Справа № 320/30816/23
Суддя: Епель Оксана Володимирівна
Дата ухвалення: 2026-01-19 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Головуючий суддя у першій інстанції Марич Є.В.
Суддя-доповідач Епель О.В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 січня 2026 року Справа № 320/30816/23

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі:

Головуючого судді: Епель О.В.,

суддів: Карпушової О.В., Мєзєнцева Є.І.,

за участі секретаря Бродацької І.А.,

представника Позивача Глушковської А.О.,

представника Відповідача Франчука Я.Р.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "ОЛСІДЗ ГРУП УКРАЇНА" на рішення Київського окружного адміністративного суду від 11 червня 2025 року у справі

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю

«ОЛСІДЗ ГРУП УКРАЇНА»

до Центрального міжрегіонального управління Державної

податкової служби по роботі з великими платниками податків

про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень

В С Т А Н О В И В :

Історія справи.

1. Товариство з обмеженою відповідальністю «ОЛСІДЗ ГРУП УКРАЇНА» (далі - Позивач) звернулося до суду з адміністративним позовом до Центрального міжрегіонального управління Державної податкової служби по роботі з великими платниками податків (далі - Відповідач) в якому просить скасувати податкові повідомлення-рішення від 28.06.2023 №1316/Ж10/31-00-07-01-02-25, від 28.06.2023 №1317/Ж10/31-00-07-01-02-25, від 28.06.2023 №1318/Ж10/31-00-07-01-02-25.

В обґрунтування своїх вимог Позивач стверджує про безпідставність висновків, викладених в акті перевірки, оскільки такі засновані виключно на інформації з інформаційно-аналітичних баз даних податкового органу. Акт перевірки містить недостовірні та некоректні відомості та норми ПК України, які не регулюють спірні правовідносини.

Також Позивач посилався на сплив строку нарахування грошових зобов`язань та відсутність належних доказів, які підтверджували б висновки контролюючого органу про нереальність господарських операцій з контрагентами-постачальниками.

Разом з тим, Позивач наполягав на правомірності формування ним податкового кредиту, посилаючись на обставини здійснення господарських операцій.

2. Рішенням Київського окружного адміністративного суду від 11 червня 2025 року у задоволенні адміністративного позову було відмовлено.

Ухвалюючи таке рішення, суд першої інстанції врахував недоліки в наданих до перевірки товарно-транспортних накладних та актах перерахунку ціни щодо номерів товарно-транспортних накладних та транспортних засобів. Також суд врахував, що у поданих Позивачем первинних документах відсутні докази перевірки якості та кількості товару, його зберігання до дати реалізації.

Також суд першої інстанції прийняв до уваги висновки контролюючого органу нереальність здійснення господарських операцій з огляду на неможливість встановлення ланцюга походження сільськогосподарської продукції від контрагентів постачальника, оскільки в окремих із них недостатньо земель для її вирощування, трудових ресурсів та матеріально-технічних можливостей.

3. Не погоджуючись з таким рішенням суду, Позивач подав апеляційну скаргу в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нове, яким адміністративний позов задовольнити повністю, зазначаючи доводи, аналогічні тим, що були викладені у позовній заяві.

Зокрема, Апелянт наводить детальне обґрунтування щодо господарських операцій з кожним із контрагентів окремо, посилається на відповідні первинні документи. Також стверджує про наявність у постачальників та їх контрагентів достатнього обсягу земельних ділянок задля вирощування сільськогосподарської продукції та відзначає, що твердження Відповідача у цій частині не підтверджені жодними належними та допустимими доказами.

Також Апелянт відзначив, що контролюючим органом не враховано, що одні й ті ж самі земельні ділянки протягом одного маркетингового/сільськогосподарського періоду використовуються декілька разів під різні культури ( ярих та озимих).

З цих та інших підстав податковий орган вважає, суд першої інстанції прийняв рішення з порушенням норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи в цілому.

4. Ухвалами Шостого апеляційного адміністративного суду від 15.07.2025 та 10.10.2025 було відкрито апеляційне провадження, встановлено строк для подання відзиву на апеляційні скарги та призначено справу до судового розгляду.

5. Відповідачем подано відзив на апеляційну скаргу у якому він просить залишити апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду без змін, зазначаючи доводи, які аналогічні висновкам суду першої інстанції.

6. Апелянтом подано відповідь на відзив на апеляційну скаргу в якому зазначає, що у відзиві на апеляційну скаргу не спростовано жодного з наданих Апелянтом доказів, наведених останнім аргументів та тверджень.

7. Ухвалою Шостого апеляційного адміністративного суду від 24.11.2025 у Центрального міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платниками податків було витребувано детальний розрахунок сум, нарахованих Товариству з обмеженою відповідальністю "ОЛСІДЗ ГРУП УКРАЇНА" у податкових повідомленнях-рішеннях від 28.06.2023 №1316/Ж10/31-00-07-01-02-25, від 28.06.2023 №1317/Ж10/31-00-07-01-02-25, від 28.06.2023 №1318/Ж10/31-00-07-01-02-25 з виокремленням їх складових щодо кожного з контрагентів Товариства з обмеженою відповідальністю "ОЛСІДЗ ГРУП УКРАЇНА" окремо.

8. На виконання зазначеної ухвали суду Відповідачем надано витребуваний судом розрахунок.

9. 05.12.2025 Позивачем подано додаткові пояснення у яких він стверджує про невідповідності у наданих контролюючим органом розрахунках

10. Ухвалою Шостого апеляційного адміністративного суду від 08.12.2025 у Центрального міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платниками податків було повторно витребувано детальний розрахунок сум, нарахованих Товариству з обмеженою відповідальністю "ОЛСІДЗ ГРУП УКРАЇНА" у податкових повідомленнях-рішеннях від 28.06.2023 №1316/Ж10/31-00-07-01-02-25, від 28.06.2023 №1317/Ж10/31-00-07-01-02-25, від 28.06.2023 №1318/Ж10/31-00-07-01-02-25 з виокремленням їх складових щодо кожного з контрагентів Товариства з обмеженою відповідальністю "ОЛСІДЗ ГРУП УКРАЇНА" окремо.

Також витребувано у Товариства з обмеженою відповідальністю "ОЛСІДЗ ГРУП УКРАЇНА" докази:

- придбання ТОВ «Сампл Агро» послуг перевезення у ПП/ФОП «Коновальчук», ФГ «Олександра» ТОВ «КСТ Транс», ФОП «Верестяк» у вересні- жовтні 2021 року;

- придбання ТОВ «Юр-Агро 2014» послуг перевезення у ПП ОСОБА_1 у листопаді 2020 року;

- придбання ТОВ «Специнвест» послуг перевезення у ПП «ОСОБА_4», ПП «ОСОБА_5», ПП «ОСОБА_6», ПП «ОСОБА_7», ПП «ОСОБА_8», ПП «ОСОБА_9», ТОВ «Агромур+», ПП «ОСОБА_10», ФОП ОСОБА_2 у січні - травні 2017 року.

11. На виконання зазначеної ухвали суду Відповідачем надано витребуваний судом розрахунок.

12. 09.01.2026 Позивачем надано до суду додаткові пояснення у справі у яких також стверджує про невідповідності у наданих контролюючим органом розрахунках. Крім того, надає пояснення щодо витребуваних доказів придбання послуг перевезення контрагентами ТОВ «ОЛСІДЗ ГРУП УКРАЇНА».

13. У судовому засіданні представник Апелянта підтримав доводи апеляційної скарги в повному обсязі. Додатково пояснила щодо достатності у контрагентів Позивача як трудових, так і матеріальних ресурсів для здійснення господарської операції. Акцентувала увагу на тому, що контролюючим органом були враховані середні показники урожайності як максимальні. Просив апеляційну скаргу задовольнити в межах доводів та вимог, викладених у ній.

Представник Відповідача наполягав на правовій позиції, викладеній письмово у відзиві на апеляційну скаргу. Додатково пояснив щодо відсутності у окремих контрагентів Позивача матеріальних і трудових ресурсів, також посилався не недоліки первинної документації. Просив апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду - без змін.

14. Відповідно до частини першої статті 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

15. Заслухавши суддю-доповідача, розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши повноту встановлення судом першої інстанції фактичних обставин справи та правильність застосування ним норм матеріального і процесуального права, юридичної оцінки обставин справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, а рішення суду - скасуванню з наступних підстав.

16. Обставини справи, установлені судом першої інстанції.

Як встановлено судом першої інстанції та вбачається з матеріалів справи, ТОВ «Олсідз Груп Україна» () зареєстроване 14.04.2010 як юридична особа, про що внесено до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань за № 4026762, та взято на облік в контролюючих органах 15.04.2010.

