Справа № 320/2510/26
Суддя: Щавінський В.Р.
Дата ухвалення: 2026-01-21 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

про відмову у вжитті заходів забезпечення позову

21 січня 2026 року 320/2510/26

Київський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Щавінського В.Р., розглянувши в місті Києві у порядку письмового провадження заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову в адміністративній справі за позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 , Військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії,

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 звернувся до Київського окружного адміністративного суду з позовом до ІНФОРМАЦІЯ_1 , Військової частини НОМЕР_1 з вимогами:

- визнати протиправним та скасувати пункт 3 наказу Командувача Повітряних Сил Збройних Сил України від 03.01.2026 року №1 «Про підсумки службового розслідування та притягнення винних до відповідальності» у частин притягнення до дисциплінарної відповідальності підполковника ОСОБА_1 , ; саме скасування пункту про попередження про неповну службову відповідністі підполковника ОСОБА_1 за порушення вимог абзацу другого статті 11, статті 16 абзаців сьомого, дванадцятого, тринадцятого статті 73 Статуту внутрішньої службі ЗСУ, статті 1, абзаців третього, шостого, сьомого, восьмого статті 3, абзаців другого четвертого, п`ятого, шостого статті 4 Дисциплінарного Статуту ЗСУ, вимог пункт 2 наказу командира військової частини НОМЕР_2 від 23.12.2024 року №655, щ стосується незадовільного рівня організації та проведення заходів з питань запобігання та виявлення корупції, а також організації внутрішнього контролю т управління ризиками у військовій частині НОМЕР_2 , як такий, що суперечить чинном законодавству;

- визнати протиправним та такими, що не мають юридичного значення, висновки пунктів Акту службового розслідування затвердженого 20.12.2025 року ІНФОРМАЦІЯ_1 складеного згідно наказу Командувача Повітряних Сил Збройних Сил України від 21.11.2025 року №248ад «Про призначення службового розслідування», щодо визначення вини підполковника ОСОБА_1 як такі, що не підтверджують наявності дисциплінарного проступку та не можуть бути підставою для застосування дисциплінарних стягнень до підполковника ОСОБА_1 ;

- визнати протиправним та скасувати пункт 48 Акту службового розслідування затвердженого 20.12.2025 року Командувачем Повітряних Сил Збройних Сил України складеного згідно наказу Командувача Повітряних Сил Збройних Сил України від 21.11.2025 року №248ад «Про призначення службового розслідування» в частині, щодо притягнення до дисциплінарної відповідальності підполковника ОСОБА_1 , а саме попередження його про неповну службову відповідність;

- визнати протиправним та скасувати п. 1 параграфу 2 наказу Командувача Повітряних Сил Збройних Сил України від 12.01.2026 року №23 (по особовому складу) щодо пониження у посаді підполковника ОСОБА_1 , а саме звільнення з посади заступника командира частини з психологічної підтримки персоналу - начальника групи психологічної підтримки персоналу військової частини НОМЕР_2 (шпк «підполковник») та призначення його на посаду заступника командира батальйону з психологічної підтримки персоналу військової частини НОМЕР_3 («шпк» майор), як такий, що суперечить чинному законодавству;

- зобов`язати Командувача Повітряних Сил Збройних Сил України поновити підполковника ОСОБА_1 у посаді заступника командира з психологічної підтримки персоналу - начальника групи психологічної підтримки персоналу військової частини НОМЕР_2 .

Разом із позовною заявою, позивачем подана заява про забезпечення адміністративного позову, у якій він просив суд забезпечити позов шляхом зупинення дії оскаржуваних рішень, а саме не застосовувати (призупинити дію) п. З наказу Командувача Повітряних Сил Збройних Сил України від 03.01.2026 року №1«Про підсумки службового розслідування та притягнення винних до відповідальності» у частині притягнення до дисциплінарної відповідальності підполковника ОСОБА_1 та п. 1. параграфу 2 наказу Командувача Повітряних Сил Збройних Сил України від 12.01.2026 року №23 (по особовому складу) у частині звільнення з посади заступника командира частини з психологічної підтримки персоналу - начальника групи психологічної підтримки персоналу військової частини НОМЕР_2 (шпк «підполковник») підполковника ОСОБА_1 та призначення його на посаду заступника командира батальйону з психологічної підтримки персоналу військової частини НОМЕР_3 («шпк» майор) до прийняття судом рішення по справі за даним позовом.

На думку заявника, п. 3 наказу Командувача Повітряних Сил Збройних Сил України від 03.01.2026 року №1 «Про підсумки службового розслідування та притягнення винних до відповідальності» щодо притягнення підполковника ОСОБА_1 до дисциплінарної відповідальності, а саме попередження про неповну службову відповідність, п. 1 параграфу 2 наказу Командувача Повітряних Сил Збройних Сил України від 12.01.2026 року №23 (по особовому складу) щодо пониження у посаді підполковника ОСОБА_1 , стосується виключно його грошового забезпечення, погіршення матеріального становища його та його родини та ні як не пов`язано з зупиненням наказу або розпорядження командира (начальника), відданого військовослужбовцю в умовах воєнного стану чи в бойовій обстановці, що пов`язано з захистом Батьківщини, необхідністю безпосереднього прийняття участі у веденні бойових дій підполковником ОСОБА_1 або такого що вплине на обороноздатність держави у разі прийняття Ухвали про забезпечення позову, але не прийняття такої Ухвали призведе до значного погіршення матеріального становища та необхідності убути в іншій гарнізон іншої області позивачу в якості покарання за дії які він не скоював.

Дослідивши заяву про забезпечення позову та доданні до неї матеріали, суд приходить до висновку, що у задоволені даної заяви слід відмовити виходячи з наступного.

