Справа № 744/539/25
Суддя: Смага С. В.
Дата ухвалення: 2026-01-16 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 744/539/25
Провадження № 2-а/744/4/26
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 січня 2026 року Семенівський районний суд Чернігівської області у складі:

головуючого судді Смаги С. В.,

при секретарі судового засідання Бородіній В. В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Семенівка Новгород-Сіверського району Чернігівської області за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за адміністративним позовом представника позивача адвоката Голика Євгена Валерійовича в інтересах позивача ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання протиправною та скасування постанови в справі про адміністративне правопорушення,-

В С Т А Н О В И В:

Представник позивача адвокат Голик Євген Валерійович в інтересах позивача, ОСОБА_1 , пред`явив адміністративний позов, який відповідає формі позовної заяви, до відповідача, ІНФОРМАЦІЯ_1 , про визнання протиправною та скасування постанови в справі про адміністративне правопорушення, в якому представник позивача просив: «визнати протиправною та скасувати постанову № 347 по справі про адміністративне правопорушення за частиною 3 ст. 210-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення від 13 червня 2025 року, винесену начальником ІНФОРМАЦІЯ_1 полковником ОСОБА_2 , якою на позивача накладено штраф в розмірі 17000 гривень, а справу про адміністративне правопорушення відносно позивача закрити; справу розглянути в порядку спрощеного позовного провадження».

Обґрунтовуючи свої позовні вимоги представник позивача посилається на те, що 19 червня 2025 року листом через АТ «Укрпошта» позивачу була надіслана постанова № 347 від 13 червня 2025 року по справі про адміністративне правопорушення за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП, винесена начальником ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_2 , згідно якої на позивача накладено штраф у розмірі 17000 гривень. Позивача визнано винним у тому, що він порушив ряд нормативно-правових актів про мобілізацію, оборону та військову службу, а саме позивач не з`явився по повістці про виклик до ІНФОРМАЦІЯ_2 на 09 годину 00 хвилин 03 березня 2025 року.

Представник позивача вважає, що постанова про адміністративне правопорушення від 13 червня 2025 року є протиправною та підлягає скасуванню за наступних підстав.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Порядок діяльності органів державної влади, їх посадових осіб, уповноважених складати протоколи про адміністративні правопорушення, розглядати справи про такі правопорушення та притягати винних осіб до адміністративної відповідальності за їх вчинення, регулюється КУпАП.

Згідно з ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Відповідно до ст. 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови (ст. 245 КУпАП).

Згідно зі ст. 251 КУпАП передбачено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото-і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото-і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Відповідно до ст. 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні усіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом та правосвідомістю.

За приписами ст. 278 КУпАП орган (посадова особа) при підготовці до розгляду справи про адміністративне правопорушення вирішує такі питання: 1) чи належить до його компетенції розгляд даної справи; 2) чи правильно складено протокол та інші матеріали справи про адміністративне правопорушення; 3) чи сповіщено осіб, які беруть участь у розгляді справи, про час і місце її розгляду; 4) чи витребувано необхідні додаткові матеріали; 5) чи підлягають задоволенню клопотання особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілого, їх законних представників і адвоката.

Згідно зі ст. 279 КУпАП під час розгляду справи про адміністративне правопорушення орган (посадова особа) роз`яснює особі, яка притягається до адміністративної відповідальності її права і обов`язки, заслуховує її пояснення, за її участю досліджує докази та вирішує клопотання.

Відповідно до ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують чи обтяжують відповідальність, чи заподіяно матеріальну шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ч. 1 ст. 256 КУпАП у протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються: дата і місце його складення, посада, прізвище, ім`я, по батькові особи, яка склала протокол; відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності (у разі її виявлення); місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих, прізвище викривача (за його письмовою згодою), якщо вони є; пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи.

Згідно приписів ч. 2, 3 ст. 283 КУпАП постанова в справі про адміністративне правопорушення, зокрема, повинна містити найменування органу (прізвище, ім`я та по батькові, посада посадової особи), який виніс постанову.

В порушення вказаної норми закону постанова в справі про адміністративне правопорушення не містить по батькові посадової особи, яка її винесла, а зазначено тільки прізвище і ім`я.

Окрім того слід зазначити, що в діях позивача відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. З ст. 210-1 КУпАП, що полягає в наступному.

Відповідно до абз. 11 ч. 3 ст. 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» поважними причинами неприбуття громадянина у строк, визначений у повістці, які підтверджені документами відповідних уповноважених державних органів, установ та організацій визнаються: перешкода стихійного характеру, хвороба громадянина, воєнні дії на відповідній території та їх наслідки або інші обставини, які позбавили його можливості особисто прибути у визначені пункт і строк: смерть його близького родича.

