Справа № 280/9960/25
Суддя: Мінаєва Катерина Володимирівна
Дата ухвалення: 2026-01-21 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЗАПОРІЗЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 січня 2026 року Справа № 280/9960/25 м.Запоріжжя
Запорізький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Мінаєвої К.В., розглянувши в порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу

за позовом ОСОБА_1

до військової частини НОМЕР_1

про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

І. Зміст і підстави позовних вимог.

До Запорізького окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 (далі - позивач) до військової частини НОМЕР_1 (далі відповідач), у якій позивач з урахуванням ухвали суду від 11.12.2025 просить суд:

1) визнати протиправною бездіяльність відповідача, яка полягає у не розгляді та у не задоволені рапорту позивача від 13.09.2025 про звільнення його з військової служби на підставі підпункту "б" пункту 2 частини 4 статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» - за станом здоров`я за наявності у позивача інвалідності третьої групи за загальним захворюванням, безстроково, що підтверджується Довідкою до акту огляду медико-соціальною експертною комісією серії АД №18830 виданої 08.08.2012 ОЦМСЕ психіатричної МСЕК №1 Запорізької області;

2) зобов`язати відповідача розглянути рапорт позивача від 13.09.2025 про звільнення його з військової служби на підставі підпункту "б" пункту 2 частини 4 статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» - за станом здоров`я за наявності у позивача інвалідності третьої групи за загальним захворюванням, безстроково, що підтверджується Довідкою до акту огляду медико-соціальною експертною комісією серії АД №18830 виданої 08.08.2012 ОЦМСЕ психіатричної МСЕК №1 Запорізької області;

3) зобов`язати відповідача звільнити позивача з військової служби на підставі підпункту "б" пункту 2 частини 4 статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» - за станом здоров`я за наявності у позивача інвалідності третьої групи за загальним захворюванням, безстроково, що підтверджується Довідкою до акту огляду медико-соціальною експертною комісією серії АД №18830 виданої 08.08.2012 ОЦМСЕ психіатричної МСЕК №1 Запорізької області.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що позивач з грудня 2022 року перебуває на військовій службі на посаді стрільця-помічника гранатометника стрілецького відділення стрілецького взводу стрілецької роти військовій частині НОМЕР_2 . 25.04.2024 під час захисту Батьківщини та безпосередньої участі у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії РФ, позивач отримав поранення та контузію. Відповідно до пунктів «а», «б» статей 25, 26, 27, 31, 75 Розкладу хвороб Додатку 1 до Положення про військово-лікарську експертизу в Збройних Силах України, позивач є особою непридатною до військової служби з виключенням з військового обліку та/або придатним до служби у військових частинах забезпечення, ТЦК та СП, ВВНЗ, навчальних центрах, закладах (установах), медичних підрозділах, підрозділах логістики, зв`язку, оперативного забезпечення, охорони. ОСОБА_1 є інвалідом третьої групи за загальним захворюванням, безстроково, що підтверджується Довідкою до акту огляду медико-соціальною експертною комісією серії АД №18830, виданої 08.08.2012 ОЦМСЕ психіатричної МСЕК №1 Запорізької області. Протягом 2025 року позивач декілька разів подавав рапорт про звільнення з військової служби, проте такі повертались без прийняття до розгляду. 13.09.2025 він направив до Міністерства оборони України рапорт про звільнення з військової служби за станом здоров`я за наявності інвалідності, з подальшим переданням рапорту командуванню військової частини НОМЕР_2 , на що отримав відмову розглянути такий рапорт через призупинення військової служби. Наголошено, що рапорт позивача розглянутий по суті вимог не був, чим допущено протиправну бездіяльність.

ІІ. Виклад позицій інших учасників справи.

02.01.2026 до суду надійшов відзив на позовну заяву, в якому зазначено, що за результатами проведеного службового розслідування в військовій частині НОМЕР_2 факт відсутності позивача на службі без поважних причин знайшов своє підтвердження, у зв`язку із чим спрямовано повідомлення до правоохоронного органну за фактом вчинення позивачем кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України. 19.02.2025 ТУ ДБР у м. Краматорську внесено відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0007701 за ч. 5 ст. 407 КК України. Наказом командира військової частини НОМЕР_2 (по стройовій частині) від 26.03.2025 №87 Позивача виключено зі списків особового складу військової частини НОМЕР_2 та йому призупинено військову службу. На момент підготовки цього відзиву позивач продовжує ухилятися від військової служби. Військовослужбовці, військову службу яким призупинено і які виключені зі списків особового складу, обліковуються у штабі військової частини у вкладці «Виключені» електронного журналу обліку особового складу та не входять до чисельності особового складу військової частини. Підставою для видання наказу про зарахування до списків особового складу військової частини (про прийом на роботу працівника) є, серед іншого, для військовослужбовців, військову службу яким було призупинено, - виправдувальний вирок суду (його належним чином завірена копія), що набрав законної сили, постанова органу досудового розслідування про закриття кримінального провадження відповідно до пунктів 1-3 частини першої статті 284 Кримінального процесуального кодексу України, наказ відповідного командира (начальника) по особовому складу про продовження військовослужбовцю військової служби та дії контракту. Позивач не входить до складу Збройних Сил України, відтак, реалізувати поновлення на службі не видається можливим, що кореспондується з вимогами наведеної раніше Інструкції, відповідно до пункту 32 якої, зарахування до списків особового складу військової частини здійснюється у день прибуття військовослужбовців (прийому на роботу працівників) до військової частини. Отже, позивачу необхідно прибути до військової частини, після чого у встановленому порядку подати за командою рапорт, який буде розглянуто та за у випадку позитивного розгляду - реалізовано в межах компетенції. З огляду на викладене просить відмовити у задоволенні позовних вимог.

