Справа № 160/26522/25
Суддя: Дєєв Микола Владиславович
Дата ухвалення: 2026-01-22 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі судді Дєєва М.В., при секретарі судового засідання Сергієнко В.Ю., за участю: представника позивача Донець О.Є., представника відповідача Волошиної В.В. розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу
за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ТАС ДНІПРОВАГОНМАШ»
до Головного управління ДПС у Дніпропетровській області
про визнання протиправним та скасування податкових повідомлень-рішень,
16.09.2025 року до Дніпропетровського окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов Товариства з обмеженою відповідальністю «ТАС ДНІПРОВАГОНМАШ» до Головного управління ДПС у Дніпропетровській області, в якому позивач просить:
19.09.2025 року ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду відкрито загальне позовне провадження та призначено підготовче судове засідання.
24.09.2025 року від позивача надійшла заява про уточнення позовних вимог, відповідно до якої вказано про технічні помилки при складанні позову та просить суд:
02.10.2025 року ухвалами Дніпропетровського окружного адміністративного суду прийнято до розгляду заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «ТАС ДНІПРОВАГОНМАШ» про уточнення позовних вимог та задоволено клопотання представника позивача про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції.
06.10.2025 року від Головного управління ДПС у Дніпропетровській області надійшов відзив на позовну заяву, відповідно до якого вказано, що в порушення п.189.1 ст.189, абз «б» п.198.5 ст.198 Податкового кодексу України від 02.12.2010 року №2755-VI (із змінами та доповненнями), ТОВ «ТАС Дніпровагонмаш» занижено податкові зобов`язання з податку на додану вартість на загальну суму 130 789 277 грн. (в одиницях податкової звітності). Перевіркою встановлено, що в порушення пункту 201.1, пункту 201.10 статті 201 Податкового кодексу України від 02.12.2010 №2755-VI не здійснено реєстрацію податкових накладних (відсутня реєстрація) в Єдиному реєстрі податкових накладних, внаслідок порушень детально описаних в п.п.3.1.2.1 п.3.1 розд.3 акта перевірки (в частині не нарахування податкових зобов`язань при списанні ПММ). За дане порушення передбачено застосування штрафної санкції відповідно п.120- 1.2 ст.1201 Податкового кодексу України від 02.12.2010р. №2755-VI. В порушення п.п.134.1.1 п.134.1 ст.134, п.п. 140.5.4 п.140.5 статті 140 Податкового кодексу України від 02.12.2010р. №2755-VI підприємством занижено різниці, на які збільшується фінансовий результат (рядок 3.1.7 додатку РІ Декларації з податку на прибуток), що призвело до заниження загальної суми різниць, які виникають відповідно до Податкового кодексу України, що, в свою чергу, призвело до заниження об`єкту оподаткування податком на прибуток за 2020 рік у загальному розмірі 941 297 грн. Сукупність фактів та обставин, що характеризують діяльність суб`єктів господарювання, задіяних в придбанні транспортних послуг ТОВ «ТАС Дніпровагонмаш», свідчить про те, що метою їх функціонування є створення виключно документообігу по нереальним господарським операціям для отримання податкової вигоди. З огляду на вказане відповідач просив відмовити у задоволенні позовних вимог.
07.10.2025 року від позивача надійшла відповідь на відзив, відповідно до якої вказано, що донарахування відповідачем ПДВ за п.п. б ) п. 198.5 ПК України призводить до подвійного нарахування позивачу податкових зобов`язань з ПДВ по одній господарській операції. Відповідачем не дотримано методологію розрахунку ПДВ, закріплену у п. 198.5. ПК України. Отже, висновки відповідача про порушення позивачем Порядку заповнення і подання податкової звітності з податку на додану вартість, п. 198.3 та п. 198.6 ст.198 ПК України, є помилковими та незаконними. Відповідно, відсутні порушення п. 201.10 статті 201 ПК України щодо реєстрації податкових накладних в ЄРПН. Зазначені відповідачем арифметичні помилки самостійно виявлені позивачем та виправлені шляхом подачі уточнюючих розрахунків у квітні та жовні 2024 року за період січень та лютий 2024 року. Зазначені виправлення здійснені до моменту початку документальної планової перевірки (але не враховані Відповідачем). При цьому період жовтень 2024 року не входив у період перевірки. Тому висновки відповідача про наявність арифметичних помилок є необґрунтованими та незаконними.
15.10.2025 року від позивача надійшли додаткові пояснення відповідно до яких вказано, що невірне застосовування п.п б) п. 198.5 ПК України до товару (металосировини), який придбаний з ПДВ та був частково використаний в оподаткованих операціях (шляхом виробництва та продажу з ПДВ готової продукції), а частково у пільгових (шляхом утворення при виробництві та продажу металобрухту без ПДВ, як звільненої операції). Підпункт б) п. 198.5 ПК України регулює ситуації, зокрема, якщо Товариство придбало лист металу (металосировину), як товар, (з ПДВ) і весь цей товар (цілком) використало у звільнених від ПДВ операціях (із всього придбаного товару зроблено металобрухт, який реалізовано без ПДВ). Але такі ситуації у Товариства відсутні. Відходи власного виробництва позивача відносяться до товарів (запасів), які частково використовуються в оподатковуваних операціях, а частково ні за ст. 199 ПК України. На підставі зазначеного вище, позивач правомірно, керуючись нормами ст. 199 ПК України не здійснював нарахування ПДВ за п.п б) п. 198.5, а здійснював нарахування ПДВ за ст. 199 ПК України. Невірно визначена база нарахування ПДВ за ст. 198 ПК України. Норма ст.198 ПК України з метою визначення бази для нарахування ПДВ посилається на п. 189.1 ПК України. Відповідно, нормою п. 189.1. ПК України чітко визначено, що у разі здійснення операцій відповідно до пункту 198.5 статті 198 цього Кодексу база оподаткування а за товарами/послугами визначається виходячи з вартості їх придбання. Тобто, нормами ПК України встановлена чітка методологія нарахування ПДВ при застосуванні п. 198.5. ПК України, а саме ПДВ нараховується за товарами (у позивача це саме товари) виходячи із вартості їх придбання. Натомість, відповідач при розрахунках ПДВ застосовує іншу, власну, не встановлену законодавством методику розрахунку ПДВ, а саме, використано для розрахунків середню вартість сировини (матеріалів) на кількість отриманих відходів (поворотні відходи, стружка, ділові відходи) в розрізі цехів та по найменуванню відходів, враховуючи масову долю перерахунку штук у кілограми (за можливістю). Однак, вартість відходів, які оприбутковані Товариством відповідно до правил бухгалтерського обліку не дорівнює вартості придбання металосировини (як товару), з якої при виробництві було утворено відходи (пропорційно частці, що була використана при виробництві).
15.10.2025 року у підготовчому судовому засіданні для надання сторонам часу ознайомлення з їх письмовими поясненнями, оголошено перерву у підготовчому провадженні.
21.10.2025 року від позивача надійшли додаткові пояснення по справі, відповідно до яких вказано, що у Акті перевірки досліджувались та встановлені операції позивача саме з експорту з нерезидентом ООО TRADE GROUP LTD, 860 - Республіка Узбекистан. Ці факти не спростовуються відповідачем. В той час, як норма п.п. 140.5.4 ПК України регулює питання придбання товарів, у тому числі необоротних активів (крім активів з права користування за договорами оренди), робіт та послуг у нерезидентів. На підставі зазначеного вище, у сторін відсутній спір щодо визнання операцій контрольованими чи ні, спір стосується встановлення порушення за п.п. 140.5.4 ПК України, яке не відноситься до експорту. На даний момент у позивача відсутня кредиторська заборгованість по взаємовідносинам з ТОВ «ЛЄТРЕЙД», які зазначені у Акті перевірки, що підтверджується платіжними дорученнями на оплату та даними бухгалтерського обліку позивача.
05.11.2025 року від відповідача надійшли пояснення по справі, відповідно до яких вказано, що застосування п.п.140.5.4 п. 140.5 ст. 140 ПК України (взаємовідносини по імпортним операціям) замість п.п.140.5.5-1 п. 140.5 ст.140 ПК України (взаємовідносини по експортним операціям) України не призводить до відсутності донарахувань по податку на прибуток за зовнішньоекономічним договором з нерезидентом з Узбекистану, який включено до переліку держав Постанови КМУ від 27.12.2017 №1045. Окремі дефекти форми рішення контролюючого органу не повинні сприйматись як безумовні підстави для висновку щодо протиправності спірного рішення і, як наслідок, про його скасування. З урахуванням вимог податкового законодавства, частина вартості товару (металсировини), який було витрачено на готову продукцію і з якого утворились відходи (брухт), що припадає на частку кількості отриманого брухту від кількості списаного у виробництво товару, підлягає нарахуванню податкових зобов`язань з ПДВ згідно з абз.б) п.п.198.5 ст.198 ПКУ.
13.11.2025 року у підготовчому судовому засіданні витребувано у відповідача додатки до акту перевірки в електронному вигляді, задоволено заяву позивача про виправлення описки у позові та оголошено перерву у підготовчому провадженні.
26.11.2025 року від відповідача надійшли витребувані судом документи.
27.11.2025 року у підготовчому судовому засіданні закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті.
12.12.2025 року від позивача надійшли додаткові пояснення по справі, відповідно до яких вказано, що відповідачем невірно визначена база нарахування ПДВ за ст. 198 ПК України. Норма ст. 198 ПК України з метою визначення бази для нарахування ПДВ посилається на п. 189.1 ПК України. Відповідно, нормою п. 189.1. ПК України чітко визначено, що у разі здійснення операцій відповідно до пункту 198.5 статті 198 цього Кодексу база оподаткування за товарами/послугами визначається виходячи з вартості їх придбання. Тобто, нормами ПК України встановлена чітка методологія нарахування ПДВ при застосуванні п. 198.5. ПК України, а саме ПДВ нараховується за товарами (у Позивача це саме товари) виходячи із вартості їх придбання. Натомість, відповідач при розрахунках ПДВ застосовує іншу, власну методику, не встановлену законодавством методику розрахунку ПДВ, а саме, використано для розрахунків середню вартість сировини (матеріалів) на кількість отриманих відходів (поворотні відходи, стружка, ділові відходи) в розрізі цехів та по найменуванню відходів, враховуючи масову долю перерахунку штук у кілограми (за можливістю). Аргументом відповідача є відсутність даних для проведення вірного розрахунку. Однак, відсутність та неможливість відповідача вірно застосувати п. 198.5 ПКУ свідчить саме про порушення відповідачем методики, закріпленої у п. 189.1. ПКУ. Відповідачем математично невірно проведений розрахунок вартості сировини отриманих відходів виробництва (поворотних відходів, стружки, ділових відходів) за періоди 2018 9 місяців 2024 року, що свідчить про помилковість висновків відповідача.
