Справа № 200/8894/25
Суддя: Стойка В.В.
Дата ухвалення: 2026-01-21 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 січня 2026 року Справа№200/8894/25

Донецький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Стойки В.В., розглянувши в порядку спрощеного провадження (в письмовому провадженні) адміністративну справу за позовом Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області (84122, Донецька обл., місто Слов`янськ, пл. Соборна, будинок 3, ) до Товариства з обмеженою відповідальністю "Олмис» (вул. Станіславського, буд. 5, м. Маріуполь, Донецька обл., 87502, ) про стягнення коштів, -

В С Т А Н О В И В:

Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області звернулося до суду з адміністративним позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Олмис» (вул. Станіславського, буд. 5, м. Маріуполь, Донецька обл., 87502, ) про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю «ОЛМИС» (, юридична адреса: 87502, Донецька обл., місто Маріуполь, вул.Станіславського, будинок 5, ел.адреса: ) суму заборгованості з відшкодування фактичних витрат на виплату та доставку пенсій, призначених на пільгових умовах за Списком № 2, за період з липня 2023 по жовтень 2025 включно у сумі 20714,16 грн (двадцять тисяч сімсот чотирнадцять гривень 16 коп.).

За змістом викладеного відповідач має заборгованість зі сплати фактичних витрат на виплату та доставку пільгових пенсій, призначених на пільгових умовах, по Списку №2 за період з липня 2023 по жовтень 2025 включно у сумі 20714,16 грн, яку добровільно сплачено не було, а отже вказана сума боргу підлягає стягненню в судовому порядку.

Ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 21 листопада 2025 року відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи.

Відповідач правом надання відзиву на позовну заяву не скористався, протягом розгляду справи із заявами та клопотаннями до суду не звертався.

Перевіривши матеріали справи, вирішивши питання, чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги, та якими доказами вони підтверджуються, чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження, яку правову норму належить застосувати до цих правовідносин, суд встановив наступне.

Товариство з обмеженою відповідальністю «ОЛМИС» (, юридична адреса: 87502, Донецька обл., місто Маріуполь, вул.Станіславського, будинок 5, ел.адреса: ), є юридичною особою, згідно ст. 43 КАС України здатне особисто здійснювати свої адміністративні процесуальні права та обов`язки.

Відповідач перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Донецькій області, та зареєстровано платником страхових внесків на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування.

Судом встановлено, що працівники Товариства з обмеженою відповідальністю «ОЛМИС», перебували на обліку в органах Пенсійного фонду України та отримували пенсію за віком, призначену на пільгових умовах за Списком №1.

Позивачем за період з липня 2023 по жовтень 2025 здійснено витрати на виплату та доставку пенсій, що підлягають відшкодуванню, призначених особам, які були зайняті повний робочий день на підземних роботах, на роботах за Списком №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, по працівникам Товариства з обмеженою відповідальністю Товариства з обмеженою відповідальністю «ОЛМИС» у загальному розмірі 20714,16 грн, що відповідачем не оскаржується.

Головним управлінням Пенсійного Фонду України в Донецькій області на офіційну електронну адресу відповідача, зареєстровану в ЄДРЮОФОП, направлено листи із зазначенням суми заборгованості з відшкодування фактичних витрат на виплату та доставку пенсій, призначених на пільгових умовах за Списком № 2 за відповідний місяць, загальної суми заборгованості та реквізитами для сплати боргу.

Листи були направлені: 18.10.2023 вихідний № 0500-0609-8/89145, 27.10.2025 вихідний № 0500-0609-8/92054, 20.11.2023 вихідний № 0500-0609-8/99166, 14.12.2023 вихідний № 0500-0609-8/108737, 19.02.2024 вихідний № 0500-0609-8/16111, 21.03.2024 вихідний № 0500-0609-8/28072, 10.04.2024 вихідний № 0500-0609-8/34741, 15.05.2024 вихідний № 0500-0609-8/48612, 18.06.2024 вихідний № 0500-0609-8/62237, 17.07.2024 вихідний № 0500-0609-8/73090, 20.08.2024 вихідний № 0500-0609-8/83753, 17.09.2024 вихідний № 0500-0509-8/82879, 11.10.2024 вихідний № 0500-0509-8/99750, 18.11.2024 вихідний № 0500-0509-8/111003, 09.12.2024 вихідний № 0500-0509-8/117674, 20.01.2025 вихідний № 0500-0509-8/4904, 13.02.2025 вихідний № 0500-0509-8/12549, 19.03.2025 вихідний № 0500-0509-8/24490, 15.04.2025 вихідний № 0500-0509-8/34136, 02.05.2025 вихідний № 0500-0509-8/43220, 09.06.2025 вихідний № 0500-0509-8/56406, 07.07.2025 вихідний № 0500-0509-8/66746, 04.08.2025 вихідний № 0500-0509-8/76526, 04.09.2025 вихідний № 0500-0509-8/88793, 13.10.2025 вихідний № 0500-0509-8/105201.

