Справа № 280/10875/24
Суддя: Сацький Роман Вікторович
Дата ухвалення: 2026-01-22 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЗАПОРІЗЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

22 січня 2026 року Справа № 280/10875/24 м.Запоріжжя
Запорізький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Сацького Р.В. розглянувши в письмовому проваджені адміністративну справу за правилами спрощеного позовного провадження за позовом: Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Запорізькій області про скасування податкових повідомлень-рішень,-

ВСТАНОВИВ:

25 листопада 2024 року до Запорізького окружного адміністративного суду надійшла позовна заява Фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 (далі по тексту - позивач) до Головного управління ДПС у Запорізькій області (далі по тексту - відповідач), в якій позивач просить суд:

- податкові повідомлення-рішення Головного управління ДПС у Запорізький області № 1 від 08.08.2024 № від 08.08.2024 визнати протиправними та скасувати в повному обсязі;

- судові витрати розподілити у відповідності до ст. 139 КАС України.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, в період з 19.06.2024 по 27.06.2024 на підставі наказу Головного управління ДПС у Запорізький області № 1197-п від 18.06.2024 посадовими особами Відповідача проведена фактична перевірка ФОП ОСОБА_1 , за результатами якої складено акт № 9951/08/01/09/ від 28.06.2024 «Про результати фактичної перевірки з питань здійснення контролю за дотриманням суб`єктом господарювання вимог законодавства, які є обов`язковими до виконання при здійсненні оптової та роздрібної торгівлі підакцизними товарами; виявлення порушень установлених правил торгівлі підакцизними товарами; вимог законодавства, яке регулює ведення касових операцій; дотримання роботодавцем законодавства щодо укладання трудового договору, оформлення трудових відносин працівниками (найманими особами); з питань цін та ціноутворення, а також дотримання інших вимог нормативно-правових актів, що регулюють обіг підакцизних товарів в України з питань здійснення контролю за дотриманням суб`єктом господарювання вимог законодавства, які є обов`язковими до виконання при здійсненні оптової та роздрібної торгівлі підакцизними товарами; виявлення порушень установлених правил торгівлі підакцизними товарами; вимог законодавства, яке регулює ведення касових операцій; дотримання роботодавцем законодавства щодо укладання трудового договору, оформлення трудових відносин: працівниками (найманими особами); з питань цін та ціноутворення, а також дотримання інших вимог нормативно-правових актів, що регулюють обіг підакцизних товарів в України». Акт перевірки отриманий позивачем поштою 12.07.2024. Отримавши Акт перевірки та ознайомившись із його змістом, підставі п.п. 86.1, п. 86.7, ст. 86 ПК України звернулася до Відповідача запереченнями від 20.07.2024 на Акт перевірки, яким повідомила Відповідача про обставини, завдяки існування яких Акт є незаконним таким, що не може бути використаний посадовими особами Відповідача під час прийняття відповідних рішень. Відповідач листом від 05.08.2024 за № 33420/6/08-01-09-01-07 «Про розгляд заперечень» повідомило Позивача про те, що в наданих Запереченнях не спростовані висновки Акту перевірки. 22.08.2024, Позивачем поштою отримано податкові повідомлення - рішення № 1 від 08.08.2024 (далі - ППР-1), яким Позивачу за порушення (11 Закону № 481 та ст. 226 ПК України нарахована до сплати штрафна санкція розмірі 21 300,00 грн; № від 08.08.2024 (далі - ППР-2), якім Позивачу за порушення п. 1, 2, п. 11 ст. 3 Закону № 265 нарахована до сплати штрафна санкція за порушені законодавства про патентування, норм регулювання готівки та застосувані реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування послуг у розмірі 10 473,30 грн. 02.09.2024 Позивач не погодившись з ППР-1, ППР-2 звернулась до Державне податкової служби України зі скаргою, в який просила ППР-1 т ППР-2 скасувати в повному обсязі. У Скарзі Позивач навела обґрунтовані обставини, які підтверджують незаконність і необґрунтованість нарахувань штрафних санкцій за ППР-1 та ППР-2. 04.11.2024. Позивач поштою отримала рішення ДПС України № 32036/6/99-00-0( 03-02-06 від 25.10.2024, яким ППР-1, ППР-2 залишено без змін, скаргу без задоволення. Не погоджуючись з такими рішеннями відповідача, вважаючи їх протиправними, позивач звертається до суду з даним позовом, вважаючи, що дії контролюючого органу є протиправними.

Справі за цією позовною заявою присвоєно № 280/10875/24 та за результатами автоматизованого розподілу справу передано для розгляду судді Сацькому Р.В.

25 листопада 2024 року ухвалою суду позовну заяву Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Запорізькій області про скасування податкових повідомлень-рішень - залишено без руху.

26 листопада 2024 року за вх. № 54149 від представника позивача до суду надійшла заява про усунення недоліків шляхом сплати судового збору.

