Справа № 240/7527/25
Суддя: Капустинський М.М.
Дата ухвалення: 2026-01-22 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 240/7527/25

Головуючий суддя 1-ої інстанції - Черноліхов Сергій Вікторович

Суддя-доповідач - Капустинський М.М.

22 січня 2026 року

м. Вінниця

Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Капустинського М.М.

суддів: Сапальової Т.В. Шидловського В.Б. ,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Житомирської митниці на рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 11 грудня 2025 року у справі за адміністративним позовом Іноземного підприємства "Євроголд Індестріз ЛТД" до Житомирської митниці про визнання протиправними рішення та картки відмови, зобов`язання вчинити дії,

В С Т А Н О В И В :

Іноземне підприємство "Євроголд Індестріз ЛТД" звернулося до Житомирського окружного адміністративного суду з позовом про скасування рішення Житомирської митниці Державної митної служби України про коригування митної вартості товарів № UA101020/2024/000203/1 від 19.12.2024.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що позивачем подано до митниці митну декларацію для митного оформлення імпорту товарів. На підтвердження обґрунтованості заявленої митної вартості товару за ціною договору разом з митною декларацією декларант надав необхідні і достатні документи, які підтверджують підстави придбання товару, його кількісні та якісні характеристики, цінове та вартісне обґрунтування. При цьому, жодних доказів щодо наявності у поданих декларантом документах певних розбіжностей, наявних ознак підробки або відсутності всіх відомостей відповідач не надав.

Рішенням Житомирського окружного адміністративного суду від 11 грудня 2025 року позов задоволено.

Визнано протиправним та скасовано рішення Житомирської митниці Державної митної служби України про коригування митної вартості товарів № UA101020/2024/000203/1 від 19.12.2024 .

Стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань Житомирської митниці Державної митної служби України на користь Іноземного підприємства «Євроголд Індестріз ЛТД» сплачений судовий збір в сумі 2422,40 грн.

Не погоджуючись з рішенням суду, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким у задоволені позовних вимог відмовити.

Аргументами на підтвердження вимог скарги зазначає, що встановивши відсутність достатніх відомостей, що підтверджують задекларовану митну вартість товарів, відповідач, під час проведення консультації з декларантом вказав, які саме складові митної вартості товарів є непідтвердженими, чому з поданих документів неможливо встановити дані складові та які саме документи необхідні для підтвердження того чи іншого показника. Методи 2а і 2б не могли бути застосовані у зв`язку з відсутністю цінової інформації на ідентичні та подібні (аналогічні) товари, методи 2в і 2г в зв`язку з відсутністю основи для віднімання та додавання вартості. Митна вартість визначена за резервним методом, із врахуванням обмежень, передбачених ч. 3 ст. 64 Митного кодексу України, яка ґрунтується на раніше визнаній (визначеній) митними органами митній вартості схожого товару за МД.

Враховуючи, що рішення суду першої інстанції ухвалено в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження), суд апеляційної інстанції в порядку п.3 ч.1 ст.311 КАС України розглядає справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, оскільки справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів.

Проаналізувавши вимоги та підстави апеляційної скарги, вивчивши матеріали справи в їх сукупності, проаналізувавши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, з огляду на наступне.

Як встановлено судом першої інстанції та підтверджено матеріалами справи, 19 червня 2024 року між позивачем (Покупець) та Ningbo Joan Import & Export Co., LTD (Китай) (Продавець) укладено зовнішньоекономічний контракт №3/58/24 про поставку господарських товарів, електричного та пневматичного інструменту та комплектуючих до нього, визначених сторонами у Специфікаціях.

Загальна сума Контракту 50 000 доларів США.

12 липня 2024 року Сторони уклали додаткову угоду №1 до Контракту, відповідно до якої домовились про поставку металопродукції, господарських товарів, електричного та пневматичного інструменту та комплектуючих до нього, визначених сторонами у Специфікаціях.

Для узгодження умов поставки, асортименту, необхідної кількості товарів та фіксації ціни за кожну відповідну одиницю з огляду на визначені умови поставки, між Продавцем та позивачем було укладено Специфікацію №2 від 12.07.2024 року до Контракту.