17.12.2025 року від відповідача надійшли пояснення по справі, відповідно до яких вказано, що відповідачем правомірно розраховано вартість сировини, отриманих відходів виробництва за періоди 2018-9 місяців 2024 року.
17.12.2025 року у судовому засіданні під час розгляду справи по суті закінчено з`ясування обставин у справі та перевірку їх доказами, оголошено перерву перед стадією переходу до судових дебатів.
15.01.2026 року у судовому засіданні під час розгляду справи по суті представники позивача просили задовольнити позовні вимоги, при цьому посилаючись на доводи наведені у позовній заяві, уточненому позові, відповіді на відзив та додаткових поясненнях.
Представники відповідача у судовому засіданні під час розгляду справи по суті просили відмовити у задоволенні позовних вимог, при цьому посилаючись на доводи наведені у відзиві на позовну заяву, запереченнях на відповідь на відзив та письмових поясненнях.
З врахуванням абз.2 ч.1 статті 227 КАС України суд перейшов до стадії ухвалення судового рішення та оголошено дату проголошення такого рішення на 22.01.2026 року об 11:00 год.
Розглянувши подані документи і матеріали, з`ясувавши фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд вважає позовні вимоги такими, що підлягають задоволенню, з наступних підстав.
Відповідно до висновків акту перевірки зазначено, що перевіркою встановлено порушення ТОВ «ТАС Дніпровагонмаш»:
1. порушення п.п. 44.1, 44.2 ст. 44, п.п.134.1.1 п.134.1 ст. 134, п.п. 140.5.4, п.п. 140.5.9 п. 140.5 ст. 140 Податкового Кодексу України від 02.12.10 № 2755-VI, зі змінами та доповненнями, ТОВ «ТАС Дніпровагонмаш» занижено податок на прибуток підприємств на загальну суму 40 816 грн., в тому числі: - 2018 рік 40 816 грн. та завищено від`ємне значення об`єкту оподаткування на 1 227 330 грн., в т.ч. за: - за 2020 рік - 941 297 грн.; - за III квартали 2024 року - 286 033 грн.
- 2018 рік: січень - 1 637 569,78, лютий - 1 775 421,42, березень - 693 789,01, квітень - 4 091 939,90, травень - 3 185 359,10, червень - 3 433 408,03, липень - 2 686 238,75, серпень - 3 490 840,28, вересень - 3 558 228,86, жовтень - 2 229 652,61, листопад - 3 558 632,37, грудень - 3 574 916,95. Разом - 33 915 997,06;
- 2019 рік: січень - 2 967 641,99, лютий - 3 108 779,66, березень - 3 264 795,73, квітень - 3 145 191,45, травень - 2 706 673,43, червень - 2 335 907,23, липень - 2 564 771,66, серпень - 2 581 853,70, вересень - 2 535 020,93, жовтень - 2 632 836,3, листопад - 3 362 867,13, грудень - 1 564 836,72. Разом - 32 771 175,92;
- 2020 рік: січень - 1 593 443,76, лютий - 1 780 205,24, березень - 903 857,09, квітень - 314 086,67, травень - 864 833,55, червень - 899 237,25, липень - 449 972,24, серпень - 820 252,72, вересень - 622 453,79, жовтень - 1 335 823,5, листопад - 1 558 546,7, грудень - 1 715 500,32. Разом - 12 858 212,91;
- 2021 рік: січень - 511 708,59, лютий - 141 839,55, березень - 48 884,99, квітень - 146 975,74, травень - 824 454,53, червень - 538 073,40, липень - 304 479,71, серпень - 1 272 282,4, вересень - 1 403 213,0, жовтень - 1 686 042,5, листопад - 1 491 420,4, грудень - 1 174 814,43. Разом - 9 544 189,42;
- 2022 рік: січень - 1 837 421,8, лютий - 2 019 092,57, березень - 718 739,96, квітень - 391 440,29, травень - 637 099,54, червень - 702 066,71, липень - 737 400,61, серпень - 656 186,60, вересень - 891 495,790, жовтень - 1 403 795,78, листопад - 1 334 002,2, грудень - 409 222,95. Разом - 11 737 964,866;
- 2023 рік: січень - 1 233 605,68, лютий - 1 950 714,41, березень - 1 148 283,22, квітень - 18 043,11, травень - 1 233 035,71, червень - 1 709 365,47, липень - 1 522 953,0, серпень - 1 935 664,0, вересень - 519 930,94, жовтень - 914 297,44, листопад - 2 052 621,8, грудень - 1 577 474,71. Разом - 15 815 989,67;
- 2024 рік: січень - 1 014 468,97, лютий - 1 015 279,16, березень - 954 825,93, квітень - 767 081,74, травень - 2 162 261,48, червень - 1 848 437,88, липень - 3 169 492,19, серпень - 2 428 973,95, вересень - 1 044 849,16. Разом - 14 405 670,46.
В результаті порушень, зазначених в п.п.3.3.1.1 «Податкові зобов`язання» та п.п.3.3.1.2 акту перевірки. В зв`язку з тим, що підприємство декларувало від`ємне значення з податку на додану вартість, то податок на додану вартість до нараховується в сумі 129 500 398 грн., в т.ч. за періоди:
- 2018 рік: січень - 1 637 570, лютий - 0, березень - 0, квітень - 0, травень - 9 746 509, червень - 3 433 408, липень - 2 686 239, серпень - 918 894, вересень - 6 130 175, жовтень - 2 229 653, листопад - 3 558 632, грудень - 3 574 917. Разом - 33 915 997;
- 2019 рік: січень - 2 967 642, лютий - 3 108 780, березень - 3 264 796, квітень - 0, травень - 0, червень - 4 201 182, липень - 0, серпень - 7 420 354, вересень - 4 247 882, жовтень - 0, листопад - 1 672 731, грудень - 5 887 809. Разом - 32 771 176;
- 2020 рік: січень - 1 593 444, лютий - 0, березень - 0, квітень - 2 998 149, травень - 864 834, червень - 899 237, липень - 0, серпень - 492 893, вересень - 1 399 786, жовтень - 1 335 823, листопад - 453 685, грудень - 0. Разом - 10 037 851;
- 2021 рік: січень - 0, лютий - 0, березень - 0, квітень - 0, травень - 0, червень - 0, липень - 0, серпень - 3 273 879, вересень - 0, жовтень - 4 010 884, листопад - 3 904 974, грудень - 1 174 814. Разом - 12 364 551;
- 2022 рік: січень - 0, лютий - 1 766 352, березень - 819 535, квітень - 0, травень - 2 506 524, червень - 0, липень - 0, серпень - 0, вересень - 3 498 533, жовтень - 0, листопад - 1 707 432, грудень - 677 922. Разом - 10 976 298;
- 2023 рік: січень - 0, лютий - 0, березень - 0, квітень - 0, травень - 0, червень - 4 850 202, липень - 4 727 465, серпень - 1 935 664, вересень - 519 931, жовтень - 914 297, листопад - 2 052 622, грудень - 0. Разом - 15 000 181;
- 2024 рік: січень - 892 187, лютий - 0, березень - 0, квітень - 4 436 944, травень - 2 162 261, червень - 1 848 438, липень - 3 169 492, серпень - 0, вересень - 1 925 022. Разом - 14 434 344.
Зменшується від`ємне значення по ПДВ за вересень 2024 року на 1 548 801 грн.
3. п.201.10 статті 201 Податкового Кодексу України від 02.12.2010 року №2755-VI (зі змінами та доповненнями) ТОВ «Протон» не здійснено реєстрацію податкових накладних в Єдиному реєстрі податкових накладних. За дане порушення передбачено застосування штрафної санкції відповідно п. 120-1.2 ст. 1201 Податкового кодексу України від 02.12.2010р. №2755-VI (зі змінами та доповненнями), підлягає застосуванню штрафна санкція;
4. в порушення п.п.266.2.1 п.266.2, п.п.266.3.3 п.266.3, п.п.266.5.1 п.266.5 ст.266 Податкового Кодексу України від 02.12.2010 року №2755-VI (із змінами і доповненнями) підприємство занизило податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки на загальну суму 432 698,73 грн., в тому числі:
2018 рік - 230 438,22 грн.;
2019 рік - 25 557,08 грн.;
2020 рік - 26 514,78 грн.;
2021 рік - 36 743,4 грн.;
2022 рік - 39 805,35 грн.;
2023 рік - 41 030,13 грн.;
ІІІ квартали 2024 року - 32 609,77 грн.
5. в порушення п.63.3.ст.63 Податкового кодексу України №2755-VI від 02.12.2010 (зі змінами та доповненнями) ТОВ «ТАС Дніпровагонмаш» не подано 5 повідомлення за формою 20- ОПП протягом 10 робочих днів після реєстрації, створення чи відкриття об`єкту оподаткування.
6. в порушення п.57.1, п.57.3, ст. 57, п.203.2 ст.203, п.250.2, п.250.5 ст. 250, п.287.3 ст.287 Податкового кодексу України від 02.12.10 №2755-VI (із змінами та доповненнями) встановлена несвоєчасна сплата податкового зобов`язання по орендній платі з юридичних осіб за що, відповідно до п. 124.2 ст. 124 Податкового кодексу України від 02.12.10 №2755-VI (із змінами та доповненнями), до підприємства будуть застосовані штрафні (фінансові) санкції.
7. п. 49.2, п.п.49.18.1 п.49.18 ст. 49, п.286.2 ст. 286 Податкового кодексу України від 2 грудня 2010 року № 2755-VI із змінами та доповненнями, в частині неподання податкової декларації з плати за землю за 2023 рік, за що, відповідно до п. 120.1 ст. 120 Податкового кодексу України від
02.12.10 №2755-VI (із змінами та доповненнями), до підприємства будуть застосовані штрафні (фінансові) санкції.