02.12.2024 ухвалою суду відкрито провадження у адміністративній справі та призначено справу до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні), за наявними у справі матеріалами; встановлено відповідачу строк для подання відзиву на позовну заяву (у разі заперечення проти позовної заяви) протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення копії цієї ухвали, разом із доказами, які підтверджують обставини, на яких ґрунтуються заперечення відповідача.

Відповідачем через систему «Електронний суд» 18.12.2024 подано до суду відзив на позовну заяву, в якому зазначено, що на підставі ст. 191, ст. 20, пп.75.1.3 п. 75.1 ст. 75, пп. 80.2.2, пп. 80.2.5 п.80.2 ст. 80, пп. 69.22, пп. 69.27, пп. 69.351 п. 69 підрозділу 10 розділу XX «Перехідні положення» ПК України, ст.16 Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, спиртових дистилятів, алкогольних напоїв, тютюнових виробів, рідин, що використовуються в електронних сигаретах, та пального», здійснення функцій, визначених законодавством у сфері регулювання виробництва і обігу спирту, алкогольних напоїв, тютюнових виробів, рідин, що використовуються в електронних сигаретах, пального Головним управлінням ДПС У Запорізькій області видано Наказ № 1197-п від 18.06.2024, яким зобов`язано провести фактичну перевірку об`єкта торгівлі за адресою: АДРЕСА_1 , в якому здійснює діяльність ФОП ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ), з 18.06.2024 тривалістю 10 діб. За результатами зазначеної перевірки складено Акт № 9951/08/01/09/ НОМЕР_1 від 28.06.2024, відповідно до якого встановлено, що ФОП ОСОБА_1 в об`єкті торгівлі, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 порушено вимоги: - ст. 11 Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, спиртових дистилятів, алкогольних напоїв, тютюнових виробів, рідин, що використовуються в електронних сигаретах, та пального», ст. 226 ПК України, в частині реалізації алкогольних напоїв без марок акцизного податку встановленого зразка на загальну суму 213,00 грн, оскільки маркування алкогольних напоїв здійснюється відповідною маркою в залежності від виду продукції, міцності та об`єму тари, а марки акцизного податку унікальні і не можуть дублюватись на інших пляшках алкогольних виробів; п. 1, п. 2, п. 11 ст. 3 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг»; - ст. 24 кодексу законів про працю України, Постанова КМУ від 17.06.2015 за № 413 «Про порядок повідомлення державній податковій службі та її територіальним органам про прийняття працівника на роботу». ФОП ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) надала заперечення від 20.07.2024 на Акт фактичної перевірки № 9951/08/01/09/ від 28.06.2024, в яких заперечується висновки акту. Головним управлінням ДПС у Запорізькій області відповідь за результатами розгляду заперечень надано листом № 33420/6/08-01-09-01-07 від 05.08.2024, який направлено засобами поштового зв`язку з повідомленням про вручення № 001 на податкову адресу ФОП ОСОБА_1 , отримано платником 08.08.2024. На підставі Акту фактичної перевірки № 9951/08/01/09/ від 28.06.2024, Головне управління ДПС у Запорізькій області прийнято наступні податкові повідомлення-рішення: податкове повідомлення-рішення № 9 від 08.08.2024; податкове повідомлення-рішення № 1 від 08.08.2024. Вказує, що відповідачем не було допущено процедурних правопорушень під час складання акту перевірки та винесення податкових повідомлень-рішень, а позивачем не надано належних доказів на підтвердження здійснення відповідачем процедурних правопорушень. Тому просить суд у задоволенні позовних вимог відмовити у повному обсязі.

Представником позивача 23.12.2024 до суду подано відповідь на відзив та вказано, що позовні вимоги є обґрунтованими, представник відповідача неточностями та неправдивою інформацією викладеною у відзиві вводить в оману суд, а тому просить їх задовольнити.

Відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожній фізичній або юридичній особі гарантується право на розгляд судом упродовж розумного строку цивільної, кримінальної, адміністративної або господарської справи, а також справи про адміністративне правопорушення, в якій вона є стороною.

Розумність строків є одним із основоположних засад (принципів) адміністративного судочинства відповідно до п. 8 ч. 3 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України.

Поняття розумного строку не має чіткого визначення, проте розумним уважається строк, який необхідний для вирішення справи відповідно до вимог матеріального і процесуального права.

Відповідно до частини 5 статті 262 КАС України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше.

Згідно з частиною 4 статті 243 КАС України, судове рішення, постановлене у письмовому провадженні, повинно бути складено у повному обсязі не пізніше закінчення встановлених цим Кодексом строків розгляду відповідної справи, заяви або клопотання.

Згідно з частини 4 статті 229 КАС України, у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Розглянувши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позовна заява, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, судом встановлено наступне.

