Справа № 991/8725/23
Суддя: Коваленко Н.В.
Дата ухвалення: 2026-01-20 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

20 січня 2026 року

м. Київ

справа № 991/8725/23

адміністративне провадження № К/990/20478/24

Верховний Суд у складі суддів об`єднаної палати Касаційного адміністративного суду: судді-доповідача Коваленко Н.В., суддів: Олендера І.Я., Дашутіна І.В., Мельник - Томенко Ж.М., Ханової Р.Ф., Загороднюка А.Г., Рибачука А.І., розглянувши у письмовому провадженні касаційну скаргу Міністерства юстиції України на ухвалу Апеляційної палати Вищого антикорупційного суду від 16 травня 2024 року, постановлену у складі колегії суддів Панкулича В.І., Глотова М.С., Панаіда І.В. у справі за позовом Міністерства юстиції України до ОСОБА_1 , треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору, на стороні відповідача - TODWICK HOLDINGS LTD (ТОДВІК ХОЛДІНГС ЛТД); CICERONE HOLDING B.V. (КОМПАНІЯ ЦИЦЕРОН ХОЛДІНГ Б.В.); Bogstone Holding B.V.; ТОВ «АЛЬЯНС ХОЛДИНГ»; ТОВ «ІНВЕСТ-РЕГІОН»; EATONGATE HOLDINGS LIMITED (ІТОНГЕЙТ ХОЛДІНГЗ ЛІМІТЕД); ТОВ «НАФТОВА КОМПАНІЯ «АЛЬЯНС-УКРАЇНА»; ТОВ «РЕНТОЙЛ»; ТОВ «АЛЬЯНС-УКРАЇНА»; ТОВ «АЛЬЯНС ОЙЛ УКРАЇНА»; компанія SHELL OVERSEAS INVESTMENTS B.V., Коларов Іван, про застосування санкції,

УСТАНОВИВ:

1. У жовтні 2023 року Міністерство юстиції України (далі - також Мін`юст, позивач) звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 (далі - також ОСОБА_1 , відповідач), треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору, на стороні відповідача - TODWICK HOLDINGS LTD (ТОДВІК ХОЛДІНГС ЛТД); CICERONE HOLDING B.V. (КОМПАНІЯ ЦИЦЕРОН ХОЛДІНГ Б.В.); Bogstone Holding B.V.; ТОВ «АЛЬЯНС ХОЛДИНГ»; ТОВ «ІНВЕСТ-РЕГІОН»; EATONGATE HOLDINGS LIMITED (ІТОНГЕЙТ ХОЛДІНГЗ ЛІМІТЕД); ТОВ «НАФТОВА КОМПАНІЯ «АЛЬЯНС-УКРАЇНА»; ТОВ «РЕНТОЙЛ»; ТОВ «АЛЬЯНС-УКРАЇНА»; ТОВ «АЛЬЯНС ОЙЛ УКРАЇНА»; компанія SHELL OVERSEAS INVESTMENTS B.V., ОСОБА_2 , у якому просило застосувати санкцію, передбачену пунктом 1-1 частини першої статті 4 Закону України «Про санкції», та стягнути у дохід держави активи, а саме:

1) 49 % частки у статутному капіталі ТОВ «Альянс Холдинг» () у розмірі 270 836 475 грн, складеному з часток, що належать компанії «ЦИЦЕРОН ХОЛДІНГ Б.В.», резидентство: Нідерланди, розмір частки: 552 726 929,15 грн, та компанії «БОГСТОУН ХОЛДІНГ Б.В.», резидентство: Нідерланди, розмір частки 570,85 грн (власником 100 % корпоративних прав якого є компанія «ЦИЦЕРОН ХОЛДІНГ Б.В.»), яка є пропорційною частці «TODWICK» (Мальта), стосовно якої ОСОБА_1 може здійснювати права тотожні за змістом здійсненню права розпорядження;

2) 100 % частки у статутному капіталі ТОВ «НК «Альянс-Україна» () у розмірі 447 604 842,76 грн, складеному з часток, що належать ІТОНГЕЙТ ХОЛДІНГЗ ЛІМІТЕД, резидентство: Кіпр, розмір частки: 323 110 907,44 грн, ТОВ «РЕНТОЙЛ» (), розмір частки: 124 493 500,00 грн, ТОВ «Альянс-Україна» (), розмір частки: 435,32 грн, стосовно якої ОСОБА_1 може здійснювати права тотожні за змістом здійсненню права розпорядження.

