Справа № 946/110/26
Суддя: Адамов А. С.
Дата ухвалення: 2026-01-22 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 946/110/26
Провадження № 2-а/946/46/26
У Х В А Л А

22.01.2026 року Ізмаїльський міськрайонний суд Одеської області

в складі: головуючого судді Адамова А.С.,

за участю: секретаря судового засідання Тюміної О.А.,

представника позивача Бабак В.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Ізмаїлі заяву представника позивача ОСОБА_1 адвоката Бабак Валентини Володимирівни про уточнення (зміну) позовних вимог у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 , третя особа - начальник ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 , про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення, -

ВСТАНОВИВ:

12.01.2026 року ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом до ІНФОРМАЦІЯ_1 , третя особа - начальник ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 , про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення, в якій просив наступне:

визнати протиправною та скасувати постанову №R119539 від 10.10.2025 року по справі про адміністративне правопорушення за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП, складену начальником ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 , та якою ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ідентифікаційний код НОМЕР_1 , визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 210-1 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в сумі 34000 грн.;

провадження у справі про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП закрити;

стягнути за рахунок бюджетних асигнувань з відповідача на користь позивача судові витрати, понесені у зв`язку з розглядом цієї справи, в тому числі судовий збір та витрати на правову допомогу.

Ухвалою судді від 14 січня 2026 року поновлено ОСОБА_1 строк на звернення з адміністративним позовом до суду, відкрито спрощене провадження по справі та призначено судове засідання для розгляду справи по суті.

Крім того, 12.01.2026 року ОСОБА_1 звернувся до суду з заявою про забезпечення позову.

Ухвалою суду від 14 січня 2026 року зупинено стягнення, що здійснюється в межах виконавчого провадження ВП №79848143 старшого державного виконавця Кілійського відділу державної виконавчої служби в Ізмаїльському районі Одеської області Одеського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України Вайдича Станіслава Олеговича, на підставі постанови ІНФОРМАЦІЯ_1 №R119539 від 10.10.2025 про накладення адміністративного стягнення відносно ОСОБА_1 та заборонено старшому державному виконавцю Кілійського відділу державної виконавчої служби в Ізмаїльському районі Одеської області Одеського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України Вайдичу Станіславу Олеговичу у межах виконавчого провадження ВП №79848143 вчиняти будь-які виконавчі дії щодо накладення, продовження, розширення арешту на грошові кошти та рахунки ОСОБА_1

19.01.2026 року представник позивача надав заяву про уточнення (зміну) позовних вимог у справі, в якій просив наступне:

визнати протиправною та скасувати постанову №R119539 від 10 жовтня 2025 року по справі про адміністративне правопорушення за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП, складену начальником ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 , якою ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 210-1 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в сумі 34000 грн.;

провадження у справі про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП, - закрити;

стягнути з Держави Україна за рахунок коштів Державного бюджету України на користь ОСОБА_1 34000 грн. компенсації моральної шкоди та 37669,00 грн. на відшкодування заподіяної матеріальної шкоди у зв`язку з примусовим стягненням у межах виконавчого провадження ВП № 79848143 на підставі Постанови № Я119539 від 10 жовтня 2025 року;

стягнути за рахунок бюджетних асигнувань з ІНФОРМАЦІЯ_1 на користь позивача судові витрати, понесені у зв`язку з розглядом цієї справи, в тому числі судовий збір та витрати на правову допомогу.