8. в порушення вимог ст. 15 Закону України від 19.12.1995 № 481/95-BP «Про державне
Відповідальність за вищезазначене порушення передбачена пп. 36, 37 п.2 ст. 73 Законом України №3817-ХІ «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв, тютюнових виробів, рідин, що використовуються в електронних сигаретах, та пального» (із змінами та доповненнями)
10. пункт 16 розд. ХХ підрозділ абз. «г» пп. 164.2.17 п. 164.2 ст. 164, до пп. 168.1.2 п.168.1 ст.168, абз «а» п.176.2 ст. 176 Податкового кодексу України від 02.12.2010 року №2755-VI (із змінами та доповненнями. Донараховано військового збору у сумі 1199,24 грн.;
11. абз. «б» п.176.2 ст.176 Податкового кодексу України від 02 грудня 2010 року за 2755-VI (зі змінами та доповненнями), р.III п.3 Порядку заповнення та подання податковими
агентами Податкового розрахунку сум доходу, нарахованого (сплаченого) на користь фізичних осіб, і сум утриманого з них податку, затвердженого Наказом Міністерства фінансів України від 13 січня 2015 року за №4.
12. пп. 141.4.2 п. 141.4 ст. 141 Податкового Кодексу України від 02.12.10 №2755-VI (із
змінами та доповненнями) підприємством несвоєчасно сплачено до бюджету податок на прибуток іноземних юридичних осіб під час виплати доходу нерезидентам на загальну суму 13 271,08 грн., у т.ч.: ООО Торговий дом «ДНЕПРОВАГОНМАШ» (РФ) на суму 3 074,40 грн. податок сплачено 18.06.2019 (кількість днів затримки - 4) та ООО "ДИПРОМ" (РФ) на суму 10 196,68 грн. податок сплачено 03.03.2020.
На підставі висновків акту № 1386/04-36-07-13/05669819 від 31.03.2025 року Головне управління ДПС у Дніпропетровській області було винесено спірні податкові повідомлення-рішення:
Позивач подав до Державної податкової служби України скаргу від 04.07.2025 № 2/10-298 на вищенаведені податкові повідомлення рішення.
Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає наступне.
У відповідності до підпункту 20.1.4 пункту 20.1 статті 20 Податкового кодексу України, органи державної податкової служби мають право проводити перевірки платників податків (крім Національного банку України) в порядку, встановленому цим Кодексом.
Підпунктом 62.1.3 пункту 62.1 ст. 62 Податкового кодексу України передбачено, що податковий контроль здійснюється шляхом перевірок та звірок, відповідно до вимог цього Кодексу, а також, перевірок щодо дотримання законодавства, контроль за дотриманням якого, покладено на контролюючі органи, у порядку, встановленому законами України, що регулюють відповідну сферу правовідносин.
Пунктом 75.1 ст.75 Податкового кодексу України встановлено, що контролюючі органи мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки.
Відповідно до ст.75.1.2. статті 75 Податкового кодексу України, документальною перевіркою вважається перевірка, предметом якої є своєчасність, достовірність, повнота нарахування та сплати усіх передбачених цим Кодексом податків та зборів, а також дотримання валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами) та яка проводиться на підставі податкових декларацій (розрахунків), фінансової, статистичної та іншої звітності, регістрів податкового та бухгалтерського обліку, ведення яких передбачено законом, первинних документів, які використовуються в бухгалтерському та податковому обліку і пов`язані з нарахуванням і сплатою податків та зборів, виконанням вимог іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, а також отриманих в установленому законодавством порядку контролюючим органом документів.
Щодо порушень встановлених під час перевірки, суд зазначає наступне.
Згідно Акту перевірки, в порушення припису п.п. б) пункту 198.5 ПК України позивач не нарахував податкові зобов`язання з ПДВ за товарами, які призначені для використання в неоподатковуваних (звільнених від оподаткування) операціях, суми ПДВ за якими під час їх придбання були віднесені до складу податкового кредиту, в результаті чого занижено податкові зобов`язання з ПДВ на суму 130 789 277 грн. за періоди з 2018 року 9 м. 2024 року. В цей період позивач здійснював постачання відходів (брухту чорних і кольорових металів), які утворилися в такого платника внаслідок переробки, обробки, плавлення товарів (сировини, матеріалів, заготовок тощо) на виробництві.
Контролюючий орган донарахував позивачу компенсуючі ПДВ зобов`язання, виходячи зі всієї суми вхідного податкового кредиту позивача за періоди з 2018 року 9 м. 2024 року, за нормою п.п. б) 198.5 ПК України, а не лише тієї частини такого кредиту, що використаний одночасно в оподаткованих та не оподаткованих ПДВ операціях - за ст. 199 ПК України.
За змістом п. 185.1 ст. 185 ПК України об`єктом оподаткування є операції платників податку з:
а) постачання товарів, місце постачання яких розташоване на митній території України, відповідно до статті 186 цього Кодексу, у тому числі операції з безоплатної передачі та з передачі права власності на об`єкти застави позичальнику (кредитору), на товари, що передаються на умовах товарного кредиту, а також з передачі об`єкта фінансового лізингу у володіння та користування лізингоодержувачу/орендарю;
б) постачання послуг, місце постачання яких розташоване на митній території України, відповідно до статті 186 цього Кодексу;
в) ввезення товарів на митну територію України;
г) вивезення товарів за межі митної території України;
е) постачання послуг з міжнародних перевезень пасажирів і багажу та вантажів залізничним, автомобільним, морським і річковим та авіаційним транспортом.
Відповідно до пункту 187.1 статті 187 ПК України датою виникнення податкових зобов`язань з постачання товарів/послуг вважається дата, яка припадає на податковий період, протягом якого відбувається будь-яка з подій, що сталася раніше:
а) дата зарахування коштів від покупця/замовника на рахунок платника податку в банку/небанківському надавачу платіжних послуг як оплата товарів/послуг, що підлягають постачанню, а в разі постачання товарів/послуг, оплата яких здійснюється електронними грошима, - дата зарахування електронних грошей платнику податку як оплата товарів/послуг, що підлягають постачанню, на електронний гаманець, а в разі постачання товарів/послуг за готівку - дата оприбуткування коштів у касі платника податку, а в разі відсутності такої - дата інкасації готівки у банківській установі, що обслуговує платника податку;
б) дата відвантаження товарів, а в разі експорту товарів - дата оформлення митної декларації, що засвідчує факт перетинання митного кордону України, оформлена відповідно до вимог митного законодавства, а для послуг - дата оформлення документа, що засвідчує факт постачання послуг платником податку. Для документів, складених в електронній формі, датою оформлення документа, що засвідчує факт постачання послуг платником податку, вважається дата, зазначена у самому документі як дата його складення відповідно до Закону України Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні, незалежно від дати накладення електронного підпису.
Відповідно до п. 189.10 ст. 189 ПК України у разі якщо внаслідок ліквідації необоротних активів отримуються комплектувальні вироби, складові частини, компоненти або інші відходи, які оприбутковуються на матеріальних рахунках з метою їх використання в господарській діяльності платника, на такі операції не нараховуються податкові зобов`язання.
Пунктом 23 підрозділу 2 розділу XX ПК України встановлено, що тимчасово до 01 січня 2027 року від оподаткування ПДВ звільняються операції з постачання, у тому числі операції з імпорту відходів та брухту чорних і кольорових металів, а також паперу та картону для утилізації (макулатури та відходів) товарної позиції 4707 згідно з УКТ ЗЕД.
Переліки відходів та брухту чорних і кольорових металів, операції з постачання яких, зокрема операції з імпорту, тимчасово, до 1 січня 2027 року, звільняються від обкладення податком на додану вартість, затверджено постановою Кабінету Міністрів України від 12 січня 2011 року №15.
Операції з вивезення в митному режимі експорту товарів, зазначених у п. 23 підрозд. 2 розд. XX ПК України, звільняються від оподаткування ПДВ.
При цьому, металобрухт - непридатні для прямого використання вироби або частини виробів, які за рішенням власника втратили експлуатаційну цінність внаслідок фізичного або морального зносу і містять у собі чорні або кольорові метали чи їх сплави, а також вироби з металу, що мають непоправний брак, залишки чорних і кольорових металів і їх сплавів (стаття 1 Закону України від 05 травня 1999 року №619-XIV Про металобрухт).
Відходи - це будь-які речовини, матеріали і предмети, що утворилися у процесі виробництва чи споживання, а також товари (продукція), що повністю або частково втратили свої споживчі властивості і не мають подальшого використання за місцем їх утворення чи виявлення і від яких їх власник позбувається, має намір або повинен позбутися шляхом утилізації чи видалення (стаття 1 Закону України від 05 березня 1998 року №187/98-ВР Про відходи).
Порядок пропорційного віднесення сум податку до податкового кредиту у разі якщо придбані та/або виготовлені товари/послуги, необоротні активи частково використовуються в оподатковуваних ПДВ операціях, а частково в неоподатковуваних ПДВ операціях встановлено ст.199 ПК України.
Згідно з п. 189.1 ст. 189 ПК України у разі здійснення операцій відповідно до пункту 198.5 статті 198 цього Кодексу база оподаткування за необоротними активами визначається виходячи з балансової (залишкової) вартості, що склалася станом на початок звітного (податкового) періоду, протягом якого здійснюються такі операції (у разі відсутності обліку необоротних активів - виходячи із звичайної ціни), а за товарами/послугами - виходячи з вартості їх придбання.
Відповідно до п.199.1 ст.199 ПК України у разі якщо придбані та/або виготовлені товари/послуги, необоротні активи частково використовуються в оподатковуваних операціях, а частково - ні, платник податку зобов`язаний нарахувати податкові зобов`язання виходячи з бази оподаткування, визначеної відповідно до пункту 189.1 статті 189 цього Кодексу, та скласти не пізніше останнього дня звітного (податкового) періоду і зареєструвати зведену податкову накладну в Єдиному реєстрі податкових накладних на загальну суму частки сплаченого (нарахованого) податку під час їх придбання або виготовлення, яка відповідає частці використання таких товарів/послуг, необоротних активів в неоподатковуваних операціях.
