Справа № 240/28869/25
Суддя: Капинос Оксана Валентинівна
Дата ухвалення: 2026-01-23 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 січня 2026 року м. Житомир справа № 240/28869/25

категорія 105000000

Житомирський окружний адміністративний суд у складі судді Капинос О.В., розглянувши у порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області до Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Житомирській області Хмельницького міжрегіонального управління Міністерства юстиції України про визнання протиправною та скасування постанови,

встановив:

Позивач звернувся до суду з позовом , в якому просить:

Визнати протиправною постанову головного державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Житомирській області Хмельницького міжрегіонального управління Міністерства юстиції України Сладь Тетяни від 09.12.2025 ВП №78800491 про накладення штрафу у розмірі 5100,00 грн.

Скасувати постанову головного державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Житомирській області Хмельницького міжрегіонального управління Міністерства юстиції України Сладь Тетяни від 09.12.2025 ВП № 78800491 про накладення штрафу у розмірі 5100,00 грн.

На обґрунтування позовних вимог зазначає, що постанова про накладення штрафу у розмірі 5100,00 грн є необґрунтованою та такою, що підлягає скасуванню у зв`язку з виконанням ГУ ПФУ в Житомирській області рішення суду в повному обсязі у відповідності до наведеного законодавства.

Провадження у справі відкрито за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи.

Відповідач надіслав до суду відзив на позов, в якому просить у задоволенні позову відмовити. Зазначає, що незважаючи на наявність судового рішення про зоюов"язання нарахувати та виплачувати пенсію без обмеження максимальним розміром, відповідач виплачує позивачу пенсію з обмеженням максимальним розміром.

Дослідивши матеріали справи, суд встановив наступні обставини.

Так у відділі примусового виконання рішень перебуває виконавче провадження № 78800491 з примусового виконання виконавчого листа № 240/25409/21 від 04.08.2025 виданого Житомирським окружним адміністративним судом, про зобов`язання Головне управління Пенсійного фонду України в Житомирській області провести перерахунок та виплату пенсії ОСОБА_1 з 01 липня 2024 року, без обмеження її максимальний розміром, з урахуванням індексації пенсії за 2022, 2023 та 2024 роки відповідно постанови Кабінету Міністрів України від 16.02.2022 №118 "Про індексацію пенсій та заходи щодо підвищення рівня соціального захисту найбільш вразливих верств населення у 2022 році", постанови Кабінету Міністрів України від 24.02.2023 №168 "Про індексацію пенсій та заходи щодо підвищення рівня соціального захисту найбільш вразливих верств населення у 2023 році" та постанови Кабінету Міністрів України від 23.02.2024 року №185 "Про індексацію пенсійних і страхових виплат та додаткових заходів щодо підвищення рівня соціального захисту найбільш вразливих верств населення у 2024 році", урахуванням виплачених сум.

08.08.2025 державним виконавцем винесена постанова про відкриття виконавчого провадження, копії якої направлено сторонам виконавчого провадження.

Пунктом 2 постанови про відкриття виконавчого провадження зазначено про необхідність боржнику виконати рішення суду протягом 10 робочих днів.

Листом від 08.08.2025 боржником повідомлено, що на виконання рішення суду від 04.08.2025 у справі №240/25409/24 Головним управлінням Пенсійного фонду України в Житомирській області проведено ОСОБА_1 перерахунок та виплату пенсії з 01 липня 2024 року, без обмеження її максимальним розміром, з урахуванням індексації пенсії за 2022, 2023 та 2024 роки відповідно постанови Кабінету Міністрів України від 16.02.2022 №118 "Про індексацію пенсій та заходи щодо підвищення рівня соціального захисту найбільш вразливих верств населення у 2022 році", постанови Кабінету Міністрів України від 24.02.2023 №168 "Про індексацію пенсій та заходи щодо підвищення рівня соціального захисту найбільш вразливих верств населення у 2023 році" та постанови Кабінету Міністрів України від 23.02.2024 року №185 "Про індексацію пенсійних і страхових виплат та додаткових заходів щодо підвищення рівня соціального захисту найбільш вразливих верств населення у 2024 році", урахуванням виплачених сум.

В результаті перерахунку на виконання рішення суду загальний розмір пенсії з 01.07.2024 становив 273357,72 грн.

На виконання рішення суду нарахована доплата за період з 01.07.2024 по 30.04.2025 в розмірі 23332,40 грн..

З 01.05.2025 пенсія виплачується в перерахованому на виконання рішення суду розмірі.

