до судового розгляду в порядку письмового провадження.

5. Позивачкою подано відзив на апеляційну скаргу у якому вона просить таку скаргу залишити без задоволення, а рішення суду - без змін, стверджуючи про необґрунтованість доводів Апелянта.

Також у відзиві Позивачка акцентує увагу на тому, що позовні вимоги стосуються 2022 та 2023 років. А твердження про передчасність частини позовних вимог є некоректним.

6. Ухвалою Шостого апеляційного адміністративного суду від 08.07.2025 апеляційне провадження у цій справі № 620/14753/24 було зупинено до набрання законної сили судовим рішенням у справі № 620/16238/24.

7. Ухвалою Шостого апеляційного адміністративного суду від 10.12.2025 апеляційне провадження у цій справі № 620/14753/24 було поновлено.

8. Відповідно до частини першої статті 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

При цьому, колегія суддів зазначає, що Указом Президента України від 24 лютого 2022 року № 64/2022, затвердженого Законом України від 24 лютого 2022 року № 2102-ІХ, на території України було введено воєнний стан, який на сьогоднішній день подовжено.

Відповідно до рекомендації щодо роботи судів в умовах воєнного стану опублікованих Радою Суддів України 02.03.2022 процесуальні строки за можливістю продовжуються щонайменше до закінчення воєнного стану.

9. Беручи до уваги викладене, колегія суддів вважає за необхідне продовжити строк розгляду апеляційної скарги на розумний строк.

10. Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши доводи апеляційної скарги, перевіривши повноту встановлення судом першої інстанції фактичних обставин справи та правильність застосування ним норм матеріального і процесуального права, юридичної оцінки обставин справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково, а рішення суду - скасуванню в частині з наступних підстав.

11. Обставини справи, встановлені судом першої інстанції.

Як встановлено судом першої інстанції та вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_1 проходила військову службу у військовій частині НОМЕР_2 , яка зарахована на фінансове забезпечення до військовій частині НОМЕР_1 , на посаді офіцера відділу підготовки штабу у військовому званні майор.

Відповідно до наказу Командувача військ оперативного командування « ІНФОРМАЦІЯ_1 » у лютому 2024 року ОСОБА_1 була звільнена з військової служби у відставку за пунктом 3 частини 5 ст. 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу».

Після звільнення з військової служби ОСОБА_1 перебуває на обліку в управлінні пенсійного забезпечення військовослужбовців та деяких інших категорій громадян головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області.

Під час звільнення з військової служби відповідач виплатив ОСОБА_1 грошову компенсацію за 40 календарних днів щорічної основної відпустки за 2022 рік, та за 25 календарних днів щорічної основної відпустки за 2023 рік без врахування розмірів посадового окладу та окладу за спеціальним званням, визначених шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 01 січня відповідного року на тарифний коефіцієнт згідно з додатками 1, 12, 13, 14 до постанови Кабінету Міністрів України №704 від 30.08.2017 «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» та без урахування індексації грошового забезпечення (додаток 5).

17.10.2024 Позивачка звернулася з заявою до командування військовій частині НОМЕР_2 в якій просила перерахувати та виплатити грошову компенсацію за невикористану щорічну основну відпустку:

- за 2022 рік шляхом множення прожиткового мінімуму для працездатних осіб встановленого законом на 01 січня 2022 року на відповідний тарифний коефіцієнт, із обов`язковим перерахунком розміру щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (надбавки, доплати, підвищення) та премії, у зв`язку зі зміною посадового окладу та окладу за військовим званням;

- за 2023 рік шляхом множення прожиткового мінімуму для працездатних осіб встановленого законом на 01 січня 2023 року на відповідний тарифний коефіцієнт, із обов`язковим перерахунком розміру щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (надбавки, доплати, підвищення) та премії, у зв`язку зі зміною посадового окладу та окладу за військовим званням.

