Справа № 363/7218/25
Суддя: Дьоміна О. П.
Дата ухвалення: 2026-01-21 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

21.01.26 363/7218/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 січня 2026 року м. Вишгород

Вишгородський районний суд Київської області у складі: головуючої судді Дьоміної О.П., за участі секретаря судового засідання Підпригори Х.О., розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 , що подана представником позивача адвокатом Харитончук Є.В. до ІНФОРМАЦІЯ_1 , третя особа начальник ІНФОРМАЦІЯ_2 в Київській області Прибора Микола Володимирович, про визнання протиправною та скасування постанови про адміністративне правопорушення,-

ВСТАНОВИВ:

01.12.2025 року представник позивача адвокат Харитончук Є.В. звернулась до Вишгородського районного суду Київської області із вказаним позовом, в якому просила визнати протиправною та скасувати постанову за №540/1 від 17.05.2025 року по справі про адміністративне правопорушення за ч. 3 ст. 210 КУпАП, що винесена начальником ІНФОРМАЦІЯ_3 про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 .

Так, в обґрунтування позовних вимог вказано, що ОСОБА_1 перебуває на обліку, як військовозобов`язаний у ІНФОРМАЦІЯ_4 . 04.11.2025 року позивач виявив у своєму електронному військово-обліковому документі в застосунку «Резерв+» повідомлення про порушення ним Правил військового обліку. 05.11.2025 року представником позивача адвокатом Харитончук Є.В. надіслано запит до ІНФОРМАЦІЯ_5 в Київській області щодо надання інформації про причини внесення до Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів запасу запису відносно ОСОБА_1 про порушення ним правил військового обліку. 12.11.2025 року ІНФОРМАЦІЯ_4 надано відповідь, що причиною внесення таких відомостей стало те, що у ІНФОРМАЦІЯ_4 наявна справа про притягнення позивача до адміністративної відповідальності згідно постанови начальника ІНФОРМАЦІЯ_2 в Київській області ОСОБА_2 за №540/1 від 17.05.2025 та надано копію матеріалів адміністративної справи і постанови, з якої вбачається, що 17.05.2025 року в приміщенні ІНФОРМАЦІЯ_6 встановлено неявку ОСОБА_1 за викликом до ІНФОРМАЦІЯ_7 у строк, а саме 12.05.2025 року, зазначений у направленій через АТ «Укрпошта» з повідомленням про вручення повістці від 01.05.2025 року за №3317254 для уточнення військово-облікових даних, чим порушено п.п. 2 п. 1 Правил військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів, які затверджені Постановою КМУ за №1487 від 30.12.2022 року. Крім того, представник позивача звертає увагу, що згідно даних, які надані у відповідь на адвокатський запит, ОСОБА_1 не оповіщено належним чином про необхідність прибуття до ІНФОРМАЦІЯ_7 згідно повістки за №3317254. Вказану постанову позивач вважає незаконною, необґрунтованою та такою, яка підлягає скасуванню.

Ухвалою Вишгородського районного суду Київської області від 03.12.2025 року по справі відкрито провадження за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін.

Представник позивача у судове засідання не з`явилась, будучи належним чином повідомленою про дату, час та місце судового засідання. Прохальна частина позовної заяви містить клопотання, в якому вона просила дану справу розглядати без її участі та без участі позивача.

Представник відповідача з вимогами позивача не погодився, вважав позов незаконним, необґрунтованим та протиправним, про що зазначено в поданому ним відзиву на позовну заяву, в якому той посилався на те,

