Справа № 320/42153/24
Суддя: Діска А.Б.
Дата ухвалення: 2026-01-22 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 січня 2026 року № 320/42153/24

Київський окружний адміністративний суд у складі:

головуючої судді - Діски А. Б.,

за участі секретаря судового засідання - Мирончук Д. Р.,

представника позивача - Коновалової А. П.,

представника відповідача - Чміль Н. А.,

представника відповідача - Воронько А.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Києві адміністративну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "БІО АГРО" до Головного управління ДПС у м. Києві про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення,

в с т а н о в и в:

Товариство з обмеженою відповідальністю "БІО АГРО" звернулось до Київського окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління ДПС у м. Києві, в якому просить:

- визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління ДПС у м. Києві № від 01.05.2024.

Позовні вимоги обґрунтовано протиправністю прийнятого відповідачем податкового повідомлення-рішення, яким збільшено податок на прибуток іноземних юридичних осіб. Зокрема, представник позивача вказує, що при виплаті доходів у видів процентів за кредитом на користь компанії-нерезидента AGROPROSPERIS 1 LIMITED, платником податків на виконання вимог податкового законодавства правомірно утримано податок з такого доходу за ставкою 2 відсотки (а не 15 відсотків), оскільки AGROPROSPERIS 1 LIMITED є резидентом Республіки Кіпр та бенефіціарним отримувачем такого доходу. Водночас, наголошує, що підхід контролюючого органу до аналізу руху коштів та структури грошових потоків здійснений без урахування усіх обставин, що призвело до хибних висновків щодо здійснення транзиту таких коштів.

Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 03.10.2024 відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження.

Представник відповідача подав відзив на позовну заяву, у якому заперечує проти задоволення позову. Серед іншого вказує, що правовий статус резидента Республіки Кіпр, у контексті наявного міждержавного договору у сфері взаємин з уникнення подвійного оподаткування, є лише ознакою, що дає можливість кваліфікувати особу нерезидента, як кінцевого бенефіціарного власника доходу у виді процентів за кредитним договором. Утім, вказане самостійно не утворює правової підстави для застосування 2 відсоткової податкової преференції, про яку йдеться в міждержавній угоді про уникнення подвійного оподаткування. Так, представник відповідача наголошує, що головним бенефіціаром усієї господарської операції (створення компанії, її фінансування, забезпечення діяльності керівного складу, виплата заробітної плати керівникам, отримання доходу у виді перерахованого на компанію процентного доходу тощо) є NCH New Europe Property Fund LP (Кайманові Острови).

У зв`язку зі звільненням судді, в провадженні якого перебувала справа, остання передана на повторний автоматизований розподіл між суддями, за результатами якого для розгляду справи визначено суддю Діску А. Б.

Ухвалою судді прийнято адміністративну справу до свого провадження, розгляд справи ухвалено проводити за правилами загального позовного провадження, призначено справу до розгляду у підготовчому судовому засіданні.

Ухвалою, занесеною до протоколу судового засідання від 08.09.2025, судом було закрито підготовче судове засідання та призначено справу до розгляду по суті.

У судовому засіданні представниця позивача позовні вимоги підтримала, просила суд задовольнити позов.

Представниці відповідача у судовому засіданні проти задоволення позову заперечували, просили у задоволенні позову відмовити.

Ознайомившись з матеріалами справи, заслухавши доводи сторін, суд встановив такі обставини справи.

Основним видом діяльності позивача є консультування з питань комерційної діяльності й керування. Іншими видами діяльності є, зокрема, вирощування зернових культур (крім рису), бобових культур і насіння олійних культур, оптова торгівля зерном, необробленим тютюном, насінням і кормами для тварин.

Товариство входить до складу транснаціональної інвестиційної групи NCH, яка включає, зокрема, компанію "ТРІТТІКО ХОЛДІНГЗ ЛІМІТЕД" (компанія "TRITTICO HOLDINGS LIMITED"), компанію "ХАУГЕНС ЕНТЕРПРАЙЗИС ЛІМІТЕД" (компанія "HAUGENS ENTERPRISES LIMITED") та компанію "АГРОПРОСПЕРІС 1 ЛІМІТЕД" (компанія "AGROPROSPERIS 1 LIMITED").

5 березня 2012 року позивач та компанія "ТРІТТІКО ХОЛДІНГЗ ЛІМІТЕД" уклали договір позики № ВА-01-12, відповідно до якого позивач отримав від компанії "ТРІТТІКО ХОЛДІНГЗ ЛІМІТЕД" кредит для поповнення обігових коштів і налагодження фінансово-господарської діяльності.

