Справа № 600/4423/25-а
Суддя: Левицький Василь Костянтинович
Дата ухвалення: 2026-01-22 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЧЕРНІВЕЦЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 січня 2026 року м. Чернівці Справа № 600/4423/25-а

Чернівецький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Левицького В.К., розглянув у порядку письмового провадження справу за позовом ОСОБА_1 до Комісія для розгляду питань надання військовозобов`язаним відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , другий відповідач ІНФОРМАЦІЯ_2 , про визнання протиправною бездіяльність та зобов`язання вчинити певні дії.

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 (далі - позивач) звернувся до суду з позовом, в якому просить:

визнати протиправною бездіяльність ІНФОРМАЦІЯ_3 щодо не належного розгляду заяви від 04.08.2025 про надання відстрочки від призову на підставі п. 13 ч. 1 ст. 23 Закону України "Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію";

зобов`язати ІНФОРМАЦІЯ_3 розглянути заяву ОСОБА_1 від 04.08.2025 про надання відстрочки від призову на підставі п. 13 ч. 1 ст. 23 Закону України "Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію" та прийняти рішення відповідно до вимог чинного законодавства про надання відстрочки чи про відмову у наданні відстрочки;

визнати бездіяльність ІНФОРМАЦІЯ_4 щодо неналежного розгляду звернення № ЛО-19197859 ОСОБА_1 від 27.08.2025 протиправною;

зобов`язати ІНФОРМАЦІЯ_4 розглянути звернення № ЛО-19197859 ОСОБА_1 від 27.08.2025 повторно у відповідності із Законом України "Про звернення громадян" та надати письмову відповідь по суті звернення № ЛО-19197859.

В обґрунтування позову позивач вказував, що подав до Комісії для розгляду питань надання військовозобов`язаним відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації ІНФОРМАЦІЯ_1 (далі відповідач 1) заяву з підтверджуючими документами про надання відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації на підставі п. 13 ч. 1 ст. 23 Закону України Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію, у зв`язку із наявністю матері з числа осіб з інвалідністю.

Однак, рішення про надання йому відстрочки, оформленого протоколом, прийнято не було, а також не повідомлено письмово причини не розгляду його заяви про надання відстрочки.

У зв`язку з неналежним розглядом заяви, позивач звернувся до ІНФОРМАЦІЯ_1 (далі відповідач 2).

За наслідками розгляду звернення, відповідач 2 надав відповідь, яка на думку позивача, по суті його звернення не була розглянута, жодного обґрунтування з піднятої проблеми у зверненні відповідь не містить.

На думку позивача, допущена бездіяльність відповідачами має безпосередній вплив на його суб`єктивні права та обов`язки шляхом позбавлення можливості реалізувати належне йому право на відстрочку від призову до військової служби під час мобілізації на особливий період.

За вказаною позовною заявою, ухвалою суду від 22.09.2025 відкрито провадження у справі та призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи (у письмовому провадженні). Цією ж ухвалою суду витребувано з ІНФОРМАЦІЯ_1 та ІНФОРМАЦІЯ_1 письмові докази, які стосуються спірних правовідносин.

Ухвалою суду від 22.09.2025 залучено до участі у справі як другого відповідача ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Комісія для розгляду питань надання військовозобов`язаним відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації ІНФОРМАЦІЯ_1 (далі відповідач) відзив до суду не надала, правом передбаченим ст. 162 КАС України не скористалася.

ІНФОРМАЦІЯ_2 (далі другий відповідач, ІНФОРМАЦІЯ_5 ) подав до суду письмові пояснення, в яких звертав увагу суду на наявність у позивача діючої відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації, оформленої на підставі первинної заяви від 29.05.2025. З огляду на наведене, відповідач 1 вважає, що позовна вимога позивача про зобов`язання розглянути аналогічну заяву від 04.08.2025 є безпідставною, в зв`язку з відсутністю будь яких спірних правовідносин між позивачем та ІНФОРМАЦІЯ_5 .

ІНФОРМАЦІЯ_5 також подав до суду заяву про закриття провадження у справі, у зв`язку з відсутністю предмету спору між сторонами.

ІНФОРМАЦІЯ_2 (далі відповідач 2, ІНФОРМАЦІЯ_5 ) подав до суду клопотання про закриття провадження у справі, оскільки 08.10.2025 повторно розглянуто звернення позивача від 27.08.2025.

Позивач скористався права на подання до суду письмові пояснення, в яких заперечував проти закриття провадження у справі.

Ухвалами суду від 22.01.2026 клопотання про закриття провадження у справі повернуто ІНФОРМАЦІЯ_1 та ІНФОРМАЦІЯ_6 без розгляду.

Ухвалою суду від 22.01.2026 заяву позивача про зміну предмету позову залишено без розгляду.

З`ясувавши обставини, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог та заперечень, дослідивши письмові докази по справі, судом встановлено наступне.

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , перебуває на військовому обліку у ІНФОРМАЦІЯ_6 , що підтверджується військово-обліковим документом із застосунку Резерв+, а також не заперечувалося учасниками справи.

Згідно даного військово-облікового документу Резер+, сформованого станом на 28.06.2025, позивач перебуває на військовому обліку у ІНФОРМАЦІЯ_6 . Категорія обліку військовозобов`язаний. Дата уточнення даних вчасно 29.08.2024. Позивач отримав відстрочку до 07.08.2025. Тип відстрочки: п. 13 ч. 1 ст. 23 Закону України Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію. Постанов ВЛК від 03.06.2025: придатний до служби у в/ч забезпечення, ТЦК та СП, ВВНЗ, НЦ, закладах (установах), медпідрозділах, підрозділах логістики, зв`язку, ОЗ, охорони. Номер в реєстрі Оберіг (а.с. 52 на звороті).

Аналогічні за змістом відомості містяться також у військово-обліковому документі Резер+, сформованого станом на 11.07.2025 (а.с. 53 - 56).

Згідно військово-облікового документу Резер+, сформованого станом на 22.09.2025, позивач перебуває на військовому обліку у ІНФОРМАЦІЯ_6 . Категорія обліку військовозобов`язаний. Дата уточнення даних вчасно 29.08.2024. Позивач отримав відстрочку до 05.11.2025. Тип відстрочки: п. 13 ч. 1 ст. 23 Закону України Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію. Постанов ВЛК від 03.06.2025: придатний до служби у в/ч забезпечення, ТЦК та СП, ВВНЗ, НЦ, закладах (установах), медпідрозділах, підрозділах логістики, зв`язку, ОЗ, охорони. Номер в реєстрі Оберіг (а.с. 57 на звороті).

Рішенням комісії ІНФОРМАЦІЯ_1 по оформленню військовозобов`язаним відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації згідно статті 23 Закону України Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію, оформленим протоколом від 28.05.2025 № 23, позивачу на підставі п. 13 ч. 1 ст. 23 Закону України Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію надано відстрочку від призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період, терміном не довше ніж строк проведення мобілізації (а.с. 40-42).

Згідно довідки ІНФОРМАЦІЯ_1 від 04.06.2025 № 7423, позивачу на підставі п. 13 ч. 1 ст. 23 Закону України Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію надано відстрочку від призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період, строком до 05.11.2025 (а.с. 45, 48, 57).

