Справа № 160/26602/25
Суддя: Врона Олена Віталіївна
Дата ухвалення: 2026-01-20 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді Врони О. В.
розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи у письмовому провадженні у місті Дніпро адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Державної установи «Центр пробації» про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії,-
ОСОБА_1 звернувся до Дніпропетровського окружного адміністративного суду із позовом до Державної установи «Центр пробації», в якому просить:
Позовні вимоги обґрунтовані посиланням на те, що позивач проходив службу в Державній установі «Центр пробації» та вважає, що має право на додаткову винагороду, встановлену постановою Кабінету Міністрів України «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» №168 від 28.02.2022 року. Проте, відповідач на звернення позивача повідомив про відсутність правових підстав для виплати такої додаткової винагороди.
Відповідно до ч.6 ст.12, ч.1,2 ст.257, ч.1 ст.260 Кодексу адміністративного судочинства України зазначена справа є справою незначної складності та розглядається за правилами спрощеного позовного провадження. Питання про розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження суд вирішує в ухвалі про відкриття провадження.
За ч. 5 ст. 262 КАС України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше.
09.10.2025 від Державної установи «Центр пробації» до Дніпропетровського окружного адміністративного суду надійшов відзив на позовну заяву.
Відповідач вважає позовні вимоги безпідставними і такими, що не підлягають задоволенню, виходячи з такого.
Позивач не залучався до виконання завдань, передбачених Законом України «Про правовий режим воєнного стану» заходів і повноважень, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави, не ніс службу, а виконував лише свої службові обов`язки, пов`язані з реалізацією завдань та функцій пробації відповідно до посадової інструкції, Положення про Дніпровський районний відділ №5 м. Кам`янське філії Державної установи «Центра пробації» у Дніпропетровській області та колективного договору, а тому правові підстави для виплати позивачу додаткової винагороди, визначеної Постановою №168 відсутні.
14.10.2025 отримано відповідь на відзив від ОСОБА_1 .
Позивач вказує, що аргументи відповідача, наведені у відзиві на позовну заяву, не підлягають врахуванню, з огляду на їх помилковість.
Особи рядового і начальницького складу Державної кримінально-виконавчої служби мають безумовне право на додаткову винагороду згідно з пунктом 1 Постанови КМУ №168, оскільки несення служби тотожне проходженню служби , і таке право не залежить від залучення до виконання та виконання завдань та заходів, спрямованих на забезпечення безпеки в умовах воєнного стану.
Ухвалою суду від 09.12.2025 продовжено процесуальний строк розгляду справи на 30 днів.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 20.01.2026 продовжено процесуальний строк розгляду справи до 20.01.2026.
Дослідивши письмові докази, наявні в матеріалах справи в їх сукупності, проаналізувавши норми чинного законодавства України, суд встановив наступні обставини.
ОСОБА_1 у період з 05.02.2022 по 27.02.2023 проходив службу у Дніпровському районному відділі м. Кам`янське філії Державної установи «Центр пробації» у Дніпропетровській області на посаді старшого інспектора.
Відповідно до копії витягу наказу від 20.02.2023 №161/К «Про особовий склад» наказано звільнити за пунктом 5 статті 23 Закону України «Про Державну кримінально-виконавчу службу України» та пунктом 4 частини першої статті 77 Закону України «Про Національну поліцію» ( у зв`язку із скороченням штатів або проведенням організаційних заходів): старшого лейтенанта внутрішньої служби ОСОБА_1 (Д-015418), старшого інспектора Дніпровського районного відділу м. Кам`янське філії Державної установи «Центр пробації» у Дніпропетровській області, як такого, що призначено, тимчасово, на період відпустки для догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку основного працівника майора внутрішньої служби ОСОБА_2 , 27 лютого 2023 року.
27.08.2025 позивач звернувся до Державної установи «Центр пробації» із заявою, в якій просив надати інформацію стосовно нарахування та виплати додаткової винагороди за період з 11.03.2022 по 31.05.2022.