1 грудня 2016 року було укладено Договір про реструктуризацію між компанією "ТРІТТІКО ХОЛДІНГЗ ЛІМІТЕД", компанією "ХАУГЕНС ЕНТЕРПРАЙЗИС ЛІМІТЕД" та компанією "АГРОПРОСПЕРІС 1 ЛІМІТЕД".

Відповідно до розд. А "Предмет договору" вказаного договору:

1) на першому етапі транзакції компанія "ТРІТТІКО ХОЛДІНГЗ ЛІМІТЕД" зменшує свій акціонерний капітал шляхом викупу своїх акцій, які називаються "привілейовані акції, що підлягають викупу" (тобто привілейовані акції, які можуть бути викуплені у акціонера), у свого акціонера - компанії "ХАУГЕНС ЕНТЕРПРАЙЗИС ЛІМІТЕД". При цьому кредитний портфель, яким володіла компанія "ТРІТТІКО ХОЛДІНГЗ ЛІМІТЕД", передавались компанії "ХАУГЕНС ЕНТЕРПРАЙЗИС ЛІМІТЕД" як компенсація за викуплені акції;

2) на другому етапі транзакції компанія "АГРОПРОСПЕРІС 1 ЛІМІТЕД" збільшує свій акціонерний капітал шляхом випуску додаткових акцій, які називаються "привілейовані акції, що підлягають викупу" (тобто привілейовані акції, які можуть бути викуплені у акціонера), та їх передачі своєму акціонеру - компанії "ХАУГЕНС ЕНТЕРПРАЙЗИС ЛІМІТЕД". При цьому кредитний портфель, яким володіла компанія "ТРІТТІКО ХОЛДІНГЗ ЛІМІТЕД", було передано компанією "ХАУГЕНС ЕНТЕРПРАЙЗИС ЛІМІТЕД" як внесок в акціонерний капітал компанії "АГРОПРОСПЕРІС 1 ЛІМІТЕД" в обмін на відповідні акції.

У зв`язку з укладенням 1 грудня 2016 року Договору реструктуризації між компанією "ТРІТТІКО ХОЛДІНГЗ ЛІМІТЕД", компанією "ХАУГЕНС ЕНТЕРПРАЙЗИС ЛІМІТЕД", компанією "АГРОПРОСПЕРІС 1 ЛІМІТЕД" компанія "ТРІТТІКО ХОЛДІНГЗ ЛІМІТЕД" у грудні 2016 року була замінена на нового кредитора - компанію "АГРОПРОСПЕРІС 1 ЛІМІТЕД", зареєстровану у Республіці Кіпр, у Договорі позики 2012 року.

Протягом 2017-2019 років позивач здійснював виплату доходу на користь нерезидента - компанії "АГРОПРОСПЕРІС 1 ЛІМІТЕД" - у вигляді процентів за Договором позики 2012 року:

за 2017 рік - 16 713 446 грн;

за 2018 рік - 10 716 229 грн;

за 2019 рік - 14 889 364 грн.

При виплаті такого доходу Товариство застосовувало зменшену ставку оподаткування податком з доходів нерезидента із джерелом їх походження з України у розмірі 2% на підставі Конвенції між Урядом України і Урядом Республіки Кіпр про уникнення подвійного оподаткування та запобігання податковим ухиленням стосовно податків на доходи (надалі - Конвенція).

На підставі наказу від 6 березня 2024 року № 1358-п "Про проведення документальної позапланової виїзної перевірки ТОВ "БІО АГРО" ГУ ДПС проведено документальну позапланову виїзну перевірку позивача, за результатами якої 22 березня 2024 року складено акт № 23998/Ж5/26-15-23-03-21/34696173 "Про результати документальної позапланової виїзної перевірки Товариства з обмеженою відповідальністю "БІО АГРО" з питань оподаткування доходів, отриманих нерезидентом AGROPROSPERIS 1 LIMITED (Республіка Кіпр) із джерелом їх походження з України за період з 01.01.2017 по 31.12.2019".

1 травня 2024 року відповідачем винесено податкове повідомлення-рішення № , яким збільшено позивачу суму грошового зобов`язання з податку на прибуток іноземних юридичних осіб на 6876843,75 грн, з яких основне зобов`язання 5 501 475 грн та штрафні санкції у розмірі 1 375 368,75 грн.

Не погодившись із вказаним податковим повідомленням-рішенням, позивач звернувся до суду з цим позовом.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає наступне.

