Справа № 640/24643/20
Суддя: Оксененко Олег Миколайович
Дата ухвалення: 2026-01-21 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 січня 2026 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

Головуючого судді Оксененка О.М.,

суддів: Ганечко О.М.,

Кузьменка В.В.,

розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління ДПС у м. Києві на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 26 червня 2025 року у справі за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Будівельна компанія «Норма» до Головного управління ДПС у м. Києві про визнання протиправними та скасування податкового повідомлення-рішення, -

В С Т А Н О В И В :

Товариство з обмеженою відповідальністю «Будівельна компанія «Норма» звернулось до Одеського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Головного управління ДПС у м. Києві, в якому просило: визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення № від 09.09.2020.

Позов обґрунтовано тим, що податковим органом безпідставно нарахований штраф за порушення граничних строків сплати узгодженої суми грошового зобов`язання по податку на додану вартість по декларації за грудень 2019 року, оскільки позивач сплатив в повному обсязі свої зобов`язання шляхом внесення на свій рахунок в системі електронного адміністрування ПДВ грошові кошти, а Казначейством ця сума помилково зарахована на бюджетний рахунок іншого підрозділу ДПС без участі позивача.

Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 26 червня 2025 року позовні вимоги - задоволено.

Визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення-рішення Головного управління ДПС у м. Києві № від 09.09.2020.

В апеляційній скарзі, відповідач, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи, просить скасувати вказане судове рішення та прийняти нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог відмовити.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначає, що позивачу правомірно нарахований штраф за порушення граничних строків сплати узгодженої суми грошового зобов`язання по податку на додану вартість по декларації за грудень 2019 року, оскільки позивач мав сплатити зобов`язання до 30 січня 2020 року, а фактично сплатив 06 березня 2020 року та 10 березня 2020 року.

Оскільки позивачем не надано доказів наявності обставин своєчасної сплати грошового зобов`язання, тому підстави для скасування спірного податкового повідомлення-рішення - відсутні.

Згідно пункту 3 частини першої статті 311 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) суд може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) також у разі подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження).

З огляду на викладене, колегія суддів визнала за можливе розглянути справу в порядку письмового провадження.

Перевіривши повноту встановлення судом першої інстанції фактичних обставин справи та правильність застосування ним норм матеріального і процесуального права, заслухавши пояснення представників сторін, колегія суддів дійшла наступного висновку.

Як вбачається з матеріалів справи, Головним управлінням ДПС у м. Києві проведена камеральна перевірка дотримання вимог податкового законодавства в частині своєчасності сплати податку на додану вартість ТОВ «Будівельна компанія «Норма», за результатами якої складений акт №29192/26-15-04-17-13 від 07.09.2020 року.

Під час проведення перевірки на підставі бази даних ДФС України, ІС «Податковий блок», встановлено порушення позивачем граничних строків сплати узгодженої суми грошового зобов`язання по податку на додану вартість, визначених п. 57.1 ст. 57 Податкового кодексу України за декларацією з ПДВ за грудень 2019 року (строк сплати до 30.01.2020 року, фактична сплата - 06.03.2020 року та 10.03.2020 року).

На підставі акту перевірки №29192/26-15-04-17-13 від 07.09.2020 року Головним управлінням ДПС у м. Києві на адресу позивача направлене податкове повідомлення-рішення № від 09.09.2020, яким позивачу за порушення строків сплати грошового зобов`язання з податку на додану вартість, визначених п. 57.1 ст. 57 Податкового кодексу України, за затримку по 36, 40 календарних днів сплати грошового зобов`язання в розмірі 80510,25 грн. застосований штраф в розмірі 20%, тобто, 16102,05 грн.

Не погоджуючись з такими діями відповідача та вважаючи свої права порушеними, позивач звернувся з цим позовом до суду.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що оскільки відповідач не довів допущення позивачем порушення норм податкового законодавства, не довів правомірність притягнення позивача до відповідальності у вигляді штрафу та не спростував обставини, зазначені в позові, тому податкове повідомлення-рішення № від 09.09.2020 є протиправним та підлягає скасуванню.

Колегія суддів погоджується з наведеними висновками суду першої інстанції з огляду на таке.

Податковий кодекс України регулює відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема, визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства.