що ІНФОРМАЦІЯ_8 (Іванків) надіслано повістку за №3317254 та повідомлення про розгляд справи на ім`я ОСОБА_1 про необхідність прибути о 10:00 год. 12.05.2025 року до ІНФОРМАЦІЯ_5 для уточнення даних. Вказану повістку та повідомлення про розгляд справи на адресу ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) сформовано 01.05.2025 року рекомендованим листом 867. Відповідно до довідки форми за №20 про причини повернення/досилання, вказану повістку та повідомлення про розгляд справи, які не забрав ОСОБА_1 , повернуті в зворотному напрямку, причина повернення: "адресат відсутній за вказаною адресою". Дата повернення «14.05.2025» відображена на поштовому штемпелі. Повістка та повідомлення про розгляд справи направлялись одночасно, так як повідомлення про розгляд справи стосувалось того випадку, якщо позивач не прибуде за повісткою, про що зазначено в самому повідомленні. Отже, відповідачем дотримано порядок вручення повістки, направленої поштовим відправлення, а саме дотримано процедури інформування одержувача про надходження рекомендованого листа та вичікування трьох робочих днів після такого інформування, у зв`язку з чим, в діях позивача містяться порушення ч. 1 ст. 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» і склад правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 210 КУпАП. Таким чином, враховуючи вищевикладене ОСОБА_1 належним чином оповіщений про виклик до територіального центру комплектування та соціальної підтримки в силу п.п. 2 п. 41 Постанови КМ України за №560 від 16.05. 2024 року «Про затвердження Порядку проведення призову громадян на військову службу під час мобілізації», де визначено, що належним підтвердженням оповіщення резервіста або військовозобов`язаного про виклик до районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки або його відділу чи відповідного підрозділу розвідувальних органів, Центрального управління або регіональних органів СБУ на особливий періоду разі надсилання повістки засобами поштового зв`язку є: день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати поштове відправлення чи день проставлення відмітки про відсутність особи за адресою задекларованого/зареєстрованого місця проживання в установленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила територіальному центру комплектування та соціальної підтримки іншої адреси місця проживання. Також позивачем грубо порушено вимоги постанови КМ України за №560 від 16.05.2024 року «Про затвердження Порядку проведення призову громадян на військову службу під час мобілізації», створивши умови при яких, в наслідок виконання Порядку проведення призову громадян на військову службу під час мобілізації, при чіткому оповіщенні особи, вказане оповіщення не відбувається та особа може ігнорувати закон, не отримувати повістки та безвідповідально відноситись до своїх обов`язків як військовослужбовців. Вказана повістка згідно п.п. 2 п. 41 Постанови КМ України за №560 від 16.05.2024 року «Про затвердження Порядку проведення призову громадян на військову службу під час мобілізації» свідчить про належне оповіщення позивача про необхідність його прибуття до ІНФОРМАЦІЯ_2 для уточнення даних. Крім цього, враховуючи факт вищевказаного адміністративного правопорушення, відповідачем надіслано позивачу повідомлення про розгляд справи про адміністративне правопорушення. До того ж, надіслана позивачу постанова від 17.05.2025 року, згідно рекомендаційного листа 361 від 04.06.2025року, також не була отримана позивачем. Згідно довідки форми за №20 від 17.06.2025 року вказане повідомлення повернулось, причина повернення: «адресат відсутній за вказаною адресою». Тобто, позивач ігнорує та не отримує жодних повідомлень районного територіального центру комплектування та соціальної підтримки, що свідчить про невиконання військовозобов`язаним своїх обов`язків. Прийнята начальником ІНФОРМАЦІЯ_6 постанова про визнання ОСОБА_1 винним у чиненні правопорушення та притягнення його до адміністративної відповідальності повністю відповідає вищенаведеним вимогам закону. З огляду на викладене вбачається, що постанова про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 210 КУпАП ухвалена у межах компетенції начальника ІНФОРМАЦІЯ_6 та на підставі повно і всебічно з`ясованих обставинах справи та з дотриманням вимог діючого на час вчинення правопорушення законодавства.

Представник відповідача у відзиві просив провести розгляд справи за його відсутності.

У відповіді на відзив на позовну заяву представник позивача зазначає, що згідно листа опису вкладень до рекомендованого поштового відправлення, яке адресовано позивачу, повістку за №3317254 та повідомлення про розгляд постанови про вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 210 КУпАП направлено 02.05.2025 року, про що постановлено відповідний штамп. Це саме підтверджується відомостями, які зазначені у відзиві. Повістку за №3317254 про необхідність явки позивача до ІНФОРМАЦІЯ_7 сформовано на 12.05.2025 року. Відповідно до копії конверта, адресоване позивачу поштове відправлення повернуто відправнику 14.05.2025 року, причина повернення «адресат відсутній за вказаною адресою». Ці докази свідчать про те, що позивача належним чином оповіщено про необхідність явки до ІНФОРМАЦІЯ_7 на 12.05.2025 року вже після того, як він мав прибути до РТЦК. На підставі викладеного, у зв`язку з несвоєчасним оповіщенням позивача про необхідність його прибуття 12.05.2025 року до ІНФОРМАЦІЯ_7 згідно повістки, відсутня вина позивача, наслідком чого є відсутність складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 210 КУпАП, у зв`язку із чим, оскаржувана постанова підлягає скасуванню. Крім того, з роздруківки військово-облікового документу із мобільного за стосунку « ІНФОРМАЦІЯ_9 +» вбачається, що позивач уточнив свої військово-облікові дані вчасно 23.05.2024 року. З того часу його військово-облікові дані, які містяться у Єдиному державному реєстрі призовників, військовозобов`язаних та резервістів не змінювались, тому і обов`язку щодо їх уточнення у нього не було, а відтак повістка про його виклик до ІНФОРМАЦІЯ_7 з метою уточнення даних, є необґрунтованою та такою, яка фактично і не підлягала виконанню. До того ж, у відзиві вказано, що позивач не виконав вимог про уточнення облікових даних, однак, не зазначено про які саме дані йдеться мова, як і не надано жодної інформації щодо мети його виклику, а тому, оскаржувана постанова є протиправною та такою, яка підлягає скасуванню.

