Справа № 200/8021/25
Суддя: Голошивець І.О.
Дата ухвалення: 2026-01-23 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 січня 2026 року Справа№200/8021/25

Донецький окружний адміністративний суд у складі: головуючого судді Голошивця І.О., розглянув за правилами спрощеного позовного провадження адміністративний позов ОСОБА_1 до Слов`янського відділу виконавчої служби у Краматорському районі Донецької області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції про визнання протиправним рішення та зобов`язання вчинити певні дії.

ОСОБА_1 звернувся до Донецького окружного адміністративного суду з позовом до Слов`янського відділу виконавчої служби у Краматорському районі Донецької області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, в якому просить суд:

- визнати протиправним рішення Слов`янського відділу виконавчої служби у Краматорському районі Донецької області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції щодо відрахування аліментів з додаткової винагороди, яка передбачена постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 №168 та виплачується на період воєнного стану;

- зобов`язати Слов`янський відділ виконавчої служби у Краматорському районі Донецької області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції здійснювати відрахування аліментів без врахування додаткової винагороди, яка передбачена постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 №168 та виплачується або виплачуватиметься у період дії воєнного стану.

Позовні вимоги мотивовані тим, що на виконанні у Слов`янського ВДВС у Краматорському районі Донецької області Східного міжрегіонального управління юстиції перебуває виконавчий лист № 57774858 про стягнення з позивача на користь ОСОБА_2 аліментів на утримання його доньки ОСОБА_3 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ) у розмірі 1/4 частини всіх видів доходу, але не менше встановленого законодавством мінімального розміру аліментів, починаючи з 30.04.2014 року і до досягнення дитиною повноліття. Позивач зауважив, що він проходив службу в НОМЕР_1 прикордонному загоні Державної прикордонної служби України з 28 лютого 2022 року. В свою чергу, як вважає позивач відповідачем протиправно стягуються аліменти з його грошового забезпечення, в тому числі з додаткової винагороди, яка передбачена постановою КМУ від 28.02.2022 № 168 та виплачується на період воєнного стану. Позивач закцентував свою увагу на тому, що додаткова винагорода не має постійного характеру у нього, а тому не підлягає включенню до грошового забезпечення, з якого підлягають утримуватися аліменти.

Ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 10.11.2025 року відкрито провадження у справі. Звільнено позивача від сплати судового збору. Визнано поважними причини пропуску строку звернення та поновлений строк звернення з даним адміністративним позовом. Ухвалено справу розглядати в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні). Встановлений відповідачу строк до 17.11.2025 року (включно) для надання на адресу суду: відзиву на позовну заяву та усіх наявних доказів на підтвердження зазначеного у ньому; матеріали виконавчого провадження серії ВП №577748558 відкритого з виконання виконавчого листа №2/610/494/2014 який видано 03.06.2014 року; копію рішення яким вирішено про відрахування аліментів з додаткової винагороди передбаченої постановою КМУ №168 та яка виплачується позивачу Військовою частиною НОМЕР_2 , якщо таке рішення було прийняте, або письмові пояснення з цього приводу; докази ознайомлення позивача з вищезазначеним рішенням щодо відрахування аліментів з додаткової винагороди передбаченої постановою КМУ №168 та яка виплачується позивачу Військовою частиною НОМЕР_2 .

Ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 18.12.2025 року було продовжено строк Слов`янському відділу виконавчої служби у Краматорському районі Донецької області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції до 29.12.2025 року (включно) для виконання вимог ухвали Донецького окружного адміністративного суду від 10.11.2025 року по справі №200/8021/25 та відповідно повторно витребувано докази зазначені в ухвалі від 10.11.2025 року.

Про відкриття провадження у справі, представник позивача адвокат Хоменко О.М. та відповідач були повідомлені належним чином, відповідно до наявності у нього реєстрації кабінету електронного суду, про що свідчить відповідна відмітка, де в графі «доставлено» зазначена дата 10.11.2025 року.

З урахуванням вищенаведеного відповідач був належним чином обізнаний про наявність позовної заяви на розгляді в Донецькому окружному адміністративному суді.

Слід зауважити, що станом на час розгляду даної справи по суті спірних правовідносин від відповідача не було надіслано на адресу суду взагалі ніяких заяв, заперечень по суті справи.