Командування військовій частині НОМЕР_2 листом №502/15/9759 від 26.10.2024 відмовило у перерахунку та виплаті грошової компенсації за невикористану щорічну основну відпустку при звільненні, вказавши наступне: «....Враховуючи зазначене вище, у військовій частині НОМЕР_1 відсутні підстави для здійснення перерахунку виплаченого Вам грошового забезпечення.

12. Позивачка, вважаючи свої права порушеними, звернулася до суду з цим позовом.

13. Нормативно-правове обґрунтування.

Спірні правовідносини врегульовані Конституцією України, Законами України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» від 20.12.1991 № 2011-XII (далі - Закон № 2011-XII), Порядком виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам, затвердженого наказом Міністерства оборони України від 07.06.2018 № 260 (далі - Порядок №260).

Так, відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

У частині першій статті 46 Конституції України закріплено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Згідно з частиною першою статті 9 Закону № 2011-ХІІ держава гарантує військовослужбовцям достатнє матеріальне, грошове та інші види забезпечення в обсязі, що відповідає умовам військової служби, стимулює закріплення кваліфікованих військових кадрів.

На підставі частин 2, 3 вказаної норми до складу грошового забезпечення входять: посадовий оклад, оклад за військовим званням; щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія); одноразові додаткові види грошового забезпечення. Грошове забезпечення визначається залежно від посади, військового звання, тривалості, інтенсивності та умов військової служби, кваліфікації, наукового ступеня і вченого звання військовослужбовця.

Відповідно до п. 2 розд. І Порядку № 260 грошове забезпечення включає: щомісячні основні види грошового забезпечення; щомісячні додаткові види грошового забезпечення; одноразові додаткові види грошового забезпечення.

До щомісячних основних видів грошового забезпечення належать: посадовий оклад; оклад за військовим званням; надбавка за вислугу років.

До щомісячних додаткових видів грошового забезпечення належать: підвищення посадового окладу; надбавки; доплати; винагорода військовослужбовцям, які обіймають посади, пов`язані з безпосереднім виконанням завдань із забезпечення кібербезпеки та кіберзахисту; премія.

До одноразових додаткових видів грошового забезпечення належать: винагороди (крім винагороди військовослужбовцям, які обіймають посади, пов`язані з безпосереднім виконанням завдань із забезпечення кібербезпеки та кіберзахисту), а також додаткова винагорода на період дії воєнного стану; допомоги.

Відповідно до п. 6 розд. ХХХІ Порядку № 260 розрахунок грошового забезпечення за час надання щорічної основної відпустки з подальшим виключенням зі списків особового складу та грошової компенсації за всі невикористані дні щорічної основної відпустки, а також дні додаткової відпустки здійснюється виходячи з посадового окладу, окладу за військовим званням, надбавки за вислугу років та щомісячних додаткових видів грошового забезпечення з урахуванням зміни вислуги років та норм грошового забезпечення, які військовослужбовець отримував за останньою займаною штатною посадою. При цьому одноденний розмір грошового забезпечення визначається шляхом ділення місячного розміру грошового забезпечення на 30 календарних днів.

Висновки суду апеляційної інстанції.

14. Системний аналіз викладених вище норм права дозволяє колегії суддів стверджувати, що розрахунок, нарахування та виплата грошової компенсації за невикористані дні відпустки здійснюється при звільненні з військової служби.

При цьому, розрахунок таких сум здійснюється виходячи з посадового окладу, окладу за військовим званням, надбавки за вислугу років та щомісячних додаткових видів грошового забезпечення з урахуванням зміни вислуги років та норм грошового забезпечення, які військовослужбовець отримував за останньою займаною штатною посадою. Отже, під час розрахунку застосовується розмір грошового забезпечення станом на момент звільнення.