Третьої особа в судове засідання не з`явилась, про день, час та місце судового засідання повідомлений належним чином. Відповідно до ч.1 ст. 205 КАС України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи, за умови що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

Відповідно до ч. 4 ст. 229 КАС України у зв`язку з неявкою у судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши матеріали справи, всебічно та повно з`ясувавши всі обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення на позов відповідача, об`єктивно оцінивши в сукупності усі надані докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов наступного:

Так, ст. 55 Конституції України передбачено, що права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб. Кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань.

Крім того з ч. 1 ст. 5 КАС України випливає, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист в тому числі і шляхом визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень.

Статтею 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Як вбачається з вимог ч. 1 ст. 2 КАС України - завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Згідно із положеннями ч. 2 ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин,

що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 20 КАС України місцевим загальним судам як адміністративним судам підсудні адміністративні справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності.

Статтями 72-79 КАС України передбачено, що доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

Стаття 90 КАС України передбачає, що суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази - не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), що міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Так, дослідивши надані позивачем та представником відповідача докази судом встановлено наступне:

Згідно даних військово-облікового документу «Резерв +» - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_10 , РНОКПП НОМЕР_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_1 , є військовозобов`язаним, звання солдат, дата уточнення даних 23.05.2024 року.

Відповідно до розписки на повістку за №3317254 позивач повинен був прибути 12.05.2025 року о 10 год. 00 хв. до ІНФОРМАЦІЯ_5 (Іванків) в АДРЕСА_2 для уточнення даних.

З повідомлення про дату, час та місце розгляду справи про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 210 КУпАП у разі неприбуття за повісткою, вбачається, що ОСОБА_1 повідомлено про те, що у разі неприбуття 12.05.2025 року до ІНФОРМАЦІЯ_5 , у строки визначені в повістці, то відносно нього 19.05.2025 року о 10 год. 00 хв. в приміщенні ІНФОРМАЦІЯ_2 розглядатиметься справа про адміністративне правопорушення за ч. 3 ст. 210 КУпАП.

Згідно рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення, вказані повістка та повідомлення повернуті працівником пошти на адресу відправника з поміткою адресат відсутній за вказаною адресою.

Відповідно до постанови за №540/1 начальника ІНФОРМАЦІЯ_6 ОСОБА_2 від 17.05.2025 року на ОСОБА_1 накладено штраф у розмірі 25 000 грн. Так, зі змісту оскаржуваної позивачем постанови слідує, що він не прибув за викликом до ІНФОРМАЦІЯ_5 у строк, а саме 12.05.2025 року, зазначений в направленій через АТ «Укрпошта» з повідомленням про вручення, повістці за №3317254, для уточнення даних. Своїми діями ОСОБА_1 порушив п.п. 2 п. 1 Правил військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів, затверджених постановою КМУ за №1487 від 30.12.2022 року, відповідно 12.05.2025 року скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 210 КУпАП.

Згідно опису, зазначена постанова спрямовувалася позивачу, за адресою його реєстрації, але відповідно до рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення повернута працівником пошти на адресу відправника з поміткою адресат відсутній.

Так, між сторонами склалися правовідносини з приводу оскарження постанови суб`єкта владних повноважень у справі про притягнення до адміністративної відповідальності.

Згідно із ч. 1 ст. 286 КАС України, адміністративна справа з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності вирішується місцевими загальними судами як адміністративними судами протягом десяти днів з дня відкриття провадження у справі.