04.08.2025 позивач звернувся із заявою до голови комісії ІНФОРМАЦІЯ_1 із заявою про надання відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації, в якій просив надати йому відстрочку від призову на військову службу під час мобілізації згідно п. 13 ч. 1 ст. 23 Закону України Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію, у зв`язку із наявності матері з числа осіб з інвалідністю IІ групи (а.с. 7).

До вказаної заяви позивачем було додано наступні документи: копію пенсійного посвідчення ОСОБА_2 ; копію свідоцтва про народження; військово-обліковий документ.

Із змісту заяви позивача від 12.08.2025 видно, що позивач просив розглянути його заяву та оформити йому довідку про відстрочку від призову на військову службу під час мобілізації на період, що починається з 08.08.2025, у зв`язку із закінченнями терміну дії відстрочки 07.08.2025.

Вказану заяву позивач надіслав на адресу відповідача цінним листом з описом вкладення, що підтверджується накладною Укрпошти №997 від 04.08.2025 та фіскальним чеком від 04.08.2025 (а.с. 13, 13 на звороті).

З матеріалів справи видно, що подана позивачем заява про надання відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації надійшла на адресу відповідача 06.08.2025, що підтверджується відміткою про вручення рекомендованого листа та не заперечувалося учасниками справи (а.с. 13 на звороті).

У зв`язку з неналежним розглядом заяви, 27.08.2025 через сайт Державної установи "Урядовий контактний центр" (https://ukc.gov.ua/) позивач направив звернення ЛО-19197859 до Міністерства оборони України, у якому зазначив, що він на підставі п. 13 ч. 1 ст. 23 Закону України "Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію" не підлягає призову на військову службу під час мобілізації і йому постійно надавалися відстрочки від мобілізації, остання з яких була терміном дії до 07.08.2025, оскільки його рідна матір ОСОБА_2 є особою з інвалідністю другої групи безстроково та відсутні інші особи, які зобов`язані її утримувати відповідно до законодавства України. Місце реєстрації та фактичне місце проживання в нього та його матері співпадають. Усі умови, за яких йому раніше надавалися відстрочки, залишаються незмінними.

У зверненні позивач також зазначав, що 06.08.2025 відповідно до рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення АТ Укрпошта пакет документів на отримання відстрочки було вручено за довіреністю працівнику ІНФОРМАЦІЯ_8 . Номер його відправлення від 04.08.2025 №997. Його попередня відстрочка закінчилася 07.08.2025. Жодної відповіді зі сторони ІНФОРМАЦІЯ_1 до цього часу не було йому надано, відстрочку також продовжено не було, що є порушенням абзацу 5 пункту 60 постанови Кабінету України №№ 560 Про затвердження Порядку проведення призову громадян на військову службу під час мобілізації, на особливий період, тобто строку на розгляд не більше 15 календарних днів.

Враховуючи вищенаведене, у зверненні позивач просив вжити заходів щодо надання йому відстрочки.

До звернення позивачем додано: копію пенсійного посвідчення ОСОБА_2 ; копію свідоцтва про народження ОСОБА_1 ; копію опису вкладення листа (заява від 04.08.2025); копія заяви від 04.08.2025.

05.09.2025 ІНФОРМАЦІЯ_2 направив на електронну адресу позивача лист за вих. № 3857/ПУ, в якому повідомив, що за даними АІКС Оберіг ОСОБА_1 1987 року народження перебуває на військовому обліку в ІНФОРМАЦІЯ_9 . До 07.08.2025 було надано відстрочку від призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період (п. 13 ч. 1 ст. 23 Закону України "Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію"). Відстрочка була анульована АІКС Оберіг автоматично, без участі оператора (а.с. 9).

В листі ІНФОРМАЦІЯ_10 також роз`яснено, що відстрочка від призову на військову службу під час мобілізації надається на строк дії відповідних законних підстав, але не більш як на строк проведення мобілізації, встановлений Указом Президента України. Згідно п. 59 постанови Кабінету Міністрів України від 16.05.2024 №560 Про затвердження Порядку проведення призову громадян на військову службу під час мобілізації, на особливий період за наявності технічної можливості відстрочка від призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період може оформлятися та надаватися автоматично у разі створення запиту на її оформлення військовозобов`язаним через електронний кабінет призовника, військовозобов`язаного, резервіста за допомогою Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів на підставі даних, отриманих з інших державних реєстрів або баз (банків) даних, які підтверджують, що військовозобов`язаний має право на відстрочку з підстав, визначених статтею 23 Закону України "Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію".

У листі ІНФОРМАЦІЯ_5 також звернув увагу позивача, що пріоритетним завданням ТЦК та СП є виконання заходів мобілізації людських і транспортних ресурсів. Велика кількість співробітників відряджені та задіяні у виконанні різноманітних завдань. Навантаження на посадових осіб, які залишились багатократно зросли, вони фізично не встигають здійснити прийом та своєчасну обробку всіх запитів, скарг, звернень.

08.10.2025 ІНФОРМАЦІЯ_5 направив на електронну адресу позивача лист за вих. № 4356/ПУ, в якому на звернення від 27.08.2025 додатково повідомив, що за даними АІКС Оберіг позивач перебуває на військовому обліку в ІНФОРМАЦІЯ_9 . Комісією (протокол від 23.05.2025 № 23) позивачу 28.05.2025 надано відстрочку від призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період згідно п. 13 ч. 1 ст. 23 Закону України "Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію" (а.с. 43, 43 на звороті).

Вважаючи протиправною бездіяльність Комісії ІНФОРМАЦІЯ_11 щодо не належного розгляду заяви від 04.08.2025 про надання відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації, а також протиправною бездіяльність ІНФОРМАЦІЯ_11 щодо неналежного розгляду звернення від 27.08.2025, позивач звернувся до суду з вказаним позовом.

Розглянувши матеріали справи, встановивши фактичні обставини в справі, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення проти позову, дослідивши та оцінивши надані докази в сукупності, проаналізувавши законодавство, яке регулює спірні правовідносини, суд зазначає наступне.

Згідно з ч. 1, 2 ст. 17 Конституції України захист суверенітету і територіальної цілісності України, забезпечення її економічної та інформаційної безпеки є найважливішими функціями держави, справою всього Українського народу. Оборона України, захист її суверенітету, територіальної цілісності і недоторканності покладаються на Збройні Сили України.

У силу вимог ст. 65 Конституції України, захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, шанування її державних символів є обов`язком громадян України.

Громадяни відбувають військову службу відповідно до закону.

Відповідно до ст. 106 Конституції України Президент України, зокрема, приймає відповідно до закону рішення про загальну або часткову мобілізацію та введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях у разі загрози нападу, небезпеки державній незалежності України.

Указом Президента України від 24.02.2022 № 64/2022 "Про введення воєнного стану в Україні" у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до п. 20 ч. 1 ст. 106 Конституції України, Закону України "Про правовий режим воєнного стану" в Україні введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24.02.2022 строком на 30 діб.

На даний час строк дії воєнного стану в Україні неодноразово продовжувався та діє на теперішній час.