Основним видом діяльності ТОВ «Олсідз Груп Україна» за КВЕД є: 46.33 Оптова торгівля молочними продуктами, яйцями, харчовими оліями та жирами, інші види: 52.29 Інша допоміжна діяльність у сфері транспорту; 52.10 Складське господарство; 46.21 Оптова торгівля зерном, необробленим тютюном, насінням і кормами для тварин; 46.18 Діяльність посередників, що спеціалізуються в торгівлі іншими товарами; 10.41 Виробництво олії та тваринних жирів.

На підставі направлень та наказу відповідача від 13.02.2023 №42/Ж1, відповідно до підпункту 20.1.4 пункту 20.1 статті 20, підпункту 75.1.2 пункту 75.1 статті 75, підпункту 78.1.5 пункту 78.1 статті 78, пункту 82.2 статті 82, пункту 69.2, пункту 69 підрозділу 10 розділу XX «Перехідних положень» Податкового кодексу України Центральним міжрегіональним управлінням ДПС по роботі з великими платниками податків проведено документальну позапланову виїзну перевірку ТОВ «Олсідз Груп Україна», за результатами якої складено акт від 19.06.2023 №1259/Ж5/31-00-07-01-02-20/37039253.

Перевіркою встановлено порушення:

п. 44.1 ст. 44, п.п. 134.1.1 п. 134.1 cт. 134, п.п.140.4.2 п.140.4 ст.140 Податкового кодексу України від 02.12.2010 № 2755-VI (зі змінами і доповненнями), вимог п.16 П(С)БО 1 «Загальні вимоги до фінансової звітності», п.5, п.7 П(С)БО 15 «Дохід», ст.1, ст.3, ст.9, ст.11, ст.12 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» від 16.07.1999 № 996-XIV, вимог розділу 4 Концептуальної основи фінансової звітності (ухваленою Радою МСБО у вересні 2010р.), п.7, п.10 МСБО 18 «Дохід», п.1, п.2 Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, затвердженого наказом Мінфіну України від 24.05.1995 №88 та зареєстрованого у Мінюсті України від 05.06.1995 за №168/704, в результаті чого занижено податок на прибуток в періоді, що перевірявся на загальну суму 8 903 311 грн, в тому числі по періодах: 2020 - 5 446 181 грн; І квартал 2021 - 100 235 грн; півріччя 2021 - 107 387 грн; три квартали 2021 - 882 066 грн; 2021 - 3 457 130 грн;

п.198.1, п.198.3 ст.198, п.200.1, п.200.2 ст.200 Податкового кодексу України від 02.12.2010 № 2755-VI (зі змінами і доповненнями), в результаті чого занижено податок на додану вартість в періоді, що перевірявся на загальну суму 7 862 451 грн, у тому числі за: серпень 2020 - в сумі 931 392 грн; грудень 2020 - 6 467 642 грн; квітень 2021 - в сумі 463 417 грн та

завищено значення рядка 21 Декларації станом на 30.06.2022 «Сума від`ємного значення, що зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду» на загальну суму 1 421 082 грн.

На підставі акта перевірки контролюючим органом винесено податкові повідомлення-рішення:

від 28.06.2023 №1316/Ж10/31-00-07-01-02-25, яким збільшено суму грошового зобов`язання з податку на прибуток приватних підприємств в розмірі 8 903 311,00 грн, з яких за податковим зобов`язанням 8 903 311,00 грн;

від 28.06.2023 №1317/Ж10/31-00-07-01-02-25, яким збільшено суму грошового зобов`язання з податку на додану вартість на загальну суму 9 828 063,75 грн, з яких за податковим зобов`язанням - 7 862 451,00 грн, за штрафними (фінансовими) санкціями - 1 965 612,75 грн;

від 28.06.2023 №1318/Ж10/31-00-07-01-02-25, яким зменшено розмір від`ємного значення суми податку на додану вартість на загальну суму 1 421 082,00 грн.

З матеріалів справи вбачається, що між позивачем (Покупець) та ТОВ «Амбра Грейн» () (Постачальник) укладено ряд договорів на поставку сільськогосподарської продукції №060111438 від 12.09.2020, №060111454 від 14.09.2020, №060111485 від 15.09.2020, №060111563 від 18.09.2020, відповідно до умов якого Постачальник зобов`язується продати та передати у власність Покупця насіння соняшнику врожаю 2019 року (далі - Товар), код УКТ ЗЕД 1206 00, а Покупець зобов`язується оплатити та прийняти Товар.

За умовами вказаних договорів передбачено, що Товар по якості повинен відповідати базовим вимогам, встановленим у п.п.2.1 - 2.4 договорів.

Постачальник поставляє Товар на умовах DAP постачання в пункті (...назва пункту призначення) Філія «ТОВ «ОЛСІДЗ БЛЕК СІ» Олійно-екстракційний завод», Одеська область, Лиманський район, територія Визирської сільської ради, 2-ий км автодороги на Морський торгівельний порт «Южний» буд. 2 "б" (далі - Склад Покупця), згідно «Інкотермс» в редакції 2010р., за винятком застережень, прямо передбаченим Договором (п.4.1 договору).

Остаточна якість Товару визначається на Складі Покупця незалежною акредитованою лабораторією Товариством з обмеженою відповідальністю «Нофалаб Лабораторіс Україна» (п.4.3 договорів).

Остаточна кількість Товару визначається на Складі Покупця згідно з результатами зважування Товару на Складі Покупця, з урахуванням залікової ваги Товару відповідно до якості, зазначеної в п.п. 2.1 та 2.4 договору (п.4.4 договорів).

У п. 4.5 договорів передбачено, що датою поставки Товару вважається дата підписання Сторонами відповідного Акту перерахунку ціни, який є одночасно Актом приймання-передачі Товару. Акт перерахунку ціни має містити дані про кількість й якість Товару, визначені на Складі Покупця.

Оплата Товару проводиться в національній валюті України шляхом перерахування грошових коштів на поточний рахунок Постачальника у порядку, визначеному у п.5.1 договорів.

Відповідно до п.6.1 договору Постачальник зобов`язується передати Покупцеві одночасно з Товаром наступні товаросупровідні документи:

видаткова накладна на Товар,

податкова накладна на Товар, складена та зареєстрована в Єдиному реєстрі податкових накладних згідно з чинним законодавством України;

посвідчення про якість Товару, видана акредитованою лабораторією (за наявності);

товарно-транспортна накладна на Товар, яка має бути оформлена належним чином у відповідності з вимогами чинного законодавства України, обов`язковим зазначенням у відповідних графах області та району, з яких поставляється Товар;

засвідчені підписом керівника та печаткою Постачальника статутні та реєстраційні документи останнього.

Крім того, як визначено п.6.2 договору, Постачальник гарантує Покупцеві, що: він є власником Товару та мав право розпорядження Товаром, в тому числі відчужувати його; Товар, що продається за даним Договором, а також додатковими угодами до нього, є в наявності у Постачальника; Товар не знаходиться у заставі, в т.ч. податковій, відсутні будь-які діючі зареєстровані та не зареєстровані заборони (арешти) або інші обтяження Товару; треті особи не мають жодних прав чи вимог щодо Товару; операція з постачання Товару за даним Договором підлягає оподаткуванню податком на додану вартість за основною ставкою.

Як вбачається з акту, до перевірки позивачем, в підтвердження виконання умов вказаних вище договорів №060111438 від 12.09.2020, №060111454 від 14.09.2020, №060111485 від 15.09.2020, №060111563 від 18.09.2020, надавались:

акти перерахунку ціни AG000003731, AG000003732, AG000003773, AG000003821, AG000003998, AG000004063, AG000004089;

видаткові накладні №16 від 12.09.2020, №17 від 13.09.2020, №18 від 14.09.2020, №19 від 15.09.2020, №20 від 20.09.2020, №21 від 21.09.2020, №22 від 22.09.2020 на загальну суму 14 857 624,84 грн, у т.ч. ПДВ - 2 476 270,80 грн;

податкові накладні №12 від 12.09.2020, №13 від 13.09.2020, №16 від 14.09.2020, №18 від 15.09.2020, №19 від 20.09.2020, №20 від 21.09.2020, №21 від 22.09.2020 на загальну суму 14 857 624,84 грн, у т.ч. ПДВ - 2 476 270,80 грн.

Оплата за постачання Товару відбувалася в безготівковій формі згідно платіжних доручень.

