Справа № 520/32362/25
Суддя: Спірідонов М.О.
Дата ухвалення: 2026-01-22 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ХАРКІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

про повернення позовної заяви

"22" січня 2026 р. м. Харків
Cуддя Харківського окружного адміністративного суду Спірідонов М.О., розглянувши адміністративний позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області (вул. Варшавська, буд. 3-Б,смт Макарів,Київська обл., Бучанський р-н,08001), Головного управління Пенсійного Фонду України в Харківській області (майдан Свободи, буд. 5, Держпром, під. 3, пов. 2,м. Харків,61022) про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач, ОСОБА_1 , звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області, в якому просить суд:

1. Визнати протиправним і скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області про відмову у призначенні пенсії ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 № НОМЕР_1 від 08.10.2024 р.

2. Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Вінницькій області врахувати ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 до пільгового стажу період її роботи на посаді рентгенолаборанта за Списком №1 з 16.01.2007 р. по 22.01.2020 р. відповідно до довідки №061/01-3781/02 від 12.07.2024 р.. та призначити їй з 01.10.2024р. пенсію за віком на пільгових умовах за Списком №1 відповідно до її першої поданої заяви від 01.10.2024 р.

Ухвалою Харківського окружного адміністративного суду від 15.12.2025 позовну заяву було залишено без руху та надано позивачу термін - десять днів з моменту отримання ухвали, шляхом надання до суду заяви про поновлення строку звернення до адміністративного суду, вказавши підстави для поновлення строку.

На виконання ухвали суду представником позивача 21.12.2025 року було надано заяву про поновлення строку звернення до суду, в якій окрім іншого зазначено, що позивачем фактично одразу після прийняття оскаржуваного рішення відповідача 1 подано позов до Київського окружного адміністративного суду щодо оскарження вказаного рішення. Ухвалою суду від 06.12.2024 у справі №320/56686/24 позовну заяву було залишено без руху. Позивачем на виконання вказаної ухвали подавалась заява про усунення недоліків із виправленням відповідних недоліків. Однак, в подальшому, ухвалою суду від 11.08.2025 р. у справі №320/56686/24 позовну заяву повернуто. Така ухвала засобами поштового зв`язку позивачу не надходила, і, позивач випадково дізналась про неї з свого мобільного додатку дія, де така ухвала з`явилась нещодавно.

Розглянувши подану заяву про поновлення пропущеного строку звернення до суду, суд дійшов висновку про відсутність підстав для її задоволення, виходячи з наступних міркувань.

Відповідно до ч.1 ст.122 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Частиною 2 ст.122 КАС України передбачено, що для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Згідно із ч.3 ст.122 КАС України, для захисту прав, свобод та інтересів особи цим Кодексом та іншими законами можуть встановлюватися інші строки для звернення до адміністративного суду, які, якщо не встановлено інше, обчислюються з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Строк в шість місяців визнано законодавцем достатнім для того, щоб особа, яка вважає, що її права, свободи чи інтереси порушено, визначилася, чи буде вона звертатися до суду із позовом.

Крім цього, початок перебігу шестимісячного строку визначено альтернативно - це день, коли особа або дізналася, або повинна була дізнатися про порушення свого права.

При цьому «повинна» слід тлумачити як неможливість незнання, припущення про високу вірогідність дізнатися, а не обов`язок особи дізнатися про порушення своїх прав. Зокрема, особа повинна була дізнатися про порушення своїх прав, якщо: особа знала про обставини прийняття рішення чи вчинення дій і не було перешкод для того, щоб дізнатися про те, яке рішення прийняте або які дії вчинені.

Доказами того, що особа знала про порушення своїх прав, є, зокрема, умови, за яких особа мала реальну можливість дізнатися про їх порушення.

Правовий інститут строків звернення до адміністративного суду за захистом свого порушеного права не містить вичерпного, детально описаного переліку причин чи критеріїв їх визначення. Натомість закон запроваджує оцінні, якісні параметри визначення таких причин - вони повинні бути поважними, реальними або непереборними і об`єктивно нездоланними на час плину строків звернення до суду. Ці причини (чи фактори об`єктивної дійсності) мають бути несумісними з обставинами, коли суб`єкт звернення до суду знав або не міг не знати про порушене право, ніщо правдиво йому не заважало звернутися до суду, але цього він не зробив і через власну недбалість, легковажність, байдужість, неорганізованість чи інші подібні за суттю ставлення до права на доступ до суду порушив ці строки.