У Специфікації №2 сторонами обумовлено умови поставки FOB Ningbo, China (Китай) та умови оплати 30% попередня оплата при замовлені товару, 70% перед відвантаженням.

17 липня 2024 року позивачем згідно платіжної інструкції в іноземній валюті №214 було здійснено оплату 30% вартості замовлення в сумі 1 395 доларів США з призначенням платежу попередня оплата за господарські товари згідно контракту 3/58/23 від 19.06.2024, специфікація №2 від 12.07.2024, специфікація №3 від 15.07.2024. Загальна сума передплати за цією платіжною інструкцією складалася з 2-х сум за 2-ома специфікаціями у розмірах 1 395,00 доларів США та 210,00 доларів США відповідно.

29 серпня 2024 року позивачем згідно платіжної інструкції в іноземній валюті №236 було здійснено доплату за товар перед відвантаженням у розмірі 3 186 доларів США з призначенням платежу попередня оплата за господарські товари згідно контракту 3/58/23 від 19.06.2024, специфікація №2 від 12.07.2024.

У грудні 2024 року до позивача надійшов замовлений товар труби металеві, які є комплектуючими для металевих драбин власного виробництва.

З метою декларування вказаного товару позивач подав до Житомирської митниці Державної митної служби митну декларацію №24UA11U6 від 19.12.2024 року на товар: Труби, трубки з чорних металів, оцинковані, з зовнішнім діам. не більш як 168,3 мм: труба металева оцинкована, діам.10*1,2*426 мм (нижня вісь оцинкована) 29 560 шт. Комплектуючі для металевих драбин. Для власних виробничих потреб. Не відносяться до товарів подвійного використання та військового призначення. Виробник: Ningbo Joan Import&Export Co.,Ltd. Торговельна марка: Ningbo.

У МД №24UA11U6 митна вартість імпортованого Товару заявлена за основним методом - за ціною, визначеною у Контракті, а саме 207 370,82 грн.

Разом з митною декларацією декларантом подано такі документи:

- рахунок-фактуру (інвойс) від 26.08.2024 № 24JN25C007;

коносамент від 05.10.2024 № XM240900186-B;

- автотранспортну накладну (СMR) від 06.12.2024 № 3268;

- довідку про вартість перевезення до митного кордону України від 10.12.2024 № SIEV0013268;

- банківський платіжний документ від 17.07.2024 № 214;

- банківський платіжний документ від 29.08.2024 № 236;

- рахунок-фактуру про надання транспортно-експедиційних послуг від 10.12.2024 № UA00097560;

- рахунок-фактуру від 10.10.2024 № SIEV00132680 на організацію та експедирування вантажів;

- додаткову угоду №1 від 12.07.2024;

- додаткову угоду №2 від 20.08.2024;

- договір транспортного експедирування №E-04/2019 від 15.05.2024.

Відповідно до ч.3 ст. 53 Митного кодексу України, декларанту надіслано повідомлення про необхідність надання таких додаткових документів, що підтверджують заявлену митну вартість товару, а саме: 1) виписку з бухгалтерської документації (в т. ч. для підтвердження витрат на транспортування); 2) висновок про вартісні характеристики товару, підготовлений спеціалізованою експертною організацією.

Декларантом додатково було надано документи, а саме:

- контракт №3/58/24 від 19.06.2024;

- додаткові документи:

- Пропозиція від 01.07.2024;

- Надходження товарів №5451 від 06.08.2024;

- Експортна декларація №15856856 від 10.02.2024;

- банківський платіжний документ від 17.07.2024 № 214;

- банківський платіжний документ від 29.08.2024 № 236.

Митним органом за результатами аналізу поданої декларантом позивача до митного оформлення МД та долучених документів декларанту запропоновано інформацію щодо вартості схожого товару на підставі МД 24UA98U7 від 27.06.2024 вартістю 1,64 доларів США за кілограм.

19.12.2024 Житомирською митницею Держмитслужби прийнято рішення про коригування митної вартості товарів № UA101020/2024/000203/1.