Згідно з абзацом 1 пункту 57.3 статті 57 ПК України у разі визначення грошового зобов`язання контролюючим органом за підставами, зазначеними у підпунктах 54.3.1-54.3.6 пункту 54.3 статті 54 цього Кодексу, платник податків зобов`язаний сплатити нараховану суму грошового зобов`язання протягом 10 календарних днів, що настають за днем отримання податкового повідомлення-рішення, крім випадків, коли протягом такого строку такий платник податків розпочинає процедуру оскарження рішення контролюючого органу.

Абзацом 2 пункту 57.3 статті 57 ПК України передбачено, шо у разі оскарження рішення контролюючого органу про нараховану суму грошового зобов`язання платник податків зобов`язаний самостійно погасити узгоджену суму, а також пеню та штрафні санкції за їх наявності протягом 10 календарних днів, наступних за днем такого узгодження.

Відповідно до п. 203.1, 203.2 ст. 203 Податкового кодексу України податкова декларація з податку на додану вартість подається за базовий звітний (податковий) період, що дорівнює календарному місяцю, протягом 20 календарних днів, що настають за останнім календарним днем звітного (податкового) місяця.

Сума податкового зобов`язання, зазначена платником податку в поданій ним податковій декларації, підлягає сплаті протягом 10 календарних днів, що настають за останнім днем відповідного граничного строку, передбаченого пунктом 203.1 цієї статті для подання податкової декларації.

Згідно із підпунктом 126.1 статті 126 ПК України у разі, якщо платник податків не сплачує узгоджену суму податкового зобов`язання та/або авансових внесків з податку на прибуток підприємств протягом строків, визначених цим Кодексом, такий платник податків притягується до відповідальності у вигляді штрафу у таких розмірах: при затримці до 30 календарних днів включно, наступних за останнім днем строку сплати суми грошового зобов`язання, - у розмірі 10 відсотків погашеної суми податкового боргу;при затримці більше 30 календарних днів, наступних за останнім днем строку сплати суми грошового зобов`язання, - у розмірі 20 відсотків погашеної суми податкового боргу.

Таким чином, положення статті 126 ПК України щодо застосування штрафної санкції застосовується у випадку, коли має місце несвоєчасність сплати платником податків узгодженої суми грошового зобов`язання. При цьому розмір такої санкції прямо залежить від часу затримки такої сплати.

Тобто, у разі, якщо платник податків не сплачує суми самостійно визначеного грошового зобов`язання протягом строків, передбачених ПК України, такий платник податків притягується до відповідальності відповідно до статті 126 ПК України.

З матеріалів справи вбачається, що 20.01.2020 позивачем подана декларація з податку на додану вартість за грудень 2019 року, в якій позивачем самостійно визначені податкові зобов`язання в сумі 325982 грн., які є узгодженими та строк сплати цих зобов`язань у відповідності до ст. 57, 203 Податкового кодексу України складає 10 днів, тобто, до 30.01.2020.

Сума податкового зобов`язання з ПДВ в розмірі 325982 грн. за грудень 2019 року була внесена позивачем на свій рахунок в системі електронного адміністрування ПДВ в строки, передбачені податковим законодавствам, тобто, до 30.01.2020 (14.01.2020 року - 140000 грн., 15.01.2020 року - 105000 грн., 30.01.2020 року - 80982 грн.), що підтверджується платіжними дорученнями №16 від 14.01.2020, №17 від 14.01.2020, №71 від 30.01.2020, а також банківськими виписками.

Разом з цим, органом Казначейства сума податку на додану вартість, яка знаходилася на рахунку позивача в системі електронного адміністрування ПДВ була зарахована до державного бюджету двома платежами: 28.01.2020 в розмірі 245000 грн. на бюджетний рахунок ПДВ у Дніпровському районі м. Києва, 30.01.2020 в розмірі 80982 грн. на бюджетний рахунок ПДВ у Голосіївському районі м. Києва (за місцем попередньої реєстрації позивача).

У зв`язку з виявленням помилки в березні 2020 року позивач 06.03.2020 поповнив рахунок на 100 грн. з метою перевірки зарахування коштів на належний рахунок в Дніпровському районі м. Києва, а після впевнення в належному зарахуванні коштів, 10.03.2020 поповнив рахунок на решту суми - 80882 грн., що підтверджується платіжними дорученнями.

Крім того, позивач 16.03.2020 звернувся до Головного управління ДПС у м. Києві (ДПІ у Голосіївському районі) із заявою про повернення помилково та/або надміру сплачених сум грошових зобов`язань та пені.

