Справа № 706/1/26
Суддя: Школьна А. В.
Дата ухвалення: 2026-01-23 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 706/1/26
У Х В А Л А

23 січня 2026 року м. Христинівка

Суддя Христинівського районного суду Черкаської області Школьна А.В., розглянувши матеріали позовної заяви ОСОБА_1 до Христинівського відділу державної виконавчої служби в Уманському районі Черкаської області Київського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України про визнання протиправною і скасування постанови державного виконавця та стягнення сплачених коштів,

ВСТАНОВИЛА:

Позивач ОСОБА_1 через свого представника адвоката Олійника М.Ф. 01.01.2026 звернувся до Христинівського районного суду Черкаської області, як адміністративного суду, із позовом до Христинівського відділу державної виконавчої служби в Уманському районі Черкаської області Київського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України.

Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 02.01.2026 означеній позовній заяві присвоєний єдиний унікальний номер судової справи 706/1/2026 та визначено головуючим суддею Школьну А.В.

Ухвалою судді Христинівського районного суду Черкаської області від 06.01.2026 позовну заяву залишено без руху та встановлено позивачу десятиденний строк для усунення недоліків.

На виконання ухвали представник позивача 16.01.2026 надіслав до суду заяву про усунення недоліків, до якої долучив позовну заяву у новій редакції.

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 171 КАС України після одержання позовної заяви суддя з`ясовує, чи належить позовну заяву розглядати за правилами адміністративного судочинства і чи подано позовну заяву з дотриманням правил підсудності.

Дослідивши позовну заяву у новій редакції, долучені до неї докази, суддя дійшла висновку про передачу справи на розгляд іншого суду (за предметною підсудністю) з огляду на таке.

Відповідно до статті 1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Відповідно до ч. 1 ст. 13 цього Закону під час здійснення виконавчого провадження виконавець вчиняє виконавчі дії та приймає рішення шляхом винесення постанов, попереджень, внесення подань, складення актів та протоколів, надання доручень, розпоряджень, вимог, подання запитів, заяв, повідомлень або інших процесуальних документів у випадках, передбачених цим Законом та іншими нормативно-правовими актами.

За правилами частини першої статті 26 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа, зокрема за заявою стягувача про примусове виконання рішення ; якщо виконавчий документ надійшов від суду у випадках, передбачених законом.

Згідно з матеріалами справи, позивач просить: 1) визнати протиправною та скасувати постанову головного державного виконавця Христинівського відділу ДВС від 12.12.2025 про відкриття виконавчого провадження №79811269 щодо стягнення із ОСОБА_1 на користь держави штрафу, судового та виконавчого збору; 2) стягнути із відповідача на користь ОСОБА_1 сплачені кошти в загальній сумі 38 666,16 грн.

Тобто предметом оскарження у даній справі є рішення суб`єкта владних повноважень щодо стягнення подвійної суми штрафу на виконання постанови Христинівського районного суду Черкаської області від 13.11.2025, якою ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

З чого слідує, що оскаржувана постанова головного державного виконавця стосується примусового виконання судового рішення про накладення адміністративного стягнення за адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП, отже, рішення, яке знаходилося на виконанні у відповідача, ухвалене не відповідно до норм КАС України, а згідно положень Кодексу України про адміністративні правопорушення, яким передбачено порядок примусового виконання постанов про накладення адміністративного стягнення.

Дослідивши зміст позовних вимог, суддею встановлено, що спір виник між фізичною особою та суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (дій), а тому спір підлягає розгляду в порядку адміністративного судочинства.

Вирішуючи питання щодо предметної юрисдикції переданої на розгляд судді справи, слід зауважити, що згідно з ч. 1 ст. 20 КАС України місцевим загальним судам як адміністративним судам підсудні:

1) адміністративні справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності;

2) адміністративні справи, пов`язані з виборчим процесом чи процесом референдуму, щодо: оскарження рішень, дій чи бездіяльності дільничних виборчих комісій, дільничних комісій з референдуму, членів цих комісій; уточнення списку виборців; оскарження дій чи бездіяльності суб`єктів у сфері медіа, підприємств, установ, організацій, їх посадових та службових осіб, творчих працівників суб`єктів у сфері медіа, що порушують законодавство про вибори та референдум; оскарження дій чи бездіяльності кандидата у депутати сільської, селищної ради, кандидатів на посаду сільського, селищного голови, їх довірених осіб;

3) адміністративні справи, пов`язані з перебуванням іноземців та осіб без громадянства на території України, щодо: примусового повернення в країну походження або третю країну іноземців та осіб без громадянства; примусового видворення іноземців та осіб без громадянства за межі України; затримання іноземців або осіб без громадянства з метою їх ідентифікації та (або) забезпечення примусового видворення за межі території України; продовження строку затримання іноземців або осіб без громадянства з метою їх ідентифікації та (або) забезпечення примусового видворення за межі території України; затримання іноземців або осіб без громадянства до вирішення питання про визнання їх біженцями або особами, які потребують додаткового захисту в Україні, або особами без громадянства; затримання іноземців або осіб без громадянства з метою забезпечення їх передачі відповідно до міжнародних договорів України про реадмісію;

4) адміністративні справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби щодо виконання ними рішень судів у справах, визначених пунктами 1-3 частини першої цієї статті;

5) адміністративні справи щодо оскарження рішень Національної комісії з реабілітації у правовідносинах, що виникли на підставі Закону України «Про реабілітацію жертв репресій комуністичного тоталітарного режиму 1917-1991 років»;

6) адміністративні справи за позовними заявами територіального центру комплектування та соціальної підтримки з приводу тимчасового обмеження громадян України у праві керування транспортним засобом під час мобілізації.