Суд констатує, що в матеріалах справи наявна копія розрахунків фактичних витрат на виплату та доставку пенсій, що підлягають відшкодуванню, призначених особам, які були зайняті на інших роботах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до пунктів "б"-"з" статті 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення" та пунктів 2-8 частини другої статті 114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" з cічня 2023 року (від 23.01.2023 5305/Р), з липня 2023 року (від 13.07.2023 17755/Р), з cічня 2024 року (від 26.01.2024 4781/Р), з cічня 2025 року (від 16.01.2025 3024/Р), з березня 2025 року (від 17.03.2025 8631/Р), з квітня 2025 року (від 14.04.2025 10370/Р) по працівникам Товариства з обмеженою відповідальністю «ОЛМИС».

Судом також встановлено, що позивачем на зазначену поштову адресу відповідача електронними листами було направлено лише вказані супровідні листи щодо виплати та доставки пенсій, призначених на пільгових умовах.

В результаті вищевказаних обставин виникла заборгованість по відшкодуванню фактичних витрат на виплату та доставку пенсій, призначених на пільгових умовах за Списком № 2, за період з липня 2023 по жовтень 2025 включно у сумі 20714,16 грн.

У матеріалах справи відсутні докази добровільного погашення відповідачем вказаної заборгованості.

Заявлена сума заборгованості обґрунтовується наявними у матеріалах справи доказами, а саме: розрахунками фактичних витрат на виплату та доставку пенсій на загальну суму 20714,16 грн; карткою особового рахунку по відшкодуванню витрат на виплату та доставку пільгових пенсій.

Суд враховує, що відповідачем не надано доказів оскарження розрахунків фактичних витрат на виплату та доставку пенсій за спірний період.

Також суд враховує і те, що предметом спору в цій справі є стягнення сум коштів, зазначених у розрахунках позивача, а не законність цих розрахунків чи правомірність дій позивача при донарахуванні відповідачу сум по відшкодуванню пільгових пенсій (постанова Верховного Суду від 14 березня 2018 році у справі №808/1648/17).

З приводу спірних правовідносин суд зазначає настпуне.

Спірні правовідносини, що виникли між сторонами регулюються нормами Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09 липня 2003 року №1058-IV, Законом України «Про пенсійне забезпечення» №1788-ХІІ від 05 листопада 1991 року, Інструкцією про порядок обчислення і сплати страхувальниками та застрахованими особами внесків на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування до Пенсійного фонду України, яка затверджена постановою правління Пенсійного фонду України від 19 грудня 2003 року №21-1.

Згідно зі статтею 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до статті 67 Конституції України, кожен повинен сплачувати податки і збори у порядку і розмірах, встановлених законом.

Відповідно до підпункту 1 пункту 4 Положення про головні управління Пенсійного фонду України в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі, затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 22 грудня 2014 року №28-2 та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 15 січня 2015 року за №41/26486 (зі змінами), встановлено, що Головне управління Фонду відповідно до покладених на нього завдань, зокрема, забезпечує додержання підприємствами, установами, організаціями незалежно від форми власності та громадянами України, іноземцями та особами без громадянства, які на законних підставах перебувають на території України, вимог актів законодавства про пенсійне забезпечення.

Згідно з підпунктом 10 пункту 4 зазначеного Положення, Головне управління Фонду відповідно до покладених на нього завдань, зокрема, застосовує фінансові санкції, передбачені законом та умовами договорів з установами та організаціями, що здійснюють виплату і доставку пенсій, інших виплат, які згідно із законодавством здійснюються за рахунок коштів Фонду та інших джерел, визначених законодавством, та накладає адміністративні штрафи.