Одночасно із введенням воєнного стану, Указом Президента України від 24.02.2022 № 65/2022 "Про загальну мобілізацію", затвердженого Законом України від 03.03.2022 № 2105-IX, у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України та з метою забезпечення оборони держави, підтримання бойової і мобілізаційної готовності Збройних Сил України та інших військових формувань, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до п. 1, 17, 20 ч. 1 ст. 106 Конституції України постановлено оголосити та провести загальну мобілізацію на території Вінницької, Волинської, Дніпропетровської, Донецької, Житомирської, Закарпатської, Запорізької, Івано-Франківської, Київської, Кіровоградської, Луганської, Львівської, Миколаївської, Одеської, Полтавської, Рівненської, Сумської, Тернопільської, Харківської, Херсонської, Хмельницької, Черкаської, Чернівецької, Чернігівської областей, міста Києва протягом 90 діб із дня набрання чинності цим Указом (строк проведення загальної мобілізації продовжено з 25 травня 2022 року на 90 діб згідно з Указом Президента № 342/2022 від 17.05.2022, затвердженим Законом України від 22.05.2022 № 2264-IX, а надалі іншими Указами цей строк продовжений до сьогоднішнього дня).

Згідно ч. 1 ст. 1 Закону України "Про військовий обов`язок та військову службу" від 25.03.1992 № 2232-XII (далі - Закон № 2232-XII, в редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин) захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України є конституційним обов`язком громадян України.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 Закону № 2232-XII військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України (за винятком випадків, визначених законом), іноземців та осіб без громадянства, пов`язаній із обороною України, її незалежності та територіальної цілісності. Час проходження військової служби зараховується громадянам України до їх страхового стажу, стажу роботи, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби.

Частиною 6 ст. 2 Закону № 2232-XII передбачено зокрема такий вид військової служби, як військова служба за призовом під час мобілізації, на особливий період.

За приписами ч. 1 ст. 39 Закону № 2232-XII призов резервістів та військовозобов`язаних на військову службу під час мобілізації проводиться в порядку, визначеному цим Законом та Законом України "Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію".

На військову службу під час мобілізації призиваються резервісти та військовозобов`язані, які перебувають у запасі і не заброньовані в установленому порядку на період мобілізації, незалежно від місця їх перебування на військовому обліку.

Призов резервістів та військовозобов`язаних на військову службу під час мобілізації здійснюється для доукомплектування військових посад, передбачених штатами воєнного часу, у терміни, визначені мобілізаційними планами Збройних Сил України та інших військових формувань.

Статтею 1 Закону України "Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію" від 21.10.1993 № 3543-XII (далі - № 3543-XII, в редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин) визначено, що мобілізація - комплекс заходів, здійснюваних з метою планомірного переведення національної економіки, діяльності органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ і організацій на функціонування в умовах особливого періоду, а Збройних Сил України, інших військових формувань, Оперативно-рятувальної служби цивільного захисту - на організацію і штати воєнного часу. Мобілізація може бути загальною або частковою та проводиться відкрито чи приховано.

Пунктом 12 ч. 1 ст. 1 Закону України "Про оборону України" визначено, що особливий період - період, що настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.

Статтею 22 Закону № 3543-XII визначені обов`язки громадян щодо мобілізаційної підготовки та мобілізації.

Порядок проведення призову громадян на військову службу під час мобілізації, на особливий період визначається Кабінетом Міністрів України.

Статтею 23 Закону № 3543-XII для деяких категорій громадян встановлена відстрочка від призову на військову службу під час мобілізації.

Так, згідно із положеннями п. 13 ч. 1 ст. 23 Закону № 3543-XII не підлягають призову на військову службу під час мобілізації військовозобов`язані: які мають одного із своїх батьків з інвалідністю I чи II групи або одного з батьків дружини (чоловіка) з числа осіб з інвалідністю I чи II групи, за умови відсутності інших осіб, які не є військовозобов`язаними та відповідно до закону зобов`язані їх утримувати (крім випадків, якщо такі особи самі є особами з інвалідністю, потребують постійного догляду, перебувають під арештом (крім домашнього арешту), відбувають покарання у вигляді обмеження чи позбавлення волі). У разі відсутності невійськовозобов`язаних осіб здійснювати догляд за особою з інвалідністю I чи II групи може лише одна особа з числа військовозобов`язаних за вибором такої особи з інвалідністю.

Отже, відповідно до п. 13 ч. 1 ст. 23 Закону № 3543-XII не підлягають призову під час мобілізації військовозобов`язані, які мають одного із своїх батьків з інвалідністю I чи II групи або одного з батьків дружини (чоловіка) з числа осіб з інвалідністю I чи II групи, за умови відсутності інших осіб, які не є військовозобов`язаними та відповідно до закону зобов`язані їх утримувати (крім випадків, якщо такі особи самі є особами з інвалідністю, потребують постійного догляду, перебувають під арештом (крім домашнього арешту), відбувають покарання у вигляді обмеження чи позбавлення волі). У разі відсутності невійськовозобов`язаних осіб здійснювати догляд за особою з інвалідністю I чи II групи може лише одна особа з числа військовозобов`язаних за вибором такої особи з інвалідністю.

Перевірка підстав щодо надання військовозобов`язаним відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації та її оформлення здійснюється територіальними центрами комплектування та соціальної підтримки (ч. 7 ст. 23 Закону № 3543-XII).

Процедуру надання військовозобов`язаним та резервістам відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період та її оформлення визначає Порядок проведення призову громадян на військову службу під час мобілізації, на особливий період затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 16.05.2024 № 560 (далі - Порядок 560, в редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин).

Відповідно до п. 56 58 Порядку № 560 відстрочка від призову на військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період надається військовозобов`язаним з підстав, визначених статтею 23 Закону України Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію.

Для розгляду питань надання військовозобов`язаним відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період при районних (міських) територіальних центрах комплектування та соціальної підтримки (відокремлених відділах) утворюються комісії у такому складі:

голова комісії - керівник районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки (відокремленого відділу);

члени комісії - представники апарату, структурних підрозділів (освіти та науки, охорони здоров`я, соціального захисту населення, служби у справах дітей, центру надання адміністративних послуг) районної, міської держадміністрації (військової адміністрації).

Для розгляду питань надання військовозобов`язаним, які перебувають на військовому обліку в розвідувальних органах, СБУ, відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період наказами керівників відповідних підрозділів розвідувальних органів, Центрального управління або регіонального органу СБУ утворюються відповідні комісії. Надання військовозобов`язаним відстрочок комісіями, утвореними в розвідувальних органах, СБУ, здійснюється відповідно до цього Порядку.

За наявності підстав для одержання відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період військовозобов`язані (крім заброньованих та посадових (службових) осіб, зазначених у підпунктах 16-23 пункту 1 додатка 5) особисто подають на ім`я голови комісії районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки або його відділу заяву за формою, визначеною у додатку 4, до якої додаються документи, що підтверджують право на відстрочку, або копії таких документів, засвідчені в установленому порядку, зазначені у переліку згідно з додатком 5.