Пунктом 199.2 ст. 199 ПК України передбачено, що частка використання товарів/послуг, необоротних активів в оподатковуваних операціях визначається у відсотках як відношення обсягів з постачання оподатковуваних операцій (без урахування сум податку) за попередній календарний рік до сукупних обсягів постачання оподатковуваних та неоподатковуваних операцій (без урахування сум податку) за цей же попередній календарний рік. Визначена у процентах величина застосовується протягом поточного календарного року.
Згідно з п. 199.3 ст. 199 ПК України платники податку, у яких протягом попереднього календарного року були відсутні неоподатковувані операції, а такі неоподатковувані операції почали здійснюватися у звітному періоді, а також новостворені платники податку проводять у поточному календарному році розрахунок частки використання товарів/послуг, необоротних активів в оподатковуваних операціях на підставі розрахунку, визначеного за фактичними даними обсягів з постачання оподатковуваних та неоподатковуваних операцій першого звітного податкового періоду, в якому задекларовані такі операції.
Розрахунок частки використання товарів/послуг, необоротних активів в оподатковуваних операціях подається до контролюючого органу одночасно з податковою декларацією звітного податкового періоду, в якому задекларовані такі оподатковувані та неоподатковувані операції.
Відповідно до п. 199.4 ст. 199 ПК України платник податку за підсумками календарного року здійснює перерахунок частки використання товарів/послуг та необоротних активів в оподатковуваних операціях виходячи з фактичних обсягів проведених протягом року оподатковуваних та неоподатковуваних операцій. У разі зняття з обліку платника податку, у тому числі за рішенням суду, перерахунок частки здійснюється виходячи з фактичних обсягів оподатковуваних та неоподатковуваних операцій, проведених з початку поточного року до дати зняття з обліку.
Згідно з п. 199.5 ст. 199 ПК України частка використання товарів/послуг, необоротних активів в оподатковуваних операціях, визначена з урахуванням норм пунктів 199.2-199.4 статті 199 цього Кодексу, застосовується для проведення коригування сум податкових зобов`язань, зазначених у пункті 199.1 статті 199 цього Кодексу. Результати перерахунку сум податкових зобов`язань відображаються у податковій декларації за останній податковий період року. У разі зняття з обліку платника податку, у тому числі за рішенням суду, коригування відображається платником податку у податковій декларації останнього податкового періоду, коли відбулося зняття з обліку.
Враховуючи викладене, якщо у платника ПДВ, внаслідок розібрання (демонтажу) ліквідованого необоротного активу, утворюється брухт чорних і кольорових металів, який надалі постачається на митній території України із застосуванням режиму звільнення від оподаткування ПДВ, встановленого п. 23 підрозд. 2 розд. XX ПК України, то у такого платника ПДВ виникає обов`язок щодо нарахування податкових зобов`язань з ПДВ згідно з п. 199.1 ст.199 ПКУ за придбаними з ПДВ товарами/послугами (наприклад послугами із оренди приміщення, зв`язку, комунальними послугами, канцелярським приладдям тощо), що використовуються як в оподатковуваних ПДВ операціях, так і неоподатковуваних ПДВ операціях (операціях з постачання брухту чорних і кольорових металів).
Відповідно до пунктів 201.14 і 201.15 статті 201 розділу V ПК України платники податку зобов`язані вести окремий облік операцій з постачання та придбання товарів/послуг, які підлягають оподаткуванню, а також які не є об`єктами оподаткування та звільнені від оподаткування згідно з розділом V Кодексу.
Зведені результати такого обліку відображаються у податкових деклараціях, форма яких встановлюється у порядку, передбаченому статтею 46 розділу II ПК України.
З таких підстав, якщо у позивача під час процесу виробництва готової продукції (утворюються відходи та/або брухт чорних і кольорових металів, які надалі постачаються на митній території України із застосуванням режиму звільнення від оподаткування ПДВ, встановленого пунктом 23 підрозділу 2 розділу XX ПК України, то у позивача виникає обов`язок щодо нарахування податкових зобов`язань з ПДВ та складання зведеної податкової накладної за правилами, встановленими:
- пунктом 198.5 статті 198 розділу V ПК України - у випадку, якщо Товариством придбавалися з ПДВ товари/послуги (наприклад послуги із транспортування (перевезення), завантаження, розвантаження та/або порізки відходів і брухту чорних і кольорових металів) призначені виключно для використання у таких звільнених від оподаткування ПДВ операціях (постачання відходів та брухту чорних і кольорових металів);
- пунктом 199.1 статті 199 розділу V ПК України - у випадку, якщо придбані Товариством з ПДВ товари/послуги (наприклад послуги із оренди приміщення, зв`язку, комунальні послуги тощо) частково використовуються в оподатковуваних ПДВ операціях (постачання готової продукції), а частково у таких звільнених від оподаткування ПДВ операціях (постачання відходів та брухту чорних і кольорових металів);
- відповідно до п.199.3 ст.199 ПК України - у випадку, якщо такі неоподатковувані операції почали частково використовуватися в оподатковуваних ПДВ операціях (постачання готової продукції), а частково у таких звільнених від оподаткування ПДВ операціях (постачання відходів та брухту чорних і кольорових металів).
Податкові зобов`язання з ПДВ, які платники повинні нараховувати згідно з пунктами 198.5 та 199.1 ПК України, нараховують щоб компенсувати вхідний ПДВ, який повністю чи частково використали в не оподатковуваних ПДВ операціях.
Судом встановлено, що основним видом діяльності позивача є виробництво залізничних локомотивів і рухомого складу (КВЕД 30.20). При цьому, з матеріалів справи вбачається, що у перевіряємому періоді позивач був виробником таких видів готової продукції: напіввагон моделі 12-4106 ТУ У 45-057-003-2001, вагонплатформа для великотоннажних контейнерів, модель 13-4085-01, вагон-хопер для перевезення зерна та інших харчових вантажів моделі 19-4152, вагон для окатишів модель 20-4015, напівфабрикатів та інше.
Згідно долучених матеріалів податкової перевірки, доказів, які наявні у матеріалах справи, встановлено, що для здійснення господарської діяльності у період перевірки 2018 9 м. 2024рр., позивачем придбана сировина з металу, при придбанні якої позивач декларував податковий кредит з ПДВ. Після завершення виробничого циклу позивачем здійснювався продаж зазначених видів готової продукції з нарахуванням ПДВ на загальних підставах, а також відходів виробництва металобрухту (які попередньо оприбутковані: Дт 209 «Інші матеріали» Кт 231 «Виробництво»). Реалізація утвореного металобрухту здійснено без ПДВ на підставі пункту 23 підрозділу 2 розділу ХХ ПК України.
При цьому, позивачем зазначено, що вся придбана сировина (метал) використана в оподаткованих ПДВ операціях, т.ч. у виробництво запущена вся придбана металосировина, а відходи металу, що утворилися - це результат його виробничої переробки.
Враховуючи вищевикладене, металосировина, у зв`язку із придбанням якої сплачені позивачем суми ПДВ віднесено до податкового кредиту, повністю залучена до виробничого процесу із виготовлення готової продукції позивача з метою її подальшого використання в оподатковуваних ПДВ операціях у межах господарської діяльності. Технологічний процес такого виробництва неможливий без одержання відходів у вигляді металобрухту.
Так, вхідний податковий кредит, що використовується позивачем одночасно для здійснення звільнених від ПДВ операцій (постачання металобрухту) та для здійснення інших оподаткованих ПДВ операцій, підлягає перерахунку та частковій компенсації, шляхом нарахування ПДВ зобов`язань на підставі ст. 199 ПК України лише за періоди 2022 9 м. 2024рр.
При цьому, судом встановлено, що вищевикладене стосується не всього податкового кредиту, отриманого позивачем протягом року, а лише тієї частини такого податкового кредиту, що використаний позивачем одночасно в оподаткованих та не оподаткованих ПДВ операціях.
Крім того, позивач декларував податкові зобов`язання з ПДВ та, відповідно, складав та реєстрував у ЄРПН податкові накладні на підставі ст. 199 ПК України. Зазначена інформація підтверджуються актом перевірки на стор. 71, де зазначено, що за період з 01.01.2018 по 30.09.2024 ТОВ «ТАС Дніпровагонмаш» задекларовано податкових зобов`язань з податку на додану вартість у сумі 2 145 944 254 грн. В структурі податкового зобов`язання, задекларовано ТОВ «ТАС Дніпровагонмаш» згідно з поданими податковими деклараціями, найбільший вплив мали такі показники: зокрема, вказано, що нараховано податкових зобов`язань відповідно до пункту 198.5 статті 198 та пункту 199.1 статті 199 Податкового кодексу України (далі Кодекс) за операціями, що оподатковуються за ставкою 20% (по періодах); нараховано податкових зобов`язань відповідно до пункту 198.5 статті 198 та пункту 199.1 статті 199 Податкового кодексу України (далі Кодекс) за операціями, що оподатковуються за ставкою 7% (по періодах).
Проте, контролюючий не врахував зазначену вище інформацію та нарахував ПДВ на весь вхідний податковий кредит за період 2018 9 м. 2024рр. за п.п. б) п. 198.5. ПК України.