Листом №245/Ч-240/11/КВ-25 від 15.09.2025 Державна установа «Центр пробації» повідомила, що особи начальницького складу уповноважених органів з питань пробації у період воєнного стану виконували службові обов`язки згідно з посадовими інструкціями, Положеннями про відділи (сектори) філій Державної установи «Центр пробації». Колективним договором між Адміністрацією та Профспілковою організацією персоналу Державно установи «Центр пробації» на 2020-2023 роки.
До виконання завдань, передбачених Законом України «Про правовий режим воєнного стану», заходів і повноважень, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави, не залучалися.
Порядок і умови виплати додаткової винагороди, що передбачені постановою №168,, особам начальницького складу уповноважених органів з питань пробації на період дії воєнного стану, відсутні.
Накази про виплату додаткової винагороди Центром пробації не видавалися. Ураховуючи викладене, додаткова винагорода, передбачена постановою №168, не нараховувалась та не виплачувалась.
Позивач вважає, бездіяльність позивача у ненарахуванні і невиплаті додаткової винагороди відповідно до Постанови КМУ №168 протиправною, а тому звернувся з позовом до суду.
Вирішуючи спір по суті суд виходить з наступного.
Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Згідно ст. 43 Конституції України кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується. Кожен має право на належні, безпечні і здорові умови праці, на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом.
За ч. 1 ст. 14 Закону України «Про Державну кримінально-виконавчу службу України» до персоналу Державної кримінально-виконавчої служби України належать особи рядового і начальницького складу (далі - особи рядового і начальницького складу кримінально-виконавчої служби), спеціалісти, які не мають спеціальних звань, та інші працівники, які працюють за трудовими договорами в Державній кримінально-виконавчій службі України (далі - працівники кримінально-виконавчої служби).
Відповідно до частин 1, 2 ст. 23 Закону України «Про Державну кримінально-виконавчу службу України» держава забезпечує соціальний захист персоналу Державної кримінально-виконавчої служби України відповідно до Конституції України, цього Закону та інших законів України. Умови грошового і матеріального забезпечення осіб рядового і начальницького складу та оплата праці працівників кримінально-виконавчої служби визначаються законодавством і мають забезпечувати належні матеріальні умови для комплектування Державної кримінально-виконавчої служби України висококваліфікованим персоналом, диференційовано враховувати характер і умови служби чи роботи, стимулювати досягнення високих результатів у службовій та професійній діяльності і компенсувати персоналу фізичні та інтелектуальні затрати.
Фінансування діяльності Державної кримінально-виконавчої служби України здійснюється за рахунок коштів Державного бюджету України та інших джерел, передбачених законом. Пільги, компенсації та гарантії, передбачені цим Законом, надаються за рахунок і в межах бюджетних асигнувань на утримання відповідних бюджетних установ. (ч. 1 ст. 24 Закону України «Про Державну кримінально-виконавчу службу України» ).
На виконання Указів Президента України від 24.02.2022 №64 «Про введення воєнного стану в Україні» та №69 «Про загальну мобілізацію» Кабінет Міністрів України 28.02.2022 прийняв постанову №168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» (далі - Постанова №168), пунктом 1 якої (в первинній редакції) установлено, що на період дії воєнного стану військовослужбовцям Збройних Сил, Служби безпеки, Служби зовнішньої розвідки, Головного управління розвідки Міністерства оборони, Національної гвардії, Державної прикордонної служби, Управління державної охорони, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації, Державної спеціальної служби транспорту, військовим прокурорам Офісу Генерального прокурора, особам рядового і начальницького складу Державної служби з надзвичайних ситуацій, співробітникам Служби судової охорони, особам начальницького складу управління спеціальних операцій Національного антикорупційного бюро та поліцейським виплачується додаткова винагорода в розмірі 30 000 гривень щомісячно (крім військовослужбовців строкової служби), а тим з них, які беруть безпосередню участь у бойових діях або забезпечують здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах у період здійснення зазначених заходів (у тому числі військовослужбовцям строкової служби), - розмір цієї додаткової винагороди збільшується до 100 000 гривень в розрахунку на місяць пропорційно часу участі у таких діях та заходах.
Виплата такої додаткової винагороди здійснюється на підставі наказів командирів (начальників).