Під час подання заяви військовозобов`язаний пред`являє військово-обліковий документ (військово-обліковий документ в електронній формі). Заява військовозобов`язаного підлягає обов`язковій реєстрації в день її подання.

Отже, додатком 5 Порядку, визначено перелік документів, що подаються військовозобов`язаним для отримання відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації відповідно до підстав, зазначених у ст. 23 Закону України "Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію".

Абзацом 2 п. 58-1 Порядку № 560 передбачено, що військовозобов`язані, які відповідно до закону зобов`язані утримувати осіб, зазначених у пункті 13 частини 1 статті 23 Закону України "Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію", зазначають у заяві (додаток 4) про відсутність інших осіб, які не є військовозобов`язаними та відповідно до закону зобов`язані утримувати осіб, зазначених у пункті 13 частини 1 статті 23 Закону України "Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію", а за умови наявності кількох військовозобов`язаних - додають заяву особи з інвалідністю I або II групи за формою згідно з додатком 15, в якій зазначається прізвище, ім`я та по батькові (за наявності) особи, яку особа з інвалідністю обирає для здійснення свого утримання.

Військовозобов`язані, зайняті постійним доглядом за членами сім`ї другого ступеня споріднення, які є особами з інвалідністю I або II групи, зазначеними у пункті 14 частини першої статті 23 Закону України Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію, зазначають у заяві, зазначеній у пункті 58 цього Порядку, про відсутність членів сім`ї першого ступеня споріднення особи, за якою вони здійснюють догляд. Військовозобов`язані, зайняті постійним доглядом за членами сім`ї третього ступеня споріднення, які є особами з інвалідністю I або II групи, зазначеними у пункті 14 частини першої статті 23 Закону України Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію, зазначають у заяві, зазначеній у пункті 58 цього Порядку, про відсутність членів сім`ї першого і другого ступеня споріднення особи, за якою вони здійснюють догляд.

Районний (міський) територіальний центр комплектування та соціальної підтримки або його відділ за місцем перебування на військовому обліку військовозобов`язаного, який відповідно до закону зобов`язаний утримувати осіб, зазначених у пункті 13 частини першої статті 23 Закону України Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію, або здійснює постійний догляд за особами, зазначеними у пунктах 9 і 14 частини першої статті 23 Закону України Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію, під час прийняття рішення про надання відстрочки від призову на військову службу за призовом під час мобілізації перевіряє перебування такого військовозобов`язаного на військовому обліку, родинні зв`язки військовозобов`язаного та особи, яку відповідно до законодавства зобов`язаний утримувати військовозобов`язаний або за якою здійснює постійний догляд, наявність інших осіб, місце проживання яких задекларовано/зареєстровано за адресою задекларованого/ зареєстрованого місця проживання військовозобов`язаного або особи, яка перебуває на утриманні або потребує постійного догляду, з використанням відомостей Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів, Державного реєстру актів цивільного стану громадян, інших інформаційних систем, реєстрів та баз даних, у тому числі шляхом інформаційного обміну.

Додатком 5 до Порядку № 560 передбачено Перелік документів, що подаються військовозобов`язаним для отримання відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації відповідно до підстав, зазначених у статті 23 Закону України Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію.

Згідно п. 60 Порядку № 560 Комісія вивчає отримані заяву та підтвердні документи, оцінює законність підстав для надання відстрочки, за потреби готує запити до відповідних органів державної влади, інших державних органів для отримання інформації, що підтверджує право заявника на відстрочку, або використовує інформацію з публічних електронних реєстрів. Орган державної влади, інший державний орган здійснює розгляд відповідного запиту протягом п`яти робочих днів з дати його отримання.

Підтвердження достовірності та/або перевірка відомостей, зазначених у заяві, здійснюються шляхом електронної інформаційної взаємодії Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів з іншими державними реєстрами або базами (банками) даних.

Комісія зобов`язана розглянути отримані заяву та документи, що підтверджують право на відстрочку, протягом семи календарних днів з дати надходження, але не пізніше ніж протягом дня, наступного за днем отримання інформації на запити до органів державної влади, інших державних органів.

На підставі розгляду отриманих документів комісія ухвалює рішення про надання або відмову у наданні відстрочки. Рішення комісії оформляється протоколом.

У разі коли комісія надіслала відповідні запити до органів державної влади, інших державних органів для отримання інформації, строк розгляду заяви та документів, що підтверджують право військовозобов`язаного на відстрочку, не перевищує 15 календарних днів. У разі неотримання від органу державної влади, іншого державного органу відповіді на запит комісія не пізніше ніж на п`ятнадцятий день з дати реєстрації заяви приймає рішення на підставі поданих заявником документів. Про відсутність відповіді від органу державної влади, іншого державного органу на запит зазначається в протоколі.

Про прийняте комісією рішення заявникові повідомляється у спосіб, зазначений військовозобов`язаним у заяві про надання відстрочки, засобами телефонного, електронного або поштового зв`язку не пізніше ніж на наступний день після ухвалення такого рішення.

У разі позитивного рішення військовозобов`язаному видається довідка із зазначенням строку відстрочки за формою згідно з додатком 6.

Про відмову у наданні відстрочки військовозобов`язаному повідомляється письмово із зазначенням причини відмови за формою згідно з додатком 7. Таке рішення може бути оскаржене у судовому порядку.

До ухвалення комісією рішення військовозобов`язаний не підлягає призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період.

Відстрочка від призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період надається на строк дії відповідних законних підстав, але не більш як на строк проведення мобілізації, встановлений Указом Президента України. У разі продовження строку проведення мобілізації відстрочка від призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період військовозобов`язаному продовжується, але не більш як до настання обставин, за яких особа втрачає законні підстави на відстрочку.

Відстрочка від призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період, надана (оформлена) відповідно до пунктів 57-58-1 цього Порядку, у разі продовження строку проведення мобілізації продовжується районним (міським) територіальним центром комплектування та соціальної підтримки без повторного надання військовозобов`язаним документів, що підтверджують право на відстрочку, за наявності у нього законних підстав на відстрочку (відповідно до раніше поданих військовозобов`язаним документів для оформлення відстрочки) на строк, установлений Указом Президента України про продовження строку проведення мобілізації, але не більш як до настання обставин, за яких особа втрачає законні підстави для відстрочки, шляхом внесення до Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів інформації про зміну дати закінчення дії відстрочки.

Відстрочка від призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період, надана (оформлена) відповідно до пункту 59 цього Порядку, у разі продовження строку проведення мобілізації продовжується за допомогою застосування електронної інформаційної взаємодії Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів з іншими державними реєстрами або базами (банками) даних на строк, установлений Указом Президента України про продовження строку проведення мобілізації, але не більш як до настання обставин, за яких військовозобов`язаний втрачає законні підстави для відстрочки.

Перевірка підстав у військовозобов`язаного щодо надання відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період (крім випадків, коли відстрочка від призову оформляється та надається автоматично відповідно до пункту 59 цього Порядку) здійснюється посадовими особами територіального центру комплектування та соціальної підтримки (Центрального управління або регіонального органу СБУ чи відповідного підрозділу розвідувальних органів) відповідно до їх функціональних обов`язків за допомогою Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів на підставі даних, отриманих з інших державних реєстрів або баз (банків) даних.