За приписами ч. 2 ст. 20 КАС України окружним адміністративним судам підсудні всі адміністративні справи, крім визначених частинами першою та третьою цієї статті.

Особливості провадження у справах з приводу рішень, дій або бездіяльності органу державної виконавчої служби, приватного виконавця визначені статтею 287 КАС України, норми цієї статті є спеціальними при розгляді справ щодо оскарження рішень державного виконавця в адміністративних справах.

Так, відповідно до частини першої статті 287 КАС України учасники виконавчого провадження (крім державного виконавця, приватного виконавця) та особи, які залучаються до проведення виконавчих дій, мають право звернутися до адміністративного суду із позовною заявою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця порушено їхні права, свободи чи інтереси, а також якщо законом не встановлено інший порядок судового оскарження рішень, дій чи бездіяльності таких осіб.

У силу вимог частини п`ятої статті 287 КАС України адміністративні справи з приводу рішень, дій або бездіяльності державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби щодо виконання ними рішень, ухвалених місцевим загальним судом як адміністративним судом, розглядаються місцевим загальним судом як адміністративним судом, який видав виконавчий лист.

Зазначена норма процесуального закону вказує на підсудність справ, предметом позову в яких є рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби щодо виконання ними рішень, ухвалених місцевим загальним судом як адміністративним судом.

Тобто, в контексті спірних правовідносин місцевому загальному суду як адміністративному суду підсудні адміністративні справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби щодо виконання ними рішень судів ухвалених в порядку КАС України з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень про притягнення до адміністративної відповідальності.

Водночас у даній справі позивач оскаржує постанову державного виконавця про відкриття виконавчого провадження та стягнення із позивача подвійного розміру штрафу у зв`язку з примусовим виконанням постанови місцевого загального суду про накладення адміністративного стягнення, ухваленого в порядку КУпАП, а не у зв`язку з примусовим виконанням виконавчого листа, виданого на виконання рішення місцевого загального суду, ухваленого за результатом розгляду адміністративної справи адміністративним судом в порядку КАС України. Тому дана справа не підсудна місцевому загальному суду як адміністративному суду, а відноситься до предметної підсудності окружного адміністративного суду.

Схожі за змістом висновки сформовані у постановах Верховного Суду від 11.10.2023 у справі № 460/10292/23, від 04.10.2023 у справі № 240/8781/23 та у постанові Великої Палати Верховного Суду від 06.02.2019 року у справі № 757/62025/17-ц.

Частиною 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі Конвенція) передбачено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Інтерпретація суті конструкції «суд, встановлений законом» викладена Європейським судом з прав людини (далі - ЄСПЛ) у рішенні у справі «Сокуренко і Стригун проти України». Так, ЄСПЛ наголосив, що фраза «встановленого законом» поширюється не лише на правову основу самого існування «суду», але й дотримання таким судом певних норм, які регулюють його діяльність.

Правова позиція ЄСПЛ у вказаній справі дозволяє виокремити дві умови відповідності критерію «суд, встановлений законом»: організаційну (організація судової системи повинна регулюватися законами у їх буквальному значенні) та юрисдикційну (суд повинен діяти у спосіб та відповідно до повноважень, передбачених законом, у межах своєї компетенції).

З наведеного вище випливає, що розгляд справи судом з порушенням правил юрисдикції (підсудності) є порушенням права особи на справедливий суд (ч. 1 ст. 6 Конвенції) та підставою для скасування ухваленого у справі рішення (ч. 1 ст. 318 КАС України).

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 29 КАС України суд передає адміністративну справу на розгляд іншого адміністративного суду, якщо при відкритті провадження у справі суд встановить, що справа належить до територіальної юрисдикції (підсудності) іншого суду.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що справа предметно не підсудна Христинівському районному суду Черкаської області, а підлягає передачі за предметною підсудністю до Черкаського окружного адміністративного суду.

Відповідно до ст. 30 КАС України спори між адміністративними судами щодо підсудності не допускаються. Адміністративна справа, передана з одного адміністративного суду до іншого в порядку, встановленому статтею 29 КАС України, повинна бути прийнята до провадження адміністративним судом, до якого вона надіслана.

Недотримання правил юрисдикції (підсудності) є порушенням процесуального закону, який є підставою для скасування рішення з направленням справи на розгляд за встановленою законом підсудністю.

Враховуючи викладене та, керуючись ст.ст. 2, 5, 19, 20, 29, 248, 294, 295, 297 КАС України, суддя

ПОСТАНОВИЛА:

Адміністративну справу № 706/1/26 (номер провадження 2а/706/1/26) за позовною заявою ОСОБА_1 до Христинівського відділу державної виконавчої служби в Уманському районі Черкаської області Київського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України про визнання протиправною і скасування постанови державного виконавця та стягнення сплачених коштів, направити за підсудністю до Черкаського окружного адміністративного суду.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Ухвала може бути оскаржена до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на ухвалу суду якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Ухвала складена та підписана суддею 23 січня 2026 року.

Суддя Альона ШКОЛЬНА