Справа № 520/10645/25
Суддя: Ніколаєва О.В.
Дата ухвалення: 2026-01-22 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Харківський окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Харків

22 січня 2026 року справа №520/10645/25

Харківський окружний адміністративний суд у складі судді Ніколаєвої Ольги Вікторівни, розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження

за позовною заявою ОСОБА_1

до Управління реклами Департаменту з питань забезпечення життєдіяльності міста Харківської міської ради

та Головного управління Держпродспоживслужби в Харківській області

про визнання протиправними та скасування припису, рішення,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 (далі по тексту позивач, ОСОБА_1 ) звернулася до Харківського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Управління реклами Департаменту з питань забезпечення життєдіяльності міста Харківської міської ради (далі по тексту відповідач-1), Головного управління Держпродспоживслужби в Харківській області (далі по тексту відповідач-2) в якій просить:

- визнати протиправним та скасувати припис відповідача-1 від 04.02.2025 №6/8 відносно позивача щодо усунення порушень порядку розміщення зовнішньої реклами у місті Харкові;

- визнати протиправним та скасувати рішення відповідача-2 від 13.03.2025 №176 про накладання штрафу за порушення законодавства про рекламу відносно позивача.

В обґрунтування позову позивачем зазначено, що припис від 04.02.2025 №6/8 щодо усунення порушень порядку розміщення зовнішньої реклами у місті Харкові є протиправним та таким, що порушує права позивача, оскільки притягнення позивача до відповідальності за порушення статті 16 Закону України «Про рекламу», на його думку, не може бути здійснено за відсутності ознак зовнішньої реклами, оскільки об`єкти, які відповідач вважає зовнішньою рекламою є інформацією про товар та його виробника, а щити, розміщені на фасаді будівлі, в якій реалізовується товар способом донесення до потенційного покупця такої інформації. Відтак, позивач вважаючи свої права порушеними, звернувся до суду з даною позовною заявою задля захисту своїх порушених прав.

Згідно з витягом з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями справу передано на розгляд судді Ніколаєвій Ользі Вікторівні.

Ухвалою Харківського окружного адміністративного від 13.05.2025 суду прийнято позов до розгляду та відкрито провадження в адміністративній справі у порядку спрощеного позовного провадження без призначення судового засідання з повідомленням осіб.

Вказану ухвалу суду надіслано судом відповідачу з використанням системи ЄСІТС та доставлено в його електронний кабінет, що підтверджується довідкою про доставку електронного листа.

Відповідач 27.05.2025 через систему "Електронний суд" надав до суду відзив на адміністративний позов, в якому просив суд відмовити у задоволенні позовних вимог з підстав, викладених у відзиві.

Розглянувши усі надані сторонами документи, у тому числі ті, які надійшли до суду через систему "Електронний суд" та наявні у комп`ютерній програмі "Діловодство спеціалізованого суду" з моменту звернення позивачем до суду з цією позовною заявою, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Харківський окружний адміністративний суд встановив наступне.

Головне управління отримало лист від Департаменту з питань забезпечення життєдіяльності міста виконавчого комітету Харківської міської ради №К-1036 від 30.12.2024, на підставі звернення споживача, щодо дотримання вимог законодавства з питань застосування державної мови при розміщенні зовнішньої реклами, а саме щит на фасаді з інформаційним полем: «КАНЦТОВАРЫ…» за адресою: м. Харків, проспект Аерокосмічний, 173 В.

Співробітниками Головного управління було здійснено виїзд за вказаною адресою та фотофіксацію об`єкту, що підтверджує розміщення вказаної реклами з ознаками порушення ч.1 ст. 6 Закону України №270/96-ВР.

Відповідачем-1 25.02.2025 складено протокол про порушення законодавства про рекламу №140 про розміщення щита зовнішньої реклами на фасаді з інформаційним полем «КАНЦТОВАРЫ…» за адресою: м. Харків, пр. Аерокосмічний, 173-В, з ознаками порушення ч. 1 ст. 6 Закону № 270/96-ВР, а саме: Мовою реклами є державна мова та 27.02.2025 прийнято рішення №140 про початок розгляду справи про порушення законодавства про рекламу за епізодом порушення вимог ч. 1 ст. ст. 6 Закону №270/96-ВР: мовою реклами є державна мова.

На юридичну адресу позивача, яка офіційно зазначена в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, відповідачем-1направлено лист від 26.02.2025 Вих. №5.4-057/2/3399-25, з повідомленням про виявлені ознаки порушення суб`єктом господарювання ч. 1 ст. 6 Закону № 270/96-ВР, а саме: Мовою реклами є державна мова, та запрошенням з`явитися за адресою: м. Харків, вул. Сумська, 45 у триденний термін з дня отримання зазначеної вимоги для ознайомлення зі зверненням, а також надання письмових пояснень щодо питань викладених у зверненні споживача.