Враховуючи наведені положення Порядку № 560, суд приходить до висновку, що у разі продовження строку проведення мобілізації надана (оформлена) відстрочка від призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період, продовжується районним (міським) територіальним центром комплектування та соціальної підтримки без повторного надання військовозобов`язаним документів, що підтверджують право на відстрочку на строк, установлений Указом Президента України про продовження строку проведення мобілізації, але не більш як до настання обставин, за яких особа втрачає законні підстави для відстрочки. При цьому, продовження відстрочки здійснюється шляхом внесення до Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів інформації про зміну дати закінчення дії відстрочки.

Повертаючись до обставин вказаної справи, суд зазначає, що Указом Президента України від 15.04.2025 № 235/2025 Про продовження строку дії воєнного стану в Україні, затвердженим Законом України № 4356-IX від 16.04.2025, продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 05 години 30 хвилин 9 травня 2025 року строком на 90 діб, тобто до 06.08.2025 включно.

Матеріалами справи підтверджується, що рішенням комісії ІНФОРМАЦІЯ_1 по оформленню військовозобов`язаним відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації згідно статті 23 Закону України Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію, оформленим протоколом від 28.05.2025 № 23, позивачу на підставі п. 13 ч. 1 ст. 23 Закону України Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію надано відстрочку від призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період, терміном не довше ніж строк проведення мобілізації (а.с. 40-42).

Згідно військово-облікового документу Резер+, сформованого станом на 28.06.2025, позивач перебуває на військовому обліку у ІНФОРМАЦІЯ_6 . Категорія обліку військовозобов`язаний. Дата уточнення даних вчасно 29.08.2024. Позивач отримав відстрочку до 07.08.2025. Тип відстрочки: п. 13 ч. 1 ст. 23 Закону України Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію. Постанов ВЛК від 03.06.2025: придатний до служби у в/ч забезпечення, ТЦК та СП, ВВНЗ, НЦ, закладах (установах), медпідрозділах, підрозділах логістики, зв`язку, ОЗ, охорони. Номер в реєстрі Оберіг (а.с. 52 на звороті).

Аналогічні за змістом відомості містяться також у військово-обліковому документі Резер+, сформованого станом на 11.07.2025 (а.с. 53 - 56).

Указом Президента України від 14.07.2025 № 478/2025 Про продовження строку дії воєнного стану в Україні, затвердженим Законом України № 4524-IX від 15.07.2025, продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 05 години 30 хвилин 7 серпня 2025 року строком на 90 діб, тобто до 04.11.2025 включно.

Згідно військово-облікового документу Резер+, сформованого станом на 22.09.2025, позивач перебуває на військовому обліку у ІНФОРМАЦІЯ_6 . Категорія обліку військовозобов`язаний. Дата уточнення даних вчасно 29.08.2024. Позивач отримав відстрочку до 05.11.2025. Тип відстрочки: п. 13 ч. 1 ст. 23 Закону України Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію. Постанов ВЛК від 03.06.2025: придатний до служби у в/ч забезпечення, ТЦК та СП, ВВНЗ, НЦ, закладах (установах), медпідрозділах, підрозділах логістики, зв`язку, ОЗ, охорони. Номер в реєстрі Оберіг (а.с. 57 на звороті).

З матеріалів справи також видно, що 08.10.2025 ІНФОРМАЦІЯ_5 направив на електронну адресу позивача лист за вих. № 4356/ПУ, в якому на звернення від 27.08.2025 додатково повідомив, що за даними АІКС Оберіг позивач перебуває на військовому обліку в ІНФОРМАЦІЯ_9 . Комісією (протокол від 23.05.2025 № 23) позивачу 28.05.2025 надано відстрочку від призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період згідно п. 13 ч. 1 ст. 23 Закону України "Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію" (а.с. 43, 43 на звороті).

Отже, матеріалами справи підтверджується, що відстрочка позивачу продовжена відповідачем 1 на строк, установлений Указом Президента України від 14.07.2025 № 478/2025, з урахуванням вимог п. 60 Порядку № 560.

Стосовно обраного позивачем способу захисту порушеного права, суд зазначає наступне.

За змістом ч. 2 ст. 55 Конституції України, кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

Відповідно до ч. 1 та 3 ст. 124 Основного Закону України правосуддя в Україні здійснюють виключно суди; юрисдикція судів поширюється на будь-який юридичний спір та будь-яке кримінальне обвинувачення; у передбачених законом випадках суди розглядають також інші справи.

Згідно ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

У Рішенні Конституційного Суду України від 25.11.1997 № 6-зп Суд зазначив, що ч. 2 ст. 55 Конституції України необхідно розуміти так, що кожен, тобто громадянин України, іноземець, особа без громадянства має гарантоване державою право оскаржити в суді загальної юрисдикції рішення, дії чи бездіяльність будь-якого органу державної влади, органу місцевого самоврядування, посадових і службових осіб, якщо громадянин України, іноземець, особа без громадянства вважають, що їх рішення, дія чи бездіяльність порушують або ущемляють права і свободи громадянина України, іноземця, особи без громадянства чи перешкоджають їх здійсненню, а тому потребують правового захисту в суді.

Окрім того, Конституційний Суд України, вирішуючи питання, порушені в конституційному зверненні і конституційному поданні щодо тлумачення ч. 2 ст. 55 Конституції України, в Рішенні від 14.12.2011 № 19-рп/2011 зазначив, що права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави (частина друга статті 3 Конституції України). Для здійснення такої діяльності органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові і службові особи наділені публічною владою, тобто мають реальну можливість на підставі повноважень, встановлених Конституцією і законами України, приймати рішення чи вчиняти певні дії. Особа, стосовно якої суб`єкт владних повноважень прийняв рішення, вчинив дію чи допустив бездіяльність, має право на захист.

Рішення, прийняті суб`єктами владних повноважень, дії, вчинені ними під час здійснення управлінських функцій, а також невиконання повноважень, встановлених законодавством (бездіяльність), можуть бути оскаржені до суду відповідно до ч. 1, 2 ст. 55 Конституції України, ст. ст. 2, 5 КАС України.

При цьому обов`язковою умовою надання правового захисту судом є наявність відповідного порушення суб`єктом владних повноважень прав, свобод або інтересів особи на момент її звернення до суду. Порушення має бути реальним, стосуватися (зачіпати) зазвичай індивідуально виражені права чи інтереси особи, яка стверджує про їх порушення.

Неодмінним елементом правовідносин є їх зміст, тобто суб`єктивне право особи та її юридичний обов`язок. Відтак, судовому захисту підлягає суб`єктивне право особи, яке порушується у конкретних правовідносинах.

У Рішенні від 01.12.2004 № 18-рп/2004 Конституційний Суд України розтлумачив, що поняття "охоронюваний законом інтерес" треба розуміти як прагнення до користування конкретним матеріальним та/або нематеріальним благом, як зумовлений загальним змістом об`єктивного і прямо не опосередкований у суб`єктивному праві простий легітимний дозвіл, що є самостійним об`єктом судового захисту та інших засобів правової охорони з метою задоволення індивідуальних і колективних потреб, які не суперечать Конституції і законам України, суспільним інтересам, справедливості, добросовісності, розумності та іншим загально-правовим засадам.