Зміст мотивувальної й резолютивної частин рішення суду конкретизує встановлені судом зобов`язання, в межах яких орган Пенсійного фонду України виконують рішення судів. Рішення суду виконано добровільно в межах наданих компетенції та фінансування.

Виплата доплати на виконання рішення суду буде проводитесь відповідно до Порядку здійснення з бюджету Пенсійного фонду України видатків на виплату пенсій (щомісячного довічного грошового утримання суддям у відставці), призначених (перерахованих) на виконання судових рішень, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 14.07.202025 №821.

При перевірці виконання рішення суду державним виконавцем встановлено, що відповідно до заяви стягувача від 23.10.2025 та доданих додатків до неї, загальний підсумок пенсії (з надбавками) становить 24852,22 грн., з урахуванням максимального розміру пенсії складає 23610,00 грн., тобто стягувачу не доплачують пенсію у розмірі 1242,22 грн. Щодо стягувача застосовуються обмеження.

11.11.2025 державний виконавець направив позивачу вимогу про виконання судового рішення.

На вказану вимогу боржник надіслав лист, в якому повідомив, що в результаті перерахунку на виконання рішення суду, та з урахуванням максимального розміру пенсії, загальний розмір пенсії з 01.07.2024 складає 27357,72грн. З 01.01.2025 розмір пенсії ОСОБА_1 складає 24157,72 грн., із застосуванням понижуючих коефіцієнтів згідно вимог статті 46 Закону № 4059 та Постанови №1 - 23883,86 грн., в тому числі:

-основний розмір пенсії - 11599,28 грн.,

-індексація 2022 - 1623,90 грн., - індексація 2023 - 1500,00 грн.,

-індексація 2024 - 1171,97 грн.,

-збільшення основного розміру пенсії (25%) - 3973,79 грн.,

-щомісячна доплата до 2000,00 відповідно до ПКМУ №713 від 14.07.2021 (за рішенням суду) - 2000,00 грн.,

-підвищення особам з інвалідністю внаслідок війни 2 групи - 944,40 грн.,

-додаткова пенсія особам, постраждалим внаслідок аварії на ЧАЕС 3 категорії - 113,88 грн.,

-цільова грошова допомога особам з інвалідністю внаслідок війни 2 групи - 50,00 грн.,

-надбавка на дитину до 18 років - 1180,50 грн.

Після перерахунку з 01.05.2025 в зв`язку з досягненням дитиною18-ти річного віку, знято доплату в розмірі 1180,50 грн, тому розмір пенсії на виконання Рішення №240/25409/24 є меншим, а саме 22977,22 грн., а тому пенсія виплачується у розмірі, визначеному відповідно до нормативно-правових актів - 23610,00 грн

По-третє, на виконання рішення №240/25409/24 нараховано доплату за період з 01.07.2024по 30.04.2025 в розмірі 23332,40 грн., яка включена Головним управлінням до переліку рішень суду, за якими буде здійснюватись виплата згідно з Порядком від 14.07.2025 № 821.

В жовтні 2025 року розпочато виплату заборгованості за минулий час в сумі визначеної Пенсійним фондом України пропорційно виділеним на зазначені цілі бюджетним асигнуванням відповідно до розпису державного бюджету/помісячного розпису 4 доходів і видатків бюджету Пенсійного фонду України, передбачені бюджетом Пенсійного фонду України на відповідний рік, яка склала 187,35 грн.

Залишок заборгованості за минулий час буде продовжуватись виплачуватись відповідно до Порядку.

Враховуючи вищевказане, Головним управлінням в межах наданої компетенції проведено комплекс заходів для повного та неухильного виконання рішення 240/25409/24.

09.12.2025 державним виконавцем винесена постанова про накладення штрафу, якою за невиконання рішення суду без поважних причин, якою накладено на боржника штраф у розмірі 5100 грн. У постанові зазначено, що згідно наданого боржником розрахунку розмір пенсії становить 24852,22 грн., а виплачується 23610,00 грн., тоді як рішення суду зобов"язано здійснити перерахунок пенсії без обмеження максимальним розміром.

Позивач вважає таке рішення протиправним, тому звернувся з позовом.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд виходить з наступного.

Статтею 1291 Конституції України встановлено, що суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання.

Відповідно до статті 370 Кодексу адміністративного судочинства України судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності, за її межами. Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом.