Також в матеріалах справи містяться копії товарно-транспортних накладних (далі - ТТН):

виписані на виконання умов договору №060111438 від 12.09.2020, а саме: від 11.09.2020 № 932149, від 11.09.2020 № 932148, від 10.09.2020 № 932144, від 11.09.2020 № 932145, від 11.09.2020 № 932146, від 11.09.2020 № 932131, від 11.09.2020 № 932130, від 11.09.2020 № 932133, від 11.09.2020 № 932128, від 11.09.2020 № 932141, від 11.09.2020 № 932139, від 11.09.2020 № 932137, від 12.09.2020 № 932138, від 11.09.2020 № 932135, від 12.09.2020 № 1020, від 12.09.2020 № 1001, від 11.09.2020 № 1022, від 12.09.2020 № 932140, від 12.09.2020 № 1019, від12.09.2020 № 1018, від 12.09.2020 № 1015, від 12.09.2020 № 1014, від 13.09.2020 № 1012, від 12.09.2020 № 1006, від 13.09.2020 № 1061;

виписані на виконання умов договору №060111454 від 14.09.2020, а саме: від 12.09.2020 №1008, від 13.09.2020 № 1007, від 13.09.2020 № 1004, від 13.09.2020 № 1062, від 13.09.2020 № 1063, від 13.09.2020 № 1064, від 14.09.2020 № 932109, від 13.09.2020 № 932110, від 13.09.2020 № 932112, від 13.09.2020 № 932114, від 14.09.2020 № 932115;

виписані на виконання умов договору №060111485 від 15.09.2020, а саме: від 14.09.2020 № 932147, від 14.09.2020 № 1065;

виписані на виконання умов договору №060111563 від 18.09.2020, а саме: від 18.09.2020 № 2001, від 20.09.2020 № 2003, від 19.09.2020 № 2004, від 21.09.2020 № 2005, від 21.09.2020 № 2007, від 22.09.2020 № 2008.

Також, у перевіряємому періоді між позивачем, як Покупцем, та ТОВ «Зернова комора», як Постачальником, укладено договори на поставку сільськогосподарської продукції № 06012706 від 18.08.2017, № 06012891 від 14.09.2017, № 06013027 від 21.09.2017, відповідно до умов якого Постачальник зобов`язується продати та передати у власність Покупця насіння соняшнику врожаю 2017 року (далі - Товар), а Покупець зобов`язується оплатити та прийняти Товар.

За умовами вказаних договорів передбачено, що Товар по якості повинен відповідати базовим вимогам, встановленим у п.п.2.1 - 2.4 договорів.

Постачальник поставляє Товар на умовах DAP постачання в пункті (...назва пункту призначення) Філія «ТОВ «ОЛСІДЗ БЛЕК СІ» Олійно-екстракційний завод», Одеська область, Лиманський район, територія Визирської сільської ради, 2-ий км автодороги на Морський торгівельний порт «Южний» буд. 2 "б" (далі - Склад Покупця), згідно «Інкотермс» в редакції 2010р., за винятком застережень, прямо передбаченим Договором (п.4.1 договору).

Остаточна якість Товару визначається на Складі Покупця незалежною акредитованою лабораторією Товариством з обмеженою відповідальністю «Нофалаб Лабораторіс Україна» (п.4.3 договорів).

Остаточна кількість Товару визначається на Складі Покупця згідно з результатами зважування Товару на Складі Покупця, з урахуванням залікової ваги Товару відповідно до якості, зазначеної в п.п. 2.1 та 2.4 договору (п.4.4 договорів).

У п. 4.5 договорів передбачено, що датою поставки Товару вважається дата підписання Сторонами відповідного Акту перерахунку ціни, який є одночасно Актом приймання-передачі Товару. Акт перерахунку ціни має містити дані про кількість й якість Товару, визначені на Складі Покупця.

Оплата Товару проводиться в національній валюті України шляхом перерахування грошових коштів на поточний рахунок Постачальника у порядку, визначеному у п.5.1 договорів.

Відповідно до п.6.1 договору Постачальник зобов`язується передати Покупцеві одночасно з Товаром наступні товаросупровідні документи:

видаткова накладна на Товар,

податкова накладна на Товар, складена та зареєстрована в Єдиному реєстрі податкових накладних згідно з чинним законодавством України;

посвідчення про якість Товару, видана акредитованою лабораторією (за наявності);

товарно-транспортна накладна на Товар, яка має бути оформлена належним чином у відповідності з вимогами чинного законодавства України, обов`язковим зазначенням у відповідних графах області та району, з яких поставляється Товар;

засвідчені підписом керівника та печаткою Постачальника статутні та реєстраційні документи останнього.

Крім того, як визначено п.6.2 договору, Постачальник гарантує Покупцеві, що: він є власником Товару та мав право розпорядження Товаром, в тому числі відчужувати його; Товар, що продається за даним Договором, а також додатковими угодами до нього, є в наявності у Постачальника; Товар не знаходиться у заставі, в т.ч. податковій, відсутні будь-які діючі зареєстровані та не зареєстровані заборони (арешти) або інші обтяження Товару; треті особи не мають жодних прав чи вимог щодо Товару; операція з постачання Товару за даним Договором підлягає оподаткуванню податком на додану вартість за основною ставкою.

Як вбачається з акту, до перевірки позивачем, в підтвердження виконання умов вказаних вище договорів № 06012706 від 18.08.2017, № 06012891 від 14.09.2017, № 06013027 від 21.09.2017, надавались:

акти перерахунку ціни №AG000003334 від 02.09.2017, №AG000003335 від 03.09.2017, №AG000003359 від 04.09.2017, №AG000003378 від 05.09.2017, №AG000003397 від 06.09.2017, №AG000003414 від 07.09.2017, №AG000003439 від 08.09.2017, №AG000003658 від 15.09.2017, №AG000003649 від 16.09.2017, №AG000003650 від 17.09.2017, №AG000004208 від 29.09.2017, №AG000004211 від 30.09.2017;

видаткові накладні №РН-0000095 від 02.09.2017, №РН-0000096 від 03.09.2017, №РН-0000097 від 04.09.2017, №РН-0000098 від 05.09.2017, №РН-0000099 від 06.09.2017, №РН-0000100 від 07.09.2017, №РН-0000101 від 08.09.2017, №РН-0000104 від 15.09.2017, №РН-0000105 від 16.09.2017, №РН-0000106 від 17.09.2017, №РН-0000115 від 29.09.2017, №РН-0000116 від 30.09.2017;

рахунки-фактури №СФ-0000062 від 02.09.2017, №СФ-0000063 від 03.09.2017, №СФ-0000064 від 04.09.2017, №СФ-0000065 від 05.09.2017, №СФ-0000066 від 06.09.2017, №СФ-0000067 від 07.09.2017, №СФ-0000068 від 08.09.2017, №СФ-0000073 від 15.09.2017, №СФ-0000074 від 16.09.2017, №СФ-0000075 від 17.09.2017, №СФ-0000083 від 29.09.2017, №СФ-0000084;

податкові накладні №1 від 02.09.2017, №2 від 03.09.2017, №3 від 04.09.2017, №4 від 05.09.2017, №5 від 06.09.2017, №6 від 07.09.2017, №7 від 08.09.2017, №14 від 15.09.2017, №13 від 16.09.2017, №15 від 17.09.2017, №20 від 29.09.2017, №22 від 30.09.2017.

Також, в матеріалах справи містяться копії товарно-транспортних накладних (далі - ТТН): №0005 від 31.08.2017, №7 від 01.09.2017, №012490 від 02.09.2017, №291090 від 02.09.2017, №9 від 02.09.2017, №8 від 02.09.2017, №00017 від 03.09.2017, №030997 від 03.09.2017, №659102 від 03.09.2017, №677650 від 03.09.2017, б/н від 03.09.2017, б/н від 04.09.2017, №300388 від 04.09.2017, №200990 від 04.09.2017, №7 від 05.09.2017, №27 від 04.09.2017, №323415 від 06.09.2017, б/н від 07.09.2017, №83 від 07.09.2017, №81 від 07.09.2017, №82 від 07.09.2017, б/н від 08.09.2017, №073370 від 14.09.2017, б/н від 14.09.2017, Б/Н від 15.09.2017, №111 від 17.09.2017, №222 від 17.09.2017, №112 від 29.09.2017, №1 від 29.09.2017, №1968 від 29.09.2017, №1969 від 29.09.2017.

На виконання умов вищезазначених договорів, укладених з ТОВ «Зернова Комора», позивач сплатив кошти ТОВ «Зернова Комора» за поставлений товар, що підтверджується платіжними дорученнями/інструкціями.