III. Процесуальні дії у справі.

Ухвалою від 17.11.2025 суд відкрив провадження у справі, призначив її до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення та виклику сторін; витребував у військової частини НОМЕР_2 належним чином засвідчені копії документів, які стосуються розгляду рапорту ОСОБА_1 від 13.09.2025; письмові пояснення щодо військової частини (належного відповідача по справі), яка була уповноважена на розгляд рапорт ОСОБА_1 про звільнення з військової служби.

Ухвалою від 11.12.2025 суд задовольнив клопотання військової частини НОМЕР_1 про заміну відповідача у справі; допустив заміну відповідача у справі №280/9960/25 з військової частини НОМЕР_2 на його правонаступника військову частину НОМЕР_1 ; витребував у військової частини НОМЕР_1 належним чином засвідчені копії документів, які стосуються розгляду рапорту ОСОБА_1 від 13.09.2025; письмові пояснення щодо військової частини (належного відповідача по справі), яка була уповноважена на розгляд рапорт ОСОБА_1 про звільнення з військової служби.

IV. Фактичні обставини справи, встановлені судом.

За змістом довідки до акту огляду медико-соціальною експертною комісією серії АД №18830, виданої 08.08.2012 ОЦМСЕ психіатричної МСЕК №1 Запорізької області, ОСОБА_1 має третю групу інвалідності, встановлену безстроково.

Наказом командира військової частини НОМЕР_2 (по стройовій частині) від 27.01.2023 №28 рядового ОСОБА_1 , стрільця стрілецького відділення стрілецького взводу стрілецької роти військової частини НОМЕР_2 , зараховано до списків особового складу частини на всі види забезпечення.

Згідно з наказом командира військової частини НОМЕР_2 (по стройовій частині) від 01.07.2024 №186 солдат ОСОБА_1 , стрілець санітар 3 механізованого відділення 1 механізованого взводу механізованої роти військової частини НОМЕР_2 , вважається таким, що самовільно залишив військову частину (не повернення з лікування). Підстава: рапорт капітана медичної служби ОСОБА_2 (вх.№3864 від 01.07.2024), доповідь оперативного чергового військової частини НОМЕР_2 (вих.№2431 від 01.07.2024).

Відповідно до наказу командира військової частини НОМЕР_1 (по особовому складу) від 22.03.2025 №73-РС призупинено військову службу солдату ОСОБА_1 , колишньому стрільцю-помічнику гранатометника стрілецького відділення стрілецького взводу стрілецької роти, із 19 лютого 2025 року. Зазначено, що він самовільно залишив військову частину 01 липня 2024 року. Підстава: витяг із Єдиного реєстру досудових розслідувань 19.02.2025 №0007701.

Листом військової частини НОМЕР_2 від 23.03.2025 №1555/1253 ОСОБА_1 було повідомлено, що наказом командира військової частини НОМЕР_2 (по стройовій частині) йому призупинена військова служба на підставі ст.24 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» через те, що він самовільно залишив військову частину. Діяння заявника, що виразилось у самовільному залишенні військової частини, містить також ознаки складу кримінального правопорушення, передбаченого ст. ст. 407, 408 КК України, у зв`язку із чим відповідні відомості спрямовано до органу досудового розслідування, яким здійснюється розслідування. Повідомлено, що заявник має невідкладно з`явитись до військової частини НОМЕР_2 або до найближчого підрозділу військової служби правопорядку у Збройних Силах України та надати, за наявності, докази правомірності відсутності в частині.

Наказом командира військової частини НОМЕР_2 (по стройовій частині) від 26.03.2025 №87 з 19 лютого 2025 року ОСОБА_1 , який перебуває у розпорядженні командира військової частини НОМЕР_1 та утримується у списках військової частини НОМЕР_1 , виключено зі списків особового складу військової частини НОМЕР_2 , призупинено військову службу та вважається таким, що не виконує (не несе) обов`язки військової служби. Підстава: наказ командира військової частини НОМЕР_1 (по особовому складу) від 22.03.2025 №73-РС, витяг із ЄРДР №0007701 від 19.02.2025.