2. Під час розгляду цієї справи Міністерство юстиції України подало до Вищого антикорупційного суду заяву про забезпечення позову, яку Вищий антикорупційний суд ухвалою від 09 листопада 2023 року задовольнив частково.

3. Не погодившись з такою ухвалою суду першої інстанції, адвокат Колесник О.І., який діє в інтересах третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог, - ТОВ «АЛЬЯНС ОЙЛ УКРАЇНА», оскаржив її в апеляційному порядку.

4. Ухвалою Апеляційної палати Вищого антикорупційного суду від 16 травня 2024 року апеляційна скарга задоволена частково, а саме:

- апеляційне провадження за апеляційною скаргою ТОВ «АЛЬЯНС ОЙЛ УКРАЇНА» на ухвалу Вищого антикорупційного суду від 09 листопада 2023 року в частині заходів забезпечення позову, вжитих стосовно майна ТОВ «НК «АЛЬЯНС-УКРАЇНА», ТОВ «АЛЬЯНС-УКРАЇНА», ТОВ «РЕНТОЙЛ», - закрите;

- ухвала Вищого антикорупційного суду від 09 листопада 2023 року в частині заходів забезпечення позову щодо майна ТОВ «АЛЬЯНС ОЙЛ УКРАЇНА» - скасована. У цій частині ухвалене нове рішення, яким Міністерству юстиції України відмовлено у задоволенні заяви про забезпечення позову щодо майна ТОВ «АЛЬЯНС ОЙЛ УКРАЇНА».

5. Не погодившись із такою ухвалою апеляційного суду, Міністерство юстиції України подало касаційну скаргу, в якій, покликаючись на неправильне застосування судом норм матеріального та порушення норм процесуального права, просить її в частині скасування ухвали суду першої інстанції про забезпечення позову щодо майна ТОВ «АЛЬЯНС ОЙЛ УКРАЇНА» скасувати і залишити в цій частині в силі ухвалу Вищого антикорупційного суду від 09 листопада 2023 року.

6. Верховний Суд ухвалою від 04 червня 2024 року відкрив касаційне провадження у цій справі.

7. Підставою для відкриття касаційного провадження у справі слугували доводи скаржника про відсутність висновків Верховного Суду щодо застосування норм права у подібних правовідносинах стосовно можливості вжиття заходів забезпечення позову у справах про застосування санкції у вигляді стягнення активів у дохід держави, висловлених безпосередньо за результатами розгляду зазначеного питання.

8. Відзив на касаційну скаргу від інших учасників справи не надійшов, що за приписами частини четвертої статті 338 Кодексу адміністративного судочинства України не перешкоджає перегляду рішень судів першої та апеляційної інстанцій.

9. За результатом автоматизованого розподілу судової справи між суддями касаційна скарга передана на розгляд колегії суддів Касаційного адміністративного суду у Верховному Суді у складі: судді-доповідача Мартинюк Н.М., суддів Жука А.В., Мельник-Томенко Ж.М.

10. На підставі розпорядження заступника керівника Апарату Верховного Суду - керівника секретаріату Касаційного адміністративного суду - від 15 серпня 2025 року призначений повторний автоматизований розподіл цієї справи, за наслідками якого справу передано на розгляд колегії суддів у складі: судді-доповідача Радишевської О.Р., суддів Кашпур О.В., Смоковича М.І.