Відповідно до статті 3 ПК України (тут і далі в редакції, чинній на час вирішення спірних правовідносин) податкове законодавство України складається з Конституції України; цього Кодексу; Митного кодексу України та інших законів з питань митної справи у частині регулювання правовідносин, що виникають у зв`язку з оподаткуванням митом операцій з переміщення товарів через митний кордон України (далі - законами з питань митної справи); чинних міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України і якими регулюються питання оподаткування; нормативно-правових актів, прийнятих на підставі та на виконання цього Кодексу та законів з питань митної справи; рішень Верховної Ради Автономної Республіки Крим, органів місцевого самоврядування з питань місцевих податків та зборів, прийнятих за правилами, встановленими цим Кодексом.

Якщо міжнародним договором, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України, встановлено інші правила, ніж ті, що передбачені цим Кодексом, застосовуються правила міжнародного договору.

Згідно з пунктами 103.1, 103.2, 103.3 статті 103 ПК України застосування правил міжнародного договору України здійснюється шляхом звільнення від оподаткування доходів із джерелом їх походження з України, зменшення ставки податку або шляхом повернення різниці між сплаченою сумою податку і сумою, яку нерезиденту необхідно сплатити відповідно до міжнародного договору України.

Особа (податковий агент) має право самостійно застосувати звільнення від оподаткування або зменшену ставку податку, передбачену відповідним міжнародним договором України на час виплати доходу нерезиденту, якщо такий нерезидент є бенефіціарним (фактичним) отримувачем (власником) доходу і є резидентом країни, з якою укладено міжнародний договір України.

Застосування міжнародного договору України в частині звільнення від оподаткування або застосування пониженої ставки податку дозволяється тільки за умови надання нерезидентом особі (податковому агенту) документа, який підтверджує статус податкового резидента згідно з вимогами пункту 103.4 цієї статті.

Бенефіціарним (фактичним) отримувачем (власником) доходу для цілей застосування пониженої ставки податку згідно з правилами міжнародного договору України до дивідендів, процентів, роялті, винагород тощо нерезидента, отриманих із джерел в Україні, вважається особа, що має право на отримання таких доходів.

При цьому бенефіціарним (фактичним) отримувачем (власником) доходу не може бути юридична або фізична особа, навіть якщо така особа має право на отримання доходу, але є агентом, номінальним утримувачем (номінальним власником) або є тільки посередником щодо такого доходу.

Підпунктами 141.4.1, 141.4.2 пункту 141.4 статті 141 ПК України передбачено, що доходи, отримані нерезидентом із джерелом їх походження з України, оподатковуються в порядку і за ставками, визначеними цією статтею. Для цілей цього пункту такими доходами, зокрема, є проценти, дисконтні доходи, що сплачуються на користь нерезидента, у тому числі проценти за позиками та борговими зобов`язаннями, випущеними (виданими) резидентом.

Резидент або постійне представництво нерезидента, що здійснюють на користь нерезидента або уповноваженої ним особи (крім постійного представництва нерезидента на території України) будь-яку виплату з доходу з джерелом його походження з України, отриманого таким нерезидентом від провадження господарської діяльності (у тому числі на рахунки нерезидента, що ведуться в національній валюті), утримують податок з таких доходів, зазначених у підпункті 141.4.1 цього пункту, за ставкою в розмірі 15 відсотків (крім доходів, зазначених у підпунктах 141.4.3-141.4.6 та 141.4.11 цього пункту) їх суми та за їх рахунок, який сплачується до бюджету під час такої виплати, якщо інше не передбачено положеннями міжнародних договорів України з країнами резиденції осіб, на користь яких здійснюються виплати, що набрали чинності.

Між Урядом України і Урядом Республіки Кіпр укладено Конвенцію про уникнення подвійного оподаткування та запобігання податковим ухиленням стосовно податків та доходів від 08 листопада 2012 року, яка ратифікована - 04 липня 2013 року, дата набрання чинності для України - 07 серпня 2013 року.

Статтею 11 Конвенції передбачено, що проценти, що виникають у Договірній Державі і сплачуються резиденту іншої Договірної Держави, можуть оподатковуватись в цій іншій Державі, якщо такий резидент є особою - фактичним власником таких процентів. Однак такі проценти можуть також оподатковуватись у Договірній Державі, в якій вони виникають, і відповідно до законодавства цієї Держави, але якщо особа - фактичний власник процентів є резидентом іншої Договірної Держави, податок, що стягується таким чином, не повинен перевищувати 2 відсотків від загальної суми процентів.

Докладне визначення терміну «бенефіціарний власник» наведено в Коментарях до Модельної конвенції ОЕСР.