Отже, охоронюваний законом інтерес полягає у прагненні особи набути певних матеріальних або нематеріальних благ з метою задоволення певних потреб, якщо такі прагнення є абстрактними, тобто випливають із певного суб`єктивного права у конкретних правовідносинах. Тому порушення охоронюваного законом інтересу, яке дає підстави для звернення особи за судовим захистом, є створення об`єктивних перешкод на шляху до здобуття відповідного матеріального та/або нематеріального блага.

При цьому, позивач на власний розсуд визначає чи порушені його права, свободи чи інтереси рішеннями, дією або бездіяльністю суб`єкта владних повноважень. Водночас, задоволення відповідних вимог особи можливе лише в разі об`єктивної наявності порушення, тобто встановлення, що рішення, дія або бездіяльність протиправно породжують, змінюють або припиняють права та обов`язки у сфері публічно-правових відносин.

Суд наголошує, що правосуддя за своєю суттю визнається таким лише за умови, що воно відповідає вимогам справедливості і забезпечує ефективне поновлення в правах (абз. 10 п. 9 мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 30.01.2003 № 3-рп/2003).

За правилами ч. 1 ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Частиною 1 ст. 5 КАС України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси.

Пунктом 9 ч. 5 ст. 160 КАС України зазначається, що у позовній заяві повинно бути обґрунтовано порушення оскаржуваним рішенням прав, свобод або інтересів позивача.

Отже, адміністративне судочинство спрямоване на справедливе вирішення судом спорів з метою захисту саме порушених прав осіб у сфері публічно-правових відносин. Обов`язковою умовою визнання протиправними рішень суб`єкта владних повноважень є доведеність позивачем порушених його прав та інтересів цим рішенням суб`єкта владних повноважень.

Крім того, адміністративне судочинство спрямоване на захист саме порушених прав осіб у сфері публічно-правових відносин, тобто для відновлення порушеного права у зв`язку із прийняттям рішення суб`єктом владних повноважень особа повинна довести, яким чином відбулось порушення її прав.

При цьому порушення вимог закону рішенням чи діями суб`єкта владних повноважень не є достатньою підставою для визнання їх судом протиправними, оскільки обов`язковою умовою визнання їх протиправними є доведеність позивачем порушення його прав та охоронюваних законом інтересів цими діями чи рішенням з боку відповідача, зокрема наявність в особи, яка звернулася з позовом, суб`єктивного матеріального права або законного інтересу, на захист якого подано позов.

Відповідно до висновку, що сформульований у постанові Верховного Суду України від 15.11.2016 у справі № 800/301/16, який в подальшому було підтримано Верховним Судом, зокрема у постановах від 22.08.2019 у справі № 288/1557/16-а та від 29.11.2022 у справі № 420/2429/20, гарантоване ст. 55 Конституції України й конкретизоване в законах України право на судовий захист передбачає можливість звернення до суду за захистом порушеного права, але вимагає, щоб твердження про порушення прав було обґрунтованим. Обов`язковою умовою надання правового захисту судом є наявність відповідного порушення суб`єктом владних повноважень прав, свобод або інтересів особи на момент її звернення до суду. Порушення має бути реальним, стосуватися індивідуально виражених прав чи інтересів особи, яка стверджує про їх порушення.

Відсутність спору, у свою чергу, виключає можливість звернення до суду, оскільки відсутнє право, що підлягає судовому захисту.

Аналогічний висновок, сформований у постанові Великої Палати Верховного Суду від 12.12.2018 у справі № 802/2474/17-а.

З огляду на зазначене, вирішуючи спір, суд повинен пересвідчитись у належності особи, яка звернулась за судовим захистом, відповідного права або охоронюваного законом інтересу (наявність права на позов у матеріальному розумінні), встановити, чи є відповідне право або інтерес порушеним (встановити факт порушення), а також визначити, чи відповідає обраний позивачем спосіб захисту порушеного права тим, що передбачені законодавством, та чи забезпечить такий спосіб захисту відновлення порушеного права позивача.

З цього видно, що під час розгляду кожної справи суд повинен встановити чи має місце порушення прав та інтересів позивача, адже без цього не можна виконати завдання судочинства. Якщо позивач не довів факту порушення особисто своїх прав чи інтересів, то навіть у разі, якщо дії суб`єкта владних повноважень є протиправними, підстав для задоволення позову немає.

Звернення до суду є способом захисту порушених суб`єктивних прав, а не способом відновлення законності та правопорядку у публічних правовідносинах.

Відсутність у заявника прав чи обов`язків у зв`язку із вчиненням оскаржуваних дій не породжує для останнього і права на захист, тобто права на звернення із цим адміністративним позовом.

Суд зазначає, що таке порушення має бути реальним, обґрунтованим, стосуватися (зачіпати) зазвичай індивідуально виражених прав чи інтересів особи позивача з боку відповідача, який стверджує про їх порушення.

Відсутність порушеного права чи невідповідність обраного позивачем способу його захисту способам, визначеним законодавством, встановлюється при розгляді справи по суті та є підставою для прийняття судом рішення про відмову в позові.

Предметом спору у даній справі, серед іншого, є бездіяльність Комісії ІНФОРМАЦІЯ_11 щодо не належного розгляду заяви позивача від 04.08.2025 про надання відстрочки від призову на підставі п. 13 ч. 1 ст. 23 Закону України "Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію".

Порушення своїх прав та інтересів позивач фактично обґрунтовує тим, що ІНФОРМАЦІЯ_11 не прийнято рішення про надання йому відстрочки, а також не повідомлено письмово причини не розгляду його заяви про надання відстрочки.

Водночас, суд звертає увагу, що відстрочка позивачу продовжена відповідачем 1 на строк, установлений Указом Президента України від 14.07.2025 № 478/2025, з урахуванням вимог п. 60 Порядку № 560.

Суд констатує, що в силу вимог п. 60 Поряду № 560, у позивача не було обов`язку направляти до територіального центру комплектування та соціальної підтримки заяву для повторного оформлення йому відстрочки, оскільки у разі продовження строку проведення мобілізації відстрочка продовжується за допомогою застосування електронної інформаційної взаємодії Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів на строк, установлений Указом Президента України про продовження строку дії воєнного стану в Україні.

Під час розгляду справи по суті позивач не надав до суду належні та допустимі докази на підтвердження порушення його прав, свобод та інтересів, у зв`язку продовженням відповідачем 1 відстрочки на строк, установлений Указом Президента України від 14.07.2025 № 478/2025 про продовження строку дії воєнного стану в Україні, з урахуванням вимог п. 60 Порядку № 560.

Беручи до уваги вищенаведене, суд вважає, що позивач не обґрунтував в спірних правовідносинах порушення своїх прав, свобод та інтересів та обрав неналежний спосіб захисту порушеного права.