Листом військової частини НОМЕР_2 від 13.05.2025 №1555/2465 представника позивача було повідомлено, що ОСОБА_1 призупинена військова служба на підставі ст.24 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» через те, що останній самовільно залишив місце несення служби. Зазначена обставина унеможливлює направлення на проходження військово-лікарської експертизи. Просили вказати ОСОБА_1 на те, що він має невідкладно з`явитися до військової частини та надати (за наявності) відомості на підтвердження правомірності його відсутності на службі та нагадати клієнту про обов`язки військовослужбовця, означені Статутом внутрішньої служби Збройних Сил України та про відповідальність за їх порушення, передбачену Дисциплінарним статутом Збройних Сил України, Кримінальним кодексом України тощо.

Згідно з довідкою військової частини НОМЕР_1 від 17.07.2025 №1553/8814 відповідно до спільної директиви Міністра оборони України та Головнокомандувача Збройних Сил України від 22 травня 2025 року № Д-321/65/дск «Про проведення додаткових організаційних заходів у Збройних Силах України в 2025 році» та директиви командувача Сил територіальної оборони Збройних Сил України від 22 травня 2025 року № Д-22/ДСК «Про проведення додаткових організаційних заходів у Командуванні Сил територіальної оборони Збройних Сил України в 2025 році» військова частина НОМЕР_1 із 01.08.2025 р. є правонаступником військової частини НОМЕР_2 у зв`язку із переформуванням.

13.09.2025 ОСОБА_1 направив на адресу Міністерства оборони України рапорт про звільнення з військової служби на підставі підпункту «б» пункту 2 частини 4 статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» за станом здоров`я за наявності інвалідності третьої групи за загальним захворюванням, безстроково.

Листом військової частини НОМЕР_1 від 14.10.2025 №1553/14330 позивача повідомлено, що відповідно до ч.2 ст.24 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» йому було призупинено військову службу.

Вважаючи протиправною бездіяльність відповідача щодо нерозгляду та незадоволення рапорту про звільнення з військової служби на підставі підпункту "б" пункту 2 частини 4 статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», позивач звернувся до суду з адміністративним позовом.

V. Мотиви, з яких виходить суд, та застосовані норми права.

За приписами частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відтак суб`єкт владних повноважень зобов`язаний діяти лише на виконання закону, за умов і обставин, визначених ним, вчиняти дії, не виходячи за межі прав та обов`язків, дотримуватися встановленої законом процедури, обирати лише встановлені законодавством України способи правомірної поведінки під час реалізації своїх владних повноважень.

Правове регулювання відносин між державою і громадянами України у зв`язку з виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, а також визначає загальні засади проходження в Україні військової служби здійснюється на підставі Закону України від 25.03.1992 № 2232-ХІІ «Про військовий обов`язок і військову службу» (далі - Закон № 2232-ХІІ).

Відповідно до частини сьомої статті 26 Закону № 2232-ХІІ звільнення військовослужбовців з військової служби здійснюється в порядку, передбаченому положеннями про проходження військової служби громадянами України.

Як встановлено судом, ОСОБА_1 проходив військову службу у військовій частині НОМЕР_2 , правонаступником якої з 01.08.2025 є військова частина НОМЕР_1 . Разом з тим, позивач виявив своє небажання продовжувати проходити військову службу та подав рапорт про звільнення з військової служби на підставі підпункту "б" пункту 2 частини четвертої статті 26 Закону № 2232-ХІІ (за станом здоров`я - на підставі висновку (постанови) військово-лікарської комісії про непридатність до військової служби, за винятком випадків, визначених положеннями про проходження громадянами України військової служби).

Пунктом 233 Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України (далі - Положення №1153/2008), затвердженого Указом президента України № 1153/2008 від 10.12.2008, передбачено, що військовослужбовці, які бажають звільнитися з військової служби, подають по команді рапорти та документи, які підтверджують підстави звільнення. У рапортах зазначаються: підстави звільнення з військової служби; думка військовослужбовця щодо його бажання проходити службу у військовому резерві Збройних Сил України за відповідною військово-обліковою спеціальністю; районний (міський) територіальний центр комплектування та соціальної підтримки, до якого повинна бути надіслана особова справа військовослужбовця.

Відповідно до абзацу другого пункту 12 Положення №1153/2008 право видавати накази по особовому складу надається командирам, командувачам, начальникам, керівникам (далі - командири (начальники) органів військового управління, з`єднань, військових частин, установ, організацій, вищих військових навчальних закладів, військових навчальних підрозділів закладів вищої освіти, які утримуються на окремих штатах (далі - військові частини), за посадами яких штатом передбачено військове звання полковника (капітана 1 рангу) і вище, а також керівникам служб персоналу Міністерства оборони України та Генерального штабу Збройних Сил України.