11. Здійснюючи підготовку справи до касаційного розгляду, Суд з`ясовав, що у Касаційному адміністративному суді у складі Верховного Суду сформувалися різні підходи стосовно можливості оскарження в касаційному порядку ухвал Апеляційної палати Вищого антикорупційного суду як суду апеляційної інстанції у справах про застосування санкції, передбаченої пунктом 1-1 частини першої статті 4 Закону України «Про санкції», особливості провадження в яких регламентовано статтею 283-1 Кодексу адміністративного судочинства України.

12. З метою забезпечення правильного та однакового застосування у Касаційному адміністративному суді у складі Верховного Суду норм статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України під час вирішення питання щодо касаційного оскарження ухвал Апеляційної палати Вищого антикорупційного суду у справах, особливості вирішення яких регулюються статтею 283-1 цього Кодексу, та вважаючи за необхідне керуватися підходом, що вперше був сформульований в ухвалі Верховного Суду від 05 січня 2023 року у справі № 991/5572/22, колегія суддів постановила ухвалу від 17 листопада 2025 року про передачу цієї справи на розгляд об`єднаної палати Касаційного адміністративного суду у Верховному Суді (далі - також об`єднана палата).

13. Зазначена ухвала постановлена на підставі частини другої статті 346 Кодексу адміністративного судочинства України, згідно з якими суд, який розглядає справу в касаційному порядку у складі колегії суддів або палати, передає справу на розгляд об`єднаної палати, якщо ця колегія або палата вважає за необхідне відступити від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного в раніше ухваленому рішенні Верховного Суду у складі колегії суддів з іншої палати або у складі іншої палати чи об`єднаної палати.

14. Передаючи справу на розгляд об`єднаної палати, Верховний Суд в ухвалі від 17 листопада 2025 року зазначив, що питання стосовно можливості касаційного оскарження ухвал Апеляційної палати Вищого антикорупційного суду, постановлених у справах про застосування санкцій, особливості вирішення яких регулюється статтею 283-1 Кодексу адміністративного судочинства України, вирішувалося колегією суддів судової палати з розгляду справ щодо захисту соціальних прав Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду у межах справи № 991/5572/22 за позовом Міністерства юстиції України до ОСОБА_3 , за участю третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору, - Товариства з обмеженою відповідальністю «Танталіт», Товариства з обмеженою відповідальністю «Дом Лесника», ОСОБА_4 , ОСОБА_5 та ОСОБА_6 про застосування санкції, передбаченої пунктом 1-1 частини пешої статті 4 Закону України «Про санкції».

15. У наведеній справі Апеляційна палата Вищого антикорупційного суду постановила ухвалу від 20 грудня 2022 року, якою відмовила у відкритті апеляційного провадження на рішення Вищого антикорупційного суду від 12 грудня 2022 року.

16. Така ухвала Апеляційної палати Вищого антикорупційного суду була оскаржена в касаційному порядку, проте ухвалою Верховного Суду у складі колегії суддів судової палати з розгляду справ щодо захисту соціальних прав Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду від 05 січня 2023 року у справі № 991/5572/22 у відкритті касаційного провадження відмовлено.

17. Відмовляючи у відкритті касаційного провадження, Касаційний адміністративний Суд у складі Верховного Суду у справі № 991/5572/22, покликаючись на положення статті 283-1 Кодексу адміністративного судочинства України, яка визначає особливості провадження у справах про застосування санкцій, зазначив, що постанови Апеляційної палати Вищого антикорупційного суду, ухвалені за результатами розгляду апеляційної скарги на рішення Вищого антикорупційного суду, набирають законної сили негайно після проголошення та не підлягають оскарженню в касаційному порядку.

18. За висновками Верховного Суду, викладеними в ухвалі від 05 січня 2023 року у справі № 991/5572/22, цей самий підхід (щодо неможливості оскарження в касаційному порядку) має бути застосований і до ухвал Апеляційної палати Вищого антикорупційного суду як суду апеляційної інстанції, адже окремих правил оскарження ухвал цього суду, які б дозволяли таке оскарження, стаття 283-1 Кодексу адміністративного судочинства України не містить.

19. В цій же ухвалі Касаційний адміністративний суд у складі Верховного Суду наголосив, що пункт 8 частини другої статті 129 Конституції України до основних засад судочинства відносить забезпечення права на апеляційний перегляд справи, а касаційне оскарження судового рішення забезпечується тільки у визначених законом випадках.