В обґрунтування заяви про уточнення (зміну) позовних вимог у справі представник позивача зазначив, що 14 січня 2026, у межах виконавчого провадження державним виконавцем було фактично здійснено примусове стягнення з рахунків позивача суми штрафу та виконавчого збору в розмірі 37669,00 грн. У зв`язку з виникненням зазначених нових істотних обставин, які безпосередньо впливають на обсяг порушених прав позивача та предмет судового захисту, з метою забезпечення ефективного судового захисту та повного відновлення порушених прав, позивач подає заяву про уточнення (зміну) позовних вимог відповідно до положень ст. 47 Кодексу адміністративного судочинства України, шляхом доповнення позовних вимог вимогами, спрямованими на усунення наслідків примусового виконання оскаржуваної постанови. Унаслідок винесення відповідачем та третьою особою постанови про притягнення позивача до адміністративної відповідальності та подальшого відкриття та виконання виконавчого провадження ВП № 79848143, позивачу спричинено реальну майнову шкоду, яка полягає у фактичному примусовому стягненні грошових коштів з його рахунків в загальному розмірі 37 669,00 грн. Зазначене стягнення відбулося в примусовому порядку, без можливості для позивача реалізувати своє право на добровільну сплату штрафу або своєчасне оскарження постанови, що, у свою чергу, було зумовлено неналежним повідомленням позивача про винесення постанови, її зміст, а також про порядок та строки оскарження. Таким чином, між оскаржуваною постановою та заподіяною позивачу майновою шкодою існує прямий причинно-наслідковий зв`язок, оскільки саме постанова стала підставою для відкриття виконавчого провадження та подальшого примусового списання грошових коштів з рахунків позивача. Фактичне стягнення коштів у межах виконавчого провадження призвело до реального порушення майнових прав позивача та зміни фактичного стану спору, а також створило для позивача негативні фінансові наслідки, пов`язані з обмеженням можливості вільно розпоряджатися власними коштами. За таких обставин, відновлення порушених прав Позивача потребує не лише скасування оскаржуваної Постанови як протиправної, але й усунення її негативних наслідків, у тому числі шляхом повернення (відшкодування) коштів, примусово стягнутих у межах виконавчого провадження. Внаслідок винесення постанови та подальшого її примусового виконання у межах виконавчого провадження, позивачу заподіяно також моральну шкоду, яка полягає у пережитих ним душевних стражданнях, тривозі, психологічному напруженні та порушенні звичного способу життя. Позивач протягом тривалого часу не був належним чином повідомлений про винесення постанови, не мав доступу до її змісту та не був поінформований про конкретні обставини правопорушення, у зв`язку з чим був позбавлений можливості своєчасно реалізувати свої процесуальні права, зокрема право на оскарження. Надалі, на підставі оскаржуваної постанови було відкрито виконавче провадження, у межах якого застосовано заходи примусового виконання, включаючи арешт рахунків позивача, що спричинило блокування можливості здійснювати розрахунки банківською карткою, у тому числі для оплати житлово-комунальних послуг та придбання товарів щоденного використання, а також призвело до примусового списання грошових коштів. З урахуванням характеру порушень, тривалості їх наслідків для позивача, впливу на повсякденне життя, необхідності витрачати додатковий час і зусилля на відновлення порушених прав, а також з огляду на принципи розумності та справедливості, позивач оцінює розмір завданої йому моральної шкоди у сумі 50 000 грн., яку просить стягнути у судовому порядку. Оскільки оскаржувана постанова винесена суб`єктом владних повноважень під час здійснення публічно-владних функцій та стала підставою для примусового стягнення коштів з позивача, завдана позивачу майнова та моральна шкода підлягають відшкодуванню за рахунок держави у порядку, передбаченому цивільним законодавством, з урахуванням гарантій, встановлених ст. 56 Конституції України. Так, відповідно до ст. 56 Конституції України, ст. 23, 1173, 1174 Цивільного кодексу України шкода, завдана фізичній особі незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органу державної влади та/або його посадових осіб при здійсненні ними владних повноважень, відшкодовується державою незалежно від вини відповідного органу або посадової особи. З урахуванням наведеного, а також правових висновків Верховного Суду, викладених в його постанові від 24:09.2025 по справі № 359/299/19 щодо того, що боржником у зобов`язаннях зі сплати коштів Державного бюджету України є держава Україна, позивач вважає за необхідне залучити до участі у справі Державу Україна як належного відповідача (співвідповідача) у частині вимог про відшкодування завданої шкоди, оскільки оскаржувана постанова була прийнята органом державної влади при здійсненні публічно-владних функцій та стала підставою для примусового стягнення коштів з позивача.