Позивача було повідомлено, що розгляд справи про порушення Закону України №270/96-ВР відносно ФОП ОСОБА_1 відбудеться 13.03.2025 об 11 год. 00 хв., у приміщенні Управління захисту прав споживачів та контролю за регульованими цінами Головного управління Держпродспоживслужби в Харківській області за адресою: м. Харків, вул. Сумська, 45. Головне управління попередило суб`єкт господарювання, що відповідно до ч. 2 ст. 26 Закону №270/96-ВР, вимоги щодо надання документів, пояснень та іншої інформації є обов`язковими для виконання у визначений строк.

Позивач проінформувала про усунення порушення шляхом заміни спеціальної зовнішньої конструкції з написом «КАНЦТОВАРЫ…» на «КАНЦТОВАРИ», та повідомила що надати інформацію про вартість виготовлення спеціальної зовнішньої конструкції з написом «КАНЦТОВАРЫ…» не є можливим «…у зв`язку з тим що вона була виготовлена дуже давно, та документи, які підтверджують її вартість не зберіглися...».

Відповідачем-1 13.03.2025 складено протокол засідання стосовно справи про порушення законодавства про рекламу № 190, де указано, що у зв`язку із доведенням факту порушення ч. 1 ст. 6 Закону № 270/96-ВР начальнику Головного управління Держпродспоживслужби в Харківській області пропонується прийняти рішення про накладення штрафу.

Також, 13.03.2025 відповідачем-1 складено рішення №176 про застосування 1700,00 грн. штрафу на підставі ч. 1 ст. 6 Закону № 270/96-ВР за вчинення діяння у вигляді розміщення зовнішньої реклами на фасаді з інформаційним полем «КАНЦТОВАРЫ…» за адресою: м. Харків, пр. Аерокосмічний, 173-В, з ознаками порушення ч. 1 ст. 6 Закону № 270/96-ВР.

Позивач сплатив штраф в розмірі 1700,00 грн. 25.03.2025.

Позивач, вбачаючи в зазначеному порушення своїх прав, звернувся за їх захистом до суду.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає наступне.

Відповідно до частини 2 статті 19 Конституції України, органи державної влади, їх посадові особи повинні діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Засади рекламної діяльності в Україні, регулює відносини, що виникають у процесі виробництва, розповсюдження та споживання реклами визначено Законом України №270/96-ВР.

За приписками частини першої статті 26 Закону України №270/96-ВР контроль за дотриманням законодавства України про рекламу здійснюють у межах своїх повноважень центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері державного контролю за додержанням законодавства про захист прав споживачів, - щодо захисту прав споживачів реклами (у тому числі щодо спорудження житлового будинку) та щодо змісту реклами про вакансії (прийом на роботу), а також щодо виконання вимог частини десятої статті 8 цього Закону, крім випадків, якщо зазначена реклама є рекламою азартних ігор та організаторів азартних ігор.

Частина друга статті 26 Закону України №270/96-ВР визначає, що на вимогу органів державної влади, на які згідно із законом покладено контроль за дотриманням вимог законодавства про рекламу, за фактом виявлення такими органами порушення або в ході розгляду повідомлення (звернення, скарги, заяви тощо) третіх осіб про порушення вимог законодавства про рекламу рекламодавці, виробники та розповсюджувачі реклами зобов`язані надавати документи, усні та/або письмові пояснення, відео-та аудіозаписи, а також іншу інформацію, що стосуються виявленого порушення чи повідомлення про нього та необхідні для здійснення такими органами повноважень щодо державного контролю.

Крім того, відповідний орган державної влади має право:

вимагати від рекламодавців, виробників та розповсюджувачів реклами усунення виявлених порушень вимог законодавства;

вимагати припинення дій, що перешкоджають здійсненню державного контролю;

надавати (надсилати) рекламодавцям, виробникам та розповсюджувачам реклами обов`язкові для виконання приписи про усунення порушень;

приймати рішення про визнання реклами недобросовісною, прихованою, про визнання порівняння в рекламі неправомірним з одночасним зупиненням її розповсюдження;

приймати рішення про зупинення розповсюдження відповідної реклами.

Органи державної влади зобов`язані повідомляти рекламодавців, виробників та розповсюджувачів реклами про розгляд справ про порушення ними вимог законодавства про рекламу не менше ніж за п`ять робочих днів до дати розгляду справи.