Відповідно до пункту 9 Коментарів до статті 11, вимогу щодо бенефіціарного власника додано до пункту другого статті 11 для того, щоб роз`яснити значення слів «і сплачуються резиденту», які використовуються в пункті 1. Зрозумілим є той факт, що країна джерела не зобов`язана поступатись у праві оподатковувати проценти на тій лише підставі, що проценти були сплачені саме резиденту Держави, з якою укладено міжнародний договір. Термін «фактичний власник доходу» використовується не у вузькому технічному сенсі, а розуміється в контексті та світлі завдань і цілей Конвенції, включаючи уникнення подвійного оподаткування, попередження випадків ухилення від сплати податків та уникнення оподаткування.

Пільга або звільнення від оподаткування по будь-якому із видів доходу, що надається Державою, з якої походить дохід, резиденту іншої Договірної держави з метою уникнення повністю або частково подвійного оподаткування, яке може виникнути у зв`язку із повторним оподаткуванням такого доходу Державою резиденства. Коли цей вид доходу отримує резидент Договірної Держави, що діє як агент чи номінальний отримувач, надання Державою, з якої походить дохід, такої пільги або звільнення виключно на підставі статусу безпосереднього отримувача доходу як резидента іншої Договірної Держави буде суперечити цілям та завданням Конвенції. Безпосередній отримувач в цій ситуації кваліфікуватиметься як резидент, однак цей статус не призводить до потенційного подвійного оподаткування, оскільки отримувач не розглядається як власник доходу для цілей оподаткування в Державі резиденства. Надання державою, з якої походить дохід, пільги або звільнення від оподаткування також буде суперечити цілям та завданням Конвенції, якщо резидент Договірної Держави, не використовуючи такі інструменти, як агентування або номінальної власності, буде діяти як проміжна ланка для іншої особи, котра фактично отримує вигоду від відповідного доходу. Проміжна ланка не може розглядатися як фактичний власник, якщо навіть за свого формального статусу власника, на практиці вона має досить вузькі повноваження щодо такого доходу, що надає можливість її розглядати як просту довірену особу, або управляючу особу, що діє від імені зацікавлених осіб (пункт 10 Коментарів до статті 11).

Отже, Угоди про уникнення подвійного оподаткування не можуть застосовуватися до ситуацій, коли відповідні відносини між резидентом на нерезидентом не пов`язані з фактичним веденням господарської діяльності, а дії учасників цих відносин спрямовані лише на створення зручного (пільгового) податкового режиму. Пільги за міжнародними угодами щодо уникнення подвійного оподаткування повинні відноситися лише до податкового резидента, який є дійсним одержувачем доходу.

Застосування податкових преференцій визнається неправомірним, коли сукупність угод (операцій) дозволяє зробити висновок про те, що основною їхньою метою були виведення доходу з-під оподаткування і формальне здійснення операцій з метою використання переваг за міжнародною угодою.

Результатом такої оцінки може стати перекваліфікація виплати з відповідною зміною режиму оподаткування, а також кваліфікація сукупності угод із застосуванням норм національного законодавства по виведеному з-під оподаткування доходу.

У випадках, які наводяться в Коментарях (агент, номінал, посередник тощо), безпосередній отримувач процентів не вважається бенефіціарним власником, оскільки право отримувача вільно розпоряджатись такими процентами обмежено в силу наявності договірних або інших юридичних обов`язків передати отриманий платіж іншій особі. Такий обов`язок зазвичай випливає з юридичних документів, однак також може з`ясовуватись на підставі фактів та обставин, які вказують, що по суті отримувач процентів не має право вільно розпоряджатись такими процентами.

За загальним правилом ознаками, які можуть вказувати на те, що особа-нерезидент не є кінцевим бенефіціарним власником доходу у вигляді процентів, є, зокрема:

1) відсутність фактичного самостійного здійснення господарської діяльності особою нерезидентом, яка зареєстрована в Державі, з якою Україною укладений договір про уникнення подвійного оподаткування, на відповідній території;

2) характер грошових потоків свідчить про наявність юридичних та фактичних обов`язків щодо подальшого перерахування отримуваних процентів особою-нерезидентом третій особі та відсутність у особи-нерезидента можливості самостійного прийняття рішення щодо долі отримуваного доходу та контролю щодо отримуваного доходу;

3) мінімальний часовий інтервал між: укладенням договору (видачею позики) між резидентом та особою-нерезидентом, з Державою якого укладено договір про уникнення подвійного оподаткування, а також договору (видачею позики) між останнім та третьою особою; отриманням доходу особою-нерезидентом, з Державою якого укладено договір про уникнення подвійного оподаткування, і виплатою грошових коштів третій особі;

4) відсутність диференційованих, що розрізняються умов договорів, правових документів, на підставі яких особа-нерезидент отримує дохід і в подальшому перераховує кошти;

5) вчинення дзеркальних, тобто ідентичних операцій між резидентом та особою-нерезидентом, що зареєстрована в Державі, з якою укладено договір про уникнення подвійного оподаткування, та між останнім і третьою особою;

6) фактичні ризики, пов`язані із наданням позики резиденту, несе третя особа, а не особа-нерезидент.