Пунктом 5 Постанови №168 передбачено, що вона набирає чинності з моменту опублікування та застосовується з 24.02.2022.
В подальшому до пункту 1 вказаної постанови вносилися зміни, зокрема, згідно з постановою Кабінету Міністрів України від 22.03.2022 №350 внесено зміни до пункту 1 постанови Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 №168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану», доповнено абзац перший після слів «та поліцейським» словами «а також особам рядового і начальницького складу Державної кримінально-виконавчої служби, які несуть службу в органах і установах зазначеної Служби, що розташовані в межах адміністративно-територіальних одиниць, на території яких надається допомога в рамках Програми «єПідтримка».
Згідно з пунктом 2 постанови Кабінету Міністрів України від 22.03.2022 №350 вказана постанова набрала чинності з дня її опублікування та застосовується з 24.02.2022.
Розпорядженням Кабінету Міністрів України від 06.03.2022 №204-р затверджено перелік адміністративно-територіальних одиниць, на території яких платникам єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, які перебувають на обліку на відповідній території, може надаватися допомога в рамках Програми «єПідтримка» згідно з додатком.
Розпорядженням Кабінету Міністрів України від 11.03.2022 №213-р внесено зміну у додаток до розпорядження Кабінету Міністрів України від 06.03.2022 № 204 «Про затвердження переліку адміністративно-територіальних одиниць, на території яких надається допомога застрахованим особам в рамках Програми «єПідтримка», доповнивши його після позиції «Волинська область» позицією «Дніпропетровська область».
Отже, Кабінетом Міністрів України встановлено додаткову винагороду в розмірі 30 000 гривень щомісячно, зокрема, особам рядового і начальницького складу Державної кримінально-виконавчої служби, які несуть службу в органах і установах зазначеної Служби, що розташовані в межах адміністративно-територіальних одиниць, на території яких надається допомога в рамках Програми єПідтримка.
Постановою Кабінету Міністрів України №754 від 01.07.2022, яка набрала чинності 08.07.2022 та застосовується з 01.06.2022, внесено такі зміни до пункту 1 Постанови №168 в абзаці першому: слова «які несуть службу в органах і установах зазначеної Служби, що розташовані в межах адміністративно-територіальних одиниць, на території яких надається допомога в рамках Програми «єПідтримка» замінити словами «які несуть службу в органах і установах зазначеної Служби в межах територіальних громад, які розташовані в районі проведення воєнних (бойових) дій або перебувають в тимчасовій окупації, оточенні (блокуванні)»; після слова «щомісячно» доповнити словами «(крім осіб рядового і начальницького складу Державної кримінально-виконавчої служби, яким така винагорода виплачується пропорційно часу проходження служби в розрахунку на місяць)».
В пункті 2 Постанови Кабінету Міністрів України від 1 липня 2022 року №754 зазначено, що ця постанова набирає чинності з дня її опублікування та застосовується з 1 червня 2022 року.
З огляду на викладене, з урахуванням наведених судом законодавчих норм та встановлених обставин, позивач помилково вважає, що виплата додаткової винагороди повинна бути виплачена пропорційно часу проходження служби в розрахунку на місяць.
Судом встановлено, що позивач був старшим лейтенантом внутрішньої служби і перебував на посаді старшого інспектора Дніпровського районного відділу м. Кам"янське філії Державної установи «Центр пробації» у Дніпропетровській області.
Відповідно до ч.1 ст.19 Закону України «Про пробацію» права, обов`язки, відповідальність, правовий та соціальний захист персоналу органу пробації визначаються Законом України "Про Державну кримінально-виконавчу службу України" та цим Законом.
Положенням про Державну установу «Центр пробації», яке затверджується Міністерством юстиції України, Державна установа «Центр пробації» створюється для забезпечення виконання завдань Державної кримінально-виконавчої служби України з питань пробації.
Верховним Судом було звернуто увагу на те, що положення пункту 1 Постанови № 168 не містять застережень щодо призначення додаткової допомоги виключно особам, які беруть участь в оперативних заходах, несуть варту, в тому числі в нічний час, несуть службу у наряді, тощо. Тобто, Постанова № 168 в редакції від 22.03.2022 не ставить в залежність отримання додаткової винагороди від залучення осіб рядового і начальницького складу Державної кримінально-виконавчої служби від виконання завдань та заходів, спрямованих на забезпечення безпеки в умовах воєнного стану, як про це вказує відповідач.