За даними Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань ФОП ОСОБА_1 зареєстрована у якості юридичної особи з 09.03.2023. Основним видом діяльності є: 47.25 Роздрібна торгівля напоями в спеціалізованих магазинах (основний) 47.11 Роздрібна торгівля в неспеціалізованих магазинах переважно продуктами харчування, напоями та тютюновими виробами 47.19 Інші види роздрібної торгівлі в неспеціалізованих магазинах 47.21 Роздрібна торгівля фруктами й овочами в спеціалізованих магазинах 47.22 Роздрібна торгівля м`ясом і м`ясними продуктами в спеціалізованих магазинах 47.23 Роздрібна торгівля рибою, ракоподібними та молюсками в спеціалізованих магазинах 47.24 Роздрібна торгівля хлібобулочними виробами, борошняними та цукровими кондитерськими виробами в спеціалізованих магазинах 47.29 Роздрібна торгівля іншими продуктами харчування в спеціалізованих магазинах 56.30 Обслуговування напоями 46.49 Оптова торгівля іншими товарами господарського призначення 46.51 Оптова торгівля комп`ютерами, периферійним устаткованням і програмним забезпеченням 46.66 Оптова торгівля іншими офісними машинами й устаткуванням.

На підставі наказу № 1197-п від 18.06.2024 фахівцями Головного управління ДПС в Запорізькій області проведено фактичну перевірку об`єкта торгівлі за адресою: АДРЕСА_1 , в якому здійснює діяльність ФОП ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ).

З направленням на проведення перевірки ФОП ОСОБА_1 ознайомлена під підпис 19.06.2024, їй також вручено під розписку копію наказу про проведення фактичної перевірки від 18.06.2024 № 1197-П. Перевірка здійснювалася у присутності продавця ФРП ОСОБА_1 якому перед початком здійснення перевірки вручено копію наказу № 535-п від 01.08.2024.

За результатами проведеної перевірки складено акт № 9951/08/01/09/ від 28.06.2024 «Про результати фактичної перевірки з питань здійснення контролю за дотриманням суб`єктом господарювання вимог законодавства, які є обов`язковими до виконання при здійсненні оптової та роздрібної торгівлі підакцизними товарами; виявлення порушень установлених правил торгівлі підакцизними товарами; вимог законодавства, яке регулює ведення касових операцій; дотримання роботодавцем законодавства щодо укладання трудового договору, оформлення трудових відносин працівниками (найманими особами); з питань цін та ціноутворення, а також дотримання інших вимог нормативно-правових актів, що регулюють обіг підакцизних товарів в України з питань здійснення контролю за дотриманням суб`єктом господарювання вимог законодавства, які є обов`язковими до виконання при здійсненні оптової та роздрібної торгівлі підакцизними товарами; виявлення порушень установлених правил торгівлі підакцизними товарами; вимог законодавства, яке регулює ведення касових операцій; дотримання роботодавцем законодавства щодо укладання трудового договору, оформлення трудових відносин: працівниками (найманими особами); з питань цін та ціноутворення, а також дотримання інших вимог нормативно-правових актів, що регулюють обіг підакцизних товарів в України»

В ході фактичної перевірки було встановлено та зафіксовано порушено вимоги: ст.11 Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, спиртових дистилятів, алкогольних напоїв, тютюнових виробів, рідин, що використовуються в електронних сигаретах, та пального», ст. 226 ПК України, в частині реалізації алкогольних напоїв без марок акцизного податку встановленого зразка на загальну суму 213,00 грн, оскільки маркування алкогольних напоїв здійснюється відповідною маркою в залежності від виду продукції, міцності та об`єму тари, а марки акцизного податку унікальні і не можуть дублюватись на інших пляшках алкогольних виробів; п.1, п.2, п. 11 ст. 3 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг»; ст. 24 кодексу законів про працю України, Постанова КМУ від 17.06.2015 за № 413 «Про порядок повідомлення державній податковій службі та її територіальним органам про прийняття працівника на роботу».

ФОП ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) надала заперечення від 20.07.2024 на Акт фактичної перевірки № 9951/08/01/09/ від 28.06.2024, в яких заперечується висновки акту.

Головним управлінням ДПС у Запорізькій області відповідь за результатами розгляду заперечень надано листом № 33420/6/08-01-09-01-07 від 05.08.2024, який направлено засобами поштового зв`язку з повідомленням про вручення № 001 на податкову адресу ФОП Л.В. Стародворської, отримано платником 08.08.2024.