Позивач, не погоджуючись із таким рішенням, звернувся до суду з даним позовом.

Ухвалюючи оскаржуване рішення, суд першої інстанції виходив з обґрунтованості вимог позивача, відтак і наявності підстав для задоволення позовних вимог.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції по суті спору та, відповідно до ч.1 ст.308 КАС України, переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Згідно з частиною другою статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Приписами статей 49, 50 Митного кодексу України визначено, що митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари. Відомості про митну вартість товарів використовуються, зокрема, для нарахування митних платежів.

За змістом частини першої статті 51, частини першою статті 52 Митного кодексу України, митна вартість товарів, що переміщуються через митний кордон України, визначається декларантом відповідно до норм цього Кодексу; заявлення митної вартості товарів здійснюється декларантом або уповноваженою ним особою під час декларування товарів у порядку, встановленому розділом VIII цього Кодексу та цією главою.

Відповідно до частини другої статті 52 Митного кодексу України визначено, що декларант зобов`язаний: заявляти митну вартість, визначену ними самостійно, у тому числі за результатами консультацій з митним органом; подавати митному органу достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об`єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню; нести всі додаткові витрати, пов`язані з коригуванням митної вартості або наданням митному органу додаткової інформації.

Згідно з частинами першою, другою статті 53 Митного кодексу України, у випадках, передбачених цим Кодексом декларант подає митному органу документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення.

Документами, які підтверджують митну вартість товарів, є:

1) декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п`ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості;

2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності;

3) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу);

4) якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару;

5) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару;

6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів;

7) ліцензія на імпорт товару, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню;

8) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.

Відповідно до частини третьої статті 53 Митного кодексу України, у разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу митного органу зобов`язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) додаткові документи.

За приписами статті 54 Митного кодексу України, контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється митним органом під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості.

Контроль правильності визначення митної вартості товарів за основним методом - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту (вартість операції), здійснюється митним органом шляхом перевірки розрахунку, здійсненого декларантом, за відсутності застережень щодо застосування цього методу, визначених у частині 1 статті 58 цього Кодексу.

За результатами здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів митний орган визнає заявлену декларантом або уповноваженою ним особою митну вартість чи приймає письмове рішення про її коригування відповідно до положень статті 55 цього Кодексу.

Положеннями ч.5 ст.54 Митного кодексу України передбачено право митного органу з метою здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів упевнюватися в достовірності або точності будь-якої заяви, документа чи розрахунку, поданих для цілей визначення митної вартості, а у випадках, встановлених цим Кодексом, письмово запитувати від декларанта або уповноваженої ним особи додаткові документи та відомості, якщо це необхідно для прийняття рішення про визнання заявленої митної вартості.

Згідно з частиною першою статті 55 Митного кодексу України, рішення про коригування заявленої митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України з поміщенням у митний режим імпорту, приймається митним органом у письмовій формі під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості цих товарів як до, так і після їх випуску, якщо митним органом у випадках, передбачених частиною шостою статті 54 цього Кодексу, виявлено, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів.

Статтею 57 Митного кодексу України встановлено, що визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється за такими методами: 1) основний - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції); 2) другорядні: за ціною договору щодо ідентичних товарів; за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів; на основі віднімання вартості; на основі додавання вартості (обчислена вартість); резервний.

Основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору (вартість операції).

Кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу.

Застосуванню другорядних методів передує процедура консультацій між митним органом та декларантом з метою визначення основи вартості згідно з положеннями статей 59 і 60 цього Кодексу. Під час таких консультацій митний орган та декларант можуть здійснити обмін наявною у кожного з них інформацією за умови додержання вимог щодо її конфіденційності.

У разі неможливості визначення митної вартості товарів згідно з положеннями статей 59 (визначення митної вартості за ціною договору щодо ідентичних товарів) і 60 (визначення митної вартості за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів) Кодексу за основу для її визначення може братися або ціна, за якою ідентичні або подібні (аналогічні) товари були продані в Україні не пов`язаному із продавцем покупцю відповідно до статті 62 (визначення митної вартості на основі віднімання вартості) Кодексу, або вартість товарів, обчислена відповідно до статті 63 (визначення митної вартості товарів на основі додавання вартості (обчислена вартість) Кодексу.