Згідно з підпунктом 2 пункту 225 Положення №1153/2008 звільнення військовослужбовців із військової служби здійснюється під час дії особливого періоду (з моменту оголошення мобілізації - протягом строку її проведення, який визначається рішенням Президента України, та з моменту введення воєнного стану - до оголошення демобілізації) - на підставах, передбачених частиною третьою, пунктом 2 частини четвертої, пунктом 3 частини п`ятої та пунктом 3 частини шостої статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу»: у військових званнях до майстер-сержанта (майстер-старшини) включно за всіма підставами - командирами бригад (полків, кораблів 1 рангу) і посадовими особами, які відповідно до Дисциплінарного статуту Збройних Сил України прирівняні до них; у військових званнях до підполковника (капітана 2 рангу) включно за всіма підставами - командирами корпусів та командувачами військ оперативних командувань і посадовими особами, які відповідно до Дисциплінарного статуту Збройних Сил України прирівняні до них; у військових званнях до полковника (капітана 1 рангу) включно за всіма підставами - командувачами видів Збройних Сил України, окремих родів військ (сил) Збройних Сил України, командиром військової частини НОМЕР_3 , начальником Генерального штабу Збройних Сил України, керівником служби персоналу Міністерства оборони України, начальником Національного університету оборони України імені Івана Черняховського; у військових званнях до бригадного генерала (коммодора) та прирівняних до них згідно із пунктом 3 розділу II «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 4 червня 2020 року № 680-IX "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо військових звань військовослужбовців" військових звань включно за всіма підставами - Головнокомандувачем Збройних Сил України; у військових званнях до генерал-лейтенанта (віце-адмірала) та прирівняних до них згідно із пунктом 3 розділу II «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 4 червня 2020 року № 680-IX "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо військових звань військовослужбовців" військових звань включно за всіма підставами - Міністром оборони України; у військових званнях генерала (адмірала) та прирівняному до них згідно із пунктом 3 розділу II «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 4 червня 2020 року № 680-IX «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо військових звань військовослужбовців» військовому званні - Президентом України.

Згідно з пунктом 234 Положення №1153/2008 перед звільненням військовослужбовців уточнюються дані про проходження ними військової служби, документально підтверджуються періоди служби, що підлягають зарахуванню до вислуги в календарному та пільговому обчисленні, проводиться розрахунок вислуги років військової служби.

Статтею 14 Закону України від 24.03.1999 № 548-XIV «Про Статут внутрішньої служби Збройних Сил України» встановлено, що із службових та особистих питань військовослужбовець повинен звертатися до свого безпосереднього начальника, а якщо він не може їх вирішити - до наступного прямого начальника.

Отже, рапорт - це усне чи письмове звернення військовослужбовця до відповідного начальника з викладом питань службового чи особистого характеру

Інструкція про організацію виконання Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України, затверджена наказом Міністра оборони України 10.04.2009 № 170 (далі - Інструкція №170), визначає механізм реалізації та порядок організації у Збройних Силах України виконання вимог Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України.

Відповідно до пункту 1.5 розділу І Інструкції №170 для встановлення, зміни, призупинення, або припинення правових відносин з громадянами України, які реалізуються наказами посадових осіб по особовому складу, у Генеральному штабі Збройних Сил України, Командуванні об`єднаних сил Збройних Сил України, видах Збройних Сил України, окремих родах сил Збройних Сил України, окремих родах військ Збройних Сил України, органах військового управління, з`єднаннях, військових частинах, вищих військових навчальних закладах, військових навчальних підрозділах закладів вищої освіти, установах, організаціях, (далі - військові частини), оформляються: подання (додаток 1), рішення колегіальних органів, утворених і діючих відповідно до законодавчих актів і актів Міністерства оборони України, Резерв кандидатів для просування по службі (додаток 2), План переміщення військовослужбовців на посади номенклатури посад (далі - План переміщення на посади) (додаток 16) на військовослужбовців крім тих, які проходять строкову військову службу, зокрема щодо звільнення з військової служби.

Згідно з пунктом 14.10 розділу XIV Інструкції №170 звільнення з військової служби через сімейні обставини або інші поважні причини здійснюється за наявності оригіналів документів, що підтверджують таку підставу звільнення.

Документи на звільнення військовослужбовців направляються безпосередньо до посадових осіб, які мають право їх звільнення з військової служби. Наказ по особовому складу про звільнення цих військовослужбовців повинен бути виданий і доведений до територіального центру комплектування та соціальної підтримки за місцем взяття громадянина на військовий облік та до військової частини за місцем проходження військової служби в строки, що забезпечуватимуть вчасне здавання справ і посад і розрахунок військовослужбовців, а також виконання строків звільнення, визначених Президентом України.

Командири військових частин зобов`язані забезпечити своєчасне здавання посади, проведення усіх необхідних розрахунків з військовослужбовцями, стосовно яких видано наказ по особовому складу про звільнення з військової служби, у порядку, визначеному пунктом 242 Положення, та направлення їх на військовий облік до територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки за місцем проживання.

Додатком 19 Інструкції №170 передбачено перелік документів, що подаються з поданням до звільнення військовослужбовця з військової служби.

Зокрема, відповідно до пункту 3 Додатку № 19 при поданні до звільнення з військової служби за підставою за станом здоров`я подаються: копія аркуша бесіди; копія рапорту військовослужбовця; висновок (постанова) військово-лікарської комісії; копія розрахунку вислуги років військової служби (при набутті права на пенсійне забезпечення за вислугою років).