Отже, враховуючи зазначене правове регулювання, колегія суддів Верховного Суду висновує, що право на застосування зменшеної ставки податку, передбачену відповідним міжнародним договором України, виникає, за умови одночасного виконання таких вимог:

- нерезидент є резидентом країни, з якою укладено міжнародний договір України;

- нерезидентом надано довідку (або її нотаріально засвідчену копію), яка підтверджує, що нерезидент є резидентом країни, з якою укладено міжнародний договір України;

- нерезидент є бенефіціарним власником доходу.

Для визначення особи як фактичного отримувача доходу, така особа повинна володіти не тільки правом на отримання доходу, але повинна бути і особою, яка визначає подальшу економічну долю доходу.

Тобто, коли отримувач процентів має право отримувати вигоду та визначати подальшу економічну долю доходу і не пов`язаний договірними або юридичними зобов`язаннями щодо перерахування такого доходу іншій особі, отримувач є бенефіціарним власником доходу.

Передбачені міжнародними договорами пільги зі сплати податку не можуть бути застосовані у випадку, коли нерезидент діє як проміжна ланка в інтересах іншої особи, яка фактично отримує вигоду від доходу. Зокрема, не можуть бути застосовані пільгові ставки податку у випадку, коли дохід (у рамках угоди або серії угод) з джерелом його походження з України виплачується таким чином, що нерезидент (проміжна ланка, яка має вузькі, обмежені повноваження у відношенні доходу), який претендує на отримання пільгової ставки податку з доходів у вигляді роялті, дивідендів, процентів, виплачує весь дохід (його більшу частину) іншому нерезиденту, який би не міг застосувати пільгову ставку у разі, коли б такий дохід виплачувався останньому.

В момент виплати доходу достатньою підставою для застосування зниженої ставки податку є наявність довідки (або її нотаріально засвідченої копії), яка підтверджує, що нерезидент є резидентом країни, з якою укладено міжнародний договір України і така довідка видається компетентним (уповноваженим) органом відповідної країни, визначеним міжнародним договором України, за формою, затвердженою згідно із законодавством відповідної країни, і повинна бути належним чином легалізована, перекладена відповідно до законодавства України.

Чинним законодавством не встановлено форми документу, що підтверджує статус контрагента як бенефіціарного власника доходу, та який повинна мати особа на момент проведення виплати.

Відповідно до доводів відповідача AGROPROSPERIS 1 LIMITED не є кінцевим отримувачем грошових коштів, а здійснює лише транзит, оскільки у 2017-2019 роках усі нараховані та отримані проценти від українських підприємств AGROPROSPERIS 1 LIMITED перераховує безпосередньо або через акціонера HAUGENS ENTERPRISES LIMITED Компанії NCH New Europe Property Fund LP.

Так, відповідач посилається на те, що дата реєстрації AGROPROSPERIS 1 LIMITED 27.10.2016 та дата передачі кредитного портфелю 01.12.2016 свідчать про те, що AGROPROSPERIS 1 LIMITED була створена саме з метою переведення кредитного портфелю. Компанія не використовувала власні кошти для фінансування українських підприємств. Метою випуску привілейованих акцій була передача кредитного портфелю українських підприємств від первинного кредитора TRITTICO HOLDINGSLIMITED до нового кредитора AGROPROSPERIS 1 LIMITED через спільного акціонера HAUGENS ENTERPRISES LIMITED та подальше процентного доходу на компанію NCH New Europe Property Fund LP (Кайманові Острови).

Відповідач стверджує, що компанія "АГРОПРОСПЕРІС 1 ЛІМІТЕД" не є кінцевим отримувачем грошових коштів від позивача, а здійснює їх транзит на рахунок компанії "NEP" (Кайманові Острови). Таке своє твердження відповідач обґрунтовує аналізом корпоративної структури групи NCH і тим, що власний капітал компанії "АГРОПРОСПЕРІС 1 ЛІМІТЕД" було сформовано кредитним портфелем українських підприємств, який було профінансовано компанією "NEP" (Кайманові Острови), а тому у компанії "АГРОПРОСПЕРІС 1 ЛІМІТЕД" є зобов`язання повертати отримане від компанії "NEP" фінансування.