При цьому кожний наступний метод застосовується, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу.

Методи на основі віднімання та додавання вартості (обчислена вартість) можуть застосовуватися у будь-якій послідовності на прохання декларанта або уповноваженої ним особи.

У разі якщо неможливо застосувати жоден із зазначених методів, митна вартість визначається за резервним методом відповідно до вимог, встановлених статтею 64 цього Кодексу.

Частинами другою та третьою статті 58 Митного кодексу України передбачено, що метод визначення митної вартості товарів за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються, не застосовується, якщо використані декларантом або уповноваженою ним особою відомості не підтверджені документально або не визначені кількісно і достовірні та/або відсутня хоча б одна із складових митної вартості, яка є обов`язковою при її обчисленні. У разі якщо митна вартість не може бути визначена за основним методом, застосовуються другорядні методи.

Відповідно до частин четвертої, п`ятої статті 58 Митного кодексу України, митною вартістю товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за товари, якщо вони продаються на експорт в Україну, скоригована в разі потреби з урахуванням положень частини десятої цієї статті.

Ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті - це загальна сума всіх платежів, які були здійснені або повинні бути здійснені покупцем оцінюваних товарів продавцю або на користь продавця через третіх осіб та/або на пов`язаних із продавцем осіб для виконання зобов`язань продавця.

Отже, митні органи мають право здійснювати контроль правильності обчислення декларантом митної вартості, але ці повноваження здійснюються у спосіб, визначений законом, зокрема, витребування додаткових документів на підтвердження задекларованої митної вартості може мати місце тільки у випадку наявності обґрунтованих сумнівів у достовірності поданих декларантом відомостей. Такі сумніви можуть бути зумовлені неповнотою поданих документів для підтвердження заявленої митної вартості товарів, невідповідністю характеристик товарів, зазначених у поданих документах, митному огляду цих товарів, порівнянням рівня заявленої митної вартості товарів з рівнем митної вартості ідентичних або подібних товарів, митне оформлення яких уже здійснено, і таке інше. Наявність у митного органу обґрунтованого сумніву у правильності визначення митної вартості є обов`язковою, оскільки з цією обставиною закон пов`язує можливість витребування додаткових документів у декларанта та надає митниці право вчиняти наступні дії, спрямовані на визначення дійсної митної вартості товарів.

Сумніви є обґрунтованими, якщо надані декларантом документи містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

У зв`язку з вказаним саме на митний орган покладається обов`язок зазначити конкретні обставини, які викликали відповідні сумніви, причини неможливості їх перевірки на підставі наданих декларантом документів, а також обґрунтувати необхідність перевірки сумнівних відомостей та зазначити документи, надання яких може усунути сумніви у достовірності цих відомостей.

Разом з тим, витребувати необхідно ті документи, які дають можливість пересвідчитись у правильності чи помилковості задекларованої митної вартості, а не всі, які передбачені статтею 53 МК України. Ненадання повного переліку витребуваних документів може бути підставою для визначення митної вартості не за першим методом лише тоді, коли подані документи є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності не спростовують сумнів у достовірності наданої інформації.

Зі змісту розділу ІІІ (Митна вартість товарів та методи її визначення) МК України вбачається, що в аспекті реалізації процедур з визначення митної вартості товарів, ключову роль відіграє принцип обґрунтованості.

Так, зокрема, митний орган повинен дотримуватися вимог принципу обґрунтованості при: а) встановлені належного до застосування методу визначення митної вартості товарів; б) встановлені достатнього переліку документів для цілей визначення митної вартості товарів.

Отже, встановивши відсутність достатніх відомостей, що підтверджують задекларовану митну вартість товарів, митниця повинна вказати, які саме складові митної вартості товарів є непідтвердженими, чому з поданих документів неможливо встановити дані складові та які саме документи необхідні для підтвердження того чи іншого показника.