На підставі Акту фактичної перевірки №9951/08/01/09/ від 28.06.2024, Головне управління ДПС у Запорізькій області прийнято податкові повідомлення-рішення:

№ 1 від 08.08.2024 (далі - ППР-1), яким Позивачу за порушення ( 11 Закону № 481 та ст. 226 ПК України нарахована до сплати штрафна санкція розмірі 21 300,00 грн, з яких: 21 300,00 грн на підставі п. 11 ч. 2 ст. 73 Закону № 481, тобто 3 розмірі мінімальної заробітної плати встановленого на 1 січня звітного (податкового) року за реалізацію алкогольних напоїв без марок акцизного податку встановленого зразка;

№ від 08.08.2024 (далі - ППР-2), яким Позивачу за порушення п. 1, 2, п. 11 ст. 3 Закону № 265 нарахована до сплати штрафна санкція за порушені законодавства про патентування, норм регулювання готівки та застосуванні реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування послуг у розмірі 10 473,30 грн, з яких: 118,00 грн на підставі п. 1 ст. 17 Закону № 265, тобто 100 відсотків вартості проданих з порушенням товарів за не проведення розрахункових операцій через РРО та/або ПРРО з фіскальним режимом роботи; 5 255,30 грн., на підставі п. 1 ст. 17 Закону № 265, тобто 150 відсотків вартості проданих з порушенням товарів за не проведення розрахункові операцій через РРО та/або ПРРО з фіскальним режимом роботи. 5 100,00 грн, на підставі п. 7 ст. 17 Закону № 265, тобто 300 неоподатковані мінімумів доходів громадян за проведення розрахункових операцій через РР та/або ПРРО без використання режиму попереднього програмування найменувань товарів (послуг) (із зазначенням коду товарної під категорії згідно з УКТ ЗЕД та підакцизних товарів).

02.09.2024 Позивач не погодившись з ППР-1, ППР-2 звернулась до Державне податкової служби України (далі - ДПС України) зі скаргою, в який просила ППР-1 т ППР-2 скасувати в повному обсязі. У Скарзі Позивач навела обґрунтовані обставини, які на її думку підтверджують незаконність та необґрунтованість нарахувань штрафних санкцій за ППР-1 та ППР-2.

04.11.2024 Позивач поштою отримала рішення ДПС України № 32036/6/99-00-0( 03-02-06 від 25.10.2024, яким ППР-1, ППР-2 залишено без змін, Скаргу без задоволення.

Позивач з Рішенням не погоджується, вважає що ДПС України необґрунтовано та безпідставно відмовила Позивачу у задоволені Скарги, а незаконні ППР-1 та ППР- залишила без змін Тому, вважаючи рішення відповідача прийнятими незаконно, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Надаючи оцінку спірним відносинам, суд виходить з того, що відповідно до статті 6 Конституції України державна влада в Україні здійснюється на засадах її поділу на законодавчу, виконавчу та судову. Органи законодавчої, виконавчої та судової влади здійснюють свої повноваження у встановлених цією Конституцією в межах і відповідно до законів України.

Зокрема, статтею 8 Конституції України в Україні встановлено, що в країні визнається і діє принцип верховенства права.

Конституція України має найвищу юридичну силу. Закони та інші нормативно-правові акти приймаються на основі Конституції України і повинні відповідати їй.

Норми Конституції України є нормами прямої дії. Звернення до суду для захисту конституційних прав і свобод людини і громадянина безпосередньо на підставі Конституції України гарантується.

Крім цього, правовідносини, які виникли між сторонами у даній справі регулюються законами України та підзаконними нормативними актами.

Тому, надаючи правову оцінку вказаним обставинам, суд виходить з наступного.

Частиною 2 статті 19 Конституції України визначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією України та законами України.

Наведена норма означає, що суб`єкт владних повноважень зобов`язаний діяти лише на виконання закону, за умов і обставин, визначених ним, вчиняти дії, не виходячи за межі прав та обов`язків, дотримуватися встановленої законом процедури, обирати лише встановлені законодавством України способи правомірної поведінки під час реалізації своїх владних повноважень.

Правовідносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, регулює Податковий кодекс України, який, зокрема, визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час адміністрування податків, а також відповідальність за порушення податкового законодавства.

Відповідно до п.п. 20.1.4 п. 20.1 ст. 20 Податкового кодексу України (далі - ПК України) Контролюючі органи, визначені підпунктом 41.1.1 пункту 41.1 статті 41 цього Кодексу, мають право: проводити відповідно до законодавства перевірки і звірки платників податків (крім Національного банку України), у тому числі після проведення процедур митного контролю та/або митного оформлення.

Суд зазначає, що реалізація відповідних функцій у визначеній сфері щодо призначення перевірок не є безмежною. Такими функціями контролюючий орган наділений законодавчо на постійній основі, однак, реалізація таких функцій певним чином обмежена законодавством. Тобто, не у будь-якому випадку за наявності компетенції на проведення перевірки, перевірка може бути призначена.

За приписами п. 75.1 ст. 75 ПК України контролюючі органи мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки.

Відповідно до п.п. 75.1.3 п.75.1 ст. 75 ПК України фактичною вважається перевірка, що здійснюється за місцем фактичного провадження платником податків діяльності, розташування господарських або інших об`єктів права власності такого платника. Така перевірка здійснюється контролюючим органом щодо дотримання норм законодавства з питань регулювання обігу готівки, порядку здійснення платниками податків розрахункових операцій, ведення касових операцій, наявності ліцензій, свідоцтв, у тому числі про виробництво та обіг підакцизних товарів, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами).

