Справа № 420/5343/23
Суддя: Берназюк Я.О.
Дата ухвалення: 2026-01-22 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

про відкриття касаційного провадження

22 січня 2026 року

м. Київ

справа №420/5343/23

адміністративне провадження №К/990/1414/26

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду: судді-доповідача Берназюка Я.О., суддів Чиркіна С.М. та Шарапи В.М., перевіривши касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «ОАЗІС-Т»

на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 17 червня 2025 року та постанову П`ятого апеляційного адміністративного суду від 09 грудня 2025 року

у справі №420/5343/23

за позовом заступника керівника Одеської обласної прокуратури

до Державної служби геології та надр України, Товариства з обмеженою відповідальністю «ОАЗІС-Т»,

третя особа без самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідачів: Міністерство захисту довкілля та природних ресурсів України

про визнання протиправними та скасування наказу та дозволу,

УСТАНОВИВ:

У березні 2023 року заступник керівника Одеської обласної прокуратури звернувся до суду з адміністративним позовом до Державної служби геології та надр України, Товариства з обмеженою відповідальністю «ОАЗІС-Т», третя особа без самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідачів - Міністерство захисту довкілля та природних ресурсів України, в якому просив:

- визнати протиправним та скасувати наказ Державної служби геології та надр України від 15 серпня 2019 року №274 в частині надання спеціального дозволу на користування надрами Товариству з обмеженою відповідальністю «ОАЗІС-Т»;

- визнати протиправним та скасувати спеціальний дозвіл на користування надрами від 25 вересня 2019 року №6376, виданий Товариству з обмеженою відповідальністю «ОАЗІС-Т» для видобування корисних копалин (промислова розробка) граніту, мігматиту на території родовища Вільшанське Савранського району Одеської області.

Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 11 вересня 2023 року, залишеним без змін постановою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 17 січня 2024 року, відмовлено у задоволенні адміністративного позову.

Постановою Верховного Суду від 08 серпня 2024 року рішення Одеського окружного адміністративного суду від 11 вересня 2023 року та постанову П`ятого апеляційного адміністративного суду від 17 січня 2024 року скасовано, а справу направлено на новий розгляд до Одеського окружного адміністративного суду.

Ухвалою Одеського окружного адміністративного суду від 24 жовтня 2024 року клопотання представників відповідачів про залишення позовної заяви без розгляду задоволено. Позовну заяву залишено без розгляду у зв`язку із пропуском строку звернення до суду.

Постановою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 16 січня 2025 року ухвалу Одеського окружного адміністративного суду від 24 жовтня 2024 року скасовано, а справу направлено до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 17 червня 2025 року, залишеним без змін постановою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 09 грудня 2025 року, позовна заява заступника керівника Одеської обласної прокуратури в інтересах держави задоволена.

Визнано протиправним та скасовано наказ Державної служби геології та надр України від 15 серпня 2019 року №274 в частині надання спеціального дозволу на користування надрами Товариству з обмеженою відповідальністю «ОАЗІС-Т».

Визнано протиправним та скасовано спеціальний дозвіл на користування надрами від 25 вересня 2019 року №6376, виданий Товариству з обмеженою відповідальністю «ОАЗІС-Т» для видобування корисних копалин (промислова розробка) граніту, мігматиту на території родовища Вільшанське Савранського району Одеської області.

Не погодившись з рішеннями судів першої та апеляційної інстанцій, Товариство з обмеженою відповідальністю «ОАЗІС-Т» 09 січня 2026 року, тобто в межах строку на касаційне оскарження, звернулося з касаційною скаргою до Верховного Суду.

Розглядаючи питання щодо можливості відкриття касаційного провадження у цій справі, колегія суддів виходить із наступного.

Відповідно до частин першої та четвертої статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в касаційному порядку рішення суду першої інстанції після апеляційного перегляду справи, а також постанову суду апеляційної інстанції повністю або частково у випадках, визначених цим Кодексом.

Підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у частині першій цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права, зокрема, якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду.

На обґрунтування касаційної скарги скаржник зазначає, що суди першої і апеляційної інстанцій неправильно застосували положення статті 19 Кодексу України про надра (далі - КУпН), пункту 4, підпункту 1 пункту 8, пункту 19 Порядку надання спеціальних дозволів на користування надрами, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 30 травня 2011 року №615 (далі - Порядок №615), пункту 25 Класифікації запасів і ресурсів корисних копалин державного фонду надр, затвердженої постановою Кабінету Міністрів України від 05 травня 1997 року №432 (далі - Класифікація №432), порушили положення статей 122, 123, 240 КАС України, а також не урахували висновок Великої Палати Верховного Суду, викладений у постанові від 02 жовтня 2025 року у справі №990/376/24, та висновки Верховного Суду, викладені у постановах від 13 лютого 2025 року у справі №240/24582/23, від 18 березня 2025 року у справі №240/22181/23.

Скаржник стверджує, що прокурор знав про оскаржуваний наказ та дозвіл ще з 2021 року, а тому подання позову у 2023 році відбулося з пропуском тримісячного строку.

На переконання скаржника, суди поновили строк, посилаючись на зміну судової практики, проте Верховний Суд у постановах від 13 лютого 2025 року у справі №240/24582/23, від 18 березня 2025 року у справі №240/22181/23 зазначив, що зміна підходів до правозастосування не є поважною причиною для поновлення строку.