Суд зауважує, що у відповідності до приписів ч.2 та ч.4 ст.159 Кодексу адміністративного судочинства України, заявами по суті справи є: позовна заява; відзив на позовну заяву (відзив); відповідь на відзив; заперечення; пояснення третьої особи щодо позову або відзиву. Подання заяв по суті справи є правом учасників справи. Неподання суб`єктом владних повноважень відзиву на позов без поважних причин може бути кваліфіковано судом як визнання позову.

В свою чергу, приписами ч.6 ст.162 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Приписами ч.1 ст.77 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Приписами ч.1 ст.78 Кодексу адміністративного судочинства України, обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їх представників.

Варто зауважити, що приписами ч.1 ст.9 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Слід констатувати той факт, що у відповідача, який отримав копію процесуального документу про відкриття провадження по справі №200/8021/25 10.11.2025 року, було вдосталь часу для надання на адресу суду своїх заперечень із відповідними доказами на підтвердження своєї позиції по справі, але враховуючи відсутність взагалі будь-яких заяв по суті, суд вирішив розглянути дану справу за наявними в ній матеріалами та доказами.

Розглянувши матеріали справи, вирішивши питання, чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги, та якими доказами вони підтверджуються, чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження, яку правову норму належить застосувати до цих правовідносин, суд, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_2 , адреса реєстрації: АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_3 . Відповідно до наявного в матеріалах справи копії паспорту серії НОМЕР_4 виданого Балаклійським РВ УМВС України в Харківській області від 29.11.2000 є громадянином України.

Відповідно до наявної в матеріалах справи копії посвідчення виданого ІНФОРМАЦІЯ_3 від 20.11.2023 року серії НОМЕР_5 є учасником бойових дій.

Відповідач - Слов`янський відділ виконавчої служби у Краматорському районі Донецької області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (, в даних правовідносинах є суб`єктом владних повноважень у відповідності до приписів п. 7 ч. 1 ст. 4 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суд зауважує, що у відповідності до приписів ч.1 ст.78 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їх представників.

З позовної заяви та наданими доказами наявними в матеріалах справи, суд встановив наступне: позивач є військовослужбовцем, який проходив військову службу у військовій частині НОМЕР_2 починаючи з 2022 року та отримував додаткову винагороду у відповідності до приписів постанови №168 Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 року «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану», що також підтверджується довідкою про доходи виданою Військовою частиною НОМЕР_2 від 28.03.2025 року №82.

У відповідності до наявної в матеріалах справи копії рішення Балаклійського районного суду Харківської області від 27.05.2014 року справа №610/494/14-ц, яким було розірвано шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 .

Від шлюбу позивач має доньку ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 .

В свою чергу, як вбачається з копії листа-відповіді Слов`янського відділу державної виконавчої служби у Краматорському районі Донецької області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції від 08.07.2025 року №57110: - «На примусовому виконанні у Слов`янському відділі державної виконавчої служби у Краматорському районі Донецької області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції перебуває виконавче провадження АСВП № 57774858 відкрите на підставі виконавчого листа Балаклійського районного суду Харківської області № 2/610/494/2014 який видано 03.06.2014 року про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання ОСОБА_3 щомісячно, в розмірі 1/4 частини всіх видів доходу, але не менше встановленого законодавством мінімального розміру аліментів, починаючи з 30.04.2014р. і до досягнення дитиною повноліття, або зміни сімейного чи матеріального стану сторін. Аліменти нараховані та в повному обсязі не сплачені. При розрахунку заборгованості врахована інформація отримана від органів ДФС та ПФУ, а також надані відомості щодо самостійної сплати аліментів боржником.».

Позивач не погоджуючись із відрахуванням аліментів з виплаченої йому військовою частиною додатковою грошовою допомогою у відповідності до постанови КМУ №168 зазначив, вважає дії відповідача протиправними, оскільки дана допомога немає постійного характеру.

Отже спірним питанням у даній справі є стягнення аліментів з додаткової грошової винагороди одержаної позивачем під час несення ним військової служби, на підставі постанови КМУ №168 від 28.02.2022 року.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам та встановленим обставинам справи, суд виходив з наступного.

Відповідно до статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до частини 1 статті 2 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» від 25.03.1992 за №2232-XII (надалі Закон №2232-XII), військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України, іноземців та осіб без громадянства, пов`язаній з обороною України, її незалежності та територіальної цілісності.