Конституційний Суд України, розглядаючи справу № 1-7/2013, у рішенні від 26 червня 2013 року, звернув увагу, що виконання судового рішення є невід`ємною складовою права кожного на судовий захист і охоплює, зокрема, законодавчо визначений комплекс дій, спрямованих на захист і відновлення порушених прав, свобод, законних інтересів фізичних та юридичних осіб, суспільства, держави (пункт 2 мотивувальної частини рішення від 13 грудня 2012 року № 18-рп/2012). Невиконання судового рішення загрожує сутності права на справедливий розгляд судом (пункт 3 мотивувальної частини рішення від 25 квітня 2012 року № 11-рп/2012).

Отже, обов`язок виконати судове рішення виникає з моменту набрання ним законної сили.

Спеціальним законом, що здійснює регулювання правовідносин, які склалися в процесі примусового виконання судових рішень та рішень інших органів, є Закон України "Про виконавче провадження" від 02 червня 2016 року № 1404-VIII з наступними змінами та доповненнями у редакції, яка є чинною на час виникнення спірних правовідносин (далі Закон України № 1404-VIIІ).

У відповідності до статті 1 цього Закону, виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі рішення) сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Відповідно до положень частини 1 статті 13 Закону України № 1404-VIIІ, під час здійснення виконавчого провадження виконавець вчиняє виконавчі дії та приймає рішення шляхом винесення постанов, попереджень, внесення подань, складення актів та протоколів, надання доручень, розпоряджень, вимог, подання запитів, заяв, повідомлень або інших процесуальних документів у випадках, передбачених цим Законом та іншими нормативно-правовими актами.

Відповідно до частини 1 статті 13 Закону України № 1404-VIII під час здійснення виконавчого провадження виконавець вчиняє виконавчі дії та приймає рішення шляхом винесення постанов, попереджень, внесення подань, складення актів та протоколів, надання доручень, розпоряджень, вимог, подання запитів, заяв, повідомлень або інших процесуальних документів у випадках, передбачених цим Законом та іншими нормативно-правовими актами.

Абзацом 1 пункту 9 розділу І Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України 02 квітня 2012 року №512/5 визначено, що вимога виконавця є письмовим документом, який складається у випадках, передбачених Законом, та є обов`язковою для виконання органами, підприємствами, установами, організаціями, посадовими особами і фізичними особами щодо надання виконавцю документів або їх копій, необхідних для здійснення його повноважень, вчинення інших дій, необхідних для виконання рішення.

Відповідно до частини 1 статті 18 Закону України № 1404-VІІІ, виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

За правилами частини 1 статті 26 Закону України № 1404-VIIІ, виконавець розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа, зокрема, за заявою стягувача про примусове виконання рішення.

У відповідності до частин 1 та 2 статті 63 Закону України № 1404-VIIІ, за рішеннями, за якими боржник зобов`язаний особисто вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення, виконавець наступного робочого дня після закінчення строку, визначеного частиною 1 статті 26 цього Закону, перевіряє виконання рішення боржником. У разі невиконання без поважних причин боржником рішення виконавець виносить постанову про накладення на боржника штрафу, в якій також зазначаються вимога виконати рішення протягом 10 робочих днів попередження про кримінальну відповідальність.

За змістом статті 75 Закону України № 1404-VIIІ, у разі невиконання без поважних причин у встановлений виконавцем строк рішення, що зобов`язує боржника виконати певні дії виконавець виносить постанову про накладення штрафу на боржника юридичну особу 300 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян та встановлює новий строк виконання.

У разі повторного невиконання рішення боржником без поважних причин виконавець у тому самому порядку накладає на нього штраф у подвійному розмірі та звертається до органів досудового розслідування з повідомленням про вчинення кримінального правопорушення.

Аналіз наведених норм права дає підстави для висновку, що правовою підставою накладення державним виконавцем на боржника штрафу у межах виконавчого провадження є невиконання останнім судового рішення у встановлений строк без поважних причин. При цьому, застосування такого заходу реагування є обов`язком державного виконавця і націлено на забезпечення реалізації мети виконавчого провадження, як завершальної стадії судового провадження.

Вирішуючи питання про накладення штрафу, державний виконавець повинен встановити дві обставини: 1) факт виконання чи невиконання рішення; 2) у випадку невиконання рішення встановити причини невиконання. Отже, лише дійшовши висновку про відсутність поважних причин, державний виконавець вправі накласти штраф на боржника.

Установлення таких обставин здійснюється шляхом виконання державним виконавцем своїх обов`язків та реалізації прав, передбачених статтею 18 Закону України №1404-VIII.