Надаючи оцінку вказаним доводам податкового органу, суд зазначає наступне.

Так, для цілей застосування ст. 103 ПК України для встановлення наявності чи відсутності статусу бенефіціарного (фактичного) отримувача (власника) доходу пов`язаність осіб та корпоративна структура правового значення немає.

Вказане узгоджується з висновками Верховного Суду, викладеними у постанові від 24.06.2025 у справі № 120/10439/24.

Договір про реструктуризацію від 01.12.2016 року (Т. 1, а.с. 63-78) було укладено з метою передачі функції фінансування в межах групи компанії "АГРОПРОСПЕРІС 1 ЛІМІТЕД", про що фактично зазначено також у листі компетентного органу Республіки Кіпр від 11.05.2023, згідно якого Група хотіла розділити кредитні портфелі між позиками українським компаніям та позиками компаніям інших країн", при чому за наслідками укладення такого Договору компанія "АГРОПРОСПЕРІС 1 ЛІМІТЕД" набула права вимоги до українських компаній групи, включаючи позивача, за кредитними договорами, стороною яких вона стала.

Відповідачем не надано доказів на підтвердження того, що в результаті укладення Договору про реструктуризацію від 01.12.2016 компанія "АГРОПРОСПЕРІС 1 ЛІМІТЕД" набула статусу агента або особи, що виконує лише посередницькі функції щодо доходу, отримуваного за кредитними договорами, стороною яких вона стала, чи що у компанії "АГРОПРОСПЕРІС 1 ЛІМІТЕД" виникло зобов`язання щодо подальшого переказу процентного доходу, отримуваного від українських підприємств, в тому числі від Позивача.

Як вбачається з Додаткової угоди №7 від 30.08.2017 року до Договору позики 2012 року (том 1, а.с. 110-111), Позивач та компанія "АГРОПРОСПЕРІС 1 ЛІМІТЕД" підтвердили, що остання не є агентом, номінальним утримувачем (номінальним власником) чи посередником щодо доходу, отримуваного за таким договором, і є власником прав вимоги за Договором позики 2012 року; та у компанії "АГРОПРОСПЕРІС 1 ЛІМІТЕД" не існує зобов`язань з передання отриманих за Договором позики 2012 року процентів третім особам.

Отже, факт зміни структури внутрішньогрупового фінансування у 2016 році не може доводити відсутність у AGROPROSPERIS 1 LIMITED статусу бенефіціарного власника процентного доходу, отриманого від позивача у ході своєї діяльності.

Щодо доводів податкового органу, що управління компанією "АГРОПРОСПЕРІС 1 ЛІМІТЕД" начебто здійснювали не її директори, а офіс групи NCH в Нью-Йорку, суд зазначає наступне.

Відповідно до статуту компанії "АГРОПРОСПЕРІС 1 ЛІМІТЕД" (Т. 1, а.с. 180-185) та фінансової звітності компанії "АГРОПРОСПЕРІС 1 ЛІМІТЕД" за 2017-2019 роки (Т. 3, а.с. 21-52, Т. 2, а.с. 22-57, Т. 2, а.с. 86-119) управління діяльністю компанії здійснюється Радою директорів, яка має, зокрема, такі повноваження: повноваження укладати договори (п. 4 Статуту); повноваження на викуп, випуск привілейованих акцій, що підлягають викупу, розпорядження акціями (пп. 5.4, 5.6 Статуту); повноваження на пред`явлення вимог до учасників стосовно сплати грошей, несплачених за їх акції (п. 20 Статуту); повноваження на конфіскацію акцій учасників у разі несплати ними заборгованості відповідно до вимоги про сплати (пп. 43-45 Статуту).

Крім того, відповідно до п. 2.1 Генерального договору про надання послуг від 02.01.2020 року, укладеного між компанією "АГРОПРОСПЕРІС 1 ЛІМІТЕД" та компанією "ЕЙТІЕС АГРІБІЗНЕС ІНВЕСТМЕНТС ЛІМІТЕД" компанія "ЕЙТІЕС АГРІБІЗНЕС ІНВЕСТМЕНТС ЛІМІТЕД" як Виконавець зобов`язалась надати компанії "АГРОПРОСПЕРІС 1 ЛІМІТЕД" як Замовнику такі послуги: загальне управління компанією; управління кредитним портфелем та фінансування афілійованих компаній; аналіз та управління грошовими потоками; підготовка звітності щодо платежів за виданими кредитами; забезпечення документообігу та виконання інших звичайних функцій, пов`язаних з діяльністю компанії; IT-підтримка діяльності компанії та її бізнес-процесів; взаємодія з аудиторами щодо підготовки річних звітів. Згідно з п. 29.1 під час надання послуг компанія "ЕЙТІЕС АГРІБІЗНЕС ІНВЕСТМЕНТС ЛІМІТЕД" як Виконавець залучає наступних працівників: Ангелу Августі, Андреаса Сантіса, Олександра Кравченка, Георгію Янгопулу, ОСОБА_1 та будь-яких інших працівників, якщо вони необхідні для надання послуг компанії "АГРОПРОСПЕРІС 1 ЛІМІТЕД".