Згідно з абзацом 1 частини 1статті 9 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» №2011-XII від 20.12.1991 (надалі Закон №2011-XII) держава гарантує військовослужбовцям достатнє матеріальне, грошове та інші види забезпечення в обсязі, що відповідає умовам військової служби, стимулює закріплення кваліфікованих військових кадрів.

Частинами 2, 3 статті 9 Закону №2011-XII визначено, що до складу грошового забезпечення входять: посадовий оклад, оклад за військовим званням; щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія); одноразові додаткові види грошового забезпечення. Грошове забезпечення визначається залежно від посади, військового звання, тривалості, інтенсивності та умов військової служби, кваліфікації, наукового ступеня і вченого звання військовослужбовця.

Відповідно до абзацу 1 частини 4 статті 9 Закону №2011-XII, грошове забезпечення виплачується у розмірах, що встановлюються Кабінетом Міністрів України, та повинно забезпечувати достатні матеріальні умови для комплектування Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань та правоохоронних органів кваліфікованим особовим складом, враховувати характер, умови служби, стимулювати досягнення високих результатів у службовій діяльності.

Абзацом 2 частини 4 статті 9 Закону №2011-XII передбачено, що порядок виплати грошового забезпечення визначається Міністром оборони України, керівниками центральних органів виконавчої влади, що мають у своєму підпорядкуванні утворені відповідно до законів України військові формування та правоохоронні органи, керівниками розвідувальних органів України.

Механізм та умови виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України, визначений Порядком виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам, затвердженим наказом Міністерства оборони України №260 від 07.06.2018, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 26.06.2018 за №745/32197 (надалі Порядок №260).

Згідно з пунктом 2 Порядку №260, грошове забезпечення військовослужбовця включає: щомісячні основні види грошового забезпечення; щомісячні додаткові види грошового забезпечення; одноразові додаткові види грошового забезпечення.

До щомісячних основних видів грошового забезпечення належать: посадовий оклад; оклад за військовим званням; надбавка за вислугу років.

До щомісячних додаткових видів грошового забезпечення належать: підвищення посадового окладу; надбавки; доплати; винагорода військовослужбовцям, які обіймають посади, пов`язані з безпосереднім виконанням завдань із забезпечення кібербезпеки та кіберзахисту; премія.

До одноразових додаткових видів грошового забезпечення належать: винагороди (крім винагороди військовослужбовцям, які обіймають посади, пов`язані з безпосереднім виконанням завдань із забезпечення кібербезпеки та кіберзахисту); допомоги.

Пунктом 3 Порядку №260 встановлено, що підставами для розрахунку та виплати основних і додаткових видів грошового забезпечення є: штат військової частини (установи, організації) (далі - військова частина); накази про призначення на посаду та зарахування до списків особового складу військової частини, про вступ до виконання обов`язків за посадою, в тому числі тимчасово, про зарахування в розпорядження; накази про встановлення та виплату основних і додаткових видів грошового забезпечення; накази про присвоєння військових звань; грошовий атестат або довідка про грошові виплати (за винятком осіб, призваних (прийнятих) на військову службу за контрактом, у тому числі під час проходження строкової військової служби).

Відповідно до пункту 17 Порядку №260, на період дії воєнного стану виплата грошового забезпечення особам офіцерського, старшинського, сержантського та рядового складу може встановлюватися за окремим рішенням Міністра оборони України.

Указом Президента України від 24.02.2022 №64/2022 «Про введення воєнного стану» у зв`язку з військовою агресією російської федерації в Україні введений воєнний стан з 24.02.2022, який неодноразово продовжувався Указами Президента України №133/2022 від 14.03.2022, №259/2022 від 18.04.2022, №341/2022 від 17.05.2022/, №573/2022 від 12.08.2022, №757/2022 від 07.11.2022, №58/2023 від 06.02.2023 та триває до теперішнього часу.

На виконання Указів Президента України від 24 лютого 2022 № 64 Про введення воєнного стану в Україні та №69 Про загальну мобілізацію Кабінетом Міністрів України прийнято постанову від 28.02.2022 №168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» (надалі Постанова №168), яка набрала чинності 28.02.2022 та застосовується з 24.02.2022.