Аналіз наведених законодавчих норм свідчить про те, що розгляд рапорту про звільнення зі служби відбувається за встановленою процедурою, яка включає підготовку подання, перевірка документів, що підтверджують наявність сімейних обставин або інших поважних причин щодо дотримання пункту 14.10 розділу XIV Інструкції №170, уточнюються дані про проходження особою військової служби, документально підтверджуються періоди служби, що підлягають зарахуванню до вислуги в календарному та пільговому обчисленні, проводиться розрахунок вислуги років військової служби.

Наказом Міністерства оборони України від 06.08.2024 № 531 затверджено Порядок організації роботи з рапортами військовослужбовців у системі Міністерства оборони України, пунктом 2 розділу І якого визначено, що з питань, пов`язаних з виконанням обов`язків військової служби, а також особистих питань військовослужбовець звертається з рапортом до безпосереднього командира (начальника), а у разі якщо він не може вирішити порушені у рапорті питання,- до наступного прямого командира (начальника).

Відповідно до пункту 2-6, 8-9 розділу ІІІ вказаного Порядку командири (начальники) надають відповідь на паперовий рапорт військовослужбовця шляхом накладення резолюції. Резолюція повинна містити відомості, визначені у додатку 1 до цього Порядку.

Непогодження рапорту безпосереднім та/або прямими командирами (начальниками) не перешкоджає подальшому руху рапорту для його розгляду командиром (начальником) або іншою посадовою особою, яка уповноважена приймати рішення стосовно порушеного в рапорті питання, та прийняття рішення по суті рапорту. Особливості розгляду рапортів, поданих в електронній формі, врегульовано розділом IV цього Порядку. Відмова у задоволенні рапорту має бути вмотивованою.

Якщо для прийняття рішення по суті рапорту недостатньо наданих військовослужбовцем інформації або документів, безпосередній або прямий командир (начальник) військовослужбовця, уповноважений приймати рішення стосовно порушеного в рапорті питання, може не погодити рапорт, зазначивши вичерпний перелік підстав та документів (копій документів), які необхідно додати до рапорту для вирішення його по суті.

Командиру (начальнику), уповноваженому приймати рішення стосовно порушеного у рапорті питання, забороняється відмовляти у задоволенні рапорту у разі, якщо до рапорту не додано документів, які є або повинні бути в розпорядженні відповідного командира (начальника).

Усі рапорти, які потребують розгляду (прийняття рішення) командиром військової частини, попередньо обов`язково реєструються службою діловодства.

Початок перебігу строку розгляду паперового рапорту розпочинається із часу подання рапорту, а не часу його реєстрації в службі діловодства.

Часом подання паперового рапорту є дата передачі рапорту на погодження безпосередньому командиру (начальнику) військовослужбовця, а у разі відмови в розгляді рапорту безпосереднім командиром (начальником) - дата передачі рапорту прямому командиру (начальнику), з урахуванням вимог пункту 1 цього розділу.

У разі направлення рапорту засобами поштового зв`язку часом подання рапорту є дата надходження рапорту до поштового відділення за місцем знаходження відповідного підрозділу.

Розгляд паперового рапорту військовослужбовця всіма його прямими командирами (начальниками) здійснюється:

1) невідкладно, але не пізніше ніж за 48 годин із часу подання військовослужбовцем рапорту - щодо питань, які стосуються військової дисципліни, обов`язків особового складу під час виконання бойових наказів (розпоряджень), збереження життя та здоров`я особового складу, відпустки за сімейними обставинами та з інших поважних причин;

2) у строк не більше 14 днів із дня подання військовослужбовцем рапорту - щодо питань, які не відносяться до питань, визначених підпунктом 1 цього пункту.

Аналіз наведених норм свідчить про те, що командири (начальники) здійснюють розгляд паперового рапорту військовослужбовця у встановлений Порядком № 531 строк та надають відповідь на паперовий рапорт військовослужбовця шляхом накладення резолюції, яка повинна містити відомості, визначені у додатку 1 до цього Порядку, при цьому відмова у задоволенні рапорту повинна бути вмотивованою.

Матеріалами справи підтверджено, що 13.09.2025 позивач засобами поштового зв`язку направив на адресу Міністерства оборони України (для передачі командуванню військової частини НОМЕР_2 ) рапорт про звільнення з військової служби на підставі підпункту «б» пункту 2 частини 4 статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» за станом здоров`я. При цьому суд враховує можливу необізнаність позивача щодо проведення додаткових організаційних заходів у Командуванні Сил територіальної оборони Збройних Сил України в 2025 році та визначення з 01.08.2025 правонаступника військової частини НОМЕР_2 військової частини НОМЕР_1 (у зв`язку з переформуванням). Водночас військовою частиною НОМЕР_1 отримано рапорт позивача, про що свідчить зміст листа від 14.10.2025 №1553/14330, яким повідомлено, що позивачу призупинено військову службу.

Згідно з абзацом першим частини другої статті 24 Закону №2232-ХІІ (у редакції до внесення змін Законом України від 30.04.2025 № 4392-IX) військова служба призупиняється для військовослужбовців, які самовільно залишили військові частини або місця служби, дезертирували із Збройних Сил України та інших військових формувань або добровільно здалися в полон, якщо інше не визначено законодавством.