При цьому, рішення не може ґрунтуватися на припущеннях, на сумнівах про повноту і достовірність відомостей про заявлену митну вартість товару; висновки цього органу повинні ґрунтуватися на достовірних і вичерпних доказах.

Так, під час здійснення контролю митної вартості за митною декларацією №24UA11U6 відповідач дійшов висновку, що надані до митного оформлення документи не містять усіх даних, необхідних для визначення митної вартості за методом, що обраний позивачем.

Також митним органом було вказано, що надані документи містять розбіжності.

У спірному рішенні вказано, що для підтвердження фактично сплаченої ціни за товар з митною декларацією було надано платіжні інструкції в іноземній валюті № 236 від 29.08.2024 та № 214 від 17.07.2024. Вказані документи не містили відомості про те, що платежі за даними документами виконані банком (кошти перераховані продавцю). Наявність таких відміток, також, передбачена формою поданих платіжних документів.

За відсутності відміток фінансової установи про проведення платежу, а також про надходження коштів на рахунок отримувачів, які зазначені в платіжних інструкціях, у митного органу існували обґрунтовані сумніви, щодо відсутності підтвердження факту здійснення покупцем оплати за товар продавцю. Враховуючи вищезазначене, митним органом вказані документи не взяті до уваги.

Декларантом додатково було надано платіжні інструкції в іноземній валюті, однак надана платіжна інструкція № 214 від 17.07.2024 не містить відміток фінансової установи про проведення платежу, що передбачено самою платіжною інструкцією. Таким чином платіжна інструкція в іноземній валюті оформлена не неналежним чином, що ставить під сумнів здійснення оплати за товар в сумі зазначеній у вказаному документі.

В процесі митного оформлення декларантом було надано товарно-транспортну накладну (CMR) №3268 від 06.12.2024, відповідно до якої транспортування товару здійснювало Приватне підприємство «VASHUK OLEKSANDR», що вказує на те, що саме дана особа здійснювала перевезення товару.

При цьому довідка про витрати на транспортування від 10.12.2024 № SIEV00132680 та рахунок-фактура № UA00097560 від 10.12.2024 з приводу перевезення саме оцінюваної партії товару видані ТОВ «ДСВ ЛОГІСТИКА». Водночас, до митного оформлення було надано Договір № E-04/2019 транспортного експедирування від 15.05.2019, укладений між ІП «Євроголд Індестріз ЛТД» та ТОВ «ДСВ ЛОГІСТИКА», відповідно до умов якого саме останній мав здійснювати перевезення товару. Проте, враховуючи, що декларантом не надано документів, які б підтвердили юридичний зв`язок між ТОВ «ДСВ ЛОГІСТИКА» та ПП «VASHUK OLEKSANDR», яким було здійснено транспортування товару, існують обґрунтовані сумніви щодо правомірності використання товарно-транспортної накладної (CMR) №3268 від 06.12.2024, як належного доказу факту перевезення товару відповідно до договірних зобов`язань.

До митного оформлення була додатково надана копія митної декларації країни Китай № 15856856 від 02.10.2024, складена на китайській мові. Оскільки китайська мова не є мовою митних союзів, членом яких є Україна, митним органом не було її використано для перевірки правильності визначення митної вартості.

Щодо недоліків платіжних інструкцій в іноземній валюті, то суд відхиляє доводи відповідача про те, що вони не можуть бути підтвердженням оплати за товар, оскільки в них вказано призначення платежу Рrерауment for household goods according to the contract 3/58/24 of 19.06.2024 - передплата за госптовари згідно з договором 3/58/24 від 19.06.2024. Платіж здійснено на рахунок продавця - компанії Ningbo Joan Import & Export Co., LTD (Китай), платіжні реквізити якого відповідають тим, що зазначені в контракті.

Такі платіжні інструкції оформлені з використанням системи Інтернет-банкінг з накладенням електронного підпису та містить відмітку банку про проведення оплати, відповідно є дійсними.

Щодо документів на транспортування, то колегія суддів зазначає наступне.

Згідно з п. 6 ч. 2 ст. 53 МК України, документами, які підтверджують митну вартість товарів, є транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів.