Пунктом 1 Постанови №168, зокрема, встановлено, що на період дії воєнного стану військовослужбовцям Збройних Сил виплачується додаткова винагорода в розмірі 30 000 гривень щомісячно (крім військовослужбовців строкової служби), а тим з них, які беруть безпосередню участь у бойових діях або забезпечують здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах у період здійснення зазначених заходів (у тому числі військовослужбовцям строкової служби), - розмір цієї додаткової винагороди збільшується до 100 000 гривень в розрахунку на місяць пропорційно часу участі у таких діях або заходах.

Виплата такої додаткової винагороди здійснюється на підставі наказів командирів (начальників).

Відповідно до Постанови КМУ від 26.02.1993 № 146 «Про перелік видів доходів, які враховуються при визначенні розміру аліментів на одного з подружжя, дітей, батьків, інших осіб» (у редакції, яка діяла до 16.11.2022), зокрема п.п 2 п.1 утримання аліментів з працівників провадиться з усіх видів заробітку і додаткової винагороди як за основною роботою, так і за роботою за сумісництвом, в тому числі з: усіх видів доплат і надбавок до заробітної плати.

При цьому, пунктом 8 цієї ж постанови (у редакції, яка діяла до 16.11.2022) передбачено, що з військовослужбовців Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань, Держспецзв`язку, Держприкордонслужби, поліцейських, осіб рядового і начальницького складу органів і підрозділів внутрішніх справ, Національного антикорупційного бюро, Державного бюро розслідувань, БЕБ, служби цивільного захисту та Державної кримінально-виконавчої служби, співробітників Служби судової охорони утримання аліментів провадиться з усіх видів грошового забезпечення, крім грошового забезпечення, що не має постійного характеру, та інших випадків, передбачених законом.

Додаткова винагорода передбачена пунктом 1 Постанови КМУ від 28.02.2022 № 168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» не має постійного характеру, а передбачена на період дії воєнного стану, який введено 24 лютого 2022 року Указом Президента України №64/2022 у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України.

Разом з тим, постановою КМУ від 11.11.2022 № 1263, яка набула чинності 16.11.2022, внесено зміни до пункту 8 Постанови КМУ від 26.02.1993 № 146 «Про перелік видів доходів, які враховуються при визначенні розміру аліментів на одного з подружжя, дітей, батьків, інших осіб», якою передбачено стягнення аліментів з інших виплат, установлених законодавством, зокрема додаткової винагороди, яка виплачується на період воєнного стану.

Слід зауважити, що у відповідності до правового висновку зазначеного Верховним Судом у його постанові від 08.08.2025 року у справі №636/3608/24, суд виснував: - «21. Порядок стягнення аліментів визначається законом. Виконавець стягує з боржника аліменти у розмірі, визначеному виконавчим документом, але не менше мінімального гарантованого розміру, передбаченого Сімейним кодексом України (частина перша статті 71 Закону України «Про виконавче провадження»).

22. Заборгованість за аліментами, присудженими у частці від заробітку (доходу), визначається, виходячи з фактичного заробітку (доходу), який платник аліментів одержував за час, протягом якого не провадилося їх стягнення, незалежно від того, одержано такий заробіток (дохід) в Україні чи за кордоном (частина перша статті 195 Сімейного кодексу України, далі - СК України).

23. Перелік видів доходів, які враховуються при визначенні розміру аліментів на одного з подружжя, дітей, батьків, інших осіб, затверджується Кабінетом Міністрів України (стаття 81 СК України).

24. Відповідно до пункту 1 Переліку утримання аліментів з працівників провадиться з усіх видів заробітку і додаткової винагороди як за основною роботою, так і за роботою за сумісництвом.

25.За змістом пункт 8 Переліку у редакції постанови № 1263, чинної з 16 листопада 2022 року, з військовослужбовців Держприкордонслужби утримання аліментів провадиться з усіх видів грошового забезпечення, інших виплат, установлених законодавством, зокрема додаткової винагороди, яка виплачується на період воєнного стану, крім грошового забезпечення, що не має постійного характеру, та інших випадків, передбачених законом.

26. Механізм та умови виплати грошового забезпечення військовослужбовців Збройних Сил України, Державної спеціальної служби транспорту України, деяким іншим особам визначається відповідно до Порядку № 260.