Згідно ч. 1 ст. 154 КАС України заява про забезпечення позову розглядається судом, у провадженні якого перебуває справа або до якого має бути поданий позов, не пізніше двох днів з дня її надходження, без повідомлення учасників справи.

З урахуванням наведеного положення КАС України, розгляд заяви позивача про вжиття заходів забезпечення позову здійснюється без повідомлення сторін.

Відповідно до ч. 1 ст. 150 КАС України суд за заявою учасника справи або з власної ініціативи має право вжити визначені цією статтею заходи забезпечення позову.

Згідно ч. 2 ст. 150 КАС України забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо:

невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду; або очевидними є ознаки протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, та порушення прав, свобод або інтересів особи, яка звернулася до суду, таким рішенням, дією або бездіяльністю.

Відповідно до ч. 1 ст. 151 КАС України позов може бути забезпечено: зупиненням дії індивідуального акта або нормативно-правового акта; забороною відповідачу вчиняти певні дії; забороною іншим особам вчиняти дії, що стосуються предмета спору; зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа або іншого документа, за яким стягнення здійснюється у безспірному порядку.

Відповідно до абз. 1 п. 17 Постанови Пленуму Вищого адміністративного суду України Про практику застосування адміністративними судами окремих положень Кодексу адміністративного судочинства України під час розгляду адміністративних справ від 06.03.2008 № 2 встановлено, що в ухвалі про забезпечення позову суд повинен навести мотиви, з яких він дійшов висновку про існування очевидної небезпеки заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам позивача до ухвалення рішення в адміністративній справі, або захист цих прав, свобод та інтересів стане неможливим без вжиття таких заходів, або для їх відновлення необхідно буде докласти значних зусиль та витрат, а також вказати ознаки, які свідчать про очевидність протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень.

У вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням такого:

- розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову;

- забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу;

- наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги;

- імовірності утруднення виконання або невиконання рішення адміністративного суду в разі невжиття таких заходів;

- запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Суд повинен у кожному випадку, виходячи з конкретних доказів, встановити, чи є хоча б одна з названих обставин, і оцінити, чи не може застосуванням заходів забезпечення позову бути завдано ще більшої шкоди, ніж та, якій можна запобігти.

Судом враховується правова позиція Європейського суду з прав людини, викладена в рішенні від 15.11.2007 у справі Бендерський проти України, в якому суд зазначив, що судові рішення мають в достатній мірі висвітлювати мотиви, на яких вони базуються.

У справі Беєлер проти Італії Європейський суд з прав людини зазначив, що будь-яке втручання органу влади у захищене право не суперечитиме загальній нормі, викладеній у першому реченні ч. 1 ст. 1 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, лише якщо забезпечено "справедливий баланс" між загальним інтересом суспільства та вимогам захисту основоположних прав конкретної особи. Питання щодо того, чи було забезпечено такий справедливий баланс, стає актуальним лише після того, як встановлено, що відповідне втручання задовольнило вимогу законності і не було свавільним.

Крім того, у рішенні від 09.01.2007 у справі Інтерсплав проти України суд наголосив, що втручання має бути пропорційним та не становити надмірного тягаря, іншими словами воно має забезпечувати справедливий баланс між інтересами особи і суспільства.

Забезпечення позову по суті - це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних з ним інших осіб з метою забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника).

Тобто, прийняття такого рішення доцільно та можливе лише в разі наявності достатньо обґрунтованого припущення, що невжиття таких заходів може в майбутньому ускладнити виконання судового рішення чи привести до потреби докласти значні зусилля для відновлення прав позивача.

Відповідно, розгляд заяв про забезпечення позову здійснюється з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, суд повинен пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову, з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

У випадку звернення сторони з вимогою про вжиття заходів забезпечення адміністративного позову, заявник повинен обґрунтувати причини звернення з такою вимогою та надати відповідні докази, які б підтверджували факт існування реальної загрози його правам, свободам та інтересам.

Відтак, при вирішенні питання про вжиття заходів забезпечення позову перш за все необхідно перевірити наявність очевидної небезпеки заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам заявника до ухвалення рішення в адміністративній справі, або захист цих прав, свобод та інтересів стане неможливим без вжиття таких заходів, або для їх відновлення необхідно буде докласти значних зусиль та витрат.

Станом на момент подання заяви про забезпечення позову до суду заявником не представлено доказів та не наведено аргументів, які б свідчили, що невжиття таких заходів, може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся.

Отже, перевіривши зазначені у поданій заяві доводи на предмет їх відповідності вище викладеним нормам та з`ясованим судом обставинам, а також оцінивши додані до неї докази, суд прийшов до висновку про необґрунтованість поданої заяви та, як наслідок, про відсутність підстав для її задоволення.

На підставі вище викладеного, керуючись ст.ст. 150, 151, 154, 241-243, 248 КАС України, суд -

у х в а л и в:

У задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову - відмовити.

Копію ухвали суду надіслати (надати) учасникам справи (їх представникам), зокрема, шляхом направлення тексту ухвали електронною поштою, факсимільним повідомленням (факсом, телефаксом), телефонограмою.

Ухвала набирає законної сили негайно після її проголошення. Ухвала, постановлена судом поза межами судового засідання або у судовому засіданні у разі неявки учасників справи, під час розгляду справи в письмовому провадженнні, набирає законної сили з моменту її підписання.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення. Якщо у судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини ухвали суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, апеляційна скарга подається протягом п`ятнадцяти днів з дня складення повного тексту ухвали.

Суддя Щавінський В.Р.