Також ТОВ «Олсідз Груп Україна» надано довідку №540 від 29.06.2017, видану Хорошівською селищною радою, відповідно до якої ТОВ «Зернова комора» використовує земельні ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва загальною площею 590,5316га та лист відділу у Хорошівському районі Головного управління Держгекадастру у Житомирській області, в якому зазначено, що за ТОВ «Зернова комора» рахуються земельні ділянки загальною площею 704,092га.

У перевіряємому періоді між позивачем, як Покупцем, та ТОВ «Сампл Агро», як Постачальником, укладено договори на поставку сільськогосподарської продукції №646/2021 від 24.09.2021, №736/2021 від 01.10.2021, відповідно до умов якого Постачальник зобов`язується продати та передати у власність Покупця насіння соняшнику врожаю 2021 року (далі - Товар), а Покупець зобов`язується оплатити та прийняти Товар.

Умови вказаних договорів є тотожними до попередніх договорів, укладеними з вище вказаними контрагентами.

В підтвердження виконання умов укладених договорів з ТОВ «Сампл Агро» надано:

видаткові накладні №380 від 25.09.2021, №397 від 28.09.2021, №400 від 02.10.2021, №420 від 02.10.2021, №445 від 06.10.2021, №474 від 09.10.2021, №512 від 11.10.2021;

акти перерахунку ціни №AG000001792 від 25.09.2021, №AG000001869 від 28.09.2021, №AG000002034 від 02.10.2021, №AG000002036 від 02.10.2021, №AG000002225 від 06.10.2021, №AG000002372 від 09.10.2021, №AG000002637 від 11.10.2021;

рахунки-фактури №315 від 25.09.2021, №320 від 28.09.2021, №342 від 02.10.2021, №343 від 02.10.2021, №391 від 06.10.2021, №393 від 09.10.2021, №480 від 11.10.2021,

податкові накладні №126 від 25.09.2021, №127 від 28.09.2021, №81 від 02.10.2021, №82 від 02.10.2021, №83 від 06.10.2021, №84 від 09.10.2021, №85 від 10.10.2021, №98 від 11.10.2021.

Також, в матеріалах справи містяться копії товарно-транспортних накладних (далі - ТТН): від 25.09.2021 № 1050, від 25.09.2021 № 1051, від 27.09.2021 № 119, від 27.09.2021 № 35, від 27.09.2021 № 15, від 27.09.2021 № 27, від 27.09.2021 № 148, від 27.09.2021 № 100, від 27.09.2021 № 58, від 27.09.2021 № 68, від 29.09.2021 № 84, від 29.09.2021 № 18, від 29.09.2021 № 100, від 29.09.2021 № 69, від 29.09.2021 № 66, від 02.10.2021 № 68, від 08.10.2021 № 16, від 08.10.2021 № 147, від 08.10.2021 № 10, від 08.10.2021 № 8, від 08.10.2021 № 7, від 09.10.2021 № 22, від 10.10.2021 № 1.

На підтвердження оплати за поставлений товар надано платіжні доручення.

Також, у перевіряємому періоді, між ТОВ «Олсідз Груп Україна», як Покупцем, та Фермерським господарством «Юр-Агро 2014», як Постачальником, укладено договори на поставку сільськогосподарської продукції №060111922 від 03.11.2020, №060112068 від 12.11.2020, відповідно до умов якого Постачальник зобов`язується продати та передати у власність Покупця насіння соняшнику врожаю 2020 року (далі - Товар), а Покупець зобов`язується оплатити та прийняти Товар.

Умови вказаних договорів є тотожними до попередніх договорів, укладеними з вище вказаними контрагентами.

В підтвердження виконання умов укладених договорів з Фермерським господарством «Юр-Агро 2014» надано:

видаткові накладні НС20-101 від 06.11.2020, НС20-102 від 08.11.2020, НС20-103 від 09.11.2020, НС20-104 від 13.11.2020;

акти перерахунку ціни №AG000005069 від 06.11.2020, №AG000005072 від 08.11.2020, №AG000005151 від 09.11.2020, №AG000005285 від 13.11.2020,

рахунки-фактури №59 від 06.11.2020, №62 від 08.11.2020, №65 від 09.11.2020, №64 від 13.11.2020;

податкові накладні №74 від 06.11.2020, №1 від 06.11.2020, №75 від 08.11.2020, №1 від 08.11.2020, №81 від 09.11.2020, №84 від 13.11.2020.

Також, в матеріалах справи містяться копії товарно-транспортних накладних (далі - ТТН): від 06.11.2020 б/н, від 08.11.2020 б/н, від 09.11.2020 б/н, від 13.11.2020 б/н.

На підтвердження оплати за поставлений товар надано платіжні доручення.

Також, у перевіряємому періоді, між ТОВ «Олсідз Груп Україна», як Покупцем, та ТОВ «Специнвест», як Постачальником, укладено ряд договорів на поставку сільськогосподарської продукції №06012389 від 04.05.2017, №06012320 від 21.04.2017, №06012058 від 24.03.2017, №06012043 від 22.03.2017, №06012029 від 19.03.2017, №06011933 від 06.03.2017, №06011931 від 03.03.2017, №06011896 від 27.02.2017, №06011865 від 27.02.2017, №06011722 від 06.02.2017, №06011666 від 30.01.2017, №06011654 від 23.01.2017, відповідно до умов якого Постачальник зобов`язується продати та передати у власність Покупця насіння соняшнику врожаю 2016 року (далі - Товар), а Покупець зобов`язується оплатити та прийняти Товар.

За умовами вказаних договорів передбачено, що Товар по якості повинен відповідати базовим вимогам, встановленим у п.п.2.1 - 2.4 договорів.

Постачальник поставляє Товар на умовах СРТ перевезення оплачено до (місце зазначене), 57503, Очаків, Очаківський район, Миколаївська область (далі - Склад Покупця), згідно «Інкотермс» в редакції 2010р., за винятком застережень, прямо передбаченим Договором (п.4.1 договору).

Остаточна якість Товару визначається на Складі Покупця незалежною акредитованою лабораторією Товариством з обмеженою відповідальністю «Нофалаб Інтернешнл Лабораторіс Україна» (п.4.3 договорів).

Остаточна кількість Товару визначається на Складі Покупця згідно з результатами зважування Товару на Складі Покупця, з урахуванням залікової ваги Товару відповідно до якості, зазначеної в п.п. 2.1 та 2.4 договору (п.4.4 договорів).

У п. 4.5 договорів передбачено, що датою поставки Товару вважається дата підписання Сторонами відповідного Акту перерахунку ціни, який є одночасно Актом приймання-передачі Товару. Акт перерахунку ціни має містити дані про кількість й якість Товару, визначені на Складі Покупця.

Оплата Товару проводиться в національній валюті України шляхом перерахування грошових коштів на поточний рахунок Постачальника у порядку, визначеному у п.5.1 договорів.

Відповідно до п.6.1 договору Постачальник зобов`язується передати Покупцеві одночасно з Товаром наступні товаросупровідні документи:

видаткова накладна на Товар,

податкова накладна на Товар, складена та зареєстрована в Єдиному реєстрі податкових накладних згідно з чинним законодавством України;

посвідчення про якість Товару, видана акредитованою лабораторією (за наявності);

товарно-транспортна накладна на Товар, яка має бути оформлена належним чином у відповідності з вимогами чинного законодавства України, обов`язковим зазначенням у відповідних графах області та району, з яких поставляється Товар;

засвідчені підписом керівника та печаткою Постачальника статутні та реєстраційні документи останнього.

Крім того, як визначено п.6.2 договору, Постачальник гарантує Покупцеві, що: він є власником Товару та мав право розпорядження Товаром, в тому числі відчужувати його; Товар, що продається за даним Договором, а також додатковими угодами до нього, є в наявності у Постачальника; Товар не знаходиться у заставі, в т.ч. податковій, відсутні будь-які діючі зареєстровані та не зареєстровані заборони (арешти) або інші обтяження Товару; треті особи не мають жодних прав чи вимог щодо Товару; операція з постачання Товару за даним Договором підлягає оподаткуванню податком на додану вартість за основною ставкою.