При цьому, слід враховувати, що відповідно до п. 109.1 ст. 109 ПК України податковими правопорушеннями є протиправні діяння (дія чи бездіяльність) платників податків, податкових агентів, та/або їх посадових осіб, а також посадових осіб контролюючих органів, що призвели до невиконання або неналежного виконання вимог, установлених цим Кодексом та іншим законодавством, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи.

Тобто, саме протиправність дії/бездіяльності є обов`язковою умовою для визнання такої дії/бездіяльності правопорушенням.

Таким чином, для вирішення питання про наявність/відсутність підстав для застосування до платника податку відповідальності за затримку реєстрації податкових накладних/розрахунків коригування до них (їх нереєстрацію), необхідно встановити причини, що зумовили допущення такого пропуску, та перевірити чи вчинив платник податку усі залежні від нього дії з метою належного виконання податкового обов`язку щодо своєчасної реєстрації таких документів.

Аналогічна правова позиція викладена, зокрема, у постановах Верховного Суду від 08.10.2019 у справі №820/3006/17 та від 21.01.2020 у справі №826/7925/16.

Відповідно до п. 4, 20 «Порядку електронного адміністрування податку на додану вартість», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 16.10.2014 року №569, рахунок у системі електронного адміністрування податку - рахунок, відкритий платнику податку в Казначействі, на який таким платником перераховуються кошти у сумі, необхідній для досягнення розміру суми податку, на яку платник податку має право зареєструвати податкові накладні та/або розрахунки коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних, а також у сумі, необхідній для сплати узгоджених податкових зобов`язань з податку. Електронний рахунок відкривається платнику податку Казначейством автоматично на безоплатній основі.

Для перерахування до бюджету сум узгоджених податкових зобов`язань відповідно до поданої податкової декларації з податку ДПС не пізніше ніж за три робочі дні до закінчення граничного строку, встановленого Кодексом для самостійної сплати податкових зобов`язань, надсилає Казначейству реєстр платників податку, в якому зазначаються найменування або прізвище, ім`я та по батькові платника податку, податковий номер або серія (за наявності) та номер паспорта (для фізичних осіб - підприємців, які мають відмітку в паспорті про право здійснювати будь-які платежі за серією (за наявності) та номером паспорта), індивідуальний податковий номер платника податку, звітний (податковий) період та сума податку, що підлягає перерахуванню до бюджету.

На підставі такого реєстру Казначейство не пізніше останнього дня строку, встановленого Кодексом для самостійної сплати податкових зобов`язань, перераховує суми податку до бюджету з електронних рахунків платника податку.

Таким чином, оскільки позивачем сума податкового зобов`язання з ПДВ в розмірі 325982 грн. за грудень 2019 року була внесена на свій рахунок в системі електронного адміністрування ПДВ в строки, передбачені податковим законодавствам, тобто, до 30.01.2020 року, що підтверджується матеріалами справи та Казначейством частина цієї суми була помилково перерахована до іншого підрозділу ДПС, тому позивач будь-яких порушень податкового законодавства не допускав.

При цьому, колегія суддів враховує, що платник податків також вчинив дії для виправлення помилки.

Отже, враховуючи, що відповідач не довів допущення позивачем порушення норм податкового законодавства, тому податкове повідомлення-рішення № від 09.09.2020 року є протиправним та підлягає скасуванню.

Відповідно до п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень, обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення.

Згідно з практикою Європейського суду з прав людини, очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах.

Щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд, що і вчинено судом у даній справі.

Доводи апеляційної скарги не спростовують докази, досліджені та перевірені в суді першої інстанції та не впливають на висновки суду, викладені в оскаржуваному рішенні.

За таких обставин, рішення суду першої інстанції є законним та обґрунтованим, і доводи апелянта, викладені у скарзі, не свідчать про порушення судом норм матеріального чи процесуального права, які могли б призвести до неправильного вирішення справи.

Отже при ухваленні оскаржуваної постанови судом першої інстанції було дотримано всіх вимог законодавства, а тому відсутні підстави для її скасування.

За правилами статті 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. ст. 242, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України суд,

УХВАЛИВ :

Апеляційну скаргу Головного управління ДПС у м. Києві - залишити без задоволення.

Рішення Одеського окружного адміністративного суду від 26 червня 2025 року - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її ухвалення, є остаточною та не підлягає касаційному оскарженню, відповідно до п. 2 частини п`ятої ст. 328 КАС України.

Головуючий суддя О.М. Оксененко

Судді О.М. Ганечко

В.В. Кузьменко