Грошове забезпечення включає: щомісячні основні види грошового забезпечення; щомісячні додаткові види грошового забезпечення; одноразові додаткові види грошового забезпечення.

До щомісячних основних видів грошового забезпечення належать: посадовий оклад; оклад за військовим званням; надбавка за вислугу років.

До щомісячних додаткових видів грошового забезпечення належать: підвищення посадового окладу; надбавки; доплати; винагорода військовослужбовцям, які обіймають посади, пов`язані з безпосереднім виконанням завдань із забезпечення кібербезпеки та кіберзахисту; премія.

До одноразових додаткових видів грошового забезпечення належать: винагороди (крім винагороди військовослужбовцям, які обіймають посади, пов`язані з безпосереднім виконанням завдань із забезпечення кібербезпеки та кіберзахисту), а також додаткова винагорода на період дії воєнного стану; допомоги (пункт 2 Розділу І Порядку № 260 у редакції, застосовній із 1 лютого 2023 року).

27. З 22 травня 2024 року набрав чинності наказ Міністерства оборони України «Про затвердження Змін до Порядку виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам» від 30 квітня 2024 року № 275. Згідно з цим наказом пункт 2 Порядку № 260 після абзацу тринадцятого (про щомісячні додаткові види грошового забезпечення) доповнений абзацом чотирнадцятим такого змісту: «винагорода за особливості проходження служби (навчання) під час воєнного стану (особливого періоду)».

28. За змістом абзацу другого пункту 1-1 постанови № 168 у редакції постанови Кабінету Міністрів України «Про внесення змін до постанови Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 р. № 168» від 9 серпня 2023 року № 823, що був застосовним у частині виплати додаткової винагороди з 1 червня 2023 року, на період воєнного стану військовослужбовцям Державної прикордонної служби, які беруть безпосередню участь у бойових діях або здійсненні заходів, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, перебуваючи безпосередньо в районах їх здійснення, на тимчасово окупованій Російською Федерацією території України, на території між позиціями сил оборони та позиціями військ держави-агресора, щомісяця виплачується додаткова винагорода у розмірі 100 000 гривень в розрахунку на місяць пропорційно часу участі у таких діях та заходах.

29. За змістом абзацу другого пункту 1-1 постанови № 168 у редакції постанови Кабінету Міністрів України «Про внесення змін до постанови Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 р. № 168» від 12 квітня 2024 року № 419, що був застосовним у частині виплати додаткової винагороди з 1 квітня 2024 року, на період воєнного стану військовослужбовцям Державної прикордонної служби, які беруть безпосередню участь у бойових діях або здійсненні заходів, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, перебуваючи безпосередньо в районах їх здійснення, на тимчасово окупованій Російською Федерацією території України, на території між позиціями сил оборони та позиціями військ держави-агресора, щомісяця виплачується додаткова винагорода у розмірі 100 000 гривень в розрахунку на місяць пропорційно часу участі у таких діях та заходах. У разі виконання бойових (спеціальних) завдань під час ведення бойових (спеціальних) дій на лінії бойового зіткнення з противником на відстані виконання бойових (спеціальних) завдань військовою частиною (підрозділом, зокрема зведеним) першого ешелону оборони або наступу (контрнаступу, контратаки) до ротного опорного пункту включно, а також на тимчасово окупованій Російською Федерацією території України, на території між позиціями сил оборони та позиціями військ держави-агресора в районах ведення воєнних (бойових) дій та на території противника військовослужбовцям додатково виплачується одноразова винагорода в розмірі 70000 гривень за кожні 30 днів (сумарно обчислених) виконання таких завдань.

[…].

31. Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду погоджується з відмовою судів попередніх інстанцій у задоволенні скарги боржника. За змістом пунктів 1 і 8 Переліку утримання аліментів з працівників провадиться з усіх видів заробітку і додаткової винагороди, зокрема з додаткової винагороди, яка виплачується на період воєнного стану, крім грошового забезпечення, що не має постійного характеру. Тобто Кабінет Міністрів України не відніс зазначену додаткову винагороду до грошового забезпечення, яке не має постійного характеру. Інакше кажучи, така додаткова винагорода є постійною впродовж дії воєнного стану згідно з умовами, визначеними у постанові № 168.