В підтвердження виконання умов укладених договорів з ТОВ «Специнвест» надано:

акти перерахунку ціни: №№AG000000041, AG000000064, AG000000080, AG000000100, AG000000131, AG000000213, AG000000643, AG000001018, AG000000685, AG000000694, AG000001037, AG000000713, AG000000739, AG000000740, AG000000741, AG000000788, AG000000790, AG000000802, AG000000981, AG000001010, AG000001026, AG000001060, AG000001082, AG000001083, AG000001726, AG000001883;

видаткові накладні №рн-0000003, №РН-0000005, №РН-0000006, №РН-0000007, №РН -0000009, №РН -0000013, №РН -0000017, №РН -0000030, №РН -0000019, №РН -0000020, №РН -0000032, №РН -0000021, №РН -0000022, №РН -0000023, №РН -0000024, №РН -0000025, №РН -0000026, №РН -0000027, №РН -0000028, №РН -0000029, №РН -0000031, №РН -0000033, №РН -0000035, №РН -0000036, №РН -0000041, №РН -0000042;

податкові накладні №3 від 24.01.2017, №5 від 25.01.2017, №6 від 27.01.2017, №7 від 30.01.2017, №2 від 01.02.2017, №6 від 06.02.2017, №1 від 01.03.2017, №13 від 01.03.2017, №2 від 02.03.2017, №3 від 02.03.2017, №15 від 02.03.2017, №4 від 03.03.2017, №5 від 03.03.2017, №6 від 04.03.2017, №7 від 05.03.2017, №8 від 06.03.2017, №9 від 06.03.2017, №10 від 07.03.2017, №11 від 19.03.2017, №12 від 21.03.2017, №14 від 22.03.2017, №16 від 23.03.2017, №19 від 25.03.2017, №18 від 26.03.2017, №1 від 26.04.2017, №1 від 05.05.2017.

На підтвердження оплати за поставлений товар надано платіжні доручення.

Також, у перевіряємому періоді, між ТОВ «Олсідз Груп Україна», як Покупцем, та Фермерським господарством «Маяк-2» ОСОБА_3, як Постачальником, укладено договори на поставку сільськогосподарської продукції №06015297 від 10.09.2018, №06015519 від 21.09.2018, відповідно до умов якого Постачальник зобов`язується продати та передати у власність Покупця насіння соняшнику врожаю 2018 року (далі - Товар), а Покупець зобов`язується оплатити та прийняти Товар.

В підтвердження виконання умов укладених договорів надано: видаткові накладні №16 від 10.09.2018, №18 від 21.09.2018; складські квитанції на зерно, свідоцтва про якість; рахунки-фактури №16 від 10.09.2018, №18 від 21.09.2018; податкові накладні №21 від 10.09.2018, №23 від 21.09.2018. На підтвердження оплати за поставлений товар надано платіжні доручення.

Водночас, відповідно до даних Єдиного реєстру податкових накладних, даних КС «Податковий блок» встановлено, що ФГ «Маяк-2» ОСОБА_3 з 01.07.2017 по 30.06.2018 придбавало: мінеральні добрива, запчастини до транспортних засобів, дизельне паливо, транспортно-експедиційні послуги по перевезенню вантажу, транспортні послуги по перевезенню насіння соняшника 2018 року.

Згідно наданих первинних документів та даних, що містяться в ЄРПН, встановлено, що ФГ «Маяк-2» ОСОБА_3 з 01.07.2018 по 30.06.2019 реалізовано ТОВ «Олсідз Груп Україна» насіння соняшнику врожаю 2018 року у кількості 979,14 т.

З довідки від 17.08.2018 № 423, виданої Музиківською сільською радою Херсонської області та довідки від 01.11.2018 №6-254, виданої Каланчацькою селищною радою Каланчацького району Херсонської області встановлено наявність у контрагента земельних ділянок в Херсонській області загальною кількістю 530,85 га.

Крім того, у перевіряємому періоді позивачем укладено з Фермерським господарством «КВАТ» ряд типових договорів на поставку сільськогосподарської продукції, відповідно до умов якого Постачальник зобов`язується продати та передати у власність Покупця насіння соняшнику врожаю 2018 року (далі - Товар), а Покупець зобов`язується оплатити та прийняти Товар.

В підтвердження виконання умов укладених договорів з Фермерським господарством «КВАТ» надано копії видаткових накладних, актів перерахунку ціни, рахунки на оплату, товарно-транспортних накладних /т.5 а.с. 169-250 т.4; а.с.1-128/, податкових накладних /т.5 а.с.210-243/.

На підтвердження оплати за поставлений товар надано платіжні доручення /т.5 а.с.129-209/.

17. Нормативно-правове регулювання.

Спірні правовідносини врегульовані Конституцією України, Податковим кодексом України (далі - ПК України)

В силу вимог частини другої ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Правовідносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема: визначають вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства, регулює Податковий кодекс України.

Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема, вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час адміністрування податків та зборів, а також відповідальність за порушення податкового законодавства врегульовані Податковим кодексом України (в редакції на момент виникнення спірних правовідносин).

Цим Кодексом передбачені функції та правові основи діяльності контролюючих органів, визначених пунктом 41.1 статті 41 цього Кодексу, та центрального органу виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику (п.1.1 статті 1 Податкового кодексу України).

Зокрема, підпунктом 20.1.4 пункту 20.1 статті 20 Податкового кодексу України встановлено, що контролюючі органи, визначені підпунктом 41.1.1 пункту 41.1 статті 41 цього Кодексу, мають право проводити відповідно до законодавства перевірки і звірки платників податків (крім Національного банку України), у тому числі після проведення процедур митного контролю та/або митного оформлення.

За змістом пункту 75.1 статті 75 Податкового кодексу України контролюючі органи мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки.

Підпунктом 75.1.2 пункту 75.1 статті 75 Податкового кодексу України встановлено, що документальною перевіркою вважається перевірка, предметом якої є своєчасність, достовірність, повнота нарахування та сплати усіх передбачених цим Кодексом податків та зборів, а також дотримання валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами) та яка проводиться на підставі податкових декларацій (розрахунків), фінансової, статистичної та іншої звітності, регістрів податкового та бухгалтерського обліку, ведення яких передбачено законом, первинних документів, які використовуються в бухгалтерському та податковому обліку і пов`язані з нарахуванням і сплатою податків та зборів, виконанням вимог іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, а також отриманих в установленому законодавством порядку контролюючим органом документів та податкової інформації, у тому числі за результатами перевірок інших платників податків.

Документальна позапланова перевірка не передбачається у плані роботи контролюючого органу і проводиться за наявності хоча б однієї з підстав, визначених цим Кодексом.

Відповідно до підпункту 14.1.36 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України господарська діяльність - діяльність особи, що пов`язана з виробництвом (виготовленням) та/або реалізацією товарів, виконанням робіт, наданням послуг, спрямована на отримання доходу і проводиться такою особою самостійно та/або через свої відокремлені підрозділи, а також через будь-яку іншу особу, що діє на користь першої особи, зокрема за договорами комісії, доручення та агентськими договорами.

Підпунктом 134.1.1 пункту 134.1 статті 134 Податкового кодексу України встановлено, що об`єктом оподаткування податком на прибуток є прибуток із джерелом походження з України та за її межами, який визначається шляхом коригування (збільшення або зменшення) фінансового результату до оподаткування (прибутку або збитку), визначеного у фінансовій звітності підприємства відповідно до національних положень (стандартів) бухгалтерського обліку або міжнародних стандартів фінансової звітності, на різниці, які виникають відповідно до положень цього розділу.

За пп. 14.1.27 п. 14.1 статті 14 ПК України, витрати - це сума будь-яких витрат платника податку у грошовій, матеріальній або нематеріальній формах, здійснюваних для провадження господарської діяльності платника податку, в результаті яких відбувається зменшення економічних вигод у вигляді вибуття активів або збільшення зобов`язань, внаслідок чого відбувається зменшення власного капіталу (крім змін капіталу за рахунок його вилучення або розподілу власником).

Згідно п. 138.2 статті 138 Податкового кодексу України витрати, які враховуються для визначення об`єкта оподаткування, визнаються на підставі первинних документів, що підтверджують здійснення платником податку витрат, обов`язковість ведення і зберігання яких передбачено правилами ведення бухгалтерського обліку, та інших документів, встановлених розділом II цього Кодексу.

Відповідно до пп. 139.1.9 п. 139.1 статті 139 Податкового кодексу України не включаються до складу витрат витрати, не підтверджені відповідними розрахунковими, платіжними та іншими первинними документами, обов`язковість ведення і зберігання яких передбачена правилами ведення бухгалтерського обліку та нарахування податку.

Відповідно до пунктів 5-7 Положення (стандарту) бухгалтерського обліку 16 «Витрати», затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 31.12.1999 № 318 витрати відображаються в бухгалтерському обліку одночасно зі зменшенням активів або збільшенням зобов`язань. Витратами звітного періоду визнаються або зменшення активів, або збільшення зобов`язань, що призводить до зменшення власного капіталу підприємства (за винятком зменшення капіталу внаслідок його вилучення або розподілу власниками), за умови, що ці витрати можуть бути достовірно оцінені. Витрати визнаються витратами певного періоду одночасно з визнанням доходу, для отримання якого вони здійснені.