У розділі III Правил заповнення декларації митної вартості, що затверджені наказом Міністерства фінансів України № 599 від 24.05.2012, визначено, що для підтвердження витрат на транспортування декларантом відповідно до частини другої статті 53 Кодексу подаються транспортні (перевізні) документи, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів. До зазначених документів можуть належати:

- рахунок-фактура (акт виконаних робіт (наданих послуг) від виконавця договору (контракту) про надання транспортно-експедиційних послуг, що містить реквізити сторін, суму та умови платежу, інші відомості, відповідно до яких встановлюється належність послуг до товарів;

- банківські та платіжні документи, що підтверджують факт оплати транспортно- експедиційних послуг відповідно до виставленого рахунка-фактури;

- калькуляція транспортних витрат (якщо перевезення товарів здійснюється з використанням власного транспортного засобу), що містить відомості про маршрут перевезення, його протяжність у кілометрах до місця ввезення на митну територію України та по митній території України, розмір тарифної ставки на перевезення за одиницю виміру (вагу) товару за 1 кілометр маршруту.

Варто наголосити, що наказ № 599 містить лише приблизний перелік документів, які можуть бути подані декларантом або уповноваженою ним особою для підтвердження витрат на транспортування.

Вичерпного переліку документів, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів та які можуть бути подані під час митного оформлення оцінюваних товарів, законодавством України з питань державної митної справи не встановлено.

Як вбачається з матеріалів справи, 15.05.2019 між позивачем (Замовник) та ТОВ «ДСВ ЛОГІСТИКА» (Експедитор) укладено договір транспортного експедирування № Е-04/2019, за умовами якого Експедитор за плату та за рахунок Замовника надає Замовникові комплекс послуг з організації та забезпечення перевезення імпортних, експортних, транзитних вантажів Замовника.

Експедитор має право залучати третіх осіб для виконання своїх обов`язків за цим договором та укладати з ними договори від свого імені, при цьому Експедитор відповідає за їх дії як за свої власні (п. 5.22 Договору).

Отже, за умовами Договору транспортного експедирування, ТОВ "ДСВ Логістика" має право залучати для виконання умов договору № E-04/2019 від 15.05.2019 інших перевізників. При цьому, перевезення вантажу може вчинятись іншим перевізником, що залучений експедитором, виключно за рахунок експедитора, а не клієнта, та на підставі укладеного договору між експедитором та таким перевізником.

Даний договір було надано до митного оформлення товарів згідно МД №24UA11U6.

ТОВ «ДСВ Логістика» направляло позивачу довідку вих. № SIEV0013268 від 10.12.2024 про вартість винагороди експедитору за перевезення контейнеру згідно з рахунком № U00097560 від 10.12.2024 без врахування вартості перевезення в Україні у сумі: 35055,43 грн щодо організації перевезення по Україні і виокремлене окремим рядком, бо не враховується для визначення митної вартості; 15371,41 грн (без ПДВ) за належне виконання договору транспортного експедирування.

10.12.2024 позивачу було виставлено рахунок на оплату № UА00097560 на суму 63300,93 грн на підставі заявки SIEV00132680 від 10.10.2024.

До матеріалів справи долучено CMR № 3268 від 06.12.2024, яка оформлена на фірмовому бланку ТОВ «ДСВ Логістика», при цьому перевізником вказано ПП «VASHUK OLEKSANDR».

Зміст вказаних документів щодо транспортних витрат підтверджує існуючі та беззаперечні факти домовленостей сторін та підтверджує правомірність заявленої митної вартості, і не змінює розмір складових.

Згідно з статтею 53 МК України, заявка і довідка на перевезення не є обов`язковим документом, який має надаватися декларантом для підтвердження митної вартості. Зі змісту статті вбачається, що законодавець взагалі не визначив конкретний документ, який має підтверджувати розмір витрат на перевезення товарів.

Оскільки законодавством не визначено вичерпного переліку документів, що надаються декларантом на підтвердження розміру витрат на транспортування товарів, суд уважає, що надані контролюючому органу документи про транспортні та експедиторські витрати є належним та допустимим доказом розміру таких витрат.