Відповідно до пункту 2 розділу XV «Прикінцеві положення» Закону України від 09 липня 2003 року №1058-IV «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», у редакції чинній до внесення змін Законом №2040-IX від 15 лютого 2022 року, передбачено, що пенсійне забезпечення застрахованих осіб, які працювали або працюють на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1 та на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, на посадах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, які відповідно до цього Закону мають право на пенсію на пільгових умовах, здійснюється згідно з окремим законодавчим актом через професійні та корпоративні фонди.

До запровадження пенсійного забезпечення через професійні та корпоративні фонди особам, зазначеним в абзаці першому цього пункту, пенсії призначаються за нормами цього Закону.

Покриття витрат Пенсійного фонду на виплату і доставку пенсій за віком, призначених на пільгових умовах відповідно до статей 13 і 14 Закону України "Про пенсійне забезпечення" та частин другої і третьої статті 114 цього Закону до досягнення пенсійного віку, визначеного статтею 26 цього Закону, здійснюється у такому порядку:

підприємства та організації (крім сільськогосподарських товаровиробників, віднесених до четвертої групи платників єдиного податку, що визначені підпунктом 4 пункту 291.4 статті 291 Податкового кодексу України) вносять до Пенсійного фонду плату, що покриває фактичні витрати на виплату і доставку пенсій особам, які були зайняті повний робочий день на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, крім тих, які були безпосередньо зайняті повний робочий день на підземних роботах (включаючи особовий склад гірничорятувальних частин) з видобутку вугілля, сланцю, руди та інших корисних копалин, на будівництві шахт та рудників за списком робіт і професій, затвердженим Кабінетом Міністрів України; на виплату і доставку пенсій особам, які були зайняті повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, а також на інших роботах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до статті 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення" та частини другої статті 114 цього Закону, - до набуття права на пенсію за віком відповідно до цього Закону за раніше діючим порядком;

за рахунок коштів Державного бюджету України пенсії, призначені особам відповідно до пунктів "б"-"з" статті 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення" (стосовно осіб, які на дату відшкодування віднесені до четвертої групи платників єдиного податку, що визначені підпунктом 4 пункту 291.4 статті 291 Податкового кодексу України, статті 14 Закону України "Про пенсійне забезпечення", пунктів 2-8 частини другої статті 114 цього Закону (стосовно осіб, які працювали у сільськогосподарських товаровиробників, які на дату відшкодування віднесені до четвертої групи платників єдиного податку, що визначені підпунктом 4 пункту 291.4 статті 291 Податкового кодексу України) та частини третьої статті 114 цього Закону.

У разі недостатності зазначених коштів фінансування суми, якої не вистачає для повного покриття витрат на виплату та доставку таких пенсій, здійснюється за рахунок коштів Державного бюджету України.

Отже, обов`язок відшкодування підприємством фактичних витрат на виплату та доставку пільгових пенсій встановлений чинним законодавством України.

Відшкодування підприємствами витрат Пенсійного Фонду на виплату та доставку пенсій, призначених на пільгових умовах, здійснюється відповідно до Інструкції про порядок обчислення і сплати страхувальниками та застрахованими особами внесків на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування до Пенсійного фонду України, затвердженої постановою Правління Пенсійного фонду України від 19 грудня 2003 року №21-1, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 16 січня 2004 року за №64/8663 (далі - Інструкція №21-1).

Пунктом 6.1. Інструкції №21-1 визначено, що для підприємств та організацій (крім сільськогосподарських товаровиробників, віднесених до четвертої групи платників єдиного податку, що визначені у підпункті 4 пункту 291.4 статті 291 глави 1 розділу XIV Податкового кодексу України) відшкодуванню підлягають фактичні витрати на виплату та доставку пенсій, призначених на пільгових умовах відповідно до статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» та частини другої статті 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування»:

особам, які були зайняті повний робочий день на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за Списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, крім тих, які були безпосередньо зайняті повний робочий день на підземних роботах (включаючи особовий склад гірничорятувальних частин) з видобутку вугілля, сланцю, руди та інших корисних копалин, на будівництві шахт та рудників за Списком робіт і професій, затвердженим Кабінетом Міністрів України;

особам, які були зайняті на інших роботах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до пунктів "б"-"з" статті 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення" та пунктів 2-8 частини другої статті 114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".