Відповідно до ч. 3 ст. 286 КАС України, за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право: 1) залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення; 2) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи); 3) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення; 4) змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

Згідно ст. 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Відповідно до ст. 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно ст. 210 КУпАП - порушення призовниками, військовозобов`язаними, резервістами правил військового обліку, тягне за собою накладення штрафу від двохсот до трьохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Повторне протягом року вчинення порушення, передбаченого частиною першою цієї статті, за яке особу вже було піддано адміністративному стягненню, тягне за собою накладення штрафу від трьохсот до п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Вчинення дій, передбачених ч. 1 цієї статті, в особливий період, тягне за собою накладення штрафу від однієї тисячі до однієї тисячі п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Згідно примітка до вказаної статті - положення ст. ст. 210, 210-1 цього Кодексу не застосовуються у разі можливості отримання держателем Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів персональних даних призовника, військовозобов`язаного, резервіста шляхом електронної інформаційної взаємодії з іншими інформаційно-комунікаційними системами, реєстрами (у тому числі публічними), базами (банками) даних, держателями (розпорядниками, адміністраторами) яких є державні органи.

Зі змісту ст. 247 КУпАП слідує, що обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події адміністративного правопорушення.

Стаття 280 КУпАП наголошує, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до вимог ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису,

у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, безпеки на автомобільному транспорті та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами. Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Стаття 252 КУпАП зазначає, що орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Згідно із ч. 1 ст. 268 КУпАП, особа, яка притягається до адміністративної відповідальності має право: знайомитися з матеріалами справи, давати пояснення, подавати докази, заявляти клопотання; при розгляді справи користуватися юридичною допомогою адвоката, іншого фахівця у галузі права, який за законом має право на надання правової допомоги особисто чи за дорученням юридичної особи, виступати рідною мовою і користуватися послугами перекладача, якщо не володіє мовою, якою ведеться провадження; оскаржити постанову по справі.

Справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Під час відсутності цієї особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

Отже, притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе лише за наявності події адміністративного правопорушення та вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними доказами.

Стаття 283 КУпАП вказує на те, що розглянувши справу про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить постанову по справі, яка, зокрема, повинна містити опис обставин, установлених під час розгляду справи, прийняте у справі рішення.

Оскаржувана позивачем постанова судом перевірялася на предмет дотримання суб`єктом владних повноважень відповідачем по справі, принципів правомірної адміністративної поведінки, а саме: чи прийнято рішення обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення, безсторонньо (неупереджено), добросовісно, розсудливо.

Аналізуючи наведені положення законодавства, слід дійти висновку, що при розгляді справи про адміністративне правопорушення уповноважена особа має всебічно, повно і об`єктивно з`ясувати обставини справи, оцінити наявні докази.

Притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе лише за умови наявності юридичного складу адміністративного правопорушення, в тому числі вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними та допустимими доказами. При цьому, суд враховує, що особа вважається невинуватою до тих пір, поки її вина не буде доказана у встановленому законом порядку. Ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину. Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь (ст. 62 Конституції України).

У зв`язку із застосуванням даного принципу саме відповідач, як особа, що виявила факт адміністративного правопорушення, повинен довести наявність події і складу адміністративного правопорушення та винуватість особи, тобто наявність законних підстав для притягнення позивача до адміністративної відповідальності.

Крім того, відповідно до вимог ст. ст. 9, 77 КАС України - розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. При цьому, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Правове регулювання відносин між державою і громадянами України у зв`язку з виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, а також загальні засади проходження в Україні військової служби здійснюється на підставі Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу».

Так, ст. 65 Конституції України встановлено, що захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, шанування її державних символів є обов`язком громадян України. Громадяни відбувають військову службу відповідно до закону.

Захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України є конституційним обов`язком громадян України, що також передбачено ч. 1 ст. 1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу».

Відповідно до Закону України «Про оборону України», особливий період - період, що настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.

Правила військового обліку встановлені Законом України «Про військовий обов`язок та військову службу», Законом України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», Порядком організації та ведення військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів затверджених Постановою КМУ №1487 від 30.12.2022 року.

За змістом цих нормативно-правових актів, військовий облік є складовою змісту мобілізаційної підготовки держави та ведеться з метою визначення наявних людських мобілізаційних ресурсів та їх накопичення для забезпечення повного та якісного укомплектування Збройних Сил, інших утворених відповідно до законів України військових формувань та правоохоронних органів спеціального призначення особовим складом у мирний час та в особливий період.

Статтею 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» визначено обов`язки громадян щодо мобілізаційної підготовки та мобілізації.

Відповідно до абз. 7 ч. 3 ст. 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», у разі отримання повістки про виклик до територіального центру комплектування та соціальної підтримки громадянин зобов`язаний з`явитися у зазначені у ній місце та строк.