Законом України від 30.04.2025 № 4392-IX «Про внесення змін до деяких законів України щодо порядку проходження військової служби окремими категоріями військовослужбовців під час дії воєнного стану» абзац перший частини другої статті 24 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» доповнено реченням такого змісту: «Під час дії воєнного стану військова служба для військовослужбовців, які самовільно залишили військові частини або місця служби чи дезертирували, не призупиняється». При цьому суд бере до уваги, що наказ про призупинення військової служби для позивача був прийнятий військовою частиною до внесення вказаних вище змін.

Відповідно до абзаців другого-одинадцятого частини другої статті 24 Закону №2232-ХІІ початком призупинення військової служби є день внесення відповідних відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань на підставі заяви, повідомлення командира (начальника) військової частини, поданих відповідно до частини п`ятої статті 85 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, та/або заяви, повідомлення начальника відповідного органу управління Військової служби правопорядку у Збройних Силах України про вчинене кримінальне правопорушення. Підставою для призупинення військової служби є отримання військовою частиною письмового повідомлення правоохоронного органу про внесення відповідних відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань щодо кримінального правопорушення (витягу з Єдиного реєстру досудових розслідувань).

Військовослужбовці, військову службу яких призупинено, звільняються з посад та вважаються такими, що не виконують (не несуть) обов`язків військової служби. Контракт про проходження військової служби, а також виплата грошового та здійснення продовольчого, речового, інших видів забезпечення таким військовослужбовцям призупиняються.

Час призупинення військової служби військовослужбовцям не зараховується до строку військової служби, вислуги у військовому званні та до вислуги років для виплати надбавки за вислугу років і призначення пенсії. На них не поширюються пільги та соціальні гарантії, встановлені законодавством для військовослужбовців.

Військовослужбовці, військову службу яких призупинено, не входять до чисельності Збройних Сил України та інших військових формувань.

Військовослужбовці, військову службу яких призупинено та стосовно яких обвинувальні вироки суду набрали законної сили, підлягають звільненню з військової служби відповідно до пункту "г" частини другої, пункту "г" частини третьої, підпункту "д" пункту 1, підпункту "в" пункту 2 частини четвертої, підпунктів "е" пунктів 1 і 2, підпункту "в" пункту 3 частини п`ятої та підпункту "е" пункту 1, підпункту "д" пункту 2, підпункту "в" пункту 3 частини шостої статті 26 цього Закону, крім військовослужбовців, яким обвинувальним вироком суду, що набрав законної сили, призначено кримінальне покарання у виді службового обмеження, арешту з відбуттям на гауптвахті або триманням у дисциплінарному батальйоні.

Для військовослужбовців, яким обвинувальним вироком суду, що набрав законної сили, призначено кримінальне покарання у виді службового обмеження, арешту з відбуттям на гауптвахті або триманням у дисциплінарному батальйоні, з дня початку відбування такого покарання військова служба та дія контракту продовжуються, поновлюються виплата грошового і здійснення продовольчого, речового, інших видів забезпечення, пільги та соціальні гарантії, встановлені законодавством України.

Військовослужбовці, яким судовим рішенням, що набрало законної сили, призначено кримінальне покарання у виді штрафу, яких звільнено від кримінальної відповідальності на підставах, передбачених статтями 47, 48, 49 Кримінального кодексу України, а також яких звільнено від відбування покарання на підставі амністії, підлягають звільненню з військової служби відповідно до підпункту "ґ" пункту 1 частини четвертої, підпунктів "д" пунктів 1 і 2 частини п`ятої та підпункту "д" пункту 1, підпункту "ґ" пункту 2 частини шостої статті 26 цього Закону, крім випадків, передбачених цим Законом.

Під час проведення мобілізації та/або дії воєнного стану для військовослужбовців, яким судовим рішенням, що набрало законної сили, призначено кримінальне покарання у виді штрафу, яких звільнено від кримінальної відповідальності на підставах, передбачених статтями 47, 48, 49 Кримінального кодексу України, звільнено від відбування покарання на підставі амністії, а також яких звільнено від відбування покарання з випробуванням, з дня прибуття їх до військових частин (місць проходження військової служби) військова служба та дія контракту продовжуються, поновлюються виплата грошового і здійснення продовольчого, речового, інших видів забезпечення, пільги та соціальні гарантії, встановлені законодавством України.

Для військовослужбовців, стосовно яких судом ухвалено виправдувальний вирок, що набрав законної сили, або стосовно яких закрито кримінальне провадження відповідно до пунктів 1, 2, 3 частини першої статті 284 Кримінального процесуального кодексу України, військова служба та дія контракту продовжуються. У такому разі строк призупинення військової служби зараховується до вислуги років для виплати надбавки за вислугу років і призначення пенсії, а також до строку вислуги років для присвоєння чергового військового звання та поновлюються пільги і соціальні гарантії, встановлені законодавством України для військовослужбовців.

За весь час безпідставного призупинення військової служби таким військовослужбовцям виплачується недоотримане грошове та здійснюється недоотримане продовольче, речове та інші види забезпечення.