Відповідно до пункту 6.2. Інструкції №21-1 витрати на виплату та доставку пенсій, призначених на пільгових умовах особам, які мають стаж, що дає право на призначення цих пенсій на декількох підприємствах, покриваються цими підприємствами пропорційно стажу роботи. При цьому стаж роботи на останньому підприємстві враховується у повному розмірі, а з попередніх місць роботи осіб він додається до стажу, необхідного для призначення пенсій на пільгових умовах.

За приписами пункту 6.4. вказаної Інструкції, розмір сум до відшкодування на поточний рік визначається органами Пенсійного фонду України щорічно у розрахунках фактичних витрат на виплату та доставку пільгових пенсій, призначених відповідно до частини 2 «Прикінцевих положень» Закону (згідно з додатками 6 та 7), які надсилаються підприємствам до 20-го січня поточного року та протягом місяця з новопризначених (перерахованих) пенсій.

Розрахунки формуються програмними засобами Інтегрованої комплексної інформаційної системи (ІКІС) Пенсійного фонду України до 01 січня поточного року та протягом місяця з дня прийняття рішення про призначення нової пенсії (підсистема «Призначення та виплата пенсій на базі електронної пенсійної справи» (ППВП ЕПС)) за даними відомостей, сформованих згідно з додатком 8. Уповноважені особи підписують розрахунки та передають їх підрозділам, відповідальним за направлення їх платникам (пункт 6.5 Інструкції № 21-1).

Разом із цим, як встановлено судом вище, в матеріалах справи наявна лише копія розрахунку фактичних витрат на виплату та доставку пенсій, що підлягають відшкодуванню, призначених на пільгових умовах відповідно пунктів "б"-"з" статті 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення" та пунктів 2-8 частини другої статті 114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" з cічня 2023 року (від 23.01.2023 5305/Р), з липня 2023 року (від 13.07.2023 17755/Р), з cічня 2024 року (від 26.01.2024 4781/Р), з cічня 2025 року (від 16.01.2025 3024/Р), з березня 2025 року (від 17.03.2025 8631/Р), з квітня 2025 року (від 14.04.2025 10370/Р).

Проте, докази направлення таких розрахунків відповідачу матеріали справи не містять.

Відтак, судом встановлено, що, наявними в матеріалах розглядаємої справи доказами, належним чином не підтверджено понесення позивачем фактичних витрат на виплату та доставку пенсій, що підлягають відшкодуванню, призначених на пільгових умовах відповідно до "б"-"з" статті 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення" та пунктів 2-8 частини другої статті 114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" (за Списком №2) за 2023 рік та 2024 рік, оскільки на виконання вимог пункт 6.4 Інструкції №21-1 відсутні докази їх направлення позивачу.

Протилежного позивачем не доведено та відповідних доказів суду не надано.

Приписами пункту 6.7 Інструкції № 21-1 передбачено, що підприємства щомісяця до 25-го числа вносять до Пенсійного фонду зазначену в розрахунку місячну суму фактичних витрат на виплату та доставку пенсій, призначених на пільгових умовах.

У разі зміни розміру пенсії або настання обставин, які впливають на суму відшкодування (смерть пенсіонера, зміна місця проживання тощо), органи Пенсійного фонду повідомляють про це підприємства у розрахунку, який направляється підприємству в місячний строк з дня прийняття рішення про зміну розміру пенсії або про припинення виплати пенсії.

Суми фактичних витрат на виплату та доставку пільгових пенсій за період з дати призначення пенсії до дати складання розрахунку фактичних витрат на виплату та доставку пільгових пенсій, призначених відповідно до частини 2 "Прикінцевих положень" Закону, сплачуються одночасно із оплатою фактичних витрат на виплату та доставку пільгових пенсій за перший поточний місяць.

Відтак, позивачем на адресу відповідача не направлялись розрахунки сум фактичних витрат на виплату і доставку пільгових пенсій за період з травня 2025 року по вересень 2025 року. Доказів протилежного матеріали справи не містять.

У постанові від 29 серпня 2022 року у справі №826/3159/17 (адміністративне провадження №К/9901/28717/12) Верховний Суд погодився з позицією суду апеляційної інстанції та зазначив, що розрахунки фактичних витрат на виплату та доставку пільгових пенсій є належними та допустимими доказами наявності боргу у підприємства.

Вказані розрахунки позивачем відповідачу направлені не були та не можуть вважатись узгодженими.