20. Інший підхід до вирішення питання стосовно можливості оскарження ухвал Апеляційної палати Вищого антикорупційного суду як суду апеляційної інстанції у справах щодо застосування санкцій продемонстровано колегією суддів судової палати з розгляду справ щодо виборчого процесу та референдуму, а також захисту політичних прав громадян Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду, а саме - в ухвалах від 18 та 25 грудня 2023 року, постановлених у справі № 991/8725/23.

21. Так, ухвалою колегії суддів Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду від 18 грудня 2023 року у справі № 991/8725/23 було відкрите касаційне провадження за касаційною скаргою на ухвалу Апеляційної палати Вищого антикорупційного суду від 27 жовтня 2023 року про відмову у відкриті апеляційного провадження на ухвалу Вищого антикорупційного суду від 10 жовтня 2023 року (щодо забезпечення позову).

22. Ухвалою від 25 грудня 2023 року у справі № 991/8725/23 відкрите касаційне провадження за касаційною скаргою на ухвалу Апеляційної палати Вищого антикорупційного суду від 29 листопада 2023 року про відмову у відкриті апеляційного провадження на ухвалу Вищого антикорупційного суду від 09 листопада 2023 року (щодо забезпечення позову).

23. В обох випадках, відкриваючи касаційне провадження на ухвали Апеляційної палати Вищого антикорупційного суду як суду апеляційної інстанції у справі про застосування санкцій, Касаційний адміністративний суд у складі Верховного Суду керувався частиною третьою статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України, відповідно до якої у касаційному порядку можуть бути оскаржені ухвали суду апеляційної інстанції про відмову у відкритті або закриття апеляційного провадження.

24. Формулюючи висновок щодо застосування норм права, з метою відступу на користь якого ця справа передана на розгляд об`єднаної палати, Верховний Суд в ухвалі від 17 листопада 2025 року, проаналізувавши норми статті 272 Кодексу адміністративного судочинства України, вважав, що ухвали Апеляційної палати Вищого антикорупційного суду як суду апеляційної інстанції, прийняті за наслідками апеляційного перегляду судових рішень Вищого антикорупційного суду у справах про застосування санкції, передбаченої пунктом 1-1 частини першої статті 4 Закону України «Про санкції», не можуть бути переглянуті в касаційному порядку й це узгоджується зі змістом статті 283-1 цього ж Кодексу, яка визначає порядок провадження у справах про застосування такої санкції.

25. Суд звертав увагу на те, що наведені статті Кодексу адміністративного судочинства України є спеціальними нормами, що встановлюють особливості провадження у справах про застосування санкцій, і мають пріоритет над іншими нормами цього ж Кодексу, які визначають загальний порядок апеляційного та касаційного провадження та оскарження судових рішень.

26. За висновком Суду, щодо відступу на користь якого порушується питання, відсутність у статті 283-1 Кодексу адміністративного судочинства України окремого порядку оскарження ухвал Апеляційної палати Вищого антикорупційного суду як суду апеляційної інстанції, у взаємозв`язку із наявністю у статті 272 цього Кодексу застереження щодо остаточності судових рішень Апеляційної палати Вищого антикорупційного суду у справах про застосування санкції, указують на помилковість висновків, викладених в ухвалах Верховного Суду у складі колегії суддів судової палати з розгляду справ щодо виборчого процесу та референдуму, а також захисту політичних прав громадян Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду від 18 і 25 грудня 2023 року у справі № 991/8725/23 щодо можливості касаційного перегляду ухвал Апеляційної палати Вищого антикорупційного суду у справах про застосування санкції.

27. Ухвалою Верховного Суду від 26 листопада 2025 року справа № 991/8725/23 прийнята до розгляду об`єднаною палатою Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду, а її касаційний розгляд призначений в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами (у письмовому провадженні) з 08 грудня 2025 року.

28. Здійснюючи касаційний розгляд справи, об`єднана палата виходить з такого.