32. На цей висновок не впливає те, що згідно з Порядком № 260 додаткова винагорода, яка виплачується на період воєнного стану, класифікована як одноразовий додатковий вид грошового забезпечення. Вказівка у його назві на одноразовість не означає, що додаткова винагорода, яка виплачується на період воєнного стану, всупереч Переліку не має постійного характеру. Впродовж дії воєнного стану вона нараховується та виплачується на регулярній основі відповідно до умов, визначених у постанові № 168. За іншої інтерпретації, якщо погодитися з боржником, він би міг отримати додаткову винагороду, яка виплачується на період воєнного стану, лише один раз (одноразово) за весь цей період.

33. Суди першої й апеляційної інстанцій встановили, що військова частина на виконання рішення суду про стягнення з боржника аліментів з липня 2023 року правильно відраховувала та перераховувала їх стягувачці з доходів боржника, включно з його додатковою винагородою, яка виплачується на період воєнного стану.

34. Таким чином, помилковими є твердження боржника у касаційній скарзі про те, що віднесення цієї додаткової винагороди згідно з Порядком № 260 до одноразового виду грошового забезпечення військовослужбовця вказує на неможливість її урахування під час обчислення розміру аліментів. Колегія суддів наголошує, що ця винагорода за змістом пункту 8 Переліку впродовж дії воєнного стану має постійний характер, що підтверджують відомості про щомісячні доходи боржника, які надала військова частина (а. с. 16-17). Тому державний виконавець правильно розрахував розмір аліментів, включивши до бази підрахунку цю винагороду.

35. Безпідставним є аргумент боржника у касаційній скарзі про те, що відсутній висновок Верховного Суду щодо застосування норм права у подібних спірних правовідносинах. Близький за змістом висновок щодо включення додаткової винагороди, яка виплачується на період воєнного стану, до видів грошового забезпечення, що враховуються для визначення розміру аліментів, сформулював Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду у постановах від 28 лютого 2024 року у справі № 209/3260/13-ц і від 26 лютого 2025 року у справі № 361/1506/22. Немає жодних підстав вважати, що парламент і уряд, маючи на меті належне забезпечення дитини для її повноцінного духовного та фізичного розвитку, могли з будь-яких причин не охопити аліментними зобов`язаннями додаткову винагороду військовослужбовця на період воєнного стану.».

В даному випадку у відповідності до приписів ч.1 та ч.5 ст.242 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Отже, виходячи з аналізу норм чинного законодавства щодо спірних правовідносин суд дійшов висновку, що відповідачем правомірно утримується визначена сума аліментів з повного обсягу грошового забезпечення, що нараховується позивачу, оскільки перебування на військовій службі не звільняє військовослужбовця від обов`язку утримувати своїх дітей, і аліменти стягуються з військовослужбовця в такому ж порядку, як і з інших громадян та з усіх видів грошового забезпечення (доходу), включаючи додаткову винагороду та премії, включаючи бойові виплати, і доводами позивача зазначеними у його позовній заяві не спростовуються.

Згідно із частинами 1, 2 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

У справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до ст. 90 Кодексу адміністративного судочинства України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Частиною 1 статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що суд при вирішенні справи керується принципом змагальності сторін, диспозитивності та офіційного з`ясування всіх обставин у справі, відповідно до якого розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відтак, позовні вимоги позивача не підлягають задоволенню у зв`язку з їх необґрунтованістю та безпідставністю.

Відповідно до ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» підстави для розподілу судових витрат відсутні.

Надаючи оцінку кожному окремому специфічному доводу всіх учасників справи, що мають значення для правильного вирішення адміністративної справи, суд застосовує позицію ЄСПЛ (в аспекті оцінки аргументів учасників справи у касаційному провадженні), сформовану в пункті 58 рішення у справі «Серявін та інші проти України» (№ 4909/04): згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (Ruiz Torija v. Spain) № 303-A, пункт 29).

На підставі наведеного, керуючись ст. ст. 9, 32, 139, 243 246, 255, 287, 297 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

ВИРІШИВ:

У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до Слов`янського відділу виконавчої служби у Краматорському районі Донецької області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції про визнання протиправним рішення та зобов`язання вчинити певні дії відмовити повністю.

Повний текст рішення виготовлено та підписано 23 січня 2026 року.

Апеляційна скарга подається до Першого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя І.О. Голошивець