Позивач з 2016 року проживав та проживає по АДРЕСА_1 , нікуди не виїздив та не переміщувався. З незрозумілих причин позивачу не була вручена повістка працівниками АТ «Укрпошта» (якщо така дійсно направлялася) з незалежних від позивача причин. Через наведені обставини позивач не був обізнаний про необхідність явки до ІНФОРМАЦІЯ_3 на 03 березня 2024 року. Таким чином позивач не може нести юридичну відповідальність за невручення йому повістки працівниками АТ «Укрпошта». Але якщо б він і отримав таку повістку, то неодмінно з`явився б до ІНФОРМАЦІЯ_3 . Позивач 02 червня 2025 року сам особисто прибув до ІНФОРМАЦІЯ_2 з метою подати заяву про надання відстрочки від призову за мобілізацією, оскільки він здійснює постійний догляд за своєю хворою матір`ю. Але там відносно позивача було складено протокол № 126 про адміністративне правопорушення за неявку по повістці, яку він не отримував. Всі вищеперелічені обставини, в тому числі і те, що він не знав і не міг знати про необхідність явки до ІНФОРМАЦІЯ_3 , позбавили його можливості особисто прибути до РТЦК та СП 03 березня 2025. Пізніше позивачу була надана відстрочка від призову за мобілізацією на підставі догляду за матір`ю.

Суб`єктивна сторона адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 210-1 КУпАП, виражається виключно у формі умислу (прямого або непрямого). Тобто особа мала усвідомлювати протиправний характер свого діяння (дії або бездіяльності), передбачати його шкідливі наслідки і бажати їх або свідомо припускати цих наслідків (ст. 10 КУпАП).

Отже в діях позивача не вбачається жодного умислу, оскільки він не знав про необхідність явки на 03 березня 2025 року до ІНФОРМАЦІЯ_3 та не повинен був це знати, через що в його діях відсутня суб`єктивна сторона правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 210-1 КУпАП, а отже відсутній склад вказаного адміністративного правопорушення.

Адміністративна відповідальність в Україні і процедура притягнення до адміністративної відповідальності ґрунтуються на конституційних принципах і правових презумпціях (рішення Конституційного Суду України от 22 грудня 2010 року № 23-рп/2010).

Однією з таких правових презумпцій є закріплена у ст. 62 Конституції України презумпція невинуватості, згідно якої особа вважається невинуватою до тих пір, поки її вина не буде доказана у встановленому законом порядку. Ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину. Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

У зв`язку із застосуванням даного принципу саме відповідач, посадова особа якого виявила факт адміністративного правопорушення, повинна довести наявність події і складу адміністративного правопорушення та винуватість особи, наявність законних підстав для притягнення позивача до адміністративної відповідальності.

Крім того, відповідно до ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. Суб`єкт владних повноважень повинен подати суду всі наявні у нього документи та матеріали, які можуть бути використані як докази у справі.

Слід також зазначити, що стягнення на позивача було накладено поза межами строку його накладення. Так, згідно ч. 7 ст. 38 КУпАП адміністративне стягнення за вчинення в особливий період правопорушень, передбачених статтями 210, 210-1 цього Кодексу, може бути накладено протягом трьох місяців з дня його виявлення, але не пізніше одного року з дня його вчинення.

Адміністративне правопорушення щодо позивача було виявлено 03 березня 2025 року, тобто в день нез`явлення останнього до ІНФОРМАЦІЯ_2 . Саме цього дня посадові особи ІНФОРМАЦІЯ_3 зафіксували або мали зафіксувати факт неявки позивача за повісткою про виклик, і тому саме 03 березня 2025 року є і днем вчинення правопорушення, і днем його виявлення.

Таким чином, станом на 13 червня 2025 провадження щодо позивача мало бути закрите на підставі закінчення на момент його розгляду строку накладення адміністративного стягнення.

Представник позивача вважає, що виходячи з вищевикладеного, постанова в справі про адміністративне правопорушення про притягнення позивача до адміністративної відповідальності і накладення на позивача адміністративного стягнення підлягає скасуванню, а справа - закриттю.

Ухвалою судді від 18 липня 2025 року позовна заява прийнята до розгляду, відкрито провадження у справі та призначено розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження.

Позивач ОСОБА_1 у судове засідання не з`явився, доручив представляти свої інтереси в суді адвокату Голику Євгену Валерійовичу.