Таким чином, позивачем повністю підтверджена вартість транспортних послуг на всьому шляху переміщення товару і саме така вартість включена до митної вартості товару відповідно до митної декларації.

Відповідачем у оскаржуваному рішенні вказано також, що надана додатково копія митної декларації від 02.10.2024 не може бути використана для підтвердження заявленої митної вартості, оскільки подана на мові, яка не є мовою митних союзів, членом яких є Україна та мовою міжнародного спілкування. У зв`язку із зазначеним митний орган позбавлений можливості перевірити відомості, що зазначені у даному документі.

Щодо вказаного твердження митного органу, суд зазначає, що статтею 254 Митного кодексу України передбачено, що документи, необхідні для здійснення митного контролю та митного оформлення товарів, що переміщуються через митний кордон України при здійсненні зовнішньоекономічних операцій, подаються органу доходів і зборів українською мовою, офіційною мовою митних союзів, членом яких є Україна, або іншою іноземною мовою міжнародного спілкування. Органи доходів і зборів вимагають переклад українською мовою документів, складених іншою мовою, ніж офіційна мова митних союзів, членом яких є Україна, або іншою іноземною мовою міжнародного спілкування, тільки у разі, якщо дані, які містяться в них, є необхідними для перевірки або підтвердження відомостей, зазначених у митній декларації. У такому разі декларант забезпечує переклад зазначених документів за власний рахунок.

51 Правилом Процедури Генеральної асамблеї ООН, до якої входить Україна, передбачено, що «арабська, китайська, англійська, французька, російська та іспанська мови є офіційними та робочими мовами Генеральної Асамблеї, її комітетів та підкомітетів».

Таким чином, декларант не повинен був надавати, а контролюючий орган витребувати переклади документів - митної декларації країни відправлення з китайської мови, оскільки митна декларація мала бути складена китайською мовою, тобто мовою міжнародного спілкування. Тому, вимоги надати переклад митного документу з китайської також є безпідставними.

Окрім того, відповідачем не надано доказів того, що в порядку статті 254 МК України, китайська мова не є офіційною мовою митних союзів, членом яких є Україна, або іншою іноземною мовою міжнародного спілкування. В свою чергу, неправомірне примушування декларанта відповідачем надати переклад документів тягне за собою безпідставні витрати декларанта на оплату послуг перекладача та буде спричиняти невиправдане матеріальне навантаження.

Відтак, з огляду на вищевикладене, суд вважає, що митний орган при формуванні вказаного твердження у оскаржуваному рішенні діяв безпідставно.

Судом встановлено, що за основу для коригування митної вартості придбаного позивачем товару за резервним методом митним органом взято інформацію щодо вартості товару з МД 24UA98U7 від 27.06.2024.

Колегія суддів зауважує, що вказана декларація не може вважатися об`єктивним джерелом інформації в цілях коригування митної вартості товару, оскільки митна вартість залежить від ряду обставин і визначається в кожному конкретному випадку. До того ж, вищезазначена декларація не розкриває умов поставки товару, що безпосередньо впливає на його митну вартість під час митного оформлення.

Вказана митна декларація не містить жодних параметрів, об`єктивно необхідних для судження про схожість, подібність, аналогічність чи ідентичність з товари, що ввозились позивачем. Потрібні для такого судження характеристики товару можуть бути з`ясовані лише у спосіб порівняння змісту поданих до митного оформлення документів з документами про властивості раніше імпортованого товару. Проте у спірних правовідносинах, як з`ясовано судом, митним органом такого порівняння зроблено не було. До суду документів, котрі б висвітлювали характеристики імпортованого позивачем товару та товару, митна вартість якого була взята митницею за зразок для обчислення, подано не було.

Наявність в базі даних ЄАІС ДФС інформації про те, що товар, який задекларовано та ввезено в Україну за іншою вартістю, ніж задекларовано позивачем, за відсутністю інших, визначених законом підстав, не може бути підставою для коригування митної вартості товару, ввезеного позивачем, оскільки з бази даних не вбачається умови договору, між ким він укладався, при цьому безліч обставин можуть впливати на ціну товару (його характеристика, виробник, умови і обсяги поставки, наявність знижок), адже торгові відносини є різноманітними, здійснюються на принципах автономної волі і свободи договору.