Скаржник також зазначає, що строк звернення позивача до суду не може обраховуватися з 23 грудня 2022 року, тобто з дня набрання законної сили постановою Верховного Суду від 23 грудня 2022 року у справі №640/38722/21. При цьому не може розгляд справи №640/38722/21 бути фактичною підставою для поновлення позивачу строку на звернення до суду.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 02 жовтня 2025 року у справі №990/376/24 зазначено, що судове провадження, що закінчилося залишенням позову без розгляду, не перериває і не зупиняє встановленого статтею 122 КАС України строку звернення до суду.

Крім того, на думку скаржника, Офіс Генерального прокурора був обізнаний про видачу дозволу ще з 17 червня 2021 року, що підтверджується листуванням з Державною службою геології та надр України.

Разом з тим, скаржник вважає помилковим висновок судів про те, що для отримання дозволу без аукціону обов`язково потрібно було мати попередній дозвіл на геологічне вивчення.

Відповідно до підпункту 1 пункту 8 Порядку №615 (у редакції на момент видачі дозволу), апробація запасів за власні кошти є самостійною підставою для отримання дозволу на видобування без аукціону.

Законодавство дозволяло передачу родовища для промислового освоєння на умовах економічного ризику, якщо запаси апробовані Державною комісією по запасах корисних копалин. Товариство з обмеженою відповідальністю «ОАЗІС-Т» за власні кошти придбало геологічну інформацію, провело геолого-економічну оцінку та затвердило підрахунок запасів згідно з Протоколом Державної комісії по запасах корисних копалин від 01 листопада 2018 року №4566.

У касаційній скарзі Товариство з обмеженою відповідальністю «ОАЗІС-Т» просить Верховний Суд скасувати рішення Одеського окружного адміністративного суду від 17 червня 2025 року та постанову П`ятого апеляційного адміністративного суду від 09 грудня 2025 року, а позов залишити без розгляду.

Таким чином, проаналізувавши підстави, на яких подано касаційну скаргу, враховуючи доводи скаржника зазначені в обґрунтування необхідності прийняття її до розгляду касаційним судом, а також положення статті 129 Конституції України, якою забезпечено право на касаційне оскарження судового рішення, колегія суддів погоджується з необхідністю здійснити касаційний перегляд рішення Одеського окружного адміністративного суду від 17 червня 2025 року та постанови П`ятого апеляційного адміністративного суду від 09 грудня 2025 року, з метою з`ясування правильності застосування судами першої і апеляційної інстанцій положень статті 19 КУпН, пункту 4, підпункту 1 пункту 8, пункту 19 Порядку №615, пункту 25 Класифікації №432, перевірки дотримання статей 122, 123, 240 КАС України та перевірки необхідності врахування висновку Великої Палати Верховного Суду, викладеного у постанові від 02 жовтня 2025 року у справі №990/376/24, та висновків Верховного Суду, викладених у постановах від 13 лютого 2025 року у справі №240/24582/23, від 18 березня 2025 року у справі №240/22181/23.

Верховний Суд також зазначає, що перегляд оскаржуваних судових рішень у касаційному порядку у цій справі може мати значення для формування єдиної правозастосовчої практики у подібних правовідносинах.

Судом перевірено зарахування судового збору на рахунок Державної казначейської служби України.

Касаційна скарга відповідає вимогам статті 330 КАС України, підстави для повернення касаційної скарги чи відмови у відкритті касаційного провадження відсутні.

Крім того, у касаційній скарзі скаржником заявлено клопотання про зупинення дії рішення Одеського окружного адміністративного суду від 17 червня 2025 року та постанови П`ятого апеляційного адміністративного суду від 09 грудня 2025 року у справі №420/5343/23, яке буде розглянуто судом у порядку підготовки справи до касаційного розгляду відповідно до статті 340 КАС України.

Керуючись статтями 248, 328, 334, 335, 338, 355, 359 КАС України, Суд

ПОСТАНОВИВ:

1. Відкрити касаційне провадження за касаційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «ОАЗІС-Т» на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 17 червня 2025 року та постанову П`ятого апеляційного адміністративного суду від 09 грудня 2025 року у справі №420/5343/23 за позовом заступника керівника Одеської обласної прокуратури до Державної служби геології та надр України, Товариства з обмеженою відповідальністю «ОАЗІС-Т», третя особа без самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідачів - Міністерство захисту довкілля та природних ресурсів України про визнання протиправними та скасування наказу та дозволу.

2. Витребувати з Одеського окружного адміністративного суду справу №420/5343/23.

3. Надіслати учасникам справи копії касаційної скарги та доданих до неї матеріалів (за їх наявності) разом з ухвалою про відкриття касаційного провадження.

4. Встановити для учасників справи десятиденний строк з дня отримання цієї ухвали для подання до суду касаційної інстанції відзиву на касаційну скаргу (у формі, встановленій частинами першою та другою статті 338 КАС України з висловленням позиції стосовно кожної з підстав касаційного оскарження: неправильного застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права), доказів надсилання (надання) копій відзиву та доданих до нього документів іншим учасникам справи.

5. Встановити для учасників справи десятиденний строк з дня отримання вказаної ухвали для подання до суду заперечення щодо клопотання про зупинення дії рішення Одеського окружного адміністративного суду від 17 червня 2025 року та постанови П`ятого апеляційного адміністративного суду від 09 грудня 2025 року у справі №420/5343/23.

6. Роз`яснити учасникам справи, що у разі невиконання процесуальних обов`язків, зокрема ухилення від вчинення дій, покладених судом на учасника судового процесу, зловживання процесуальними правами, вчинення дій або допущення бездіяльності з метою перешкоджання судочинству, суд, відповідно до статті 145 КАС України, може застосувати заходи процесуального примусу.

7. Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя-доповідач Я.О. Берназюк

Судді С.М. Чиркін

В.М. Шарапа