При цьому, суд погоджується з доводами позивача про те, що виконання такими директорами функцій директорів в інших компаніях, в компаніях групи, не може підтверджувати або спростовувати статус компанії "АГРОПРОСПЕРІС 1 ЛІМІТЕД" як бенефіціарного власника процентного доходу, отриманого від Позивача.

Як вбачається з листа компанії "ЕЙТІЕС АГРІБІЗНЕС ІНВЕСТМЕНТС ЛІМІТЕД" від 26.03.2024 року, протягом 2017-2019 років компанія "ЕЙТІЕС АГРІБІЗНЕС ІНВЕСТМЕНТС ЛІМІТЕД" виплатила 374 298 евро в якості винагороди директорів пов`язаних компаній-учасників групи (Т. 2, а.с. 146).

Крім того, згідно п. 13, 14, 15, 19, 32 листа компетентного органу Республіки Кіпр щодо компанії "АГРОПРОРСПЕРІС 1 ЛІМІТЕД" від 18.01.2021 року, звичайні бухгалтерські функції Компанії виконуються на Кіпрі. Генеральні довіреності, видані від імені Компанії, відсутні. Операційні рішення, пов`язані з такими інвестиціями, приймаються Директорами Компанії в рамках повсякденного ведення бізнесу, а не під час офіційних нарад директорів з консультаціями та під професійним керівництвом Джорджа Popa, Моріса Табачініча і співробітників офісу у Нью-Йорку. Протоколи відсутні. Компанія надає кредити пов`язаним компаніям, таким чином Компанія виконує функції, пов`язані з такою діяльністю (зокрема, фінансування, нагляд та бухгалтерський облік). Директори Компанії виконують ці обов`язки. Отримані проценти не були передані далі, оскільки відсутні договірні або законні зобов`язання передавати отримані проценти іншій стороні. Компанія має повне право використовувати та користуватися отриманими процентами. Директори Компанії уповноважені здійснювати операції по рахунку, з контролем функцій в офісі у Нью-Йорку.

Також відповідач обґрунтовує свій висновок про відсутність у компанії "АГРОПРОСПЕРІС 1 ЛІМІТЕД" статусу бенефіціарного власника доходу посиланням на те, що компанії AGROPROSPERIS 1 LIMITED тa HAUGENS ENTERPRISES LIMITED не мали жодних власних активів для надання позик українським підприємствам. Зазначені компанії повністю залежать від фінансування головної материнської компанії NCH New Europe Property Fund LP (Кайманові Острови), яка несе всі ризики по вказаних операціях. Позики українським підприємствам були надані за рахунок фінансування від NCH New Europe Property Fund LP (Кайманові Острови).

Проте, вказані доводи податкового органу суд вважає необгрунтованими з огляду на відсутність в акті перевірки даних щодо фінансової звітності компанії "ТРІТТІКО ХОЛДІНГЗ ЛІМІТЕД". Під час проведення перевірки відповідачем не досліджувалось питання щодо джерела походження коштів, за рахунок яких "ТРІТТІКО ХОЛДІНГЗ ЛІМІТЕД" було видано кредит позивачу.

До того ж, суд зауважує, що компанія AGROPROSPERIS 1 LIMITED має право вимоги не лише щодо кредитних договір, які першочергово були укладені з TRITTICO HOLDINGS LIMITED, а й за договорами укладеними самостійно.