Так, позивачем було надано докази самостійного проведення розрахунків за ст. 199 ПК України за періоди 2022-9 м. 2024рр. у додатках, а саме: - декларація з ПДВ за грудень 2022р.; - декларація з ПДВ за грудень 2023р.; - декларація з ПДВ за грудень 2024р.; - Додаток 5 до декларації з ПДВ за грудень 2022р.; - Додаток 5 до декларації з ПДВ за грудень 2023р.; - Додаток 5 до декларації з ПДВ за грудень 2024р.; - Додаток 4 до декларації з ПДВ за грудень 2024р.; - Додаток 6 до декларації з ПДВ за грудень 2022р.; - Додаток 6 до декларації з ПДВ за грудень 2023р.; - Квитанція 2 про прийняття декларації з ПДВ за грудень 2022р.; - Квитанція 2 про прийняття декларації з ПДВ за грудень 2023р.; - Квитанція 2 про прийняття декларації з ПДВ за грудень 2024р.; - Річний перерахунок ПДВ за ст. 199 ПК України за 2022-2023рр.; - Наказ Позивача № 189 від 25.01.2023р. про проведення перерахунку ПДВ за ст. 199 починаючи з 01.01.2022 року; - Наказ Позивача № 28 від 29.12.2023р. про проведення перерахунку ПДВ за ст. 199 за 2023 рік; - Податкова накладна № 89 від 31.12.2022р.; податкова накладна № 90 від 31.01.2023р.; податкова накладна № 152 від 28.02.2023р.; податкова накладна № 194 від 31.03.2023р.; податкова накладна № 129 від 30.04.2023р.; податкова накладна № 140 від 31.05.2023р.; податкова накладна № 142 від 30.06.2023р.; податкова накладна № 114 від 31.07.2023р.; податкова накладна № 107 від 31.08.2023р.; податкова накладна № 119 від 31.10.2023р.; податкова накладна № 124 від 30.11.2023р.; податкова накладна № 113 від 31.12.2023р.; - додаток №2 за 2023 рік згідно ст.199.1 ПКУ: розрахунок коригування № 114 від 31.12.2023 р. до податкової накладної № 90 від 31.01.2023 р.; розрахунок коригування № 115 від 31.12.2023 р. до податкової накладної № 152 від 28.02.2023 р.; розрахунок коригування № 116 від 31.12.2023 р. до податкової накладної № 194 від 31.03.2023 р.; розрахунок коригування № 117 від 31.12.2023 р. до податкової накладної № 129 від 30.04.2023 р.; розрахунок коригування № 118 від 31.12.2023 р. до податкової накладної № 140 від 31.05.2023 р.; розрахунок коригування № 119 від 31.12.2023 р. до податкової накладної № 142 від 30.06.2023 р.; розрахунок коригування № 120 від 31.12.2023 р. до податкової накладної № 114 від 31.07.2023 р.; розрахунок коригування № 121 від 31.12.2023 р. до податкової накладної № 107 від 31.08.2023 р.; розрахунок коригування № 122 від 31.12.2023 р. до податкової накладної № 119 від 31.10.2023 р.; розрахунок коригування № 123 від 31.12.2023 р. до податкової накладної № 124 від 30.11.2023 р.; розрахунок коригування № 124 від 31.12.2023 р. до податкової накладної № 113 від 31.12.2023 р.
Позивачем зазначено, що матеріалом для виробництва готової продукції позивача є листовий та сортовий металопрокат, сталеве лиття, покупні вироби та напівфабрикати, вироби штампування (далі - металосировина). Технологією виробництва передбачене обрізання металу, в результаті чого утворюються відходи, які є зворотними, а саме: металобрухт. Тобто, в процесі виробництва залишається технічна обрізь, відходи, металева стружка, які, в подальшому позивач оприбутковує та реалізує як металобрухт. Оприбуткування на склад та подальша реалізація металобрухту за бухгалтерським обліком проводиться як операції зі зворотними відходами. У зв`язку з тим, що металобрухт не є продукцією виробництва позивача, а є зворотним відходом, він не має собівартості, та оцінюється по самостійно визначеній справедливій вартості за цінами можливого використання/реалізації.
Відповідно до підпункту «б» пункту 198.5 ст. 198 ПК України платник податку зобов`язаний нарахувати податкові зобов`язання виходячи з бази оподаткування, визначеної відповідно до пункту 189.1 статті 189 цього Кодексу, та скласти не пізніше останнього дня звітного (податкового) періоду і зареєструвати в Єдиному реєстрі податкових накладних в терміни, встановлені цим Кодексом для такої реєстрації, зведену податкову накладну за товарами/послугами, необоротними активами, придбаними/виготовленими з податком на додану вартість (для товарів/послуг, необоротних активів, придбаних або виготовлених до 1 липня 2015 року, - у разі якщо під час такого придбання або виготовлення суми податку були включені до складу податкового кредиту), у разі якщо такі товари/послуги, необоротні активи призначаються для їх використання або починають використовуватися: в операціях, звільнених від оподаткування відповідно до статті 197, підрозділу 2 розділу XX цього Кодексу, міжнародних договорів (угод) (крім випадків проведення операцій, передбачених підпунктом 197.1.28 пункту 197.1 статті 197 цього Кодексу та операцій, передбачених пунктом 197.11 статті 197 цього Кодексу).
Тобто, зазначена вище норма пп. «б» п. 198.5. ст. 198 ПК України регулює ситуації, зокрема, якщо позивач придбав лист металу (з ПДВ) і весь цей лист металу використав у звільнених від ПДВ операціях (із всього листа металу зроблено металобрухт, який реалізовано без ПДВ), при цьому у даному випадку позивачем не здійснювались дії, які передбачані вимогами вказаної норми.
Разом із тим, Податковим кодексом України встановлені особливості формування податкового кредиту за операціями з придбання товару, які частково використовуються в оподатковуваних операціях, а частково - ні.
Так, відповідно до п. 199.1. ст. 199 ПК України у разі якщо придбані та/або виготовлені товари/послуги, необоротні активи частково використовуються в оподатковуваних операціях, а частково - ні, платник податку зобов`язаний нарахувати податкові зобов`язання виходячи з бази оподаткування, визначеної відповідно до пункту 189.1 статті 189 цього Кодексу, та скласти не пізніше останнього дня звітного (податкового) періоду і зареєструвати зведену податкову накладну в Єдиному реєстрі податкових накладних на загальну суму частки сплаченого (нарахованого) податку під час їх придбання або виготовлення, яка відповідає частці використання таких товарів/послуг, необоротних активів в неоподатковуваних операціях.
Металосировина, у зв`язку із придбанням якої сплачені позивачем суми ПДВ відносились до податкового кредиту, була повністю залучена до виробничого процесу із виготовлення продукції позивача з метою її подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах його господарської діяльності.
Тобто, позивач отримав податковий кредит при придбанні металосировини та нарахував податкові зобов`язання з ПДВ при постачанні готової продукції. Технологічний процес виробництва позивача неможливий без одержання відходів у вигляді металобрухту, який позивач відповідно до п. 23 Підрозділу II Перехідних положень ПК України та постанови КМУ від 12.01.2011р. № 15 мав право поставляти та поставляло без нарахування ПДВ. Реалізовуваний позивачем металобрухт не придбавався з метою його використання у неоподатковуваних операціях.
Отже, зазначені відходи власного виробництва позивача не можуть кваліфікуватись як наведений у підпункту «б» пункту 198.5 ПК України товар, який був придбаний чи виготовлений платником і виключно використовувався ним у неоподатковуваних операціях, що за правилами цієї норми передбачає нарахування ПДВ-зобов`язань.
Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що відсутні підстави для нарахування позивачу податкових зобов`язань з ПДВ звітного періоду, в якому реалізовані відходи від переробки придбаної сировини (металобрухт), на суму ПДВ, розраховану із вартості цього металобрухту за п.п. б) ст. 198.5. ПК України.
Відповідно до частини п`ятої статті 242 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС) при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
Згідно з частини шостої статті 13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду, враховуються іншими судами при застосуванні таких норм права.
Так, у Постанові Верховного Суду від 07.07.2021 року у справі № 540/726/19 зазначено наступне: «Суди встановили, що металосировина, у зв`язку із придбанням якої сплачені позивачем суми ПДВ відносились до податкового кредиту, була повністю залучена до виробничого процесу з виготовлення продукції з метою її подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах його господарської діяльності; технологічний процес такого виробництва неможливий без одержання відходів у вигляді металобрухту, який позивач відповідно до пункту 23 Підрозділу II Перехідних положень ПК України мав право поставляти та поставляв без нарахування ПДВ; реалізовуваний позивачем металобрухт не придбавався з метою його використання у неоподатковуваних операціях; зазначені відходи власного виробництва позивача не можуть кваліфікуватись як наведений у підпункті «б» пункту 198.5 статті 198 ПК України товар, який був придбаний чи виготовлений платником і частково використовувався ним у неоподатковуваних операціях, що за правилами цієї норми передбачає перерозподіл податкового кредиту.
Проаналізувавши наведене нормативне регулювання та встановлені обставини, суди дійшли висновку про те, що відсутні підстави для нарахування ТОВ «НВП «НКЕМЗ» податкових зобов`язань звітного періоду, в якому реалізовані відходи від переробки придбаної сировини (металобрухт), на суму ПДВ, розраховану із вартості цього металобрухту».
Позивачем придбана металосировина, після завершення виробничого циклу позивачем здійснювався продаж готової продукції, саме продаж готової продукції є оподаткованою операцією, за якою нарахований ПДВ. Тому, невірно стверджувати, що придбана сировина використовується виключно у неоподаткованих (звільнених від ПДВ) операціях.
На підставі зазначеного вище, застосування п.п б) п. 198.5. ПК України є неправомірним, оскільки в даному випадку застосуванню підлягають норми ст. 199 ПК України, при цьому, позивач самостійно застосовував норми ст. 199 та здійснював пропорційне нарахування ПДВ за періоди з 2022 року по 9 м. 2024 року.
Керуючись зазначеним вище, донарахування відповідачем ПДВ за п.п. б ) п. 198.5 ПК України призводить до подвійного нарахування позивачу податкових зобов`язань з ПДВ по одній господарській операції.
Щодо періоду з 2018 року по 2021 року (включно), суд зазначає наступне.
Так, як встановлено судом вище, відповідачем неправомірно застосовується п.п б) п. 198.5. ПК України, в той же час, такі операції регулюються ст. 199 ПК України.
Відповідно до пункту 199.1 та 199.2. ПК України (в редакції на момент здійснення правочинів) у разі якщо придбані та/або виготовлені товари/послуги, необоротні активи частково використовуються в оподатковуваних операціях, а частково - ні, платник податку зобов`язаний нарахувати податкові зобов`язання виходячи з бази оподаткування, визначеної відповідно до пункту 189.1 статті 189 цього Кодексу, та скласти не пізніше останнього дня звітного (податкового) періоду і зареєструвати зведену податкову накладну в Єдиному реєстрі податкових накладних на загальну суму частки сплаченого (нарахованого) податку під час їх придбання або виготовлення, яка відповідає частці використання таких товарів/послуг, необоротних активів в неоподатковуваних операціях.
Частка використання товарів/послуг, необоротних активів в оподатковуваних операціях визначається у відсотках як відношення обсягів з постачання оподатковуваних операцій (без урахування сум податку) за попередній календарний рік до сукупних обсягів постачання оподатковуваних та неоподатковуваних операцій (без урахування сум податку) за цей же попередній календарний рік. Визначена у процентах величина застосовується протягом поточного календарного року.