15. Як убачається з витягу з наказу командира військової частини НОМЕР_2 (по стройовій частині) від 07.02.2024 № 35, ОСОБА_1 вважати такою, що справи та посаду здала 07.02.2024 та з цієї ж дати виключено зі списків особового складу частини та всіх видів грошового забезпечення. Згідно цього ж наказу Позивачці було вирішено виплатити компенсацію за 40 календарних днів невикористаної щорічної відпустки за 2022 рік та 25 календарних днів за 2023 рік.

16. Отже, спірна компенсація нарахована Позивачці 07.02.2024 виходячи з розміру грошового забезпечення, визначеного станом на момент звільнення, що підтверджується грошовим атестатом від 08.02.2024 № 157, що не було взято до уваги судом першої інстанції.

17. З огляду на викладене вище, колегія суддів приходить до висновку про відсутність правових підстав для перерахунку компенсації за дні невикористаної відпустки з урахуванням розміру посадового окладу та розміру окладу за військове звання, визначених шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого Законом на 1 січня 2022 та 2023 років, оскільки їх розрахунок правомірно проведено з урахуванням грошового забезпечення Позивачки станом на момент звільнення, розмір якого не є спірним у цій справі.

18. З цих же підстав колегія суддів зазначає про відсутність правових підстав для врахування у спірному перерахунку фіксованої індексації відповідно до приписів абзаців 3, 4, 6 пункту 5 Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17 липня 2003 року №1078, за 2022 та 2023 роки. Позивачкою не надано належних і допустимих у розумінні ст. 73-74 КАС України доказів, які доводили б, що станом на момент звільнення з військової служби їй нараховувалася та виплачувалася індексація грошового забезпечення і така не була врахована у розрахунку компенсації за дні невикористаної відпустки ОСОБА_1 . Натомість з грошового атестату від 08.02.2024 вбачається, що розмір індексації грошового забезпечення станом на 07.02.2024 становить нуль гривень 00 копійок.

19. Принагідно, колегія суддів відзначає, що обов`язок доказування, покладений на суб`єкта владних повноважень згідно ч. 2 ст. 77 КАС України не є абсолютним. Кожна сторона, зокрема й позивача, повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення (ч. 1 ст. 77 КАС України).

20. Отже, колегія суддів приходить до висновку про відсутність правових підстав для задоволення адміністративного позову ОСОБА_1 у цій справі.

21. Аналізуючи всі доводи апеляційної скарги, колегія суддів також приймає до уваги висновки ЄСПЛ, викладені в рішенні у справі «Ґарсія Руіз проти Іспанії» (Garcia Ruiz v. Spain), заява № 30544/96, п. 26, ECHR 1999-1, в якому суд зазначив, що хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожний довід.

22. Відповідно до ст. 6 КАС України та ст. 17 Закон України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» висновки ЄСПЛ є джерелом права.

23. Отже, перевіривши рішення суду першої інстанції у межах доводів апеляційної скарги, відповідно до ст. 308 КАС України, колегія суддів приходить до висновку, що судом повно та правильно встановлено обставини справи і ухвалено судове рішення з дотриманням норм матеріального та процесуального права, відповідно до вимог ст. 242 КАС України.

24. Згідно зі ст. 317 КАС України, підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є: неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

25. Таким чином, апеляційна скарга Військової частини НОМЕР_1 підлягає задоволенню, а рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 06 січня 2025 року - скасуванню.

26. Розподіл судових витрат.

Відповідно до ст. 139 КАС України судові витрати перерозподілу не підлягають.

Керуючись ст.ст. 242-244, 250, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Військової частини НОМЕР_1 - задовольнити.

Рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 06 січня 2025 року - скасувати та ухвалити постанову, якою у задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_2 , Військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії - відмовити повністю.

Постанова набирає законної сили з дати її ухвалення та може бути оскаржена шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду у порядку та строки, визначені ст.ст. 328-331 КАС України.

Судове рішення виготовлено 22 січня 2026 року.

Головуючий суддя О.В. Епель

Судді: Є.І. Мєзєнцев

В.В. Файдюк