З цього приводу, суд апеляційної інстанції вважає звернути увагу і на доводи самого відповідача, які зазначені в апеляційній скарзі та які зводяться до того, що кримінально-виконавче законодавство оперує саме поняттям «проходження служби» і лише деякі відомчі нормативно-правові акти містять такі поняття як «несення служби» - несення служби на постах; несення служби черговою зміною.
Тобто, якщо приймати до уваги зазначену позицію відповідача, то будь-якому службовцю Державної кримінально-виконавчої служби додаткова винагорода повинна виплачуватися лише за час або пропорційно від часу несення служби на постах; несення служби черговою зміною, а не за увесь час проходження служби.
Посилання відповідача на зміни, які були внесені до постанови КМУ №168 постановами КМУ №754 від 01.07.2022, від 07.07.2022 №793, №1146 від 08.10.2022, суд вважає безпідставним, оскільки вказані зміни набули чинності та застосовуються після періоду, за який позивач звернувся з вимогами про нарахування і виплату додаткової винагороди.
Крім того, позовні вимоги визнати протиправною бездіяльність Державної установи «Центр пробації» не можуть бути задоволені.
Дії суб`єкта владних повноважень - активна поведінка, яка може мати вплив на права, свободи та інтереси фізичних та юридичних осіб. Відмінна риса даного виду юридичних фактів полягають у тому, що норми права пов`язують з ними юридичні наслідки саме в силу вольового характеру юридичних дій.
Бездіяльність - пасивна поведінка суб`єкта владних повноважень, яка може мати вплив на реалізацію прав, свобод та інтересів фізичної та юридичної особи. Сама по собі бездіяльність - це триваюча пасивна поведінка суб`єкта, яка виражається у формі невчинення дії (дій), яку він зобов`язаний був і міг вчинити.
В даному випадку, відмовляючи позивачу у виготовленні і наданні до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області довідки про розмір грошового забезпечення, відповідач вчинив активні дії.
Саме діями відповідача, а не бездіяльністю порушуються права позивача, оскільки рішення про відмову у нарахуванні і виплаті додаткової винагороди повідомлено позивачу через оформлення листом №245/Ч-240/11/КВ-25 від 15.09.2025
За приписами ч.2 ст.9 КАС України, суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
За приписами ст. 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.
Відповідно до ч. 1 ст.77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
За ч. 2 ст.77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що вимоги позивача є обґрунтованими та такими, що підлягають частковому задоволенню.
Згідно ч. 3 ст. 139 КАС України при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.
Позивачем сплачено судовий збір за подання позовної заяви у сумі 1211,20 грн. 968,96 грн., що підтверджується ІD6228-3266-9934-8974 від 16.09.2025.
Разом з тим позовна заява подана в електронній формі через систему «Електронний суд».
Частиною 3 ст. 4 Закону України "Про судовий збір" встановлено, що при поданні до суду процесуальних документів, передбачених частиною другою цієї статті, в електронній формі - застосовується коефіцієнт 0,8 для пониження відповідного розміру ставки судового збору.
Отже, позивач мав сплатити судовий збір за вимоги немайнового характеру у розмірі 968,96 грн.
Суд, керуючись положеннями ст. 139 КАС України, враховуючи часткове задоволення позову, вважає за необхідне стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Державної установи «Центр пробації» на користь позивача судовий збір у сумі 484,48 грн.
Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 7 Закону України «Про судовий збір» сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою суду в разі внесення судового збору в більшому розмірі, ніж встановлено законом.
У випадках, установлених пунктом 1 частини першої цієї статті, судовий збір повертається в розмірі переплаченої суми (ч. 2 ст. 7 Закону України «Про судовий збір»).
На підставі викладеного, керуючись ст.ст.139, 241, 243, 244-246, 250, 262, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
В решті позовних вимог- відмовити.
Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в строки, передбачені статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя О.В. Врона