Не визнаються витратами й не включаються до звіту про фінансові результати: платежі за договорами комісії, агентськими угодами та іншими аналогічними договорами на користь комітента, принципала тощо; попередня (авансова) оплата запасів, робіт, послуг; погашення одержаних позик; інші зменшення активів або збільшення зобов`язань, що не відповідають ознакам, наведеним у пункті 6 цього Положення (стандарту); витрати, які відображаються зменшенням власного капіталу відповідно до положень (стандартів) бухгалтерського обліку; балансова вартість валюти.

Згідно з пунктом 5 Положення (стандарту) бухгалтерського обліку 15 «Дохід», затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 29.11.1999 № 290 (у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин), дохід визнається під час збільшення активу або зменшення зобов`язання, що зумовлює зростання власного капіталу (за винятком зростання капіталу за рахунок внесків учасників підприємства), за умови, що оцінка доходу може бути достовірно визначена. Критерії визнання доходу, наведені в цьому Положенні (стандарті), застосовуються окремо до кожної операції. Проте ці критерії потрібно застосовувати до окремих елементів однієї операції або до двох чи більше операцій разом, якщо це випливає із суті такої господарської операції (операцій).

У силу вимог пп.14.1.181 п. 14.1 статті 14 ПК України - податковий кредит - це сума, на яку платник податку на додану вартість має право зменшити податкове зобов`язання звітного періоду.

Підпунктом «а» п. 198.1, п.198.2, п.198.3 статті 198 ПК України закріплено право на віднесення сум податку до податкового кредиту у разі здійснення операцій з придбання або виготовлення товарів (у тому числі в разі їх ввезення на митну територію України) та послуг.

Датою виникнення права платника податку на віднесення сум податку до податкового кредиту вважається дата тієї події, що відбулася раніше: дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг; дата отримання платником податку товарів/послуг, що підтверджено податковою накладною.

Податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг, але не вище рівня звичайних цін, визначених відповідно до статті 39 цього Кодексу, та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою п. 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду, зокрема, у зв`язку з придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку.

Право на нарахування податкового кредиту виникає незалежно від того, чи такі товари/послуги та основні фонди почали використовуватися в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку протягом звітного податкового періоду, а також від того, чи здійснював платник податку оподатковувані операції протягом такого звітного податкового періоду.

Нарахування податкового кредиту здійснюється незалежно від того, чи такі товари/послуги та основні фонди почали використовуватися в оподатковуваних операціях у межах провадження господарської діяльності платника податку протягом звітного податкового періоду, а також від того, чи здійснював платник податку оподатковувані операції протягом такого звітного податкового періоду (пункт 198.3).

Не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв`язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені зареєстрованими в Єдиному реєстрі податкових накладних податковими накладними/розрахунками коригування до таких податкових накладних чи не підтверджені митними деклараціями (тимчасовими, додатковими та іншими видами митних декларацій, за якими сплачуються суми податку до бюджету при ввезенні товарів на митну територію України), іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу.

У разі коли на момент перевірки платника податку контролюючим органом суми податку, попередньо включені до складу податкового кредиту, залишаються не підтвердженими зазначеними у абзаці першому цього пункту документами, платник податку несе відповідальність відповідно до цього Кодексу.

У свою чергу, Порядок визначення суми податку на додану вартість, що підлягає сплаті (перерахуванню) до Державного бюджету України або відшкодуванню з Державного бюджету України (бюджетному відшкодуванню), та строки проведення розрахунків встановлені статтею 200 ПК України.

Відповідно до п. 200.1. ст. 200 ПК України сума податку, що підлягає сплаті (перерахуванню) до Державного бюджету України або бюджетному відшкодуванню, визначається як різниця між сумою податкового зобов`язання звітного (податкового) періоду та сумою податкового кредиту такого звітного (податкового) періоду.

Згідно із п. 200.2 ст. 200 ПК України при позитивному значенні суми, розрахованої згідно з пунктом 200.1 цієї статті, така сума підлягає сплаті (перерахуванню) до бюджету у строки, встановлені цим розділом.

Для перерахування податку до бюджету центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну податкову та митну політику, надсилає центральному органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, в якому відкриті рахунки платників у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, реєстр платників, в якому зазначаються назва платника, податковий номер та індивідуальний податковий номер платника, звітний період та сума податку, що підлягає перерахуванню до бюджету. На підставі такого реєстру центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, в якому відкриті рахунки платників у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, не пізніше останнього дня строку, встановленого цим Кодексом для самостійної сплати податкових зобов`язань, перераховує суми податку до бюджету.

Пунктом 200.4 ст. 200 ПК України визначено, що при від`ємному значенні суми, розрахованої згідно з пунктом 200.1 цієї статті, така сума:

а) враховується у зменшення суми податкового боргу з податку, що виник за попередні звітні (податкові) періоди (у тому числі розстроченого або відстроченого відповідно до цього Кодексу) в частині, що не перевищує суму, обчислену відповідно до пункту 200-1.3 статті 200-1 цього Кодексу на момент отримання контролюючим органом податкової декларації, а в разі відсутності податкового боргу -

б) або підлягає бюджетному відшкодуванню за заявою платника у сумі податку, фактично сплаченій отримувачем товарів/послуг у попередніх та звітному податкових періодах постачальникам таких товарів/послуг або до Державного бюджету України, в частині, що не перевищує суму, обчислену відповідно до пункту 200-1.3 статті 200-1 цього Кодексу на момент отримання контролюючим органом податкової декларації на поточний рахунок платника податку та/або у рахунок сплати грошових зобов`язань або погашення податкового боргу такого платника податку з інших платежів, що сплачуються до державного бюджету,

в) та/або зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду.

При цьому, Законом України «Про бухгалтерський обік та фінансову звітність в Україні» передбачено, що підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій.

Відповідно до статті 1 вказаного Закону - первинний документ - це документ, який містить відомості про господарську операцію та підтверджує її здійснення.

Згідно зі статтею 9 вказаного Закону - підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи.

Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені на паперових або машинних носіях і повинні мати такі обов`язкові реквізити: назву документа (форми); дату і місце складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.

Висновки суду апеляційної інстанції.

18. Системний аналіз викладених правових норм дозволяє стверджувати, що для встановлення правомірності визначення платником податків його податкових зобов`язань з ПДВ належить з`ясувати реальність руху активів і коштів у процесі здійснення господарських операцій, господарську мету укладання відповідних договорів та економічний результат їх вчинення.

19. Предметом спору у цій справі є фінансово-господарські взаємовідносини Позивача з контрагентами: ТОВ «Амбра Грейн» (), ТОВ «Зернова комора» (), ТОВ «Сампл Агро» (), Фермерським господарством «Юр-Агро 2014» (), ТОВ «Специнвест» (), Фермерським господарством «Маяк-2» ОСОБА_3 (), Фермерським господарством «КВАТ» (), висновки щодо яких викладені податковим органом в акті перевірки від 19.06.2023 №1259/Ж5/31-00-07-01-02-20/37039253.

20. Аналізуючи доводи Апелянта, судова колегія відзначає, що вони переважно зводяться до ланцюга придбання-постачання товарів контрагентом Позивача від інших суб`єктів господарювання та до питання щодо дотримання ними і ще наступними контрагентами у ланцюгу вимог законодавства у правовідносинах, учасником яких Позивач не є.

Дане порушення, як зазначено в акті перевірки, було встановлено основним чином за результатами аналізу баз даних ДПС, зокрема АІС «Податковий блок» та Єдиного реєстру податкових накладних.

Водночас статтею 61 Конституції України регламентовано принцип індивідуальної відповідальності і жодною нормою чинного законодавства не визначено прямої залежності між правомірністю формування платником податків показників податкової звітності та діями його контрагентів та/або відповідних посадових осіб і для формування показників податкової звітності необхідним є лише встановлення факту здійснення господарської операції та підтвердження її відповідними первинними бухгалтерськими документами.

Аналогічна правова позиція викладена в постановах Верховного Суду від 27.03.2018 по справі № 816/809/17, від 13.03.2018 по справі № 814/3520/13-а, а також є сталою у практиці Європейського суду з прав людини.

21. Разом з тим, колегія суддів відзначає, що Верховний суд у постанові від 13.03.2024 у справі №420/13976/21 зазначив, що правові наслідки у вигляді виникнення права платника податку на формування податкового кредиту наступають лише у разі реального (фактичного) вчинення господарських операцій з придбання товарів (робіт, послуг) з метою їх використання в своїй господарській діяльності, що пов`язані з рухом активів, зміною зобов`язань чи власного капіталу платника, та відповідають економічному змісту, відображеному в укладених платником податку договорах, що має підтверджуватись належним чином оформленими первинними документами.