29. Відповідно до пункту 8 частини другої статті 129 Конституції України до основних засад судочинства віднесене забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.

30. Частиною першою статті 125 Конституції України визначено, що судоустрій в Україні будується за принципами територіальності та спеціалізації і визначається законом.

31. Таким законом є Закон України від 02 червня 2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів», відповідно до частини першої статті 14 якого учасники справи, яка є предметом судового розгляду, та інші особи мають право на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.

32. Юрисдикцію та повноваження адміністративних судів визначає Кодекс адміністративного судочинства України, який також встановлює порядок здійснення судочинства в адміністративних судах, що відповідає положенням частини першої статті 1 цього Кодексу.

33. До основних засад (принципів) адміністративного судочинства належить забезпечення права на касаційне оскарження судового рішення у випадках, визначених законом (пункт 7 частини третьої статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України).

34. Судом касаційної інстанції у розумінні норм частини першої статті 24 Кодексу адміністративного судочинства України є Верховний Суд, який переглядає судові рішення місцевих та апеляційних адміністративних судів у касаційному порядку як суд касаційної інстанції.

35. За своїм конституційно - правовим статусом (частина третя статті 125 Конституції України та частина перша статті 36 Закону України «Про судоустрій і статус суддів») Верховний Суд визначений як найвищий суд у системі судоустрою України, який забезпечує сталість та єдність судової практики у порядку та спосіб, визначені процесуальним законом.

36. Верховний Суд, зокрема, здійснює правосуддя як суд касаційної інстанції, а у випадках, визначених процесуальним законом, - як суд першої або апеляційної інстанції, в порядку, встановленому процесуальним законом (пункт 1 частини другої статті 36 Закону України «Про судоустрій і статус суддів»).

37. Юридичний аналіз наведених норм дає підстави для висновку, що право на касаційне оскарження забезпечується лише у визначених законом випадках. У адміністративних справах таке право реалізується шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду як суду касаційної інстанції, який, розглядаючи справи в касаційному порядку, виконує одну з основних своїх функцій - забезпечує сталість та єдність судової практики.

38. Провадження у цій справі відкрите за позовною заявою Мін`юсту про застосування санкції, передбаченої пунктом 1-1 частини першої статті 4 Закону України «Про санкції».

39. Адміністративні справи такої категорії вирішує Вищий антикорупційний суд як суд першої інстанції (частина п`ята статті 22 Кодексу адміністративного судочинства України).

40. Судові рішення Вищого антикорупційного суду у таких справах в апеляційному порядку як суд апеляційної інстанції переглядає Апеляційна палата Вищого антикорупційного суду, що передбачено частиною четвертою статті 23 Кодексу адміністративного судочинства України.

41. Верховний Суд підкреслює, що стаття 23 Кодексу адміністративного судочинства України оперує поняттям «судові рішення», зміст якого розкривається у статті 241 цього Кодексу, а саме: судовими рішеннями є: 1) ухвали; 2) рішення; 3) постанови.

42. Частинами другою - п`ятою статті 241 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що процедурні питання, пов`язані з рухом справи в суді першої інстанції, клопотання та заяви осіб, які беруть участь у справі, питання про відкладення розгляду справи, оголошення перерви, зупинення або закриття провадження у справі, залишення заяви без розгляду, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом, вирішуються судом шляхом постановлення ухвал.

Судовий розгляд в суді першої інстанції закінчується ухваленням рішення суду.

Перегляд судових рішень в апеляційному та касаційному порядку закінчується ухваленням постанови.

У випадках, визначених цим Кодексом, судовий розгляд закінчується постановленням ухвали.

43. З урахуванням змісту зазначених норм, Верховний Суд констатує, що Апеляційна палата Вищого антикорупційного суду переглядає в апеляційному порядку як суд апеляційної інстанції саме судові рішення, тобто як рішення, яким закінчується судовий розгляд по суті спору, так і ухвали Вищого антикорупційного суду, постановлені за результатом вирішення процедурних питань, пов`язаних з рухом справи в суді першої інстанції, клопотань та заяв осіб, які беруть участь у справі, інших процедурних питань.