Частиною сьомою статті 27 Закону України №270/96-ВР передбачено, що у разі неможливості встановлення вартості реклами, розповсюдженої з порушенням вимог цього Закону, на рекламодавців та розповсюджувачів реклами рішенням центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері державного контролю за додержанням законодавства про захист прав споживачів, накладається штраф у розмірі до 300 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Підпункт 9 пункту 4 Положення про Державну службу України з питань безпечності харчових продуктів та захисту споживачів, затверджене постановою Кабінету Міністрів України від 2 вересня 2015 року № 667, передбачає, що Держпродспоживслужба відповідно до покладених на неї завдань здійснює контроль за дотриманням законодавства про рекламу в частині захисту прав споживачів реклами, приймає рішення про визнання реклами недобросовісною, прихованою, про визнання порівняння в рекламі неправомірним з одночасним зупиненням її розповсюдження.

Держпродспоживслужба здійснює свої повноваження безпосередньо та через свої територіальні органи (пункт 7 Положення № 667).

Відтак, на Держпродспоживслужбу, у тому числі, і її територіальні органи, покладено функції, зокрема, у сфері захисту прав споживачів щодо захисту прав споживачів реклами, у тому числі, щодо накладення штрафів на рекламодавців, виробників та розповсюджувачів реклами.

Механізм накладення Держпродспоживслужбою та її територіальними органами на рекламодавців, виробників реклами та розповсюджувачів реклами (далі - суб`єкт реклами) штрафів за порушення законодавства про рекламу (крім штрафів, накладення яких належить виключно до компетенції Національної ради з питань телебачення і радіомовлення, Антимонопольного комітету, КРАІЛ, Національного банку) визначено Порядком накладення штрафів за порушення законодавства про рекламу, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 26.05.2004 №693, у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин (далі - Порядок №693).

Відповідно до пункту 2 Порядку № 693 підставою для розгляду справи про порушення законодавства про рекламу (далі - справа) та накладення штрафу є протокол, що складається посадовими особами Держпродспоживслужби або її територіальних органів.

Пунктом 16 Порядку №693 передбачено, що у разі наявності підстав для накладення штрафу за результатами розгляду справи уповноважена особа приймає рішення про накладення штрафу за порушення законодавства про рекламу.

Тобто, саме нормами Порядку №693 врегульовано питання оформлення документів, на підставі яких порушується розгляд справи про порушення законодавства про рекламу.

Стаття 26 Закону України №270/96-ВР у свою чергу, визначає повноваження Держпродспоживслужби щодо контролю за дотриманням законодавства про рекламу, зокрема, вимагати від суб`єктів господарювання пояснень і документів, пов`язаних із рекламою та приймати рішення про визнання реклами такою, що порушує закон, і накладати штрафи.

Відтак, виходячи з положень статті 26 Закону України №270/96-ВР та Порядку №693 виявлення ознак порушення законодавства про рекламу Закон №270/96-ВР не потребує оформлення направлень на перевірку, повідомлень на перевірку, актів перевірок, як це передбачено Законом України №877-V, оскільки у провадженні у справах про порушення законодавства про рекламу Держпродспоживслужба та її територіальні органи здійснюють контроль за розповсюдженням саме інформації (реклами), а не перевіряють господарську діяльність рекламодавців, розповсюджувачів та виробників реклами, а тому достатньо складання протоколу про порушення законодавства про рекламу та прийняття рішення про початок розгляду справи за ознаками про порушення законодавства про рекламу, протокол засідання та рішення про накладення штрафу за порушення законодавства про рекламу.

Аналогічний правовий висновок міститься і у постанові Верховного Суду від 07.04.2025 у справі №280/275/24, де у пунктах 30, 31, 32 цей Суд вказав, що Закон України №270/96-ВР не містить детального опису процедури перевірок, як це передбачено Законом України №877-V (видача наказу чи оформлення направлення). Натомість він зосереджений на матеріальних аспектах виявленні порушень і застосуванні санкцій. Верховний Суд зауважив, що контроль за дотриманням законодавства про рекламу не є заходом державного нагляду (контролю) у розумінні Закону України №877-V.

Об`єкти права інтелектуальної власності у рекламі використовуються мовою, якою їм наданий правовий захист відповідно до законодавства про охорону прав інтелектуальної власності.

Особливості використання у рекламі мов корінних народів і національних меншин України визначаються законом, що регулює порядок реалізації прав корінних народів, національних меншин України.

Адреси веб-сайтів, онлайн-медіа, а також інші ідентифікатори в мережі Інтернет та адреси для електронних комунікацій можуть наводитися в рекламі літерами латинського алфавіту.

Зображення товару в рекламі наводиться у вигляді, в якому він пропонується споживачам в Україні, з дотримання вимог законів України "Про захист прав споживачів" і "Про забезпечення функціонування української мови як державної".

Мова реклами є складовою змісту реклами.

Відповідно до частини першої статті 28 Закону України «Про забезпечення функціонування української мови як державної» від 25.04.2019 №2704-VIII інформація для загального ознайомлення (оголошення, зокрема ті, які містять публічну пропозицію укласти договір, покажчики, вказівники, вивіски, повідомлення, написи та інша публічно розміщена текстова, візуальна і звукова інформація, що використовується або може використовуватися для інформування необмеженого кола осіб про товари, роботи, послуги, певних суб`єктів господарювання, посадових, службових осіб підприємств або органів державної влади, органів місцевого самоврядування) подається державною мовою, якщо інше не встановлено цим Законом.