Відповідно до п.п. 2 п. 1 Правил військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів, призовники, військовозобов`язані та резервісти повинні прибувати за викликом районних (міських) територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки, органів СБУ, відповідних підрозділів розвідувальних органів на збірні пункти, призовні дільниці, до територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки, органів СБУ, відповідних підрозділів розвідувальних органів у строки, зазначені в отриманих ними документах (мобілізаційних розпорядженнях, повістках, розпорядженнях) районних (міських) територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки, органів СБУ, відповідних підрозділів розвідувальних органів для взяття на військовий облік та визначення призначення на особливий період, оформлення військово-облікових документів, проходження медичного огляду, направлення на підготовку з метою здобуття або вдосконалення військово-облікової спеціальності, призову на військову службу або на навчальні (перевірочні) та спеціальні збори військовозобов`язаних та резервістів.

Отже, матеріали справи про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 210 КУпАП, у даному випадку повинні містити достатню сукупність належних, допустимих, достовірних доказів, з яких буде вбачатися, що призовник, військовозобов`язаний або резервіст, будучи належним чином повідомленим про необхідність явки до територіального центру комплектування та соціальної підтримки або іншого визначеного законодавством органу влади, не прибув до відповідного органу влади у встановлені дату та час.

При цьому з огляду на презумпцію протиправності рішення суб`єкта владних повноважень, що закріплена у ч. 2 ст. 77 КАС України, обов`язок доведення вчинення особою відповідного правопорушення, а отже і обов`язок доведення правомірності власного рішення, покладається саме на суб`єкта владних повноважень.

Під час судового розгляду встановлено, що оскаржуваною постановою про вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 210 КУпАП, позивача притягнуто до адміністративної відповідальності за неявку за повісткою за №3317254 для уточнення даних.

Порядок перевірки військово-облікових документів та вручення військовозобов`язаним повісток в особливий період регулюється «Порядком проведення призову громадян на військову службу під час мобілізації, на особливий період», який затверджений постановою КМУ за №560 від 16.05.2024 року (далі Порядок).

У п. 41 Порядку зазначено, що резервіста або військовозобов`язаного про виклик до районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки або його відділу чи відповідного підрозділу розвідувальних органів, Центрального управління або регіональних органів СБУ є:

1) у разі вручення повістки - особистий підпис про отримання повістки, відеозапис вручення повістки або ознайомлення з її змістом, у тому числі відеозапис доведення акта відмови від отримання повістки, а також відеозапис відмови резервіста або військовозобов`язаного у спілкуванні з особою, уповноваженою вручати повістки;

2) у разі надсилання повістки засобами поштового зв`язку: день отримання такого поштового відправлення особою, що підтверджується інформацією та/або документами від поштового оператора; день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати поштове відправлення чи день проставлення відмітки про відсутність особи за адресою місця проживання особи, повідомленою цією особою територіальному центру комплектування та соціальної підтримки під час уточнення своїх облікових даних; день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати поштове відправлення чи день проставлення відмітки про відсутність особи за адресою задекларованого/зареєстрованого місця проживання в установленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила територіальному центру комплектування та соціальної підтримки іншої адреси місця проживання.

Відтак, зазначеним Порядком врегульований порядок оповіщення призовників, військовозобов`язаних та резервістів, відповідно до вимог якого у разі надсилання повістки засобами поштового зв`язку, день проставлення відмітки про відсутність особи за адресою місця проживання (за адресою задекларованого/зареєстрованого місця проживання в установленому законом порядку) особи вважається днем отримання такого поштового відправлення (повістки).

Разом з цим, суд зазначає, що Постановою КМУ за №1147 від 08.10.2024 року «Про внесення змін до Правил надання послуг поштового зв`язку» внесено зміни до Правил надання послуг поштового зв`язку.

Згідно з п. 82 Правил надання послуг поштового зв`язку, затверджених постановою Кабінету Міністрів України №270 від 15.03.2009 року, передбачено, зокрема, що «Рекомендовані листи з позначкою «Повістка ТЦК» під час доставки за зазначеною адресою вручаються особисто адресату (одержувачу). У разі відсутності адресата (одержувача) за зазначеною на рекомендованому листі адресою працівник об`єкта поштового зв`язку інформує адресата (одержувача) за наявним номером телефону та/або вкладає до абонентської поштової скриньки повідомлення про надходження рекомендованого листа з позначкою «Повістка ТЦК».

Якщо протягом трьох робочих днів після інформування відділенням поштового зв`язку адресат (одержувач) не з`явився для одержання рекомендованого листа з позначкою «Повістка ТЦК», працівник об`єкта поштового зв`язку робить позначку «адресат відсутній за зазначеною адресою», яка засвідчується його підписом з проставленням відбитка поштового пристрою, порядок використання якого встановлюється призначеним оператором поштового зв`язку, і не пізніше ніж протягом наступного робочого дня повертає такий лист до відправника.