44. Висновок про те, що апеляційна скарга може бути подана до Апеляційної палати Вищого антикорупційного суду не лише щодо оскарження рішення, а й ухвал Вищого антикорупційного суду, постановлених як судом першої інстанції, наведений у постанові Верховного Суду від 26 січня 2024 року у справі № 991/8725/23 й відступу від нього не здійснювалось.

45. У вказаній постанові Верховний Суд зауважив, що стаття 283-1 Кодексу адміністративного судочинства України не містить прямої заборони на оскарження ухвал, постановлених Вищим антикорупційним судом під час вирішення справ про застосування санкцій, а також наголосив, що обмеження права на судовий захист, в тому числі, на апеляційне оскарження, не допускається в силу статті 64 Конституції України.

46. Що ж до права на касаційне оскарження судових рішень у справах означеної категорії, то в цьому питання необхідно враховувати, що такі справи розглядаються адміністративними судами з певними особливостями, які визначені статтею 283-1 Кодексу адміністративного судочинства України.

47. Так, в абзацах першому - третьому частини восьмої вказаної статті міститься регламентація порядку подання апеляційної скарги на рішення Вищого антикорупційного суду, ухвалене ним як судом першої інстанції, визначається коло осіб, які мають таке право, та строк подання скарги.

48. Беручи до уваги правові позиції Верховного Суду, викладені у постанові від 26 січня 2024 року у справі № 991/8725/23, об`єднана палата вважає, що норми абзаців першого - третього частини восьмої статті 283-1 Кодексу адміністративного судочинства України не належить розуміти як такі, що вказують на право оскаржити в апеляційному порядку виключно рішення Вищого антикорупційного суду, ухвалене ним як судом першої інстанції, та обмежують можливість апеляційного оскарження ухвал цього суду, постановлених з процедурних питань, оскільки таке їх тлумачення не відповідає закріпленим у Конституції та законах України положенням щодо засад (принципів) адміністративного судочинства та нормам процесуального права, які регламентують порядок реалізації прав на апеляційне оскарження судового рішення та на апеляційний перегляд справи.

49. Положення вищенаведених норм та висновки Верховного Суду щодо їх застосовування засвідчують, що до Апеляційної палати Вищого антикорупційного суду можуть бути подані апеляційні скарги як на рішення, так і на ухвали Вищого антикорупційного суду як суду першої інстанції.

50. Тому приписи абзаців четвертого - восьмого частини восьмої статті 283-1 Кодексу адміністративного судочинства України, слід тлумачити як такі, що визначають строк та порядок розгляду Апеляційною палатою Вищого антикорупційного суду всіх апеляційних скарг, тобто як на рішення, так і на ухвали Вищого антикорупційного суду як суду першої інстанції.

51. До того ж, такі положення норм процесуального права не містять конкретизації та прямої вказівки на те, що вони регламентують порядок та строки розгляду апеляційних скарг лише на рішення Вищого антикорупційного суду, ухвалене як судом першої інстанції.

52. Такий підхід підлягає застосуванню й до норм абзаців дев`ятого - тринадцятого частини восьмої статті 283-1 Кодексу адміністративного судочинства України, які визначають повноваження Апеляційної палати Вищого антикорупційного суду за результатами розгляду апеляційної скарги.

53. Так, відповідно до абзаців дев`ятого - тринадцятого частини восьмої статті 283-1 Кодексу адміністративного судочинства України за результатами розгляду апеляційної скарги Апеляційна палата Вищого антикорупційного суду ухвалює одне з таких рішень:

1) про залишення судового рішення без змін, а апеляційної скарги - без задоволення;

2) про зміну судового рішення;

3) про скасування судового рішення та ухвалення нового рішення.

Постанова Апеляційної палати Вищого антикорупційного суду набирає законної сили негайно після її проголошення та не підлягає оскарженню в касаційному порядку.