Інакшого способу визначити, які причини належить віднести до поважних, ніж через зовнішню оцінку (кваліфікацію) змісту конкретних обставин, хронологію та послідовність дій суб`єкта правовідносин перед зверненням до суду за захистом свого права, немає. Під таку оцінку мають потрапляти певні явища, фактори та їх юридична природа; тривалість строку, який пропущений; те, чи могли і яким чином певні фактори завадити вчасно звернутися до суду, чи перебувають вони у причинному зв`язку із пропуском строку звернення до суду; яка була поведінка суб`єкта звернення протягом цього строку; які дії він вчиняв, і чи пов`язані вони з готуванням до звернення до суду тощо.

Аналогічна позиція викладена у постанові Верховного Суду від 30.03.2020 р. у справі № 826/10808/18.

Зі змісту позову судом встановлено, що при зверненні до суду позивачем оскаржується рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області про відмову у призначенні пенсії ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 № НОМЕР_1 від 08.10.2024 р.

Суд зазначає, що за загальним правилом перебіг строку на звернення до адміністративного суду починається від дня виникнення права на адміністративний позов, тобто коли особа дізналася або могла дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Отже, про порушення своїх прав позивач мав дізнатися ще 08.10.2024 року після винесення оскаржуваного рішення, а до суду з даним позовом звернувся лише 11.12.2025 року, тобто з порушенням шестимісячного строку встановленого п.2 ст.122 КАС України.

Стосовно доводів представника позивача, викладених в заяві про поновлення строку звернення до суду, а саме того, що позивачем фактично одразу після прийняття оскаржуваного рішення відповідача 1 подано позов до Київського окружного адміністративного суду щодо оскарження вказаного рішення. Ухвалою суду від 06.12.2024 у справі №320/56686/24 позовну заяву було залишено без руху. Позивачем на виконання вказаної ухвали подавалась заява про усунення недоліків із виправленням відповідних недоліків. Однак, в подальшому, ухвалою суду від 11.08.2025 р. у справі №320/56686/24 позовну заяву повернуто. Така ухвала засобами поштового зв`язку позивачу не надходила, і, позивач випадково дізналась про неї з свого мобільного додатку дія, де така ухвала з`явилась нещодавно, суд зазначає наступне.

Оскаржуване рішення №36 було винесено Головним управлінням Пенсійного фонду України в Харківській області 08.10.2024 р.

Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 06.12.2024 у справі №320/56686/24 позовну заяву було залишено без руху.

Тобто позивач з позовною заявою щодо оскарження вказаного рішення звернувся до Київського окружного адміністративного суду майже через два місяці.

Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 11.08.2025 р. у справі №320/56686/24 позовну заяву повернуто. Вказану ухвалу було надіслано Київським окружним адміністративним судом до Єдиного державного реєстру судових рішень 12.08.2025, зареєстровано: 13.08.2025 та забезпечено надання загального доступу: 14.08.2025.

11.12.2025 року позивач звернувся до суду з даним позовом, тобто майже через чотири місяці після винесення ухвали про повернення позовної заяви від 11.08.2025 р. у справі №320/56686/24.

Таким чином суд зазначає, що навіть вираховуючи строк звернення позивача до суду між первинним звернення до Київського окружного адміністративного суду та повторним до Харківського окружного адміністративного суду також сплинуло майже пів року.

Крім того суд не приймає до уваги посилання представника позивача на те, що ухвала суду від 11.08.2025 р. у справі №320/56686/24 про повернення позовної заяви засобами поштового зв`язку позивачу не надходила, і, позивач випадково дізналась про неї з свого мобільного додатку дія, де така ухвала з`явилась нещодавно, оскільки позивач знав про перебування в провадженні Київського окружного адміністративного суду справи №320/56686/24 за його позовною заявою та мав можливість відслідковувати процесуальні рішення за наслідками її розгляду.

Крім того суд зазначає, що застосунок "Дія" одразу передає інформацію, яка розміщена в Єдиному державному реєстрі судових рішень, а отже ще 14.08.2025 року позивач повинен був дізнатися про винесення Київським окружним адміністративним судом ухвали про повернення позовної заяви у справі №320/56686/24 у вказаному застосунку "Дія".

Доказів неможливості звернення позивача до суду в більш короткі строки, після винесення ухвали Київського окружного адміністративного суду від 11.08.2025 року про повернення позовної заяви, позивачем надано не було.

Таким чином зазначене вище свідчить про байдуже ставлення позивача до спірних правовідносин та процесуальних строків.