Відповідно до змісту положень частини 3 зазначеної правової норми, виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право, серед іншого, проводити перевірку виконання боржниками рішень, що підлягають виконанню відповідно до цього Закону, а частина 4 наголошує на тому, що вимоги виконавця щодо виконання рішень є обов`язковими на всій території України. Невиконання законних вимог виконавця тягне за собою відповідальність, передбачену законом.

Отже постанова про накладення штрафу за невиконання судового рішення може бути прийнята лише за умови, що судове рішення не виконано боржником без поважних причин, коли боржник мав реальну можливість виконати таке судове рішення, проте не зробив цього.

З аналізу вказаних норм слідує, що на момент прийняття державним виконавцем постанови про накладення штрафу має бути встановлений факт невиконання боржником рішення суду у встановлений законодавством строк, з приводу якого здійснюються заходи на його виконання. При цьому обов`язковою умовою накладення державним виконавцем штрафу є невиконання судового рішення боржником без поважних причин, коли боржник мав реальну можливість виконати судове рішення, проте не зробив цього.

У залежності від характеру правовідносин і змісту зобов`язання, примусове виконання якого відбувається у межах виконавчого провадження, поважними причинами можуть визнаватися такі обставини, які створили об`єктивні перешкоди для невиконання зобов`язання, і подолання яких для боржника було неможливим або ускладненим.

Аналіз правових норм, що підлягають застосуванню до спірних правовідносин, дає підстави для висновку про те, що невиконання боржником рішення суду лише без поважних на те причин, тягне за собою певні наслідки, встановлені нормами Закону України №1404-VIII. Тобто, на час прийняття державним виконавцем рішення про накладення штрафу має бути встановленим факт невиконання боржником судового рішення без поважних причин.

Поважними, в розумінні наведених норм Закону України №1404-VIII, можуть вважатися об`єктивні причини, які унеможливили або значно ускладнили виконання рішення боржником та які не залежали від його власного волевиявлення.

Перевіряючи наявність підстав для прийняття відповідачем оскаржуваної постанови про накладення штрафу у виконавчому провадженні на Головне управління Пенсійного фонду України в Житомирській області за невиконання рішення Житомирського окружного адміністративного суду у справі, слід зазначити таке.

Підставою для її прийняття стало те, що незважаючи на наявність судового рішення, відповідач виплачує позивачу пенсію з обмеженням максимальним розміром.

Рішенням суду від 03.03.2025 зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Житомирській області провести перерахунок та виплату пенсії ОСОБА_1 з 01 липня 2024 року, без обмеження її максимальним розміром, з урахуванням індексації пенсії за 2022, 2023 та 2024 роки відповідно постанови Кабінету Міністрів України від 16.02.2022 №118 "Про індексацію пенсій та заходи щодо підвищення рівня соціального захисту найбільш вразливих верств населення у 2022 році", постанови Кабінету Міністрів України від 24.02.2023 №168 "Про індексацію пенсій та заходи щодо підвищення рівня соціального захисту найбільш вразливих верств населення у 2023 році" та постанови Кабінету Міністрів України від 23.02.2024 року №185 "Про індексацію пенсійних і страхових виплат та додаткових заходів щодо підвищення рівня соціального захисту найбільш вразливих верств населення у 2024 році", урахуванням виплачених сум.

З 01.07.2024 боржником проведено перерахунок пенсії на виконання судового рішення без обмеження максимальним розміром.

Головним управлінням Пенсійного фонду України в Житомирській області, на виконання Закону України "Про Державний бюджет на 2025 рік" та Постанови Кабінету Міністрів України від 03.01.2025 року №1 "Про визначення порядку виплати пенсій деяким категоріям осіб у 2025 році у період воєнного стану" було проведено перерахунок пенсії з 01.01.2025.

Відповідно до розрахунку пенсії з 01.01.2025 підсумок пенсії з надбавками 24157,72 грн., з урахуванням максимального розміру пенсії 23883,86 грн., пониження суми згідно постанови КМУ №1 від 03.01.2025 на суму 273,86 грн. до виплати 23610,00 грн.

З 01.05.2025 підсумок пенсії з надбавками 24852,22 грн., з урахуванням максимального розміру - 23610,00 грн.

Таким чином, починаючи з січня 2025 року позивач почав застосовувати виплату із застосуванням понижуючих коефіцієнтів згідно з вимогами статті 46 Закону №4059-IX та Постанови №1.