Згідно з п. 80.1 ст. 81 ПК України фактична перевірка здійснюється без попередження платника податків (особи).

Відповідно до пп. 80.2.5 п. 80.2 ст. 80 ПК України, фактична перевірка може проводитися на підставі рішення керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу, оформленого наказом, копія якого вручається платнику податків або його уповноваженому представнику, або особам, які фактично проводять розрахункові операції, під розписку до початку проведення такої перевірки, у разі наявності та/або отримання в установленому законодавством порядку інформації про порушення вимог законодавства в частині виробництва, обліку, зберігання та транспортування спирту, алкогольних напоїв, тютюнових виробів та рідин, що використовуються в електронних сигаретах і пального, та цільового використання спирту платниками податків, обладнання акцизних складів витратомірами-лічильниками та/або рівномірами-лічильниками, та/або масовими витратомірами, а також здійснення функцій, визначених законодавством у сфері регулювання виробництва і обігу спирту, алкогольних напоїв, тютюнових виробів, рідин, що використовуються в електронних сигаретах, пального.

Пунктом 81.1 ст. 81 ПК України передбачено, що посадові особи контролюючого органу мають право приступити до проведення документальної виїзної перевірки, фактичної перевірки за наявності підстав для їх проведення, визначених цим Кодексом, та за умови пред`явлення або надіслання у випадках, визначених цим Кодексом, таких документів:

направлення на проведення такої перевірки, в якому зазначаються дата видачі, найменування контролюючого органу, реквізити наказу про проведення відповідної перевірки, найменування та реквізити суб`єкта (прізвище, ім`я, по батькові фізичної особи - платника податку, який перевіряється) або об`єкта, перевірка якого проводиться, мета, вид (документальна планова/позапланова або фактична), підстави, дата початку та тривалість перевірки, посада та прізвище посадової (службової) особи, яка проводитиме перевірку. Направлення на перевірку у такому випадку є дійсним за наявності підпису керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу, що скріплений печаткою контролюючого органу;

копії наказу про проведення перевірки, в якому зазначаються дата видачі, найменування контролюючого органу, найменування та реквізити суб`єкта (прізвище, ім`я, по батькові фізичної особи - платника податку, який перевіряється) та у разі проведення перевірки в іншому місці - адреса об`єкта, перевірка якого проводиться, мета, вид (документальна планова/позапланова або фактична перевірка), підстави для проведення перевірки, визначені цим Кодексом, дата початку і тривалість перевірки, період діяльності, який буде перевірятися. Наказ про проведення перевірки є дійсним за наявності підпису керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу та скріплення печаткою контролюючого органу;

службового посвідчення осіб (належним чином оформленого відповідним контролюючим органом документа, що засвідчує посадову (службову) особу), які зазначені в направленні на проведення перевірки.

У разі відмови платника податків та/або посадових (службових) осіб платника податків (його представників або осіб, які фактично проводять розрахункові операції) розписатися у направленні на перевірку посадовими (службовими) особами контролюючого органу складається акт, який засвідчує факт відмови. У такому випадку акт про відмову від підпису у направленні на перевірку є підставою для початку проведення такої перевірки.

При цьому, п. 80.7 ст. 80 ПК України встановлено, що фактична перевірка проводиться двома і більше посадовими особами контролюючого органу у присутності посадових осіб суб`єкта господарювання або його представника та/або особи, що фактично здійснює розрахункові операції.

Допуск посадових осіб контролюючих органі до проведення фактичної перевірки здійснюється згідно із статтею 81 цього Кодексу. (п. 80.5 ст. 80 ПК України).

У відповідності до п. 86.5 ст. 86 ПК України передбачено, що у разі відмови платника податків, його законних представників або особи, яка здійснювала розрахункові операції, від підписання акта (довідки), посадовими особами контролюючого органу складається акт, що засвідчує факт такої відмови.

Під час проведення перевірок посадові (службові) особи органів державної служби повинні діяти у межах повноважень визначених Податковим Кодексом.

Відповідно до пункту 86.1 статті 86 Податкового кодексу України результати перевірок (крім камеральних та електронних перевірок) оформлюються у формі акта або довідки, які підписуються посадовими особами контролюючого органу та платниками податків або їх законними представниками (у разі наявності). У разі встановлення під час перевірки порушень складається акт. Якщо такі порушення відсутні, складається довідка.