54. Зазначені норми процесуального права, як можна стверджувати виходячи з аналізу їх змісту, визначають повноваження Апеляційної палати Вищого антикорупційного суду за результатом розгляду апеляційних скарг на усі судові рішення, ухвалені Вищим антикорупційним судом, тобто як на рішення, так і на ухвали цього суду.

55. Абзац тринадцятий частини восьмої статті 283-1 Кодексу адміністративного судочинства України передбачає, що розгляд апеляційної скарги Апеляційною палатою Вищого антикорупційного суду закінчується ухваленням постанови, що кореспондується з приписам частини четвертої статті 241 Кодексу адміністративного судочинства України, згідно з якою перегляд судових рішень (тобто як рішень, так і ухвал) в апеляційному порядку закінчується ухваленням постанови.

56. Важливо, що цей же абзац тринадцятий частини восьмої статті 283-1 Кодексу адміністративного судочинства України містить пряму заборону на касаційне оскарження постанови Апеляційної палати Вищого антикорупційного суду, що дозволяє констатувати неможливість касаційного оскарження як рішень Вищого антикорупційного суду, ухвалених цим судом як судом першої інстанції по суті спору, такі й ухвал цього ж суду, постановлених з процедурних питань, і переглянутих Апеляційною палатою Вищого антикорупційного суду в апеляційному порядку.

57. У зазначеній статті відсутні приписи, які б передбачали можливість оскарження в касаційному порядку як судових рішень Вищого антикорупційного суду, ухвалених у визначеній нею категорії справ, так й ухвал чи постанов Апеляційної палати Вищого антикорупційного суду як суду апеляційної інстанції.

58. Аналізуючи зміст частини восьмої статті 283-1 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів висновує, що її норми, які є спеціальними у цій категорії справ, вже врегулювали порядок оскарження судових рішень Вищого антикорупційного суду в апеляційному та касаційному порядку, у зв`язку з чим застосування загальних норм глав 1, 2 розділу ІІІ цього Кодексу щодо перегляду судових рішень (апеляційне і касаційне провадження), є помилковим.

59. Об`єднана палата підкреслює і те, що спір у справі, яка розглядається, виник у правовідносинах у сфері захисту національних інтересів, національної безпеки, суверенітету і територіальної цілісності України, протидії терористичній діяльності, а також запобігання порушенню, відновлення порушених прав, свобод та законних інтересів громадян України, суспільства та держави й стосується застосування одного з видів спеціальних економічних та інших обмежувальних заходів (далі - санкції), передбаченої пунктом 1-1 частини першої статті 4 Закону України «Про санкції».

60. У цьому аспекті варто зауважити, що за змістом статті 5 Закону України «Про санкції» рішення про застосування санкцій, передбачених пунктами 1, 2-25 частини першої статті 4 Закону України «Про санкції», приймається Радою національної безпеки та оборони України та вводиться в дію указом Президента України.

61. Зазначений Указ може бути оскаржений до Касаційного адміністративного суду у Верховному Суді як до суду першої інстанції за правилами статті 266 Кодексу адміністративного судочинства України, відповідно до частини п`ятої якої судом апеляційної інстанції у таких справах є Велика Палата Верховного Суду. Суд касаційної інстанції для таких справ не передбачений.

62. Тобто, судовий розгляд справ, пов`язаних з застосуванням видів санкцій, визначених пунктами 1, 2-25 частини першої статті 4 Закону України «Про санкції», обмежується судом першої та апеляційної інстанцій. Касаційного оскарження будь-яких судових рішень для цієї категорії справ, як і конкретно визначеного суду касаційної інстанції, який мав би такі повноваження, закон не передбачає.

63. У зв`язку з цим не виникає потреби у впровадженні до законодавства окремої норми, яка б обмежувала можливість касаційного оскарження судових рішень у вказаній категорії справ.

64. Що ж до санкції, передбаченої пунктом 1-1 частини першої статті 4 Закону України «Про санкції», то її застосування, у порівнянні з іншими видами санкцій, визначених у цій же статті зазначеного Закону, відрізняється за суб`єктом і порядком застосування, та має свої особливості в частині розгляду судових справ, предмет спору в яких пов`язаний із застосуванням такої санкції.