При цьому, в матеріалах справи, відсутні дані про інформування позивача як адресата (одержувача) за наявним номером телефону та/або залишення працівником пошти повідомлення про надходження рекомендованого листа з позначкою «Повістка ТЦК».

У силу пункту 6.12.3 Регламенту рекомендовані листи з позначкою «Повістка ТЦК» під час доставки за зазначеною адресою вручаються особисто адресату (одержувачу). Адресат (одержувач) власноруч проставляє своє прізвище та підпис у аркуші ф.8 чи іншому документі, за яким здійснюється вручення. На бланку повідомлення про вручення адресат (одержувач) у відповідному місці зазначає дату вручення рекомендованого листа з позначкою «Повістка ТЦК», розписується та зазначає своє прізвище та ініціали або ім`я та прізвище.

Згідно із пунктом 6.12.4. Регламенту, у разі відсутності адресата (одержувача), за зазначеною на рекомендованому листі з позначкою «Повістка ТЦК» адресою, працівник ОПЗ інформує адресата (одержувача) за наявним номером телефону та/або вкладає до абонентської поштової скриньки повідомлення про надходження рекомендованого листа з позначкою «Повістка ТЦК» ф.22а, де додатково проставляє позначку «Повістка ТЦК», як вказано на рис.16. В аркуші ф. 8 проставляє відмітку про причину невручення, на зворотному боці відправлення зазначає дату вкладання повідомлення ф.22а до абонентської поштової скриньки.

Відповідно до пункту 6.16 Регламенту інформація щодо вручення рекомендованої письмової кореспонденції, в тому числі з повідомленням про вручення, заноситься до автоматизованої системи.

Разом з цим, в матеріалах справи відсутня копія повідомлення ф. 22, із проставленням позначки «Повістка ТЦК», відмітки про причину невручення, та зазначенням на зворотному боці відправлення дати вкладання повідомлення ф.22а до абонентської поштової скриньки.

Відтак, в матеріалах справи відсутні докази щодо здійснення спроб вручення повістки позивачу шляхом телефонного дзвінку на його мобільний номер або шляхом вкладення до абонентської поштової скриньки повідомлення про надходження рекомендованого листа з позначкою «Повістка ТЦК» ф.22а, де додатково проставляється позначка «Повістка ТЦК».

Поштовий оператор у порушення п. 82 Правил №270 позбавив позивача можливості отримати поштове відправлення, оскільки працівник поштового оператора не проінформував позивача за наявним номером телефону та не вклав до абонентської поштової скриньки повідомлення про надходження рекомендованого листа з позначкою «Повістка ТЦК».

Відповідач мав з`ясувати, за яких обставин поштовий оператор зробив на поштовому відправленні відмітку «адресат відсутній за зазначеною адресою», чому на конверті не зазначено номер телефону позивача, адже після законодавчих змін всі військовозобов`язані повинні були уточнити дані, серед яких, також і номер телефону. Відповідач мав перевірити, чи поінформовано поштовим оператором позивача про надходження поштового відправлення, якщо так, то з`ясувати у який спосіб та чи сплили три робочі дні з дня такого інформування позивача.

Таким чином, у конкретній справі повістка безпосередньо позивачу вручена не була та встановлена законодавством процедура вручення та проставлення відповідної відмітки про невручення дотримана не була, втім, працівниками пошти проставлено відмітку «відсутність адресата за вказаною адресою», докази повідомлення позивача за наявним номером телефону та/або вкладення до абонентської поштової скриньки повідомлення про надходження рекомендованого листа з позначкою «Повістка ТЦК» в матеріалах справи відсутні.

Вказана обставина є суттєвою, оскільки відсутність обізнаності особи про виникнення певного обов`язку не може свідчити про умисне невиконання такого обов`язку.

Оцінюючи оскаржене рішення на відповідність вимогам ст. 2 КАС України, суд вважає, що відповідач прийшов передчасного висновку щодо визнання винуватим позивача у вчинені ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 210 КУпАП, не враховано об`єктивні обставин по справі, такі як необізнаність позивача з фактом направлення йому повістки. Отже, в силу принципу презумпції невинуватості, діючого при розгляді справ про адміністративні правопорушення, всі сумніви у винності особи, що притягується до адміністративної відповідальності, тлумачаться на її користь, а недоведена вина прирівнюється до доведеної невинуватості.