Пунктом 86.8 статті 86 Податкового кодексу України (у редакції, чинній на момент винесення спірного податкового-повідомлення рішення) встановлено, що податкове повідомлення-рішення приймається в порядку, передбаченому статтею 58 цього Кодексу, керівником (його заступником або уповноваженою особою) контролюючого органу протягом п`ятнадцяти робочих днів з дня, наступного за днем вручення платнику податків, його представнику або особі, яка здійснювала розрахункові операції, акта перевірки, та надсилається (вручається) платнику податків у порядку, визначеному статтею 42 цього Кодексу. За наявності заперечень посадових осіб платника податків до акта перевірки та додаткових документів і пояснень, зокрема документів, що підтверджують відсутність вини, наявність пом`якшуючих обставин або обставин, що звільняють від фінансової відповідальності відповідно до цього Кодексу, поданих у порядку, встановленому цією статтею, податкове повідомлення-рішення приймається в порядку та строки, визначені пунктом 86.7 цієї статті.

З аналізу наведених норм законодавства вбачається, що здійснення перевірки є необхідною передумовою для винесення податкових повідомлень-рішень у разі встановлення контролюючим органом порушень податкового та іншого законодавства, дотримання якого контролюється податковими органами. Тому за відсутності проведеної перевірки як юридичного факту у контролюючого органу відсутня компетенція на винесення податкового повідомлення-рішення.

Така компетенція не виникає в силу самого лише факту вчинення платником податків податкового правопорушення. Для визначення контролюючим органом грошових зобов`язань платникові податків шляхом прийняття податкового повідомлення-рішення в зв`язку допущеними таким платником порушеннями необхідно дотриматися певних умов, а саме: спочатку провести податкову перевірку.

Нормами Податкового кодексу України, з дотриманням балансу публічних і приватних інтересів, встановлені умови та порядок прийняття контролюючими органами рішень про проведення перевірок. Лише їх дотримання може бути належною підставою наказу про проведення перевірки. Невиконання цих вимог призводить до визнання перевірки незаконною та відсутності правових наслідків такої.

Таким чином, у випадку незаконності перевірки, прийнятий за її результатами акт індивідуальної дії підлягає визнанню протиправним та скасуванню.

Аналогічна правова позиція висловлена колегією суддів Судової палати в адміністративних справах Верховного Суду України у постановах від 16.02.2016 (справа № 826/12651/14), від 27.01.2015 (справа № 21-425а14) та у постановах Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 17.03.2018 (справа № 1570/7146/12), від 24.10.2018 (справа № 808/1746/15) та від 04.02.2019 (справа № 807/242/14).

При цьому, суд не повинен надавати оцінку правомірності спірного рішення, оскільки порушення процедури проведення перевірки нівелюють її наслідки.

Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 19.11.2019 у справі № 160/8859/18 та від 30.06.2019 у справі № 825/1747/17.

Таким чином, у разі недотримання вимог проведення податкової перевірки, у контролюючого органу відсутні підстави на прийняття рішення за результатами виявлених порушень і порушення процедури проведення перевірки нівелюють її наслідки.

Отже, порушення контролюючим органом вимог щодо призначення та проведення перевірки призводить до відсутності правових наслідків такої, а у випадку незаконності перевірки, прийнятий за її результатами акт індивідуальної дії підлягає визнанню протиправним та скасуванню.

Водночас у постанові від 21.02.2020 у справі № 826/17123/18 судова палата з розгляду справ щодо податків, зборів та інших обов`язкових платежів Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду сформулювала правовий висновок, відповідно до якого незалежно від прийнятого платником податків рішення про допуск (недопуск) посадових осіб до перевірки, оскаржуючи в подальшому наслідки проведеної контролюючим органом перевірки у вигляді податкових повідомлень-рішень та інших рішень, платник податків не позбавлений можливості посилатись на порушення контролюючим органом вимог законодавства щодо проведення такої перевірки, якщо вважає, що вони зумовлюють протиправність таких податкових повідомлень-рішень. При цьому таким підставам позову, за їх наявності, суди повинні надавати правову оцінку в першу чергу, а у разі, якщо вони не визнані судом такими, що тягнуть протиправність рішень, прийнятих за наслідками такої перевірки, переходити до перевірки підстав позову щодо наявності порушень податкового та/або іншого законодавства.

Судовим розглядом встановлено, що 18.06.2024 Головним управління ДПС у Запорізькій області виданий наказ № 1897-П, з метою здійснення контролю за дотриманням суб`єктом господарювання вимог законодавства, які є обов`язковими до виконання при здійсненні оптової та роздрібної торгівлі підакцизними товарами; виявлення порушень установлених правил торгівлі підакцизними товарами; вимог законодавства, яке регулює ведення касових операцій; дотримання роботодавцем законодавства, щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами; з питань цін та ціноутворення, а також дотримання вимог інших нормативно- правових актів, що регулюють обіг підакцизних товарів в Україні, та на підставі ст.191, ст.20, пп.75.1.3 п75.1 ст75 пп.80.2.2., пп.80.2.5 п. 80.2 ст. 80 , пп. 69.22, пп. 69.27, пп. 69.351 п. 69 підрозділу 10 розділу ХХ «Перехідні положення» Податкового кодексу України від 02.12.2010 № 2755-VІ (зі змінами та доповненнями), ст. 16 Закону України від 19.12.1995 № 481/95-ВР, доповідної записки начальника управління начальника відділу адміністрування акцизного податку управління контролю за підакцизними товарами ОСОБА_2 від 17.06.2024 № 541/08-01-09-01-06, яким визначено провести з 18.06.2024 фактичну перевірку тривалістю 10 діб платника податків ФОП ОСОБА_1 за місцем фактичного провадження діяльності за адресою: АДРЕСА_1 за період з 01.05.2024 по день закінчення фактичної перевірки.