Представник позивача - адвокат Голик Євген Валерійович у судове засідання не з`явився, подав до суду письмову заяву, в якій просив розгляд справи провести без його участі та без участі позивача, позов підтримує в повному обсязі, просить його задовольнити.

Представник відповідача, ІНФОРМАЦІЯ_1 , у судове засідання не з`явився, відповідач належним чином був повідомлений про дату, час і місце судового засідання через кабінет «Електронного суду», про поважні причини неявки представника суд не повідомив.

Суд, дослідивши матеріали адміністративної справи, вважає, що адміністративний позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

У справі встановлено, що 13 червня 2025 року начальником ІНФОРМАЦІЯ_1 полковником ОСОБА_3 винесено постанову № 347 по справі про адміністративне правопорушення за частиною 3 статі 210-1 Кодексу України по адміністративні правопорушення (далі КУпАП) щодо позивача ОСОБА_1 .

Вказаною постановою на ОСОБА_1 було накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 17 000 (сімнадцять тисяч) гривень.

ОСОБА_1 було поставлено до вини те, що 02 червня 2025 року о 10 год. 00 хвилин за адресою: АДРЕСА_2 , у приміщення ІНФОРМАЦІЯ_4 та СПД з`явився громадянин України ОСОБА_1 , який знаходився у розшуку на підставі звернення ІНФОРМАЦІЯ_2 № Е2246278 від 26 травня 2025 року, щодо доставлення громадян, які вчинили адміністративне правопорушення, передбачені за статтями 210-1 КУпАП, як такого, що не з`явився до ІНФОРМАЦІЯ_2 по повістці на 09 годину 00 хвилин 03 березня 2025 року по повістці № 2501690, яка була надіслана зазначеному громадянину засобами поштового зв`язку рекомендованим поштовим відправленням з описом вкладення та повідомленням про вручення на адресу його місця проживання після завершення 60 днів, відведених законодавством на уточнення своїх облікових даних, у тому числі адреси проживання. Однак вищезазначена повістка (поштове відправлення) повернулася адресату із відміткою пошти про «повернення» про причині «адресат відсутній за вказаною адресою». Належним підтвердженням оповіщення резервіста або військовозобов`язаного про виклик до районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки або його відділу чи відповідного підрозділу розвідувальних органів, Центрального управління або регіональних органів СБУ, зокрема: у разі надсилання повістки засобом поштового зв`язку, зокрема: день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати поштове відправлення чи день проставлення відмітки про відсутність особи за адресою місця проживання особи повідомленою цією особам територіального центру комплектування та соціальної підтримки під час уточнення своїх облікових даних.

Вищезазначене свідчить про порушення ОСОБА_1 абзаців 1, 3, 6 п. 10 ст. 1 Закону України «Про військовий обов`язок та військову службу», ч. 1-2 ст. 17 Закону України «Про оборону України», абзаців 1-2 ч. 1, абзаців 1, 8, 15 ч. 3 ст. 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», підпункту 2 пункту 1 Правил військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 30 грудня 2022 року № 1487 «Про затвердження Порядку організації та ведення військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів».

Дане порушення вчинене в особливий період.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Порядок діяльності органів державної влади, їх посадових осіб, уповноважених складати протоколи про адміністративні правопорушення, розглядати справи про такі правопорушення та притягати винних осіб до адміністративної відповідальності за їх вчинення, регулюється Кодексом України про адміністративні правопорушення.

Згідно з ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Відповідно до ст. 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови (ст. 245 КУпАП).

Відповідно до ст. 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що грунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні усіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом та правосвідомістю.

Відповідно до ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують чи обтяжують відповідальність, чи заподіяно матеріальну шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Позивач з 2016 року проживав та проживає по АДРЕСА_1 , нікуди не виїздив та не переміщувався. З незрозумілих причин позивачу не була вручена повістка працівниками АТ «Укрпошта» (якщо така дійсно направлялася) з незалежних від позивача причин. Через наведені обставини позивач не був обізнаний про необхідність явки до ІНФОРМАЦІЯ_3 на 03 березня 2024 року. Таким чином позивач не може нести юридичну відповідальність за невручення йому повістки працівниками АТ «Укрпошта». Позивач 02 червня 2025 року сам особисто прибув до ІНФОРМАЦІЯ_2 з метою подати заяву про надання відстрочки від призову за мобілізацією, оскільки він здійснює постійний догляд за своєю хворою матір`ю. Але там відносно позивача було складено протокол № 126 про адміністративне правопорушення за неявку по повістці, яку він не отримував. Всі вищеперелічені обставини, в тому числі і те, що він не знав і не міг знати про необхідність явки до ІНФОРМАЦІЯ_3 , позбавили його можливості особисто прибути до РТЦК та СП 03 березня 2025. Пізніше позивачу була надана відстрочка від призову за мобілізацією на підставі догляду за матір`ю.