Порядок призупинення та продовження військової служби визначається положеннями про проходження військової служби.

Згідно з пунктами 122, 144-1 Положення №1153/2008 усунення військовослужбовців від виконання службових обов`язків здійснюється відповідно до Дисциплінарного статуту Збройних Сил України.

Для військовослужбовця, який самовільно залишив військову частину або місце служби, дезертирував із Збройних Сил України або добровільно здався в полон, військова служба призупиняється відповідно до частини другої статті 24 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу».

Військова служба для такого військовослужбовця призупиняється з дня внесення відповідних відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань на підставі заяви, повідомлення командира (начальника) військової частини про вчинене кримінальне правопорушення, поданих відповідно до частини четвертої статті 85 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України.

Відповідно до пункту 144-2 Положення №1153/2008 військовослужбовці, військову службу яким призупинено, звільняються з посад та вважаються такими, що не виконують (не несуть) обов`язків військової служби. Військовослужбовці, військову службу яким призупинено, не входять до чисельності Збройних Сил України.

Пунктом 144-5 Положення №1153/2008 військовослужбовці, військову службу яким призупинено та стосовно яких обвинувальні вироки суду набрали законної сили, підлягають звільненню з військової служби відповідно до пункту "г" частини другої, пункту "г" частини третьої, підпункту "д" пункту 1, підпункту "в" пункту 2 частини четвертої, підпункту "е" пункту 1, підпункту "е" пункту 2, підпункту "в" пункту 3 частини п`ятої та підпункту "е" пункту 1, підпункту "д" пункту 2, підпункту "в" пункту 3 частини шостої статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», крім військовослужбовців, яким вироком суду визначено міру покарання у виді службового обмеження, арешту з відбуттям на гауптвахті або триманням у дисциплінарному батальйоні.

Військовослужбовці, яким призначено кримінальне покарання у вигляді штрафу, яких звільнено від кримінальної відповідальності на підставах, передбачених статтями 47, 48, 49 Кримінального кодексу України, а також яких звільнено від відбування покарання на підставі амністії, підлягають звільненню з військової служби відповідно до підпункту "ґ" пункту 1 частини четвертої, підпункту "д" пункту 1, підпункту "д" пункту 2 частини п`ятої та підпункту "д" пункту 1, підпункту "ґ" пункту 2 частини шостої статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу».

Звільнення військовослужбовців, військову службу яким призупинено, з військової служби здійснюється командирами (начальниками) військових частин наказами по особовому складу, крім військовослужбовців, які згідно із пунктом 225 цього Положення звільняються з військової служби Президентом України.

Пунктом 144-6 Положення №1153/2008 передбачено, що для військовослужбовців, стосовно яких судом винесено виправдувальний вирок, що набрав законної сили, або стосовно яких закрито кримінальне провадження відповідно до пунктів 1, 2, 3 частини першої статті 284 Кримінального процесуального кодексу України, військова служба та дія контракту продовжуються. У такому разі строк призупинення військової служби зараховується до вислуги років для виплати надбавки за вислугу років і призначення пенсії, а також до строку вислуги років для присвоєння чергового військового звання, та поновлюються пільги і соціальні гарантії, встановлені законодавством для військовослужбовців.

За весь час необґрунтованого призупинення військової служби таким військовослужбовцям виплачується недоотримане грошове та здійснюються недоотримані продовольче, речове та інші види забезпечення.

Продовження військової служби та дії контракту з військовослужбовцями, зазначеними у цьому пункті, здійснюється командирами (начальниками) військових частин наказами по особовому складу.

Таким чином, військова служба призупиняється з дня внесення відповідних відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань на підставі заяви, повідомлення командира (начальника) військової частини про вчинене кримінальне правопорушення, поданих відповідно до частини четвертої статті 85 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України. Військовослужбовці, військову службу яким призупинено, звільняються з посад та вважаються такими, що не виконують (не несуть) обов`язків військової служби. Військовослужбовці, військову службу яким призупинено, не входять до чисельності Збройних Сил України.

У контексті наведеного вище, суд зазначає, що згідно з наказом командира військової частини НОМЕР_2 (по стройовій частині) від 01.07.2024 №186 солдат ОСОБА_1 , стрілець санітар 3 механізованого відділення 1 механізованого взводу механізованої роти військової частини НОМЕР_2 , вважається таким, що самовільно залишив військову частину (неповернення з лікування).

За фактом повідомлення командира військової частини НОМЕР_2 про самовільне залишення ОСОБА_1 місця розташування підрозділу військової частини НОМЕР_2 відомості про вчинення кримінального правопорушення за ч.5 ст.407 Кримінального кодексу України внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань, що підтверджується витягом з ЄРДР від 19.02.2025 №0007701.

Відповідно до наказу командира військової частини НОМЕР_1 (по особовому складу) від 22.03.2025 №73-РС призупинено військову службу солдату ОСОБА_1 , колишньому стрільцю-помічнику гранатометника стрілецького відділення стрілецького взводу стрілецької роти, із 19 лютого 2025 року.