Як вище зазначено, відповідно до пп. 80.2.5 п.80.2 ст. 80 ПК України фактична перевірка здійснюється у разі наявності та/або отримання в установленому законодавством порядку інформації про порушення вимог законодавства в частині виробництва і обігу спирту, алкогольних напоїв та тютюнових виробів, пального.

Отже, правовою підставою для проведення перевірки є підпункт 80.2.5 п. 80.2 ст. 80 Податкового кодексу України.

В обґрунтування підстав для проведення перевірки у відзиві на позов відповідач зазначає, що фактична перевірка позивача проведена на підставах визначених пп. 80.2.5 п. 80.2 ст. 80 ПКУ у зв`язку з наявністю інформації, яка свідчить про порушення платником податків законодавства та здійснення функцій, визначених законодавством у сфері оптової та роздрібної торгівлі підакцизними товарами; виявлення порушень установлених правил торгівлі підакцизними товарами; вимог законодавства, яке регулює ведення касових операцій; дотримання роботодавцем законодавства, щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами; з питань цін та ціноутворення, а також дотримання вимог інших нормативно- правових актів, що регулюють обіг підакцизних товарів в Україні, про що зазначено в наказі Головного управління ДПС у Запорізькій області.

Крім того, на переконання контролюючого органу встановлення порушення та формування висновків про наявність/відсутність порушення, можливе лише після проведення фактичної перевірки. Наявність такої підстави допускає можливе порушення, а не категоричний висновок про порушення з боку платника податків. що потребує додаткової перевірки, наслідком чого є призначення податкової перевірки.

Оцінюючи доводи контролюючого органу, суд зазначає наступне.

З матеріалів справи вбачається, що посилання на інформацію, яка свідчить про порушення платником податків законодавства та здійснення функцій, визначених законодавством у сфері оптової та роздрібної торгівлі підакцизними товарами; виявлення порушень установлених правил торгівлі підакцизними товарами; вимог законодавства, яке регулює ведення касових операцій; дотримання роботодавцем законодавства, щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами; з питань цін та ціноутворення, а також дотримання вимог інших нормативно- правових актів, що регулюють обіг підакцизних товарів в Україні, відсутнє у наказі від 18.06.2024 Головним управління ДПС у Запорізькій області № 1197-П.

Верховний Суд у постанові від 05 березня 2019 року по справі № 820/4893/18 зазначив, що інформація, яка надходить до податкових органів, може бути підставою для проведення фактичної перевірки згідно статті 80 ПК України, лише у тому випадку, якщо в такій йдеться посилання на конкретні порушення платником податків законодавства, контроль за яким покладено на податкові органи.

У постанові від 18.12.2018 у справі № 820/4895/18 Верховний Суд в подібних правовідносинах вказав, що у наказі про призначення фактичної перевірки, має бути крім посилання на норми, що їх регулюють, посилання на конкретні (фактичні) підстави призначення перевірки, інформація, яка слугувала підставою.

Аналогічна правова позиція також викладена в постанові Верховного Суду від 18 грудня 2018 року по справі № 820/4891/18, від 18 квітня 2022 у справі № 440/6887/20, від 28 жовтня 2021 року у справі № 520/10214/2020.

Суд зазначає, що у наказі відсутні будь-які посилання на конкретні (фактичні) підстави призначення перевірки, крім посилання на норми, що їх регулюють, у наказі не відображено в рамках яких заходів контролюючого органу встановлено невідповідність діяльності позивача вимогам чинного законодавства, на підставі яких відомостей або документів (дата, номер, підпис уповноваженої особи) були встановлені факти сумнівності, сумнівність яких саме операцій (дата операції, характер та наслідки такої операції та інші докази вчинення таких операцій, показання свідків, працівників) встановлена податковим органом.

Наказ взагалі не містить обґрунтування жодної з можливих підстав перевірки, визначеної підпунктом 80.2.5 пункту 80.2 статті 80 ПК України.