Частиною першою статті 27 Закону України №270/96-ВР передбачено, що особи, винні у порушенні законодавства про рекламу, несуть дисциплінарну, цивільно-правову, адміністративну та кримінальну відповідальність відповідно до закону.

Відповідно до пункту 1 частини другої статті 27 Закону України № 270/96-ВР, відповідальність за порушення законодавства про рекламу несуть рекламодавці, винні зокрема у недотриманні встановлених законом вимог щодо змісту реклами та у замовленні розповсюдження реклами, в якій не дотримано встановлені законом вимоги щодо її змісту.

Частиною п`ятою статті 27 Закону України № 270/96-ВР передбачено, що вартість розповсюдженої реклами визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості без урахування суми внесених (нарахованих) податків, зборів (обов`язкових платежів), які встановлені Податковим кодексом України.

Згідно з частиною шостою статті 27 Закону України № 270/96-ВР за неподання, несвоєчасне подання або подання завідомо недостовірної інформації про вартість розповсюдженої реклами та/або виготовлення реклами, та/або вартість розповсюдження реклами, а також інформації, передбаченої частиною другою статті 26 цього Закону, центральному органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері державного контролю за додержанням законодавства про захист прав споживачів, необхідної для здійснення ними передбачених цим Законом повноважень, на рекламодавців, виробників реклами та розповсюджувачів реклами накладається штраф у розмірі 100 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

За приписами частини сьомої статті 27 Закону України № 270/96-ВР у разі неможливості встановлення вартості реклами, розповсюдженої з порушенням вимог цього Закону, на рекламодавців та розповсюджувачів реклами рішенням центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері державного контролю за додержанням законодавства про захист прав споживачів, накладається штраф у розмірі до 300 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

На підтвердження обставин порушення ФОП ОСОБА_1 вимог законодавства про рекламу до матеріалів справи надано, зокрема, матеріали фотофіксації та протоколи.

Дослідивши наявні в матеріалах справи фото, судом встановлено, що позивачем допущено розміщення на фасаді будівлі рекламної вивіски із порушенням вимог частини першої статті 6 Закону України № 270/96-ВР, зокрема, надписи на вивісках виконані російською мовою.

Так, суд враховує, що ФОП ОСОБА_1 не спростовувалось розміщення вивісок російською мовою. Будь-яких заперечень з приводу правильності кваліфікації вчиненого позивачем діяння позовна заява не містить.

ФОП ОСОБА_1 лише заперечувалось правомірність проведення контролюючим органом перевірки.

З огляду на викладене, оскільки матеріалами справи підтверджено порушення вимог ФОП ОСОБА_1 законодавства про рекламу, суд дійшов висновку, що при прийнятті оскаржуваних рішень Головне управління Держпродспоживслужби у Харківській області діяло з дотриманням норм чинного законодавства про рекламу, дії здійснені на підставах, в межах та у спосіб, передбачених Конституцією України та законами України, що зумовлює прийняття рішення про відмову у задоволенні вимог позовної заяви.

Як зазначено в п. 58 рішення Європейського суду з прав людини у справі Серявін та інші проти України суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішенні судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча п. 1 ст.6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення.

Пунктом 41 Висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів зазначено, що обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

Враховуючи зазначені положення, дослідивши фактичні обставини та питання права, що лежать в основі спору у справі, суд дійшов висновку про відсутність необхідності надання відповіді на інші аргументи сторін, оскільки судом були досліджені усі основні питання, які є важливими для прийняття судового рішення.

Відтак, проаналізувавши наведене, при винесенні оскаржуваного рішення Головне управління діяло з дотриманням законодавства про рекламу, дії здійснені на підставах, в межах та у спосіб, передбачених Конституцією України та законами України.

Отже, розглянувши подані сторонами документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до висновку про те, що позовні вимоги не підлягають задоволенню.

Керуючись статтями 14, 243-246, 293, 295-296 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

У Х В А Л И В:

У задоволенні позовної заяви ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 ) до Управління реклами Департаменту з питань забезпечення життєдіяльності міста Харківської міської ради (вулиця Коцарська, 56, місто Харків, Харківська область, 61052, ), Головного управління Держпродспоживслужби в Харківській області (проспект Науки, будинок 40, поверх 6, місто Харків, Харківська область, Харківський район, 61166, ) про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії відмовити повністю.

Рішення набирає законної сили у порядку, передбаченому статтею 255 Кодексу адміністративного судочинства України та підлягає оскарженню у порядку та у строки, визначені статтями 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя Ольга НІКОЛАЄВА