Аналогічна правова позиція викладена в постановах Верховного Суду від 04.09.2018 по справі № 814/2659/16, від 21.08.2018 по справі № 804/7845/17, від 07.12.2018 по справі №809/4367/15.

Апеляційний суд зауважує, що у спірних правовідносинах матеріалами справи підтверджено надання позивачем під час митного оформлення «Труби, трубки з чорних металів, оцинковані, з зовнішнім діам. не більш як 168,3 мм: труба металева оцинкована, діам.10*1,2*426 мм (нижня вісь оцинкована) 29 560 шт. Комплектуючі для металевих драбин. Для власних виробничих потреб. Не відносяться до товарів подвійного використання та військового призначення. Виробник: Ningbo Joan Import&Export Co.,Ltd. Торговельна марка: Ningbo» всіх документів, що містять у сукупності ті відомості, які підтверджують числові значення митної вартості (її складових), й не дають підстав для сумніву щодо повноти та правильності її визначення декларантом.

Відповідачем не доведені неповнота, неточність чи недостатність наданих позивачем з митною декларацією документів та наведених в них відомостей для визначення митної вартості товару за основним методом, наявність установлених частинами 1 та 2 статті 58 Митного кодексу України обмежень для застосування першого методу та обставин, зазначених в частині 6 статті 54 Митного кодексу України, для відмови у митному оформленні товару за першим методом, а, отже, і підстав для застосування положень частини 3 статті 57 та частини 3 статті 58 Митного кодексу України, тобто використання другорядного методу визначення митної вартості товару при недоведеності неможливості її визначення за основним.

З урахуванням вказаного, суд приходить до висновку, що митний орган не довів, що документи, подані декларантом для митного оформлення товару, є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності викликають сумнів у достовірності наданої інформації, та не надані достатні докази, які б підтверджували відсутність підстав для визначення митної вартості за ціною договору.

Сумніви відповідача щодо складових митної вартості імпортованого товару ґрунтуються виключно на його припущеннях, а не на достовірних відомостях. На підставі досліджених письмових доказів суд вважає, що використані декларантом відомості підтверджені документально та визначені кількісно; їх достовірність не спростована відомостями від компетентних органів інших країн щодо не підтвердження обставин відчуження позивачу продавцем-нерезидентом товару, або що видані позивачу документи є фіктивними, недійсними.

При цьому митний орган належно не обґрунтував своє рішення про коригування митної вартості товару та не вказав, чому документи, надані декларантом згідно з переліком, передбаченим статтею 53 МК України, унеможливлюють застосування першого (основного) методу визначення митної вартості товару.

В адміністративних процедурах із митного контролю та митного оформлення митний орган повинен обґрунтувати (довести) законність свого рішення; відповідно рішення митного органу не може ґрунтуватися на припущеннях, на сумнівах про повноту і достовірність відомостей про заявлену митну вартість товару; висновки цього органу повинні ґрунтуватися на достовірних і вичерпних доказах.

Враховуючи зазначене вище колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов вірного висновку про те, що слід рішення відповідача про коригування митної вартості товарів № UA101020/2024/000203/1 від 19.12.2024 не ґрунтується на нормах чинного законодавства, тому його слід визнати протиправним і скасувати.

Підсумовуючи викладене, колегія суддів приходить до висновку, що суд першої інстанції при вирішенні даного публічно-правового спору правильно встановив фактичні обставини справи та надав їм належну правову оцінку, а доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують та не дають правових підстав для скасування оскаржуваного судового рішення.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.

Відповідно до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

За таких підстав апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В :

апеляційну скаргу Житомирської митниці залишити без задоволення, а рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 11 грудня 2025 року - без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку згідно зі ст.ст.328, 329 КАС України.

Головуючий Капустинський М.М.

Судді Сапальова Т.В. Шидловський В.Б.