Суб`єктивна сторона адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 210-1 КУпАП, виражається виключно у формі умислу (прямого або непрямого). Тобто особа мала усвідомлювати протиправний характер свого діяння (дії або бездіяльності), передбачати його шкідливі наслідки і бажати їх або свідомо припускати цих наслідків (ст. 10 КУпАП).

Отже в діях позивача не вбачається жодного умислу, оскільки він не знав про необхідність явки на 03 березня 2025 року до ІНФОРМАЦІЯ_3 та не повинен був це знати, через що в його діях відсутня суб`єктивна сторона правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 210-1 КУпАП, а отже відсутній склад вказаного адміністративного правопорушення.

Адміністративна відповідальність в Україні і процедура притягнення до адміністративної відповідальності ґрунтуються на конституційних принципах і правових презумпціях (рішення Конституційного Суду України от 22 грудня 2010 року № 23-рп/2010).

Однією з таких правових презумпцій є закріплена у ст. 62 Конституції України презумпція невинуватості, згідно якої особа вважається невинуватою до тих пір, поки її вина не буде доказана у встановленому законом порядку. Ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину. Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

У зв`язку із застосуванням даного принципу саме відповідач, посадова особа якого виявила факт адміністративного правопорушення, повинна довести наявність події і складу адміністративного правопорушення та винуватість особи, наявність законних підстав для притягнення позивача до адміністративної відповідальності.

Крім того, відповідно до ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. Суб`єкт владних повноважень повинен подати суду всі наявні у нього документи та матеріали, які можуть бути використані як докази у справі.

У відповідності з ч. 9 ст. 38 Кодексу України про адміністративні правопорушення адміністративне стягнення за вчинення в особливий період правопорушень, передбачених статтями 210, 210-1 цього Кодексу, може бути накладено протягом трьох місяців з дня його виявлення, але не пізніше одного року з дня його вчинення.

Адміністративне правопорушення, яке ставиться до вини позивачу ОСОБА_1 , було вчинено 03 березня 2025 року, тобто в день нез`явлення останнього до ІНФОРМАЦІЯ_2 . Саме цього дня посадові особи ІНФОРМАЦІЯ_3 зафіксували або мали зафіксувати факт неявки позивача за повісткою про виклик і тому саме 03 березня 2025 року є і днем вчинення правопорушення, і днем його виявлення.

Відповідно до п. 7 ч. 1 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю внаслідок закінчення на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків, передбачених статтею 38 цього Кодексу.

Таким чином, ураховуючи те, що з часу виявлення поставленого до вини діяння особі, яка притягається до адміністративної відповідальності, до моменту винесення оскаржуваної постанови № 347 від 13 червня 2025 року пройшло більш ніж три місяці, тобто закінчився встановлений ч. 9 ст. 38 КУпАП строк накладення адміністративного стягнення, дана справа підлягала закриттю внаслідок закінчення на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строку накладення адміністративного стягнення.

Виходячи з вищевказаного, оскаржувана постанова підлягає визнанню протиправною та скасуванню.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 241, 242, 243, 244, 245, 246, 250, 286 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

В И Р І Ш И В :

Позов представника позивача адвоката Голика Євгена Валерійовича в інтересах позивача ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання протиправною та скасування постанови в справі про адміністративне правопорушення задовольнити.

Винесену начальником ІНФОРМАЦІЯ_1 полковником ОСОБА_3 постанову по справі про адміністративне правопорушення № 347 від 13 червня 2025 року, якою на ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 17 000 (сімнадцять тисяч) гривень 00 копійок за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 210-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення, визнати протиправною та скасувати, а справу про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , закрити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом десяти днів з дня його проголошення до Шостого апеляційного адміністративного суду.

Учасники справи:

Позивач - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 , місце проживання: АДРЕСА_3 .

Представник позивача адвокат Голик Євген Валерійович, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 , місце проживання: АДРЕСА_4 .

Відповідач - ІНФОРМАЦІЯ_6 (ідентифікаційний код юридичної особи в ЄДРПОУ НОМЕР_3 , місцезнаходження: АДРЕСА_5 ).

Суддя: С. В. Смага