Враховуючи вищенаведене, суд відмовляє в задоволенні позову в цій частині позовних вимог про визнання протиправною бездіяльність відповідача 1 щодо не належного розгляду заяви від 04.08.2025 про надання відстрочки від призову, а також зобов`язання розглянути вказану заяву від 04.08.2025 та прийняти рішення відповідно до вимог чинного законодавства про надання відстрочки чи про відмову у наданні відстрочки.

Стосовно позовних вимог позивача про визнання протиправною бездіяльність відповідача 2 щодо неналежного розгляду його звернення № ЛО-19197859 від 27.08.2025, а також зобов`язання розглянути вказане звернення повторно у відповідності із Законом України "Про звернення громадян" та надати письмову відповідь по суті звернення, суд зазначає наступне.

Приписами ст. 40 Конституції України визначено, що усі мають право направляти індивідуальні чи колективні письмові звернення або особисто звертатися до органів державної влади, органів місцевого самоврядування та посадових і службових осіб цих органів, що зобов`язані розглянути звернення і дати обґрунтовану відповідь у встановлений законом строк.

Питання практичної реалізації громадянами України наданого їм Конституцією України права вносити в органи державної влади, об`єднання громадян відповідно до їх статуту пропозиції про поліпшення їх діяльності, викривати недоліки в роботі, оскаржувати дії посадових осіб, державних і громадських органів. Закон забезпечує громадянам України можливості для участі в управлінні державними і громадськими справами, для впливу на поліпшення роботи органів державної влади і місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, для відстоювання своїх прав і законних інтересів та відновлення їх у разі порушення, визнаються Законом України "Про звернення громадян" від 02.10.1996 № 393/96 (далі - Закон № 393/96, в редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин).

Відповідно до ст. 1 Закону № 393/96 громадяни України мають право звернутися до органів державної влади, місцевого самоврядування, об`єднань громадян, підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, медіа, посадових осіб відповідно до їх функціональних обов`язків із зауваженнями, скаргами та пропозиціями, що стосуються їх статутної діяльності, заявою або клопотанням щодо реалізації своїх соціально-економічних, політичних та особистих прав і законних інтересів та скаргою про їх порушення.

Приписами ст. 3 Закону № 393/96 визначено, що під зверненнями громадян слід розуміти викладені в письмовій або усній формі пропозиції (зауваження), заяви (клопотання) і скарги; заява (клопотання) - звернення громадян із проханням про сприяння реалізації закріплених Конституцією та чинним законодавством їх прав та інтересів або повідомлення про порушення чинного законодавства чи недоліки в діяльності підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, народних депутатів України, депутатів місцевих рад, посадових осіб, а також висловлення думки щодо поліпшення їх діяльності.

Приписами ст. 5 Закону № 393/96-ВР встановлені вимоги до звернення, а частиною першою статті 7 цього Закону передбачено, що звернення, оформлені належним чином і подані у встановленому порядку, підлягають обов`язковому прийняттю та розгляду.

Питання розгляду заяв (клопотань) врегульовано ст. 15 Закону № 393/96-ВР, відповідно до якої органи державної влади, місцевого самоврядування та їх посадові особи, керівники та посадові особи підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, об`єднань громадян, до повноважень яких належить розгляд заяв (клопотань), зобов`язані об`єктивно і вчасно розглядати їх, перевіряти викладені в них факти, приймати рішення відповідно до чинного законодавства і забезпечувати їх виконання, повідомляти громадян про наслідки розгляду заяв (клопотань).

Заяви (клопотання) Героїв Радянського Союзу, Героїв Соціалістичної Праці, осіб з інвалідністю внаслідок війни розглядаються першими керівниками державних органів, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ і організацій особисто.

Відповідь за результатами розгляду заяв (клопотань) в обов`язковому порядку дається тим органом, який отримав ці заяви і до компетенції якого входить вирішення порушених у заявах (клопотаннях) питань, за підписом керівника або особи, яка виконує його обов`язки.

Рішення про відмову в задоволенні вимог, викладених у заяві (клопотанні), доводиться до відома громадянина в письмовій формі з посиланням на Закон і викладенням мотивів відмови, а також із роз`ясненням порядку оскарження прийнятого рішення.

Відповідно до ст. 20 Закону № 393/96-ВР звернення розглядаються і вирішуються у термін не більше одного місяця від дня їх надходження, а ті, які не потребують додаткового вивчення, - невідкладно, але не пізніше п`ятнадцяти днів від дня їх отримання. Якщо в місячний термін вирішити порушені у зверненні питання неможливо, керівник відповідного органу, підприємства, установи, організації або його заступник встановлюють необхідний термін для його розгляду, про що повідомляється особі, яка подала звернення. При цьому загальний термін вирішення питань, порушених у зверненні, не може перевищувати сорока п`яти днів.

На обґрунтовану письмову вимогу громадянина термін розгляду може бути скорочено від встановленого цією статтею терміну.

Звернення громадян, які мають встановлені законодавством пільги, розглядаються у першочерговому порядку.

Відповідно до ч. 3 ст. 7 Закону № 393/96-ВР якщо питання, порушені в одержаному органом державної влади, місцевого самоврядування, підприємствами, установами, організаціями незалежно від форм власності, об`єднаннями громадян або посадовими особами зверненні, не входять до їх повноважень, воно в термін не більше п`яти днів пересилається ними за належністю відповідному органу чи посадовій особі, про що повідомляється громадянину, який подав звернення. У разі якщо звернення не містить даних, необхідних для прийняття обґрунтованого рішення органом чи посадовою особою, воно в той же термін повертається громадянину з відповідними роз`ясненнями.

Суд зазначає, що урядова "гаряча лінія" - це механізм комунікації Уряду з громадянами, який дозволяє оперативно реагувати на проблемні питання, що порушуються у зверненнях громадян. Звернення приймаються працівниками Урядового контактного центру за допомогою засобів електронних комунікацій і передаються відповідно до компетенції органам виконавчої влади, Секретаріату Кабінету Міністрів України, Офісу Президента України, державним колегіальним органам для розгляду порушених у них питань та надання відповідей заявникам.

Постановою Кабінету Міністрів України від 27.11.2019 № 976 затверджено Положення про Єдину систему опрацювання звернень (далі - Положення № 976), яке визначає порядок функціонування Єдиної системи опрацювання звернень (далі - Єдина система). Єдина система складається із суб`єктів, які за допомогою засобів телекомунікації забезпечують за принципом "єдиного вікна" належне реагування органів виконавчої влади, Секретаріату Кабінету Міністрів України, Офісу Президента України, державних колегіальних органів (далі - органи), на звернення громадян, фізичних осіб - підприємців, підприємств, установ, організацій, органів місцевого самоврядування. До суб`єктів Єдиної системи належать державна установа "Урядовий контактний центр" (далі - Урядовий контактний центр), регіональні контактні центри Автономної Республіки Крим, областей, мм. Києва і Севастополя (далі - регіональні контактні центри), контактні центри та довідкові телефонні лінії органів виконавчої влади, Секретаріату Кабінету Міністрів України, державних колегіальних органів, приймальня Кабінету Міністрів України.