Належних доказів завчасного повідомлення позивача та його неявки без поважних причин за отриманою повісткою про виклик до відповідного РТЦК суду не надано та про їх наявність не повідомлено. Таким чином, суд доходить висновку, що позивач був об`єктивно позбавлений можливості з`явитися до ІНФОРМАЦІЯ_5 за вказаною повісткою, а отже його будь-яка вина у неявці за повісткою, про що йдеться в оскарженій постанові, відсутня. Вказаним вище спростовується факт порушення позивачем вимог законодавства та наявності складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 210 КУпАП.

Крім того, відповідно до ч. 1 ст. 5 Закону України «Про Єдиний державний реєстр призовників, військовозобов`язаних та резервістів» держателем Реєстру є Міністерство оборони України, розпорядником Реєстру є Генеральний штаб Збройних Сил України (далі розпорядник Реєстру), а Служба безпеки України та розвідувальні органи України є органами адміністрування та ведення Реєстру. Адміністратором Реєстру є Держатель Реєстру.

Згідно ч. 5 ст. 5 Закону України «Про Єдиний державний реєстр призовників, військовозобов`язаних та резервістів» органами адміністрування Реєстру в межах своїх повноважень, серед інших,

є територіальні центри комплектування та соціальної підтримки Автономної Республіки Крим, областей, міст Києва та Севастополя.

Водночас, в оскаржуваній постанові не зазначено доказів, що відповідач, як Держатель Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних резервістів, не мав можливості отримати персональні дані позивача шляхом електронної інформаційної взаємодії з іншими інформаційно-комунікаційним системами, реєстрами (у тому числі публічними), базами (банками) даних держателями (розпорядниками, адміністраторами) яких є державні органи, оскільки відповідно до примітки до ст. 210 КУпАП положення статей 210, 210-1 цього Кодекс не застосовуються у разі можливості отримання держателем Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів персональних даних призовника, військовозобов`язаного, резервіста шляхом електронної інформаційної взаємодії з іншими інформаційно-комунікаційними системами, реєстрами (у том числі публічними), базами (банками) даних, держателями (розпорядниками адміністраторами) яких є державні органи.

Будь-які докази про те, які саме відомості (персональні дані) не уточнено позивачем, які не могли бути одержані самостійно відповідачем по справі останнім суду не надано.

Відповідач, як держатель відповідного реєстру мав можливість перевірити та підтвердити всі необхідні відомості про особу позивача, враховуючи, що при винесені оскаржуваної постанови особу останнього встановлено через Єдиний державний реєстр призовників, військовозобов`язаних та резервістів.

В матеріалах справи відсутні докази того, що відповідачем вживалися заходи щодо отримання персональних відомостей позивача в порядку електронної інформаційної взаємодії, і що внаслідок проведених заходів такі відомості отримати не вдалося.

Також суд враховує, що позивач вчасно уточнив свої військово-облікові дані, а саме 23.05.2024 року. Так, з військово-облікового документу у мобільному застосунку «Резерв +» вбачається, що дата уточнених даних 23.05.2024 року (дані уточнено вчасно).

Обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події та складу адміністративного правопорушення, в тому числі, встановлення вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними та допустимими доказами.

На обов`язок доведення саме відповідачем як суб`єктом владних повноважень правомірності винесення рішення про притягнення особи до адміністративної відповідальності, правомірності та законності прийнятої постанови вказує Верховний Суд у постановах від 24.04.2019 року у справі за №537/4012/16-а, від 08.11.2018 року у справі за №201/12431/16-а), від 23.10.2018 року у справі за №743/1128/17), від 15.11.2018 року у справі за №524/7184/16-а).

Відповідачем не доведено правомірності прийнятого рішення, сама постанова без обґрунтування її доказами не дає підстав для висновку про вчинення позивачем адміністративного правопорушення.

Отже, суд вважає, що в даній ситуації не знайшов свого підтвердження той факт, що позивач порушив Правила військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів, що дає підстави стверджувати про відсутність складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 210 КУпАП, коли всі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачиться на її користь згідно ст. 62 Конституції України.

За таких обставин, сам лише факт винесення постанови про вчинення позивачем адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 210 КУпАП не може слугувати доказом вини останнього.

Крім того, в матеріалах справи відсутні належні докази, щодо сповіщення позивача про день, час та місце розгляду справи про адміністративне правопорушення. Обов`язок повідомити особу про місце і час розгляду справи не пізніше ніж за три дні до дати розгляду справи про адміністративне правопорушення вважається виконаним, якщо особа, яка притягується до відповідальності, знає (поінформована) про час та місце розгляду справи за три дні до дати розгляду справи. Обов`язок доказування цієї обставини несе уповноважена посадова особа.