Як вбачається зі звітів про рух грошових коштів компанії "АГРОПРОСПЕРІС 1 ЛІМІТЕД" за 2017-2019 роки та листа від 21.12.2023 року (Т. 2, а.с. 221-226:

у 2017 році позики, видані компанією "АГРОПРОСПЕРІС 1 ЛІМІТЕД" пов`язаним особам на території України, складали 6 664 000 дол. США (з 32 738 651 дол. США позик, наданих всім пов`язаним особам, включаючи ті, що зареєстровані в Україні);

у 2017 році суми позик, повернутих пов`язаними особами на території України компанії "АГРОПРОСПЕРІС 1 ЛІМІТЕД", складали 15 374 497 дол. США (з 31 619 532 дол. США позик, повернутих всіма пов`язаними особами, включаючи ті, що зареєстровані в Україні;

у 2017 році суми процентів за наданими позиками, виплачених пов`язаними особами компанії "АГРОПРОСПЕРІС 1 ЛІМІТЕД", становили 54 220 874 дол. США

у 2018 році позики, видані компанією "АГРОПРОСПЕРІС 1 ЛІМІТЕД" пов`язаним особам на території України, складали 98 460 928 дол. США (з 112 560 928 дол. США дол. США позик, наданих всім 33 пов`язаним особам, включаючи ті, що зареєстровані в Україні);

у 2018 році суми позик, повернутих пов`язаними особами на території України компанії "АГРОПРОСПЕРІС 1 ЛІМІТЕД", складали 96 331 875 дол. США (з 125 231 875 дол. США позик, повернутих всіма пов`язаними особами, включаючи ті, що зареєстровані в Україні);

у 2018 році суми процентів за наданими позиками, виплачених пов`язаними особами компанії "АГРОПРОСПЕРІС 1 ЛІМІТЕД", становили 24 021 632 дол. США;

у 2019 році позики, видані компанією "АГРОПРОСПЕРІС 1 ЛІМІТЕД" пов`язаним особам на території України, складали 25 113 000 дол. США (41 513 000 дол. США позик, наданих всім пов`язаним особам, включаючи ті, що зареєстровані в Україні);

у 2019 році суми позик, повернутих пов`язаними особами на території України компанії "АГРОПРОСПЕРІС 1 ЛІМІТЕД", складали 40 814 364 дол. США (з 62 453 513 дол. США позик, повернутих всіма пов`язаними особами, включаючи ті, що зареєстровані в Україні);

у 2019 році суми процентів за наданими позиками, виплачених пов`язаними особами компанії "АГРОПРОСПЕРІС 1 ЛІМІТЕД", становили 22 119 674 дол. США.

Як вбачається з акту перевірки, висновки відповідача зроблені без врахування сум позик, повернутих пов`язаними особами, компанії "АГРОПРОСПЕРІС 1 ЛІМІТЕД" у 2017-2019 роках - у розмірі 31 619 532 дол. США у 2017 році, 125 231 875 дол. США у 2018 році, 62 453 513 дол. США у 2019 році. Відповідачем також не враховано, що компанія "АГРОПРОСПЕРІС 1 ЛІМІТЕД" використовувала отримані від українських дочірніх компаній процентні доходи для надання нових позик. А тому доводи податкового органу щодо того, що суми процентних доходів, отримані компанією "АГРОПРОСПЕРІС 1 ЛІМІТЕД" від позивача, є начебто співставними із сумами, які перераховувались на користь компанії "ХАУГЕНС ЕНТЕРПРАЙЗИС ЛІМІТЕД", не є належним чином обгрунтованими.

Доказів послідовних операцій з подальшого переказу отриманого від українських компаній процентного доходу за кожний рік у періоді 2017-2019 роки відповідачем не надано.

З огляду на викладене, доводи відповідача про порушення позивачем положень пункту 141.4 статті 141 ПК України і заниження податку на прибуток іноземних юридичних осіб не знайшли свого підтвердження.

Частинами першою, другою статті 9 КАС України передбачено, що розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості; суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог.

Відповідно до положень частин першої та другої статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відтак, суд дійшов до висновку, що прийняте головним управлінням ДПС у м. Києві податкове повідомлення-рішення є протиправним та підлягає скасуванню.

Таким чином, адміністративний позов підлягає задоволенню.

Розподіл судових витрат зі сплати судового збору здійснюється відповідно до ч. 1 ст. 139 КАС України.

Керуючись статтями 72-74, 77, 139, 241-246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

в и р і ш и в:

Адміністративний позов Товариства з обмеженою відповідальністю "БІО АГРО" до Головного управління ДПС у м. Києві про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення - задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління ДПС у м. Києві № від 01.05.2024.

Стягнути на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "БІО АГРО" (ідентифікаційний код 34696173, місцезнаходження: 03124, місто Київ, бульвар Вацлава Гавела, будинок 6, корпус 3) судовий збір у розмірі 24224,00 грн за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у м. Києві (ідентифікаційний код 44116011, місцезнаходження: 04116, місто Київ, вулиця Шолуденка, будинок 33/19).

Рішення може бути оскаржено до Шостого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Діска А.Б.