Водночас, редакцією абзацу третього пункту 199.6 ПК України, чинною до 01.01.2022, було визначено, що правила статті 199 розділу V ПК України не застосовуються в разі постачання платником податку відходів і брухту чорних і кольорових металів, які утворилися в такого платника внаслідок переробки, обробки, плавлення товарів (сировини, матеріалів, заготовок тощо) на виробництві, будівництві, розібранні (демонтажу) ліквідованих основних фондів та інших подібних операцій.
Отже, з огляду на редакцію абзацу третього пункту 199.6 ПК України чинну у періодах 2018р 01.01.2022 року, при здійсненні позивачем до 01.01.2022 звільнених від оподаткування ПДВ згідно з пунктом 23 підрозділу 2 розділу ХХ ПК України операцій з постачання відходів та брухту чорних і кольорових металів, які утворилися у позивача внаслідок переробки, обробки, плавлення товарів (сировини, матеріалів, заготовок тощо) на виробництві, будівництві, розібранні (демонтажу) ліквідованих основних фондів та інших подібних операцій, обов`язку щодо нарахування податкових зобов`язань з ПДВ відповідно до пункту 199.1 статті 199 розділу V ПК України у Позивача не виникало.
Так, у Постанові Верховного Суду (далі - ВС) від 07.07.2021 року у справі № 540/726/19 зазначено наступне: «Колегія суддів погоджується з висновками судів попередніх інстанцій про наявність підстав для скасування оскаржуваного податкового повідомлення-рішення, оскільки у разі постачання відходів і брухту чорних і кольорових металів, які утворилися внаслідок переробки сировини на виробництві, у позивача в силу вимог пункту 199.6 статті 199 ПК України не виникає обов`язку коригування податкового кредиту».
Таким чином, за період 2018р 01.01.2022 року, керуючись абзацом третім пункту 199.6 ПК України, при здійсненні позивачем операцій, звільнених від оподаткування ПДВ згідно з пунктом 23 підрозділу 2 розділу ХХ ПК України, а саме, операцій з постачання відходів та брухту чорних і кольорових металів, які утворилися у позивача внаслідок переробки, обробки, плавлення товарів (сировини, матеріалів, заготовок тощо) на виробництві, будівництві, розібранні (демонтажу) ліквідованих основних фондів та інших подібних операцій, - обов`язку щодо нарахування податкових зобов`язань з ПДВ відповідно до пункту 199.1 статті 199 розділу V ПК України у позивача не виникало.
Щодо періоду з 2022 року по 9 місяців 2024 року, суд зазначає наступне.
Так, позивач самостійно застосовував норми ст. 199 ПК України та здійснював пропорційне нарахування ПДВ за періоди з 2022 року по 9 місяців 2024 року.
Документальні підтвердження надані позивачем, зокрема, накази про проведення перерахунку долі за ст. 199 ПК України, розрахунок долі, відображення у деклараціях з ПДВ та додатками.
База, на яку відповідач нарахував ПДВ зобов`язання розрахунок ПДВ зобов`язань, нарахованих контролюючим органом позивачу, відображений в табличній формі на сторінках 74 Акту, а зокрема зазначено, що в порушення п.189.1 ст.189, абз «б» п.198.5 ст.198 Податкового кодексу України від 02.12.2010 року №2755-VI (із змінами та доповненнями), ТОВ «ТАС Дніпровагонмаш» знижено податкові зобов`язання з податку на додану вартість на загальну суму 130 789 277 грн. (в одиницях податкової звітності), в т.ч. за звітні (податкові) періоди» (зазначені, зокрема: 2018 - 9 місяців 2024рр.). Зведені данні щодо задекларованих платником податків та встановлених у ході проведення перевірки суми податкових зобов`язань, податкового кредиту, податку на додану вартість за період з 01.01.2018 по 30.09.2024 наведено в додатку 13 до акта (довідки) перевірки.
При цьому, податковим органом не зазначено алгоритм розрахунку податкових зобов`язань з ПДВ ні в Акті перевірки, ні у Додатку 13, при цьому, позивач розраховував та декларував частку використання товарів/послуг, необоротних активів в оподаткованих операціях, проте цей розмір частки не прийнято до уваги контролюючим органом.
Відповідач при розрахунку ПДВ зобов`язань за п. 198.5 ст.198 ПК України враховав абсолютно всі операції позивача з придбання товарів, робіт, послуг, у зв`язку з чим відповідач розрахував суму ПДВ зобов`язань, виходячи з обсягу всього, що придбавалося позивачем, безвідносно того, в яких операціях придбані товари, роботи, послуги приймали участь: в оподаткованих чи не оподаткованих ПДВ.
Враховуючи вищевикладене, відповідач нарахував податкові ПДВ зобов`язання на всю суму вхідного податкового кредиту позивача, а не лише на ту частину такого кредиту, що використаний одночасно в оподаткованих та не оподаткованих операціях.
При цьому, такий підхід до розрахунку ПДВ зобов`язань суперечить прямій нормі ПК України та є помилковим, оскільки суперечать п. 199.1 ст.199 ПК України.
Таким чином, п. 199.1 ст.199 ПК України не вимагає від платника нараховувати ПДВ зобов`язання абсолютно на весь вхідний податковий кредит, як це зробив Відповідач в Акті перевірки. При цьому інші пункти ст. 199 ПК України так само не містять вимоги нараховувати ПДВ зобов`язання на весь вхідний податковий кредит, безвідносно того, в яких операціях такий податковий кредит приймав участь: в оподаткованих ПДВ чи ні.
Враховуючи вищевикладене, висновок Акту про нарахування ПДВ за п. 199.1 ст.199 ПК України на всю суму вхідного податкового кредиту, отриманого позивачем, а не лише на ту його частину, що використана одночасно в оподаткованих та не оподаткованих операціях, є помилковим, оскільки суперечать прямій нормі ПК України (п. 199.1).
Щодо проведених відповідачем розрахунків, суд зазначає наступне.
Так, в акті перевірки контролюючим органом, зазначено, що в порушення п. 189.1 ст.189, абз «б» п. 198.5 ст.198 Податкового кодексу України від 02.12.2010 року №2755-VI (із змінами та доповненнями), ТОВ «ТАС Дніпровагонмаш» занижено податкові зобов`язання з податку на додану вартість на загальну суму 130 789 277 грн.
При цьому, в Акті відсутні будь-які розрахунки щодо загальної суми 130 789 277 грн, які б підтверджували її арифметично та без помилок.
Також, в акті перевірки зазначено, що за даними бухгалтерського обліку ТОВ «ТАС Дніпровагонмаш» контролюючим органом розраховано кількість та середню вартість сировини (матеріалів) на кількість отриманих відходів (поворотні відходи, стружка, ділові відходи) в розрізі цехів та по найменуванню відходів, враховуючи масову долю перерахунку штук у кілограми (за можливістю) (детальний розрахунок за 2018-ІІІ квартал 2024 року наведено до акту перевірки Додатками 1, 2, 3, 4, 5, 6, 7).
Тобто, контролюючим органом взято для розрахунків не фактичні дані бухгалтерського обліку позивача, а власні середні розрахунки та проведені донарахування ПДВ за власною розрахунковою методикою, яка не затверджена жодним нормативним актом, заснована лише на середніх показниках та на власний розсуд відповідача.
Відсутність достатньої деталізації в Акті перевірки є порушенням п. 5 р. ІІ Порядку оформлення результатів документальних перевірок дотримання законодавства України з питань податкового, валютного та іншого законодавства платниками податків, затвердженому наказом Міністерства фінансів України від 20.08.2015 № 727 (далі Порядок № 727) факти виявлених порушень податкового, валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, викладаються в акті документальної перевірки чітко, об`єктивно та повною мірою з посиланням на первинні документи, регістри податкового та бухгалтерського обліку, фінансової та іншої звітності, інші документи, пов`язані з обчисленням і сплатою податків, зборів, платежів, ведення/складання яких передбачено законодавством, або отримані від інших суб`єктів господарювання, органів державної влади, у тому числі іноземних держав, правоохоронних органів, а також податкову інформацію, що підтверджує наявність зазначених фактів.
Відсутність в Акті розрахунку податкових донарахувань свідчить про нечіткість, необ`єктивність та неповноту висновків відповідача, що є порушенням п. 5 р. ІІ Порядку № 727.
Отже, враховуючи відсутність в Акті перевірки відповідного аналізу із зазначенням назв, дат, номерів первинних документів та сум, які увійшли до складу суми від`ємного значення та твердження відповідача про завищення вказаної суми є такими, що не доведені в установлений законом спосіб.
Таким чином, донарахування контролюючим органом ПДВ за п.п. б п. 198.5 ПК України призводить до подвійного нарахування позивачу податкових зобов`язань з ПДВ по одній господарській операції та проведені відповідачем розрахунки не за фактичними даними бухгалтерського обліку позивача, а за власними середніми розрахунками, та проведені донарахування ПДВ за власною розрахунковою методикою, у зв`язку з чим висновки відповідача про порушення Порядку заповнення і подання податкової звітності з податку на додану вартість, п. 198.3 та п. 198.6 ст.198 ПК України, є помилковими та незаконними.
Відповідно враховуючи вищевикладені висновки, відсутні порушення п. 201.10 статті 201 ПК України щодо реєстрації податкових накладних в ЄРПН.
Щодо порушень в частині експорту в Узбекистан, суд зазначає наступне.
Так, проведеною перевіркою встановлено наявність господарських відносин з OOO TRADE GROUP LTD, Республіка Узбекистан.
Вказана експортна господарська операція здійснено з нерезидентами зареєстрованими у державах (на територіях), які включені до переліку держав (територій), затвердженого Постановою КМУ від 27.12.2017 №1045, а саме: Період, рік 2020 - Назва нерезидента- OOO TRADE GROUP LTD Країна реєстрації (включено до переліку держав Постанови КМУ від 27.12.2017 №1045) - Республіка Узбекистан - Сума операції, грн.- 3 137 655,64.
Так, згідно пп. 140.5.4 ПК України фінансовий результат податкового (звітного) періоду збільшується: 140.5.4. на суму 30 відсотків вартості товарів, у тому числі необоротних активів (крім активів з права користування за договорами оренди), робіт та послуг (крім операцій, зазначених у пункті 140.2 та підпункті 140.5.6 цього пункту, та операцій, визнаних контрольованими відповідно до статті 39 цього Кодексу), придбаних у: нерезидентів (у тому числі пов`язаних осіб - нерезидентів), зареєстрованих у державах (на територіях), включених до переліку держав (територій), затвердженого Кабінетом Міністрів України відповідно до підпункту 39.2.1.2 підпункту 39.2.1 пункту 39.2 статті 39 цього Кодексу.