Згідно із пунктом 6 Положення № 976 Урядовий контактний центр, зокрема:

1) координує діяльність суб`єктів Єдиної системи;

2) приймає звернення, що надійшли за допомогою засобів телефонного зв`язку на урядову "гарячу лінію" або з використанням Інтернету через веб-сайт Урядового контактного центру, Єдиний веб-портал органів виконавчої влади, веб-сайт Офіційного інтернет-представництва Президента України чи у паперовій формі, та здійснює реєстрацію, попередній розгляд і передачу органам відповідно до компетенції;

3) надає необхідні роз`яснення, довідкову інформацію за допомогою засобів телефонного зв`язку або з використанням Інтернету, а також відповіді на звернення з питань, що не потребують розгляду органами.

Відповідно до п. 7 Положення № 976 контактні центри забезпечують: 1) прийняття звернень за допомогою засобів телекомунікації; 2) реєстрацію звернень в Єдиній електронній базі даних звернень; 3) попередній розгляд звернень та передачу їх засобами програмно-технічного комплексу Єдиної системи на розгляд органам відповідно до компетенції; 4) надання необхідних роз`яснень та довідкової інформації за допомогою засобів телекомунікації у відповідь на звернення з питань, що не потребують розгляду органами.

Отже, звернення, що надійшло на урядову "гарячу лінію" або з використанням Інтернету через веб-сайт Урядового контактного центру, реєструються та після попереднього розгляду передаються органам відповідно до компетенції.

Матеріалами справи підтверджується, що 27.08.2025 через сайт Державної установи "Урядовий контактний центр" (https://ukc.gov.ua/) позивач направив звернення (реєстраційний номер ЛО-19197859), яке адресоване Міністерству оборони України, а тому вказане звернення підлягало передачі Міністерству оборони України, яке в свою чергу було уповноважено або розглянути таке звернення, або направити його для розгляду відповідному державному органу за належністю.

Аналізуючи наведене вище звернення позивача, суд звертає увагу про те, що дане звернення не вказує на те, що воно було адресовано також ІНФОРМАЦІЯ_6 та підлягало передачі до вказаного центру комплектування та соціальної підтримки.

Окрім того, суд враховує, що в матеріалах даної справи відсутні належні та допустимі докази на підтвердження факту передачі Урядовим контактним центром звернення позивача від 27.08.2025 (реєстраційний номер ЛО-19197859) до ІНФОРМАЦІЯ_1 відповідно до вимог ч. 3 ст. 7 Закону України "Про звернення громадян" та Положення № 976 для його розгляду по суті.

З огляду на наведене, суд вважає, що відсутні обґрунтовані підстави вважати, що саме відповідачем 2 у даній справі було допущено протиправну бездіяльність щодо неналежного реагування на звернення від 27.08.2025 (реєстраційний номер ЛО-19197859) та щодо невжиття відповідних заходів реагування по обставинам, викладеним у цій заяві.

З урахуванням наведеного вище, доводи позивача щодо неналежного розгляду відповідачем 2 його заяви є необґрунтованими та такими, що суперечать висновкам суду.

При цьому, суд звертає увагу, що до предмету спірних відносин не належить питання правомірності дій/бездіяльності Урядового контактного центру Урядової щодо непередачі до уповноваженого органу відповідно до компетенції або передачі за неналежністю звернення від 27.08.2025 (реєстраційний номер ЛО-19197859).

Окрім того, звернення позивача від 27.08.2025 (реєстраційний номер ЛО-19197859), враховуючи його зміст, фактично по суті стосується питання надання позивачу відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації.

Разом з тим, суд зазначає, що згідно приписів Порядку № 560, до компетенції ІНФОРМАЦІЯ_1 не віднесено розгляду заяв про надання відстрочки та доданих до неї документи, а також ухвалення рішень про надання або відмову у наданні відстрочки. Такі функції віднесено до компетенції відповідних районних (міських) територіальних центрах комплектування та соціальної підтримки (відокремлених відділах).

Більше того, суд вважає помилковим посилання позивача на положення Закону України "Про звернення громадян", оскільки порядок звернення з вимогою зазначеною у зверненні позивача від 27.08.2025 унормований спеціальним законодавством, яке передбачає чітко визначений порядок звернення та вирішення зазначеного питання, зокрема Порядком № 560.

Беручи до уваги вищенаведене, суд вважає, що позовні вимоги позивача про визнання протиправною бездіяльність відповідача 2 щодо неналежного розгляду його звернення № ЛО-19197859 від 27.08.2025, а також зобов`язання розглянути вказане звернення повторно у відповідності із Законом України "Про звернення громадян" та надати письмову відповідь по суті звернення є необґрунтованими та задоволенню не підлягають.

Оцінюючи правомірність дій та рішень відповідача, суд керується критеріями, закріпленими у ч. 3 ст. 2 КАС України, які певною мірою відображають принципи адміністративної процедури, яких повинні дотримуватися суб`єкти владних повноважень при реалізації дискреційних повноважень.

Стаття 19 Конституції України визначає, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до положення ст. 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними до суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Як зазначено ч. 1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Згідно з ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

На підставі вищенаведеного, суд приходить до висновку, що відповідачі, як суб`єкти владних повноважень, у спірних правовідносинах, діяли на підставі, у межах повноважень та у спосіб, визначений Конституцією та Законами України, тому позовні вимоги не підлягають до задоволення.

Доводи позивача щодо протиправної бездіяльності відповідачів у спірних правовідносинах, суд відхиляє, оскільки вони спростовуються матеріалами справи.

Стосовно розподілу судових витрат, суд зазначає наступне.

Частиною 5 ст. 139 КАС України встановлено, що у разі відмови у задоволенні вимог позивача, звільненого від сплати судових витрат, або залишення позовної заяви без розгляду чи закриття провадження у справі, судові витрати, понесені відповідачем, компенсуються за рахунок коштів, передбачених Державним бюджетом України, у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з іншої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, що їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок коштів, передбачених Державним бюджетом України, у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від сплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Оскільки, у задоволенні позову позивачу відмовлено повністю, та за відсутності понесення відповідачами судових витрат, судом розподіл судових витрат не проводиться.

На підставі вищенаведеного, керуючись ст. ст. 77, 90, 139, 241-243, 246 КАС України, суд,-

В И Р І Ш И В:

У задоволенні позову ОСОБА_1 до Комісія для розгляду питань надання військовозобов`язаним відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , другий відповідач ІНФОРМАЦІЯ_2 , про визнання протиправною бездіяльність та зобов`язання вчинити певні дії, - відмовити повністю.

Згідно ст. 255 КАС України рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У відповідності до ст. ст. 293, 295 КАС України рішення суду першої інстанції може бути оскаржене в апеляційному порядку до Сьомого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його складання.

Повне найменування учасників процесу:

позивач ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 );

відповідач Комісія для розгляду питань надання військовозобов`язаним відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації ІНФОРМАЦІЯ_1 ( АДРЕСА_2 , код ЄДРПОУ НОМЕР_2 );

відповідач ІНФОРМАЦІЯ_2 ( АДРЕСА_3 , код ЄДРПОУ НОМЕР_3 );

другий відповідач - ІНФОРМАЦІЯ_2 ( АДРЕСА_2 , код ЄДРПОУ НОМЕР_2 ).

Суддя В.К. Левицький