Надалі на підставі наказу командира військової частини НОМЕР_1 (по особовому складу) від 22.03.2025 №73-РС та витягу із ЄРДР №0007701 від 19.02.2025 наказом командира військової частини НОМЕР_2 (по стройовій частині) від 26.03.2025 №87 з 19 лютого 2025 року ОСОБА_1 , який перебуває у розпорядженні командира військової частини НОМЕР_1 та утримується у списках військової частини НОМЕР_1 , виключено зі списків особового складу військової частини НОМЕР_2 , призупинено військову службу та вважається таким, що не виконує (не несе) обов`язки військової служби.

Отже, станом на дату направлення позивачем рапорту про звільнення з військової служби позивач вважався таким, що самовільно залишив військову частину, та його військова служба у Збройних Силах України призупинена, у відповідності до пункту 144-2 Положення №1153/2008 він не входить до складу Збройних Сил України та стосовно нього не прийнятий виправдувальний вирок, що набрав законної сили, або не закрито кримінальне провадження, наказ про продовження ним військової служби командиром військової частини не приймався, у зв`язку з чим у відповідача були відсутні правові підстави для розгляду по суті порушеного у рапорті питання щодо звільнення позивача з військової служби на підставі підпункту «б» пункту 2 частини 4 статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», та прийняття відповідного рішення за результатами такого розгляду.

Відтак, суд дійшов висновку щодо неможливості розглянути та прийняти рішення за рапортом позивача про звільнення з військової служби до повернення останнього до військової частини, яку він самовільно залишив (відповідно до підпункту 14 пункту 116 Положення №1153/2008), набрання законної сили обвинувального вироку (відповідно абзацу першого пункту 144-5 Положення №1153/2008), або після продовження його військової служби (у відповідності до абзацу першого пункту 144-6 Положення №1153/2008).

Матеріали справи не містять відповідних доказів та належного нормативного обґрунтування, що підтверджували б повноваження відповідача розглянути і прийняти рішення по суті рапорту позивача, військова служба якого призупинена.

Як встановлено судом, позивача та його представника неодноразово було повідомлено про обов`язок з`явитись до військової частини НОМЕР_2 або до найближчого підрозділу військової служби правопорядку у Збройних Силах України та надати, за наявності, докази правомірності відсутності в частині (листи військової частини НОМЕР_2 від 23.03.2025 №1555/1253, від 13.05.2025 №1555/2465). Також, повторно, після отримання відповідачем рапорту позивача про звільнення ОСОБА_1 листом військової частини НОМЕР_1 від 14.10.2025 №1553/14330 було роз`яснено, що відповідно до ч.2 ст.24 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» йому було призупинено військову службу.

Таким чином, відсутня протиправна бездіяльність з боку військової частини щодо нерозгляду та незадоволення рапорту про звільнення з військової служби на підставі підпункту "б" пункту 2 частини 4 статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», у зв`язку з чим відсутні підстави для зобов`язання відповідача розглянути рапорт позивача та звільнити останнього з військової служби.

Ухвалюючи рішення, суд керується статтею 246 КАС України, статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, практикою Європейського суду з прав людини та Висновком №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів (пункт 41) щодо якості судових рішень.

Згідно з усталеною практикою Європейського суду з прав людини, яка відображає принцип, пов`язаний із належним здійсненням правосуддя, у рішенні судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (параграф 58 рішення у справі «Серявін та інші проти України»).

Пунктом 41 Висновку № 11(2008) Консультативної ради європейських суддів зазначено, що обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

Наведене дає підстави для висновку, що доводи сторін у кожній справі повинні оцінюватись судами на предмет їх відповідності критеріям конкретності, доречності та важливості у рамках відповідних правовідносин з метою належного обґрунтування позиції суду. Відтак, решта доводів та аргументів сторін, що наведена у заявах по суті справи, не потребує окремої оцінки суду, оскільки зроблених судом висновків не спростовують.

VI. Висновки суду.

Частинами першою, другою статті 77 КАС України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. Відповідно до положень статті 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Надавши оцінку усім доказам в сукупності, повно та всебічно проаналізувавши матеріали справи, суд дійшов висновку про відсутність правових підстав для розгляду відповідачем рапорту позивача про звільнення з військової служби, тому позовні вимоги є необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню.

VII. Розподіл судових витрат.

Відповідно до приписів статті 139 КАС України, з огляду на ухвалення судом рішення про відмову у задоволенні позовних вимог, за відсутності доказів понесення судових витрат відповідачем, підстав для їх розподілу немає.

Керуючись статтями 2, 5, 72, 77, 139, 241, 243-246, 255, 295 КАС України, суд

ВИРІШИВ:

У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до військової частини НОМЕР_1 про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення безпосередньо до Третього апеляційного адміністративного суду.

Повне найменування сторін:

Позивач ОСОБА_1 , місце реєстрації: АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Відповідач військова частина НОМЕР_1 , місцезнаходження: АДРЕСА_2 ; код ЄДРПОУ НОМЕР_5 .

Рішення у повному обсязі складено та підписано 21.01.2026.

Суддя К.В.Мінаєва