Разом з тим, вказана норма ПК України стосується імпорту, а не експорту, при цьому позивач здійснював експорт (продаж) товарів нерезиденту з Узбекистану, що не регулюється пп. 140.5.4 ПК України.
Відповідно до доктрини venire contra factum proprium (заборона суперечливої поведінки), яка базується ще на римській максимі - "non concedit venire contra factum proprium" (ніхто не може діяти всупереч своїй попередній поведінці)), в основі якої знаходиться принцип добросовісності. Поведінкою, яка суперечить добросовісності та чесній діловій практиці, є, зокрема, поведінка, що не відповідає попереднім заявам або поведінці сторони, за умови, що інша сторона, яка діє собі на шкоду, розумно покладається на них (аналогічна правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 10.04.2019 у справі №390/34/17.
Щодо порушень в частині отримання послуг перевезення від ТОВ «Лєтрейд», суд зазначає наступне.
Так, в акті перевірки, відповідач встановив нереальність отримання позивачем транспортних послуг від ТОВ «Лєтрейд», що призвело до завищення витрат позивачем на 286 033 грн. та завищення ПДВ у розмірі 33 923 грн. ПДВ за операціями з ТОВ «Лєтрейд» складає 57 206,69 грн. Однак, позивачем фактично включено до складу податкового кредиту у липні 2024 року у розмірі 17 122,67 грн. та у вересні 2024 року у розмірі 16 800,00 грн. Сума ПДВ у розмірі 23 284,02 грн. у перевіряємому періоді позивачем не відображена у складі податкового кредиту Податкових декларацій з ПДВ.
Згідно Договору про перевезення вантажів № 695 від 01.07.2024 ТОВ «ЛЄТРЕЙД» «Перевізник» та ТОВ «ТАС Дніпровагонмаш» «Клієнт» Перевізник зобов`язується надавати Послугу власним або орендованим транспортом (код послуги 49.41), а Клієнт зобов`язується своєчасно сплачувати Послугу Перевізнику.
Перевізником Клієнту були надані акти виконаних робіт та податкові накладні на загальну суму 343 240,00 грн., в т.ч. ПДВ 57 206,69 грн.
В рахунок оплати за отриманий товар ТОВ «ТАС Дніпровагонмаш» перерахувало ТОВ «ЛЄТРЕЙД» грошові кошти на загальну суму 102 736,00 грн., а саме: - від 21.08.2024 року на суму 10 000,00 грн.; - від 21.08.2024 року на суму 92 736,00 грн.;
Станом на 30.09.2024 по взаємовідносинам з ТОВ «ЛЄТРЕЙД» рахується кредиторська заборгованість у сумі 240 504,00 грн.
При проведені перевірки встановлено, що ТОВ «ТАС Дніпровагонмаш» в перевіряємому періоді згідно бухгалтерських документів (оборотно-сальдових відомостей, журналів-ордерів, актів виконаних робіт, рахунків-фактур, платіжних документів та інше) включено до складу витрат, що враховуються при визначенні об`єкта оподаткування у загальній сумі 286 033 грн., в тому числі: - ІІІ квартал 2024 286 033 грн.
Згідно даних бухгалтерського обліку операції з отримання транспортні послуги відображені наступним чином: Дт 9492 «Інші витрати операційної діяльності» - Кт631«Розрахунки з постачальниками» - 286 033,31 грн.; Дт 644 «Податковий кредит» - Кт631«Розрахунки з постачальниками» - 57 206,69 грн.; Дт 631 «Розрахунки з постачальниками» - Кт 311 «Розрахунки в національній валюті» 102 736,00 грн.
Податок на додану вартість на загальну суму 57 206,69 грн., по вищевказаним податковим накладним згідно Податкових декларацій з податку на додану вартість, розшифровки податкових зобов`язань та податкового кредиту в розрізі контрагентів, розрахунків коригування сум ПДВ до податкової декларації з податку на додану вартість ТОВ «ТАС Дніпровагонмаш» фактично включено до складу податкового кредиту у липні 2024 року у розмірі 17 122,67 грн. та у вересні 2024 року у розмірі 16 800,00 грн. Сума податку на додану вартість у розмірі 23 284,02 грн. у перевіряємому періоді ТОВ «ТАС Дніпровагонмаш» не відображена у складі податкового кредиту Податкових декларацій з податку на додану вартість.
В ході перевірки ТОВ «ТАС Дніпровагонмаш» надало документи щодо здійснених транспортних перевезень, але у товаро-транспортних накладних на перевезення вантажу відсутня інформація про пункт навантаження та пункт розвантаження вантажу.
Так, суд зазначає, що недоліки окремих документів не є достатньою підставою для визнання господарської операції нереальною.
Відповідно до ч.2 ст.9 Закону України від 16.07.1999 №996-ХIV «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» неістотні недоліки в документах, що містять відомості про господарську операцію, не є підставою для невизнання господарської операції, за умови, що такі недоліки не перешкоджають можливості ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції, та містять відомості про дату складання документа, назву підприємства, від імені якого складено документ, зміст та обсяг господарської операції тощо.
Зокрема, в постанові від 30.05.2025 по справі № 320/8524/23 Верховний Суд вказав, що певні недоліки в заповненні первинних документів, не є підставою для висновків про відсутність відповідної господарської операції(-й), якщо з інших даних вбачається, що фактичний рух активів або зміни у власному капіталі чи зобов`язаннях платника податків у зв`язку з його господарською діяльністю мали місце.
Згідно постанови Верховного Суду від 29.05.2025 у справі № 300/1608/20 зазначено, що відсутність товарно-транспортних накладних не є безумовною підставою ставити під сумнів здійснення господарських операцій. Правила перевезень вантажів автомобільним транспортом в Україні не встановлюють правил податкового обліку валових витрат та податкового кредиту платника податків. При цьому, документи обумовлені правилами перевезень вантажів автомобільним транспортом, зокрема, товарно-транспортна накладна та подорожній лист, не є документами первинного бухгалтерського обліку, що підтверджують обставини придбання та продажу товарно-матеріальних цінностей. У свою чергу, товарно-транспортна накладна призначена виключно для обліку руху товарно-матеріальних цінностей та розрахунків за їх перевезення автомобільним транспортом. З урахуванням наведеного слід зазначити, що, оскільки транспортною документацією підтверджується операція з надання послуг з перевезення вантажів, а не факт придбання товару, то за наявності документів, що підтверджують фактичне отримання товару і його використання у власній господарській діяльності, неподання такого документа, як товарно-транспортна накладна, не може свідчити про відсутність реальних господарських операцій та бути єдиною підставою для позбавлення платника податку права на отримання податкового кредиту з податку на додану вартість.
Враховуючи вищевикладене, висновки Акту перевірки щодо нереальності операції через окремі недоліки в первинній документації не є достатньою підставою для визнання операції нереальною. Позивач надає належним чином оформлені первинні документи, що засвідчують реального (фактичного) вчинення господарських операцій з придбання послуг з метою їх використання у власній господарській діяльності, що пов`язані з рухом активів, зміною зобов`язань чи власного капіталу платника, та відповідають економічному змісту, відображеному в укладених платником податку договорах.
Щодо ризикового статусу ТОВ «ЛЄТРЕЙД», суд зазначає наступне.
При цьому податкові накладні, складені ТОВ «ЛЄТРЕЙД» на користь позивача, що направлені на реєстрацію в ЄРПН не зупинені, а зареєстровані.
Відповідно до п.4 розділу ІІІ Порядку № 727 у разі встановлення перевіркою порушень податкового законодавства за кожним відображеним в акті документальної перевірки фактом порушення необхідно, зокрема:
чітко викласти зміст порушення з посиланням на конкретні пункти і статті законодавчих актів (міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України і якими регулюються питання оподаткування), що порушені платником податків, зазначити період (календарний день, місяць, квартал, півріччя, три квартали, рік) фінансово-господарської діяльності платника податків та господарську операцію, при здійсненні якої вчинено це порушення;
зазначити первинні документи, на підставі яких вчинено записи у податковому та бухгалтерському обліку, навести регістри бухгалтерського обліку, кореспонденцію рахунків операцій та інші документи, пов`язані з обчисленням і сплатою податків, зборів, та докази, що підтверджують наявність факту порушення;
у разі відсутності первинних документів, документів податкового або бухгалтерського обліку, інших документів, що підтверджують факт порушення, або у разі ненадання їх для перевірки - зазначити перелік цих документів.
Отже, податковий орган може встановити наявність або відсутність порушень платником податків вимог податкового, валютного та іншого законодавства виключно за наслідками дослідження первинних документів такого платника податків, а відтак посилання податкового органу на податкову інформацію щодо контрагента позивача не має правових наслідків, тобто не може вважатись доказом у розумінні ст.69 КАС України.
Крім того, суд звертає увагу на принцип персональної відповідальності платника податку, згідно якого, право на податковий кредит не може ставитись у пряму залежність від додержання податкової дисципліни третіми особами.
Порушення контрагентом позивача правил ведення господарської діяльності не може бути підставою для висновку про порушення позивачем вимог закону щодо формування податкового кредиту. За умови реального здійснення господарської операції, яка призвела до об`єктивної зміни складу активів платника податків - позивача, будь-які порушення його контрагентами податкового законодавства чи правил ведення господарської діяльності не можуть бути підставою для позбавлення позивача права на податковий кредит.
Таким чином, позивач не може нести відповідальність за господарську діяльність контрагентів. Приписами ч. 2 ст. 61 Конституції України встановлений індивідуальний характер юридичної відповідальності.
Крім того, податковим органом прийнято рішення про відповідність ТОВ «ЛЄТРЕЙД» критеріям ризиковості платника податку 11.07.2024 року, при цьому позивач уклав з ТОВ «ЛЄТРЕЙД» Договір про перевезення вантажів № 695 від 01.07.2024 року та № 696 від 01.07.2024 року, тобто на момент укладення даних договорів контрагент не відповідав критеріям ризиковості платника податку.