Враховуючи вищевикладене суд приходить до висновку, що обставини, якими представник позивача обґрунтовує поважність пропуску строку звернення до суду за захистом прав позивача є неповажними. Позивач не надав доказів існування об`єктивно непереборних обставин, які перешкоджали йому звернутись до суду з дня коли він дізнався, що його права були порушені відповідачем. Позивачем також не було надано доказів існування інших обставин або труднощів, які унеможливили дотримання позивачем строків звернення до суду, встановлених законом.

З урахуванням положень статей 122, 123 Кодексу адміністративного судочинства України обов`язок доказування поважності причин пропуску строку звернення до суду покладений на позивача.

Поважними причинами визнаються лише ті обставини, які є об`єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи, пов`язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення процесуальних дій та підтверджені належними доказами.

Європейський суд з прав людини, юрисдикція якого поширюється на всі питання тлумачення і застосування Конвенції (пункт 1 статті 32 Конвенції), наголошує, що позовна давність - це законне право правопорушника уникнути переслідування або притягнення до суду після закінчення певного періоду після скоєння правопорушення. Застосування строків позовної давності має кілька важливих цілей, а саме : забезпечувати юридичну визначеність і остаточність, захищати потенційних відповідачів від прострочених позовів, та запобігати несправедливості, яка може статися в разі, якщо суди будуть змушені вирішувати справи про події, що мали місце у далекому минулому, спираючись на докази, які вже, можливо, втратили достовірність і повноту із плином часу (пункт 51 рішення від 22.10.1996 за заявами №22083/93, №22095/93 у справі "Стаббінгс та інші проти Сполученого Королівства"; пункт 570 рішення від 20.09.2011 за заявою у справі "ВАТ "Нафтова компанія "Юкос" проти Росії").

Отже, чинне законодавство обмежує строк звернення до суду за захистом прав, свобод та інтересів. Це обумовлено специфікою спорів, які розглядаються в порядку адміністративного судочинства, а запровадження таких строків обумовлене досягненням юридичної визначеності у публічно-правових відносинах. Ці строки обмежують час, протягом якого такі правовідносини можуть вважатися спірними.

Право на звернення до суду не є абсолютним і може бути обмеженим, в тому числі і встановленням строків для звернення до суду, якими чинне законодавство обмежує звернення до суду за захистом прав, свобод та інтересів. Це, насамперед, обумовлено специфікою соціальних спорів, які розглядаються в порядку адміністративного судочинства, а запровадження таких строків обумовлене досягненням юридичної визначеності у публічно-правових відносинах. Ці строки обмежують час, протягом якого такі правовідносини можуть вважатися спірними. Після їх завершення, якщо ніхто не звернувся до суду за вирішенням спору, відносини стають стабільними.

З огляду на що суд зазначає, що позивачем на виконання вимог ухвали суду від 15.12.2025 року надано заяву про поновлення пропущених строків, однак обставини причин пропуску строку звернення до суду з зазначеним позовом, викладені в заяві від 21.12.2025 року визнані судом неповажними, а отже недоліки позовної заяви усунуті не були.

Відповідно до п. 1 ч. 4 ст. 169 КАС України позовна заява повертається позивачеві, якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви, яку залишено без руху, у встановлений судом строк.

Керуючись п. 1 ч. 4 ст. 169 Кодексу адміністративного судочинства України, -

У Х В А Л И В:

Позовну заяву ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області (вул. Варшавська, буд. 3-Б,смт Макарів,Київська обл., Бучанський р-н,08001), Головного управління Пенсійного Фонду України в Харківській області (майдан Свободи, буд. 5, Держпром, під. 3, пов. 2,м. Харків,61022) про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії - повернути позивачу.

Копію ухвали направити позивачеві разом з позовною заявою та доданими до неї документами.

Роз`яснити позивачу, що повернення позовної заяви не позбавляє його права повторного звернення до адміністративного суду в порядку, встановленому законом.

Ухвала набирає законної сили негайно після її проголошення, якщо інше не передбачено цим Кодексом. Ухвала, постановлена судом поза межами судового засідання або в судовому засіданні у разі неявки всіх учасників справи, під час розгляду справи в письмовому провадженні, набирає законної сили з моменту її підписання суддею (суддями).

Ухвала суду може бути оскаржена в апеляційному порядку окремо від рішення суду повністю або частково у випадках, визначених статтею 294 цього Кодексу. Оскарження ухвали суду, яка не передбачена статтею 294 цього Кодексу, окремо від рішення суду не допускається.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини ухвали суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя Спірідонов М.О.