Якщо господарська операція фактично не відбулася, то первинні документи, складені платником податку та його контрагентом на підтвердження такої операції, не відповідають дійсності, та свідчать про відсутність у сторін волевиявлення щодо реального здійснення господарської операції.

Наслідки для податкового обліку створює лише фактичний рух активів, що є обов`язковою умовою для формування об`єкту оподаткування податком на прибуток та податкового кредиту.

Аналіз реальності господарської діяльності повинен здійснюватися на підставі даних податкового, бухгалтерського обліку платника податків та відповідності їх дійсному економічному змісту. При цьому в первинних документах, які є підставою для бухгалтерського обліку, фіксуються дані лише про фактично здійснені господарські операції.

22. Отже, підставою для виникнення у платника права на податковий кредит з податку на додану вартість є факт реального здійснення операцій з придбання товарів з метою їх використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку, а також оформлення відповідних операцій належним чином складеними первинними документами, які містять достовірні відомості про їх обсяг та зміст.

23. Переглядаючи оскаржуване рішення суду з урахуванням доводів Апелянта про реальність господарських операцій з ТОВ «Амбра Грейн», колегія суддів зазначає наступне.

Так, між Позивачем та ТОВ «Амбра Грейн» укладено низку договорів поставки сільськогосподарської продукції №060111438 від 12.09.2020, №060111454 від 14.09.2020, №060111485 від 15.09.2020, №060111563 від 18.09.2020 за якими ТОВ «Амбра Грейн» зобов?язувався продати та передати у власність Покупця насіння соняшнику врожаю 2019 року (далі - Товар), код УКТ ЗЕД 1206 00, у загальній кількості 1120,00 тонн насіння соняшнику врожаю 2019 року +/- 10 % за вибором Покупця, а Покупець зобов`язувався оплатити та прийняти Товар. Поставка товару здійснюється на умовах DAP постачання в пункті Філія «ТОВ «ОЛСІДЗ БЛЕК СІ» ОЛІЙНО-ЕКСТРАКЦІЙНИЙ ЗАВОД».

На виконання умов зазначених договорів ТОВ «Амбра Грейн» у вересні 2020 року поставило Позивачу відповідну с/г продукцію, що підтверджується:

видатковою накладною №16 від 12.09.2020 на поставку насіння соняшника врожаю 2019 року у кількості 339,16 т., рахунком на оплату №13 від 12.09.2020 та актом перерахунку ціни № AG000003731 від 12.09.2020;

видатковою накладною №17 від 13.09.2020 на поставку насіння соняшника врожаю 2019 року у кількості 257,56 т., рахунком на оплату № 14 від 13.09.2020 та актом перерахунку ціни № AG000003732 від 13.09.2020;

видатковою накладною №18 від 14.09.2020 на поставку насіння соняшника врожаю 2019 року у кількості 269,32 т., рахунком на оплату №15 від 14.09.2020 та актом перерахунку ціни № AG000003773 від 14.09.2020;

видатковою накладною №19 від 15.09.2020 на поставку насіння соняшника врожаю 2019 року у кількості 49,12 т., рахунком на оплату №16 від 15.09.2020 та актом перерахунку ціни № AG000003821 від 14.09.2020;

видатковою накладною №20 від 20.09.2020 на поставку насіння соняшника врожаю 2019 року у кількості 23,62 т., рахунком на оплату №17 від 20.09.2020 та актом перерахунку ціни № AG000003998 від 20.09.2020;

видатковою накладною №21 від 21.09.2020 на поставку насіння соняшника врожаю 2019 року у кількості 104,26 т., рахунком на оплату №18 від 21.09.2020 та актом перерахунку ціни № AG000004063 від 21.09.2020;

видатковою накладною №22 від 22.09.2020 на поставку насіння соняшника врожаю 2019 року у кількості 28,74 т., рахунком на оплату №19 від 22.09.2020 та актом перерахунку ціни № AG000004089 від 22.09.2020.

Оплата за постачання Товару відбувалася в безготівковій формі згідно платіжних доручень.

Також складено та зареєстровано податкові накладні №12 від 12.09.2020, №13 від 13.09.2020, №16 від 14.09.2020, №18 від 15.09.2020, №19 від 20.09.2020, №20 від 21.09.2020, №21 від 22.09.2020 на загальну суму 14 857 624,84 грн, у т.ч. ПДВ - 2 476 270,80 грн.

Переглядаючи оскаржуване рішення суду, колегія суддів зазначає про помилковість висновків суду першої інстанції про те, що зазначених вище первинних документів до матеріалів справи Позивачем не надано, оскільки такі наявні у матеріалах справи /т. 2 а.с. 40-144/ та надавалися до перевірки контролюючому органу.

Також у матеріалах справи містяться копії товарно-транспортних накладних (далі - ТТН):

виписані на виконання умов договору №060111438 від 12.09.2020, а саме: від 11.09.2020 № 932149, від 11.09.2020 № 932148, від 10.09.2020 № 932144, від 11.09.2020 № 932145, від 11.09.2020 № 932146, від 11.09.2020 № 932131, від 11.09.2020 № 932130, від 11.09.2020 № 932133, від 11.09.2020 № 932128, від 11.09.2020 № 932141, від 11.09.2020 № 932139, від 11.09.2020 № 932137, від 12.09.2020 № 932138, від 11.09.2020 № 932135, від 12.09.2020 № 1020, від 12.09.2020 № 1001, від 11.09.2020 № 1022, від 12.09.2020 № 932140, від 12.09.2020 № 1019, від12.09.2020 № 1018, від 12.09.2020 № 1015, від 12.09.2020 № 1014, від 13.09.2020 № 1012, від 12.09.2020 № 1006, від 13.09.2020 № 1061;

виписані на виконання умов договору №060111454 від 14.09.2020, а саме: від 12.09.2020 №1008, від 13.09.2020 № 1007, від 13.09.2020 № 1004, від 13.09.2020 № 1062, від 13.09.2020 № 1063, від 13.09.2020 № 1064, від 14.09.2020 № 932109, від 13.09.2020 № 932110, від 13.09.2020 № 932112, від 13.09.2020 № 932114, від 14.09.2020 № 932115;

виписані на виконання умов договору №060111485 від 15.09.2020, а саме: від 14.09.2020 № 932147, від 14.09.2020 № 1065;

виписані на виконання умов договору №060111563 від 18.09.2020, а саме: від 18.09.2020 № 2001, від 20.09.2020 № 2003, від 19.09.2020 № 2004, від 21.09.2020 № 2005, від 21.09.2020 № 2007, від 22.09.2020 № 2008.

Так, відмовляючи у задоволенні позовних вимог суд першої інстанції виходив з того, що зазначені ТТН містять недоліки, оскільки у них не зазначено відомості про товаро-супровідні документи, кількість та ціну відпущеного товару, не вказано вантажно-розвантажувальні операції. А в деяких ТТН відсутні підписи відповідальної особи вантажоодержувача, підписи водія (експедитора).

Переглядаючи оскаржуване рішення з урахуванням вищезазначеного, колегія суддів звертає увагу на те, що господарські операції із поставки, зокрема, зернових культур та їх переробних матеріалів з урахуванням їх великої кількості мають свою специфіку та особливості, що зумовлює необхідність належної перевірки, зокрема, факту їх отримання за способом навантаження у відповідному місці, зважування, транспортування, належної фіксації та контролю таких дій, приймання на складі підприємства від постачальника або у іншому місці відгрузки, оприбуткування та зберігання, відпуск товару матеріально відповідальною особою при продажу, що повинно супроводжуватися відповідними формами первинних облікових документів. Тобто, рух товарно - матеріальних цінностей - їх надходження, використання і вибуття, має оформлятися первинними документами за правилами ведення національного бухгалтерського обліку.

У свою чергу товарно-транспортна накладна, тобто документ, що передбачений Правилами перевезень вантажів автомобільним транспортом в Україні, що затверджені наказом Міністерства транспорту України від 14.10.1997 №363, призначений для обліку руху товарно-матеріальних цінностей та розрахунків за їх перевезення автомобільним транспортом, в операціях з поставки товару не є документами первинного бухгалтерського обліку, що підтверджують обставини придбання та продажу товарно-матеріальних цінностей.

Так, колегія суддів зазначає, що абзацом двадцять п`ятим та двадцять шостим глави 1 Правил № 363 визначено, що товарно-транспортна документація - комплект юридичних документів, на підставі яких здійснюють облік, приймання, передавання, перевезення, здавання вантажу та взаємні розрахунки між учасниками транспортного процесу.