Суд зазначає, що у судовому рішенні надавалась правова оцінка правомірності застосування відповідачем положень статті 2 Закону №3668-VI по відношенню до військовослужбовців в умовах визнання неконституційними змін, що запроваджені пунктом 8 розділу II "Прикінцеві та перехідні положення" цього ж Закону.

Тобто, в межах адміністративної справи №240/240/25409/24 не розглядалось питання щодо перерахунку пенсії з 01.01.2025 з урахуванням вимог постанови Кабінету Міністрів України №1 від 03.01.2025 "Про визнання порядку виплати пенсій деяким категоріям осіб у 2025 році у період воєнного стану" .

Законом України "Про Державний бюджету України на 2025 рік" та постановою Кабінету Міністрів України від 03.01.2025 №1 "Про визначення порядку виплати пенсій деяким категоріям осіб у 2025 році у період воєнного стану" установлено додаткові підстави для обмеження шляхом застосування коефіцієнтів розміру пенсій, призначених на підставі Закону "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб".

У зв`язку зі змінами правового регулювання правовідносин та прийняття Урядом нових постанов після прийняття рішення у справі №240/240/25409/24, вирішення питання щодо правомірності застосування до розміру пенсії обмеження максимальним розміром та понижуючих коефіцієнтів на виконання постанови Кабінету Міністрів України від 03.01.2025 №1 "Про визначення порядку виплати пенсій деяким категоріям осіб у 2025 році у період воєнного стану" можливе шляхом ухвалення рішення суду за наслідком розгляду вимог у порядку позовного провадження.

При цьому, подальше обмеження пенсійним органом розміру пенсії після 01.01.2025 з урахуванням обмежувальних коефіцієнтів призводить до виникнення нових спірних правовідносин, за що в межах даного виконавчого провадження боржник не може нести відповідальність.

Зазначеної позиції підтримується Сьомий апеляційний адміністративний суд у постанові від 02.09.2025 у справі № 240/12569/25.

Таким чином, державний виконавець передчасно прийняв постанову про накладення штрафу від 09.12.2025 у ВП № 78800491, без з`ясування усіх обставин, які могли б вплинути на прийняття такого рішення, з огляду на що така постанова є протиправною та підлягає скасуванню.

Згідно з ч.1 ст.77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

З урахуванням викладеного, суд дійшов висновку , що відповідач, як суб"єкт владних повноважень не довів суду правомірність оскаржуваної постанови, тому позов слід задовольнити.

Частиною 1 статті 139 КАС України визначено, що при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Звернення Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області з цим позовом до адміністративного суду зумовлене незгодою із рішенням Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Житомирській області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції України (м. Київ) за захистом своїх порушених прав та інтересів як сторона виконавчого провадження, а не як суб`єкт владних повноважень при здійсненні ними публічно-владних управлінських функцій на підставі законодавства.

Тобто у цьому спорі Головне управління Пенсійного фонду України в Житомирській області діє не як суб`єкт владних повноважень, а як орган Пенсійного фонду України до суб`єкта владних повноважень Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Житомирській області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції України (м. Київ) щодо оскарження постанови старшого державного виконавця цього відділу, винесеної в рамках виконавчого провадження, будучи його стороною, в межах наданих пунктом 1 частиною 1 статті 19 Кодексу адміністративного судочинства України.

З огляду на викладене суд проходить до висновку про застосування положень частини 1 статті 139 КАС України та стягнення з відповідача на користь Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області сплаченого судового збору.

Керуючись статтями 2, 77, 90, 139, 242-246, 272, 287 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

вирішив:

Адміністративний позов Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області (вул. Ольжича, 7, м. Житомир, Житомирська обл., Житомирський р-н, 10003. ) до Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Житомирській області Хмельницького міжрегіонального управління Міністерства юстиції України (майдан Соборний, 1, м.Житомир, Житомирський р-н, Житомирська обл., 10014. ), про визнання протиправною та скасування постанови - задовольнити.

Визнати протиправною та скасувати постанову головного державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Житомирській області Хмельницького міжрегіонального управління Міністерства юстиції України Сладь Тетяни від 09.12.2025 ВП №78800491 про накладення штрафу у розмірі 5100,00 грн.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Житомирській області Хмельницького міжрегіонального управління Міністерства юстиції на користь Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області судовий збір у розмірі 2 422 (дві тисячі чотириста двадцять два) грн. 70 коп.

Рішення суду набирає законної сили в порядку, визначеному статтею 272 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене до Сьомого апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів за правилами, встановленими статтями 287, 296-297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя О.В. Капинос

23.01.26