Таким чином, рішення про відповідність контрагента критеріям ризиковості прийнято контролюючи органом вже після укладення договору.
Щодо арифметичних помилок в декларації з ПДВ арифметичних помилок на суму 226 000 грн, суд зазначає наступне.
Так, в акті перевірки зазначено, що при проведенні аналізу достовірності визначення суми податкового кредиту у деклараціях з ПДВ за перевіряємий період, встановлено його завищення в результаті арифметичних помилок на суму 226 000 грн., а саме:
При цьому, зазначені арифметичні помилки самостійно виявлені позивачем та виправлені шляхом подачі уточнюючих розрахунків.
Відповідно до п. 50.1. ПК України у разі якщо у майбутніх податкових періодах (з урахуванням строків давності, визначених статтею 102 цього Кодексу) платник податків самостійно (у тому числі за результатами електронної перевірки) виявляє помилки, що містяться у раніше поданій ним податковій декларації (крім обмежень, визначених цією статтею), він зобов`язаний надіслати уточнюючий розрахунок до такої податкової декларації за формою чинного на час подання уточнюючого розрахунку.
Платник податків має право не подавати такий розрахунок, якщо відповідні уточнені показники зазначаються ним у складі податкової декларації за будь-який наступний податковий період, протягом якого такі помилки були самостійно (у тому числі за результатами електронної перевірки) виявлені.
Платник податків під час проведення документальних планових та позапланових перевірок (з урахуванням термінів продовження, зупинення або перенесення термінів її проведення) не має права подавати уточнюючі податкові декларації (розрахунки) до поданих ним раніше податкових декларацій з відповідного податку і збору за звітний (податковий) період, який перевіряється контролюючим органом.
Це правило не поширюється на випадки, встановлені абзацом третім пункту 50.1 статті 50 цього Кодексу (п. 50.2. ПК України).
Отже, платник податків при виявлені помилки зобов`язаний самостійно її виправити, зокрема, шляхом подачі уточнюючого розрахунку по декларації з ПДВ.
Так, з матеріалів справи вбачається, що в податковій декларації з ПДВ за січень 2024 року до складу податкового кредиту позивач включив податкову накладну №39 від 01.02.2024 року, чим збільшив суму податкового кредиту на 57 420 грн.
У декларації з ПДВ за лютий було проведено розрахунок коригування від ТОВ «ТАС СТАЛЬЗАВОД» №87 до по податкової накладної №25 на суму -30 400 грн.
При цьому, 05.04.2024 року було подано уточнюючий розрахунок до декларації з ПДВ за лютий 2024 року, в якому відкоригували податковий кредит 226 000 грн згідно розрахунку коригування від ТОВ «ТАС СТАЛЬЗАВОД» №13 від 04.04.2024 року до податкової накладної №25 від 09.02.2024 року на +30 400 та розрахунку коригування №14 від 04.04.2024 року до податкової накладної №25 від 09.02.2024 року на суму -256 400 на загальну суму -226 000 грн.
Таким чином, до подання декларації з ПДВ за квітень вже було уточнено (виправлено) р.16 та 16.1.
Зазначені вище факти підтверджуються наступними документами: - Додаток 5 до податкової декларації з ПДВ за січень 2024 року з квитанцією про отримання; - Додаток 5 до податкової декларації з ПДВ за лютий 2024 року з квитанцією про отримання; - Додаток 5 до податкової декларації з ПДВ за березень 2024 року з квитанцією про отримання; - Уточнюючий розрахунок податкових зобов`язань з ПДВ у зв`язку з виправленням самостійно виявлених помилок за лютий 2024 року від 05.04.2024 року з квитанцією про отримання; - Уточнюючий розрахунок податкових зобов`язань з ПДВ у зв`язку з виправленням самостійно виявлених помилок за січень 2024 року від 04.10.2024 року з квитанцією про отримання; - Уточнюючий розрахунок податкових зобов`язань з ПДВ у зв`язку з виправленням самостійно виявлених помилок за лютий 2024 року від 07.10.2024 року з квитанцією про отримання; - Уточнюючий Додаток 2 до податкової декларації з ПДВ за лютий 2024 від 05.04.2024 року з квитанцією про отримання; - Уточнюючий Додаток 2 до податкової декларації з ПДВ за січень 2024 від 04.10.2024 року з квитанцією про отримання; - Уточнюючий Додаток 2 до податкової декларації з ПДВ за лютий 2024 від 07.10.2024 року з квитанцією про отримання; - Додаток 2 до податкової декларації з ПДВ за січень 2024 з квитанцією про отримання; - Додаток 2 до податкової декларації з ПДВ за лютий 2024 з квитанцією про отримання; - Додаток 2 до податкової декларації з ПДВ за березень 2024 з квитанцією про отримання; - Уточнюючий Додаток 1 до податкової декларації з ПДВ за лютий 2024 від 05.04.2024 року з квитанцією про отримання; - Уточнюючий Додаток 1 до податкової декларації з ПДВ за січень 2024 від 04.10.2024 року з квитанцією про отримання; - Уточнюючий Додаток 1 до податкової декларації з ПДВ за лютий 2024 від 07.10.2024 року з квитанцією про отримання; - Додаток 1 до податкової декларації з ПДВ за січень 2024 року з квитанцією про отримання; - Додаток 1 до податкової декларації з ПДВ за лютий 2024 року з квитанцією про отримання; - Додаток 1 до податкової декларації з ПДВ за березень 2024 року з квитанцією про отримання; - Податкова декларація з ПДВ за січень 2024 року з квитанцією про отримання; - Податкова декларація з ПДВ за лютий 2024 року з квитанцією про отримання; - Податкова декларація з ПДВ за березень 2024 року з квитанцією про отримання; - Податкова накладна № 89 від 31.12.2022 року; - Податкова накладна № 39 від 01.02.2024 року; - Розрахунок коригування № 87 від 09.02.2024 р. до податкової накладної № 25 від 09.02.2024 р.; - Розрахунок коригування № 14 від 04.04.2024 р. до податкової накладної № 25 від 09.02.2024 р.; - Розрахунок коригування № 13 від 04.04.2024 р. до податкової накладної № 25 від 09.02.2024 р.; - Додаток 5 до податкової декларації з ПДВ за квітень 2024 року з квитанцією про отримання; - Додаток 7 до податкової декларації з ПДВ за квітень 2024 року з квитанцією про отримання; - Додаток 1 до податкової декларації з ПДВ за квітень 2024 року з квитанцією про отримання; - Податкова декларація з ПДВ за квітень 2024 року з квитанцією про отримання.
Таким чином, зазначені вище виправлення здійснені позивачем до моменту початку документальної планової перевірки, при цьому період жовтень 2024 року не входив у період перевірки.
Щодо застосування відповідачем штрафу у розмірі 25%, суд зазначає наступне.
Так, податковим органом застосовано штрафну санкцію у розмірі 25%, при цьому акт містить лише зафіксоване виявлене контролюючим органом порушення та не містить будь-які висновки щодо наявності умислу в діях платника податків, а також посилання на обставини, які вказують на наявність саме такої кваліфікуючої ознаки.
Відповідно до п. 112.1., 112.2., 112.7. ПК України особа може бути притягнута до фінансової відповідальності за вчинення податкового правопорушення за умови наявності в її діянні (дії або бездіяльності) вини, крім випадків, передбачених цим Кодексом.
Особа вважається винною у вчиненні правопорушення, якщо буде встановлено, що вона мала можливість для дотримання правил та норм, за порушення яких цим Кодексом передбачена відповідальність, проте не вжила достатніх заходів щодо їх дотримання. Вжиті платником податків заходи щодо дотримання правил та норм податкового законодавства вважаються достатніми, якщо контролюючий орган не доведе, що, вчиняючи певні дії або допускаючи бездіяльність, за які передбачена відповідальність, платник податків діяв нерозумно, недобросовісно та без належної обачності.
У разі якщо контролюючий орган не доведе, що платник податків мав можливість для дотримання правил та норм, за порушення яких цим Кодексом передбачена відповідальність, проте не вжив достатніх заходів щодо їх дотримання, платник податків не може бути притягнутий до відповідальності за таке порушення.
Положення цього пункту застосовуються виключно в разі, якщо умовою притягнення до фінансової відповідальності за податкове правопорушення є наявність вини платника податків.
Порядок доведення обставин, за яких особа може бути притягнута до фінансової відповідальності за вчинене податкове правопорушення, в межах судового провадження визначається процесуальним законодавством.
Усі сумніви щодо наявності обставин, за яких особа може бути притягнута до відповідальності за порушення податкового законодавства та іншого законодавства, контроль за яким покладено на контролюючий орган, трактуються на користь такої особи.
Таким чином, на підставі зазначених вище норм, обов`язок щодо доведення вини платника податків покладено на контролюючий орган.
Також, відповідно до п. 109.1. ПК України податковим правопорушенням є протиправне, винне (у випадках, прямо передбачених цим Кодексом) діяння (дія чи бездіяльність) платника податку (в тому числі осіб, прирівняних до нього), контролюючих органів та/або їх посадових (службових) осіб, інших суб`єктів у випадках, прямо передбачених цим Кодексом.
Діяння вважаються вчиненими умисно, якщо існують доведені контролюючим органом обставини, які свідчать, що платник податків удавано, цілеспрямовано створив умови, які не можуть мати іншої мети, крім як невиконання або неналежне виконання вимог, установлених цим Кодексом та іншим законодавством, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи.
З огляду на вказане, відповідно до абз. 2 п. 109.1 ПК України вина платника доводиться шляхом доведення наміру в діях його посадових осіб, при цьому, відповідач не зазначає доводів і доказів, які б свідчили про наявність підстав для притягнення позивача до відповідальності на підставі саме пункту (кваліфікуючої ознаки), що встановлює наявність умислу.
Відповідно до ч.1 ст.77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна, довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
Відповідно до ст.90 Кодексу адміністративного судочинства України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.
Доказів, які б спростували доводи позивача, відповідач суду не надав. З огляду на вищевикладене, суд дійшов висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими, та такими, що підлягають задоволенню.
Згідно ч. 1 ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
Відповідно до ч.1 ст.132 Кодексу адміністративного судочинства України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.
Керуючись ст.ст. 241-246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,
Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в строки, передбачені статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

Повний текст рішення складено 23.01.2026 року.

Суддя М.В. Дєєв