При цьому, суд зазначає, що оцінка правомірності проведеної перевірки повинна надаватися з урахуванням достатності змісту наказу для висновків про фактичну підставу проведення відповідної перевірки. При цьому суд зазначає, що "підстава" це не нумероване позначення пункту 80.2 статті 80 ПК України, а обставини, які в цьому підпункті розкриваються та мають об`єктивно існувати. Іншими словами під "підставою" у підпункті 80.2.5 пункту 80.2 статті 80 ПК України необхідно розуміти не порядковий номер підпункту пункту статті, а безпосередньо інформацію, відомості та інші обставини.

Аналогічна правова позиція викладена в постановах Верховного Суду від 01 липня 2019 року по справі № 140/2181/18, від 10 липня 2019 року по справі № 160/7669/18.

Суд звертає увагу, що зазначення в наказі лише підпунктів Податкового кодексу України, без посилання на конкретні обставини, не є підставою для проведення фактичної перевірки.

Щодо посилань відповідача на те, що підставою проведення спірної фактичної перевірки, на підставі матеріалів по якій контролюючим органом прийнято оскаржуване податкове повідомлення-рішення, є підпункт 80.2.5 пункту 80.2 статті 80 ПК України, відповідно до якого підставою для проведення фактичної перевірки є здійснення функцій, визначених законодавством у сфері виробництва і обігу спирту, алкогольних напоїв, тютюнових виробів та пального, як самостійну обставину, з якою законодавець пов`язує право контролюючого органу проводити фактичні перевірки суб`єктів господарювання та не вимагає наявності та/або отримання в установленому законодавством порядку інформації про порушення вимог законодавства, суд зазначає наступне.

За приписами підпункту 80.2.5 пункту 80.2 статті 80 ПК України в спірному випадку підставою для проведення фактичної перевірки мала бути саме наявність та/або отримання в установленому законодавством порядку інформації про порушення вимог законодавства, тобто інформації про конкретний факт недотримання платником податків вимог законодавства щодо виробництва, обліку, зберігання та транспортування спирту, алкогольних напоїв та тютюнових виробів, цільового використання спирту, обладнання акцизних складів витратомірами-лічильниками та/або рівномірами-лічильниками, а також здійснення функцій, визначених законодавством у сфері виробництва і обігу спирту, алкогольних напоїв та тютюнових виробів, пального.

Як вже було зазначено вище, підпункт 80.2.5 пункту 80.2 статті 80 ПК України виключає можливість проведення фактичної перевірки платника податків щодо здійснення ним функцій, визначених законодавством у сфері виробництва і обігу спирту, алкогольних напоїв та тютюнових виробів, пального за відсутності інформації про порушення ним вимог законодавства.

Таким чином, досліджені в сукупності докази та встановлені обставини, свідчать про те, що у відповідача були відсутні підстави, визначені п. 80.2. ст. 80 ПК України для призначення фактичної перевірки позивача.

Враховуючи викладене, суд доходить висновку, що оскільки судовим розглядом встановлено допущення контролюючим органом порушення вимог законодавства щодо призначення та проведення перевірки позивача, то такі порушення тягнуть протиправність рішення, прийнятого за наслідками такої перевірки.

Отже, оскаржуване податкові повідомлення-рішення Головного управління ДПС у Запорізький області № 1 від 08.08.2024 № від 08.08.2024 є протиправним та підлягає скасуванню.

Відповідно до частини другої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. Суб`єкт владних повноважень повинен подати суду всі наявні у нього документи та матеріали, які можуть бути використані як докази у справі.

Суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні (ч.1 ст.90 КАС України).

З огляду на вищезазначені висновки суду відповідач, як суб`єкт владних повноважень, не доказав правомірності свого рішення, що є підставою для задоволення позову.

З наведеного вище суд вважає, що заявлені позовні вимоги знайшли своє підтвердження матеріалами справи, є обґрунтованими, а надані письмові докази є належними та достатніми для постановлення судового рішення про задоволення позову у повному обсязі, з мотивів та обґрунтування наведених судом вище.

Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, суд виходить з того, що відповідно до частини 1 статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Відповідно до частини 1 статті 132 КАС України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Позивачем понесено обґрунтовані судові витрати зі сплати судового збору за подання позовної заяви до адміністративного суду в сумі 968,96 грн.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 9, 77, 132, 143, 243 - 246 та 255 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

ВИРІШИВ:

Позовну заяву Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Головного управління ДПС у Запорізькій області (69107, просп. Соборний, буд. 166, м. Запоріжжя, код ЄДРПОУ ВП 44118663) про скасування податкових повідомлень-рішень,- задовольнити у повному обсязі.

Визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення Головного управління ДПС у Запорізький області № 1 від 08.08.2024 № від 08.08.2024

Стягнути на користь Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у Запорізькій області понесені витрати по сплаті судового збору у розмірі 968 (дев`ятвот шістдесят вісім) гривень 96 коп. за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у Запорізькій області.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку до Третього апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його (її) проголошення, а якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення складено у повному обсязі та підписано суддею 22 січня 2026 року.

Суддя Р.В. Сацький