65. Саме тому законодавець, діючи логічно і послідовно, ввів до процесуального закону окрему спеціальну статтю 283-1 Кодексу адміністративного судочинства України, яка у взаємозв`язку з вищевикладеними приписами норм матеріального і процесуального права дозволяє тлумачити її як таку, що шляхом прямої заборони обмежує право касаційного оскарження будь-яких судових рішень, ухвалених Вищим антикорупційним судом як судом першої інстанції, а також судових рішень Апеляційної палати цього ж Суду у справах про застосування санкції, передбаченої пунктом 1-1 частини першої статті 4 Закону України «Про санкції».

66. Таким чином досягається дотримання однієї з закріплених у Конституції та законах України засади (принципу) судочинства - рівності перед законом та судом, й дозволяє усім учасникам правовідносин, охоплених Законом України «Про санкції», мати однаковий обсяг процесуальних прав й можливостей стосовно судового розгляду справ, предмет спору в яких виник у таких відносинах і стосується застосування усіх видів санкцій, визначених у частині першій статті 4 зазначеного Закону.

67. З огляду на наведене, й частину третю статті 272 Кодексу адміністративного судочинства України потрібно застосовувати як таку, за правилами якої усі судові рішення (як ухвали, так і постанови) Апеляційної палати Вищого антикорупційного суду як суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду справ, визначених статтею 283-1 цього Кодексу, набирають законної сили з моменту проголошення і не можуть бути оскаржені.

68. Узагальнюючи усе вищевикладене, об`єднана палата визнає помилковим продемонстрований в ухвалах Верховного Суду від 18 і 25 грудня 2023 року у справі № 991/8725/23 підхід, згідно з яким ухвали Апеляційної палати Вищого антикорупційного суду, постановлені у справах про застосування санкції, передбаченої пунктом 1-1 частини першої статті 4 Закону України «Про санкції», можуть бути оскаржені в касаційному порядку.

69. Об`єднана палата формує такий висновок щодо застосування норм частини третьої статті 272 та частини восьмої статті 283-1 Кодексу адміністративного судочинства України стосовно можливості оскарження в касаційному порядку судових рішень Апеляційної палати Вищого антикорупційного суду, постановлених у справах про застосування санкції, передбаченої пунктом 1-1 частини першої статті 4 Закону України «Про санкції», а саме:

судові рішення Вищого антикорупційного суду (рішення та ухвали), ухвалені (постановлені) у справах, особливості розгляду яких визначені статтею 283-1 Кодексу адміністративного судочинства України, а також ухвали та постанови Апеляційної палати Вищого антикорупційного суду у цих справах касаційному оскарженню не підлягають.

70. У справі, що розглядається, касаційна скарга подана на ухвалу Апеляційної палати Вищого антикорупційного суду, постановлену за результатом розгляду апеляційної скарги на ухвалу Вищого антикорупційного суду про забезпечення позову у справі про застосування санкції, передбаченої пунктом 1-1 частини першої статті 4 Закону України «Про санкції», особливості розгляду якої визначені статтею 283-1 Кодексу адміністративного судочинства України, проте така ухвала, відповідно до наведених у цій постанові Верховного Суду правових позицій, касаційному оскарженню не підлягає.

71. З указаних підстав касаційне провадження у справі, що розглядається, належить закрити відповідно до статті 339 Кодексу адміністративного судочинства України, оскільки таке відкрите на судове рішення, перегляд якого в касаційному порядку процесуальним законом не передбачений.

72. Керуючись статтями 340, 341, 339, 344, 355, 359 Кодексу адміністративного судочинства України, Суд

УХВАЛИВ:

Касаційне провадження у справі № 991/8725/23 закрити.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддями, є остаточною й не оскаржується.

Суддя-доповідач Н.В. Коваленко

Судді: І.Я. Олендер

І.В. Дашутін

Ж.М. Мельник - Томенко

Р.Ф. Ханова

А.Г. Загороднюк

А.І. Рибачук