До кола відповідачів, позивачем вказано ще одного відповідача - Держава Україна в особі ІНФОРМАЦІЯ_1 .

В судовому засіданні від 22.01.2026 року представник позивача просив прийняти та долучити до справи заяву про уточнення (зміну) позовних вимог у справі.

Дослідивши матеріали позовної заяви, заяви про уточнення (зміну) позовних вимог у справі. Заслухавши пояснення представника позивача, проаналізувавши положення чинного законодавства, суддя дійшов наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 47 КАС України, крім прав та обов`язків, визначених у статті 44 цього Кодексу, позивач має право на будь-якій стадії судового процесу відмовитися від позову. Позивач має право змінити предмет або підстави позову, збільшити або зменшити розмір позовних вимог шляхом подання письмової заяви до закінчення підготовчого засідання або не пізніше ніж за п`ять днів до першого судового засідання, якщо справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження.

З метою визначення суті спірних правовідносин, суддя вважає, що варто здійснити аналіз підстав та предмету первісного позову, які викладені у позовній заяві та у заяві про уточнення (збільшення) позовних вимог.

Предмет позову- це певна матеріально-правова вимога позивача до відповідача, стосовно якої позивач просить прийняти судове рішення. Підстави позову - це обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги щодо захисту права або охоронюваного законом інтересу. Від підстав позову слід відрізняти правові підстави позову (юридичне обґрунтування позову) - юридичну кваліфікацію обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги. Незгода суду з наведеним у позовній заяві правовим обґрунтуванням щодо спірних правовідносин не є підставою для відмови у позові, оскільки суд згідно з принципом jura novit curia («суд знає закони») під час розгляду справи має самостійно надати правову кваліфікацію спірних правовідносин (див. постанови Великої Палати Верховного Суду від 12 червня 2019 року у справі № 487/10128/14-ц, від 25 червня 2019 року у справі № 924/1473/15, від 26 червня 2019 року у справі № 587/430/16-ц, від 04 вересня 2019 року у справі № 265/6582/16-ц, від 11 вересня 2019 року у справі № 487/10132/14-ц, від 04 грудня 2019 року у справі № 917/1739/17, від 16 червня 2020 року у справі № 145/2047/16-ц, від 08 червня 2021 року у справі № 662/397/15-ц, від 15 червня 2021 року у справі № 916/585/18 та у справі № 904/5726/19, від 06 липня 2021 року у справі № 911/2169/20, від 22 вересня 2021 року у справі № 904/2258/20, від 12 жовтня 2021 року у справі № 910/17324/19).

Отже, позивач може внести зміни до позову на певних етапах судового провадження у формі (способами), визначеній процесуальним законом.

За усталеною судовою практикою під збільшенням або зменшенням розміру позовних вимог слід розуміти відповідно збільшення або зменшення кількісних показників за тією ж самою вимогою, яку було заявлено в позовній заяві. Водночас збільшено (чи зменшено) може бути лише розмір вимог майнового характеру. Під збільшенням розміру позовних вимог не може розумітися заявлення ще однієї чи кількох вимог, додатково до викладених у позовній заяві.

Доповнення позовних вимог новими відбувається не через заяву про збільшення їх розміру, а шляхом зміни предмета позову.

Так, суд звертає увагу, що у заяві від 19.01.2026 року, позивач заявив нові позовні вимоги - про стягнення матеріальної та моральної шкоди з Держави України за рахунок коштів Державного бюджету України.

Проте, ці вимоги не заявлялись при поданні позову та мотивувалися іншими обставинами.

Тобто позовні вимоги про скасування постанови №R119539 від 10.10.2025 року по справі про адміністративне правопорушення за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП та закриття провадження у справі у позові, поданому 12.01.2026 року, та у заяві від 19.01.2026 року мають різний характер.

