Справа № 640/18836/19
Суддя: Дашутін І.В.
Дата ухвалення: 2026-01-21 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

21 січня 2026 року

Київ

справа № 640/18836/19

адміністративне провадження № К/990/305/26

Верховний Суд у складі судді-доповідача Касаційного адміністративного суду Дашутіна І.В., перевіривши касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Шеколан" на рішення Тернопільського окружного адміністративного суду від 14.05.2025 та постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 26.11.2025 у справі № 640/18836/19 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Шеколан" до Головного управління ДПС у м. Києві про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень,

УСТАНОВИВ:

05.01.2026 до суду вдруге надійшла зазначена касаційна скарга.

Попередню касаційну скаргу Верховний Суд ухвалою від 29.12.2025 повернув на підставі пункту 4 частини п`ятої статті 332 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) як таку, що не містила підстав для касаційного оскарження судових рішень.

Під час перевірки повторно поданої касаційної скарги на предмет дотримання вимог статті 330 КАС України встановлено, що у касаційній скарзі не викладені передбачені КАС України підстави для оскарження судових рішень в касаційному порядку.

Відповідно до приписів статті 44 КАС України учасники справи, маючи намір добросовісної реалізації належного їм права на касаційне оскарження судового рішення, повинні забезпечити неухильне виконання вимог процесуального закону, зокрема, щодо форми і змісту касаційної скарги. Частиною першою статті 45 КАС України регламентовано, що учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами. Зловживання процесуальними правами не допускається.

Приведення касаційної скарги у відповідність з вимогами КАС України в частині належного викладення підстав для касаційного оскарження судових рішень, передбачених частиною четвертою статті 328 КАС України, є процесуальним обов`язком сторони, яка не погоджується з судовими рішеннями.

Не заперечуючи проти права на повторне звернення з касаційною скаргою після її повернення, слід зазначити, що таке право не є абсолютним. Це обґрунтовується змістом частини восьмої статті 169 КАС України, відповідно до якої скаржник має право на повторне звернення з касаційною скаргою, якщо будуть усунуті недоліки касаційної скарги, які стали підставою для повернення вперше поданої касаційної скарги і таке звернення відбувається без зайвих зволікань. Також скаржник повинен довести, що повернення вперше поданої касаційної скарги відбулося з причин, які не залежали від особи, яка оскаржує судові рішення.

Однак, звертаючись з касаційною скаргою вдруге, скаржник так і не виправив недоліків, які стали підставою для повернення попередніх касаційних скарг, що свідчить про формальне ставлення скаржника до оформлення касаційної скарги та ігнорування ним роз`яснень, наданих Верховним Судом.

Перевіркою змісту поданої касаційної скарги встановлено, що у ній формально наведено підстави касаційного оскарження судових рішень - пункти 1, 4 частини четвертої статті 328 КАС України.

Як вже зазначалося при поверненні попередньо поданої касаційної скарги, у випадку оскарження судових рішень на підставі пункту 1 частини четвертої статті 328 КАС України у касаційній скарзі обов`язково має бути зазначено: 1) норму матеріального права, яку неправильно застосовано судами; 2) постанову Верховного Суду і який саме висновок щодо застосування цієї ж норми у ній викладено; 3) висновок судів, який суперечить позиції Верховного Суду; 4) в чому полягає подібність правовідносин у справах (у якій викладено висновок Верховного Суду i у якій подається касаційна скарга);

Крім того, зазначені скаржником норми права, які на його переконання неправильно застосовано судами, повинні врегульовувати спірні правовідносини, а питання щодо їх застосування ставилося перед судами попередніх інстанції в межах підстав позову та/або заперечень сторін (наприклад, з точки зору порушення їх позивачем/відповідачем).

Також обов`язковою умовою є подібність правовідносин у справах (у якій викладено висновок Верховного Суду і у якій подається касаційна скарга).

Подібність правовідносин означає, зокрема, тотожність суб`єктного складу учасників відносин, об`єкта та предмета правового регулювання, а також умов застосування правових норм (зокрема, часу, місця, підстав виникнення, припинення та зміни відповідних правовідносин). Зміст правовідносин з метою з`ясування їх подібності в різних рішеннях суду (судів) визначається обставинами кожної конкретної справи.

Хоча скаржник, усуваючи недоліки, формально навів у касаційній скарзі значну кількість постанов Верховного Суду, таке посилання має декларативний характер та зводиться до відтворення окремих фрагментів правових позицій без їх співвіднесення з предметом спору, установленими судами попередніх інстанцій фактичними обставинами та мотивами оскаржуваних судових рішень.

Зокрема, скаржник не конкретизував норму матеріального чи процесуального права, яку, на його переконання, суди неправильно застосували; не навів висновку судів першої та апеляційної інстанцій, який би перебував у суперечності з конкретним висновком Верховного Суду щодо застосування відповідної норми права; не обґрунтовав подібність правовідносин у справі, яка переглядається, та у справах, на які зроблено посилання, з огляду на суб`єктний склад, предмет і об`єкт правового регулювання, а також умови застосування відповідних норм.

Фактично доводи касаційної скарги спрямовані на переоцінку доказів, встановлених судами обставин справи та правильності їх фактичних висновків, що виходить за межі повноважень суду касаційної інстанції та не утворює самостійної підстави касаційного оскарження.

Таким чином, наведення у касаційній скарзі переліку судових рішень Верховного Суду без встановлення нормативного та логічного зв`язку між відповідними правовими висновками, мотивами оскаржуваних судових рішень і обставинами конкретної справи не може вважатися належним виконанням процесуального обов`язку щодо обґрунтування підстав касаційного оскарження.

За таких обставин суд доходить висновку, що повторна касаційна скарга не містить визначених законом підстав касаційного оскарження, а тому відповідно до статті 332 КАС України підлягає поверненню особі, яка її подала.

На підставі вищенаведеного та керуючись положеннями статей 328, 330, 332, 359 КАС України,

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Шеколан" на рішення Тернопільського окружного адміністративного суду від 14.05.2025 та постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 26.11.2025 у справі № 640/18836/19 повернути скаржнику.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання й оскарженню не підлягає.

Суддя-доповідач І. В. Дашутін