За умови вручення відповідачу розрахунків фактичних витрат на виплату та поставку пенсій, які останній добровільно не сплатив, вказана заборгованість підлягає стягненню в судовому порядку. Така правова позиція наведена у висновках Верховного Суду, викладених у постановах від 28 травня 2020 року у справі №826/7913/17 та від 18 червня 2021 року у справі №812/1926/17.

До того ж суд звертає увагу на те, що пунктом 6.8 Інструкції № 21-1 визначено, що у разі призначення пенсій на пільгових умовах особам, які мають необхідний стаж роботи не за місцем призначення цієї пенсії, орган Пенсійного фонду за місцем призначення пенсії надсилає розрахунок згідно з додатками, зазначеними у пункті 6.4 цієї глави для зазначених підприємств, у двох примірниках через орган Пенсійного фонду за місцезнаходженням цього підприємства. Відшкодування сум фактичних витрат на виплату та доставку пенсій, призначених на пільгових умовах, у таких випадках здійснюється підприємством на рахунки органу Пенсійного фонду за місцезнаходженням підприємства.

Підприємствам та організаціям, які мають місцезнаходження на тимчасово окупованій території України, розрахунки фактичних витрат на виплату та доставку пільгових пенсій, визначені в пункті 6.4 цієї глави, не надсилаються.

(Пункт 6.8 глави 6 доповнено новим абзацом згідно з Постановою Пенсійного фонду № 26-1 від 10.12.2014; із змінами, внесеними згідно з Постановою Пенсійного фонду № 7-1 від 20.03.2024).

Наказом Міністерства розвитку громад та територій 22.12.2022 № 309 (чинний з 27.12.2022, втрата чинності - 20.03.2025) затверджено Перелік територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих Російською Федерацією

Вказаним переліком визначено, що Маріупольський район є окупованим з 24.02.2022.

Наказом Міністерства розвитку громад та територій від 28.02.2025 № 376 (набрання чинності - 20.03.2025) затверджено Перелік територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих Російською Федерацією

Вказаним переліком визначено, що м Маріупольський район є окупованим з 24.02.2022.

Враховуючи вищезазначене, суд дійшов висновку, що позовні вимоги щодо стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю "Олмис» на користь Головного управління Пенсійного фонду в Донецькій області суму заборгованості з відшкодування фактичних витрат на виплату та доставку пенсій, призначених на пільгових умовах за Списком № 2, за період з липня 2023 по жовтень 2025 включно у сумі 20714,16 грн (двадцять тисяч сімсот чотирнадцять гривень 16 коп.) є безпідставними та необґрунтованими.

Решта доводів та заперечень сторін висновків суду по суті заявлених позовних вимог не спростовують.

Слід зазначити, що згідно практики Європейського суду з прав людини та зокрема, рішення у справі «Серявін та інші проти України» від 10 лютого 2010 року, заява 4909/04, відповідно до пункту 58 якого суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються.

Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі «РуїсТоріха проти Іспанії» від 09 грудня 1994 року, серія A, №303-A, пункт 29).

Відповідно до частини другої статті 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень, адміністративні суди перевіряють: чи прийняті (вчинені) вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноважень з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії): безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно з частиною другою статті 9 КАС України, суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог.

Відповідно до частини першої статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Частиною другою статті 77 КАС України встановлено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Підсумовуючи, суд висновує про відсутність підстав для задоволення позовних вимог заявлених позивачем.

Відповідно до статті 139 КАС України судовий збір не підлягає стягненню.

Керуючись статтями 2, 9, 77, 90, 139, 241-246, 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ВИРІШИВ:

У задоволенні адміністративного позову Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області (84122, Донецька обл., місто Слов`янськ, пл. Соборна, будинок 3, ) до Товариства з обмеженою відповідальністю "Олмис» (вул. Станіславського, буд. 5, м. Маріуполь, Донецька обл., 87502, ) про стягнення коштів, - відмовити повністю.

Рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку безпосередньо до Першого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Апеляційна скарга подається безпосередньо до Першого апеляційного адміністративного суду у паперовому вигляді або через електронний кабінет (https://id.court.gov.ua/) у підсистемі «Електронний суд».

У разі застосування судом частини третьої статті 243 КАС України строк на апеляційне оскарження обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя В.В. Стойка