Тобто, суд вважає, що позивач фактично подав новий позов щодо стягнення матеріальної та моральної шкоди.

Оскільки предмет позову кореспондує зі способами захисту права, то зміна предмета позову означає зміну матеріальної вимоги, з якою позивач звернувся до відповідача, що може полягати в обранні позивачем іншого, на відміну від первісно обраного, способу захисту порушеного права в межах спірних правовідносин.

Необхідність у зміні предмета позову може виникати тоді, коли початкові вимоги позивача не будуть забезпечувати чи не в повній мірі забезпечать позивачу захист його порушених прав та інтересів.

Зміна предмета позову можлива, зокрема, у такі способи: 1) заміна одних позовних вимог іншими; 2) доповнення позовних вимог новими; 3) вилучення деяких із позовних вимог; 4) пред`явлення цих вимог іншому відповідачу в межах спірних правовідносин.

Отже, зміна предмета позову означає зміну вимоги, з якою позивач звернувся до відповідача, а зміна підстав позову - це зміна обставин, на яких ґрунтується вимога. При цьому одночасна зміна і предмета, і підстав позову не допускається (постанова Великої Палати Верховного Суду від 26 травня 2020 у справі № 908/299/18).

При поданні зазначених заяв позивач має дотримуватися вимог до вчинення відповідної процесуальної дії, зокрема, щодо об`єднання в одній позовній заяві декількох вимог, пов`язаних між собою підставою виникнення або поданими доказами, основних та похідних позовних вимог згідно ч. 1 ст. 172 КАС України. Очевидно, що ці приписи щодо об`єднання вимог не є окремим процесуальним способом внесення змін у позов, а правилом, що має застосовуватися і до заяв позивача про зміну предмета позову.

Верховний Суд неодноразово та послідовно висловлював правову позицію про те, що процесуальним законом не передбачено права позивача на подання заяв (клопотань) про «доповнення» або «уточнення» позовних вимог, або заявлення «додаткових» позовних вимог.

Тож заява позивача, що за своїм змістом уточнює чи доповнює вже прийнятий до розгляду позов або іншим чином спрямована на його зміну, має бути кваліфікована судом згідно з положеннями статей 47,160,168,173 КАС України, як:

- збільшення або зменшення розміру позовних вимог;

- зміна предмета або підстави позову.

При цьому у випадку зміни такою заявою предмета і підстав позову її слід розцінювати як новий позов з урахуванням усіх норм процесуального закону щодо його прийняття до провадження судом.

Аналогічна правова позиція висловлена в Окремій думці суддів Великої Палати Верховного Суду щодо постанови Великої Палати Верховного Суду від 24 квітня 2024 року у справі № 657/1024/16-ц (провадження № 14-5цс23).

Згідно зі статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 4 листопада 1950 року кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Поняття «суд, встановлений законом» зводиться не лише до правової основи самого існування суду, але й дотримання таким судом певних норм, які регулюють його діяльність, тобто охоплює всю організаційну структуру судів, включно з питаннями, що належать до юрисдикції певних категорій судів.

За приписами частини першої статті 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що у прийнятті заяви представника позивача ОСОБА_1 адвоката Бабак Валентини Володимирівни про уточнення (зміну) позовних вимог у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 , третя особа - начальник ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 , про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення необхідно відмовити та повернути таку заяву заявнику.

Керуючись ст.ст. КАС 160, 180, 241-246, 294 України, суд,-

У Х В А Л И В:

У прийнятті заяви представника позивача ОСОБА_1 адвоката Бабак Валентини Володимирівни про уточнення (зміну) позовних вимог у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 , третя особа - начальник ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 , про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення відмовити та повернути її заявнику.

Апеляційна скарга на ухвалу суду першої інстанції подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Учасник справи, якому повна ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя: А.С.Адамов