Повідомлення має на меті забезпечення участі особи у розгляді уповноваженим державним органом справи про адміністративне правопорушення. Аналогічний висновок викладений у постановах Верховного Суду від 31.03.2021 року у справі за №676/752/17, від 21.03.2019 року у справі за №489/1004/17, від 30.01.2020 року у за №205/7145/16-а.

Несвоєчасне повідомлення або неповідомлення особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, про час та місце розгляду справи про адміністративне правопорушення є підставою для визнання постанови у справі про адміністративне правопорушення неправомірною як такої, що винесена з порушенням встановленої процедури.

Наслідком цього є позбавлення особи прав, передбачених Конституцією України та КУпАП, зокрема, бути присутнім під час розгляду справи, надавати пояснення, подавати докази, заявляти клопотання, мати професійну правову допомогу. Аналогічний висновок викладений у постановах Верховного Суду від 06.03.2018 року у справі за №522/20755/16-а, від 30.09.2019 року у справі за №591/2794/17, від 06.02.2020 року у справі за №05/7145/16-а, від 21.05.2020 року у справі за №286/4145/15-а, від 31.03.2021 року у справі за №676/752/17 та від 25.05.2022 року у справі за №465/5145/16-а.

Суд враховує, що особі, до якої застосовується адміністративна санкція, повинно бути забезпечено право завчасно знати про дату, час та місце розгляду справи. Це право є гарантією реалізації інших прав - на участь в розгляді справи про адміністративне правопорушення, висловлення заперечень, надання доказів, захист тощо.

Так, зповідомлення про дату, час та місце розгляду справи про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 210 КУпАП у разі неприбуття за повісткою, вбачається, що позивача повідомлено про те, що у разі його еприбуття 12.05.2025 року до ІНФОРМАЦІЯ_5 , у строки визначені в повістці, то відносно нього 19.05.2025 року о 10 год. 00 хв. в приміщенні ІНФОРМАЦІЯ_2 розглядатиметься справа про адміністративне правопорушення за ч. 3 ст. 210 КУпАП.

В той же час, відповідно до оскаржуваної позивачем постанови за №540/1 начальника ІНФОРМАЦІЯ_6 ОСОБА_2 вона винесена за результатами розгляду справи про адміністративне правопорушення ні 19.05.2025 року, як зазначено в повідомленні, а 17.05.2025 року.

З огляду на викладене, зважаючи на відсутність належних доказів, які б підтверджували факт вчинення позивачем порушення за викладених в оскаржуваній постанові у справі про адміністративне правопорушення обставин, враховуючи те, що обвинувачення не може ґрунтуватися на припущеннях та всі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь, суд вважає, що оскаржувана постанова про притягнення останнього до адміністративної відповідальності винесена без достатніх доказів, які б підтверджували вину позивача, відповідно до ч. 3 ст. 210 КУпАП, внаслідок чого постанова підлягає скасуванню, а тому позов підлягає задоволенню.

Керуючись ст. 19 Конституції України, Законом України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», Законом України «Про військовий обов`язок і військову службу», ст. 2, 5, 9, 72, 73, 77, 139, 143, 241, 242, 244, 245, 246,255, 268-272, 286, 297 КАС України, ст. 210-1, 245, 251, 252, 254, 256, 258, 277, 277-2, 278, 280, 283, 293 КУпАП, суд,-

УХВАЛИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 , що подана представником позивача адвокатом Харитончук Є.В. до ІНФОРМАЦІЯ_1 , третя особа начальник ІНФОРМАЦІЯ_2 в Київській області Прибора Микола Володимирович, про визнання протиправною та скасування постанови про адміністративне правопорушення задовольнити.

Постанову за №540/1 від 17.05.2025 року за справою про адміністративне правопорушення за ч. 3 ст. 210 КУпАП, яка була складена начальником ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 скасувати. Провадження по справі про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_1 - закрити.

Рішення може бути оскаржено до Шостого апеляційного адміністративного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом десяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_10 , РНОКПП: НОМЕР_1 , адреса реєстрації: АДРЕСА_1 .

Відповідач: ІНФОРМАЦІЯ_11 , код ЄДРПОУ: НОМЕР_2 , юридична адреса: АДРЕСА_3 .

Третя особа: начальник ІНФОРМАЦІЯ_6 Прибора Микола Володимирович, адреса: АДРЕСА_4 .

Головуюча суддя О.П. Дьоміна