Товарно-транспортна накладна - єдиний для всіх учасників транспортного процесу документ, призначений для обліку товарно-матеріальних цінностей на шляху їх переміщення, розрахунків за перевезення вантажу та обліку виконаної роботи, та є одним із документів, що може використовуватися для списання товарно-матеріальних цінностей, оприбуткування, складського, оперативного та бухгалтерського обліку, що може бути складений у паперовій та/або електронній формі та має містити обов`язкові реквізити, передбачені цими Правилами.

Пунктом 11.1 Правил № 363, зокрема, встановлено, що основним документом на перевезення вантажів є товарно-транспортна накладна, форму якої наведено в додатку 7 до цих Правил.

Правила перевезень продукції сільського господарства - зернових вантажів окремо врегульовано п. 19 цих Правил № 363.

Таким чином, документи, які передбачені Правилами № 363, у тому числі товарно-транспортна накладна, є документами, які підтверджують факт передавання, перевезення придбаних та/або продаж товарно-матеріальних цінностей (товару). Товарно-транспортна накладна призначена для обліку руху товарно-матеріальних цінностей та розрахунків за їх перевезення автомобільним транспортом.

Усуваючи неповноту з`ясування судом першої інстанції обставин цієї справи, колегія суддів зазначає, що усі ТТН, наявні у матеріалах справи, якими підтверджується перевезення насіння соняшника до пункту поставки - Філії ТОВ «Олсідз Блек Сі» Олійно-екстракційний завод містять відомості про замовника перевезень (яким є саме постачальник), вантажовідправника, вантажоодержувача, автомобільного перевізника та конкретного водія і транспортний засіб (модель і номер д.н.з. автомобіля та причіпу/напівпричіпу). Також колегія суддів вважає помилковим висновок суду, що зазначені вище ТТН не містять відомостей про кількість (вагу) товару та підписи водія, оскільки кожна ТТН містить конкретизацію щодо кількості місць та ваги товару, що перевозився, а також прізвище та ініціали, підписи водіїв (експедиторів).

Також колегія суддів відзначає, що у ТТН наявні відмітки щодо зважування товару у день відправки товару та у день його прийняття Позивачем, зазначено дату та час зважування, конкретизовано відповідальну за зважування особу, а тому висновок суду про відсутність відомостей про вантажно-розвантажувальні операції є помилковим. Позаяк, поза увагою суду залишилися ті обставини, що такі відомості зазначені не у графі «вантажно-розвантажувальні операції», а проставлені окремими штампами з правого боку ТТН.

Більш того, до перевірки було надано акти перерахунку ціни AG000003731, AG000003732, AG000003773, AG000003821, AG000003998, AG000004063, AG000004089, які згідно п. 4.5 договорів є одночасно актами приймання передачі товару. Зазначені акти ціни також містять відомості про кількість (вагу) товару і якість поставленого товару, що визначалося на складі Покупця.

При цьому, колегія суддів приймає до уваги правові висновки Верховного Суду, викладені у постанові від 09 жовтня 2025 року у справі № 640/17317/20, у якому суд констатував, що товарно-транспортну накладну суб`єкт господарювання може оформлювати без дотримання форми, наведеної в додатку 7 до Правил, за умови наявності в ній інформації про назву документа, дату і місце його складання, найменування (прізвище, ім`я, по батькові) Перевізника та/або експедитора, замовника, вантажовідправника, вантажоодержувача, найменування та кількість вантажу, його основні характеристики та ознаки, які дають можливість однозначно ідентифікувати цей вантаж, автомобіль (марка, модель, тип, реєстраційний номер), причіп/напівпричіп (марка, модель, тип, реєстраційний номер), пункти навантаження та розвантаження із зазначенням повної адреси, посади, прізвища та підписів відповідальних осіб вантажовідправника, вантажоодержувача, водія та/або експедитора.

З урахуванням вищезазначеного, колегія суддів зазначає, що дійсно ТТН не містять відомостей про товарно-супровідні документи, втім, такі обставини не можуть свідчити про нереальність господарських операцій, оскільки ТТН містять інформацію про інформації про назву документа, дату і місце його складання, найменування (прізвище, ім`я, по батькові) Перевізника та/або експедитора, замовника, вантажовідправника, вантажоодержувача, найменування та кількість вантажу, його основні характеристики та ознаки, які дають можливість однозначно ідентифікувати цей вантаж, автомобіль (марка, модель, тип, реєстраційний номер), причіп/напівпричіп (марка, модель, тип, реєстраційний номер), пункти навантаження та розвантаження із зазначенням повної адреси, посади, прізвища та підписів відповідальних осіб вантажовідправника, водія та/або експедитора та печатку вантажоодержувача. Крім того, колегія суддів відзначає, що товарно-транспортна накладна сама по собі є товарно-супровідним документом, який є основним документом на перевезення вантажів.

Щодо наявності в деяких ТТН відомостей в графі «Найменування вантажу»: насіння соняшника врожаю 2020 року, в той час як за умовами вищевказаних договорів передбачалось постачання «насіння соняшнику врожаю 2019 року», колегія суддів зазначає, що згідно усіх первинних документів (видаткових накладних, рахунків на оплату) було здійснено поставку саме насіння соняшника врожаю 2019 року. При цьому, така суперечність наявна лише в окремих ТТН, що не дозволяє стверджувати про нереальність усіх поставок загалом. Крім того, колегія суддів приймає до уваги доводи Апелянта про те, що визначальним для покупця є саме якість сільськогосподарської продукції, показники якої відповідають умовам укладених договорів, що було перевірено під час прийняття товару згідно актів перерахунку ціни.

Також колегія суддів не погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що у поданих Позивачем первинних документах відсутні докази перевірки якості та кількості товару (аналізів: стан насіння, запах, колір, вологість тощо, вимірювання ваги під час навантажувально-розвантажувальних робіт), його зберігання до дати реалізації. Як зазначалося вище, безпосередньо у ТТН наявні відомості про вимірювання ваги під час навантажувально-розвантажувальних робіт. Також така інформація зазначена у актах перерахунку ціни AG000003731, AG000003732, AG000003773, AG000003821, AG000003998, AG000004063, AG000004089 у яких конкретизовано вагу по документах, фізичну вагу, а також вагу договірну, вологість, сміттєву домішку, оліїсту домішку, масову частку олії в перерахунку на суху речовину, масову частку олії в перерахунку на сиру речовину згідно кожної ТТН.

Зауваження Відповідача в Акті щодо відсутності посвідчення про якість Товару (з посиланням на п. 6.1. договору, які сам Відповідач процитував у Акті перевірки) є неаргументованим, оскільки Відповідачем не враховано та не взято до уваги, що згідно з п. 6.1. договору «посвідчення про якість Товару, видане акредитованою лабораторією (за наявності)». Водночас, усуваючи неповноту дослідження судом першої інстанції доказів у справі, колегія суддів відзначає, що у матеріалах справи наявні протоколи випробування поставленого ТОВ «Амбра Грейн» товару незалежної лабораторії ТОВ «Нофалаб Лабораторіс Україна», а саме № SS_2020_8377 NLUKR від 13 вересня 2020 року, № SS_2020_8262 NLUKR від 12 вересня 2020 року, № SS_2020_8396 NLUKR від 13 вересня 2020 року, № SS_2020_8475 NLUKR від 14 вересня 2020 року, № SS_2020_8476 NLUKR від 14 вересня 2020 року, № SS_2020_8477 NLUKR від 14 вересня 2020 року, № SS_2020_8492 NLUKR від 14 вересня 2020 року, № SS_2020_8495 NLUKR від 14 вересня 2020 року № SS_2020_8431 NLUKR від 14 вересня 2020 року № SS_2020_9274 NLUKR від 21 вересня 2020 року № SS_2020_9275 NLUKR від 21 вересня 2020 року, № SS_2020_8296 NLUKR від 12 вересня 2020 року та інші /т. 8 а.с. 23-37/.

Разом з тим, суд першої інстанції погодився з доводами Відповідача про те, що під час перевірки контролюючим органом виявлено недостовірні дані відображені в первинному документів - акті перерахунку ціни щодо номерів та товарно-транспортних накладних та транспортних засобів. Втім, судом першої інстанції такі обставини не перевірено.

Усуваючи неповноту встановлених судом обставин цієї справи, колегія суддів зазначає, що відомості, зазначені в: акті перерахунку ціни AG000003998 відповідають відомостям, зазначеним у ТТН № 2001, а саме: транспортні засоби, якими здійснювалося перевезення: НОМЕР_1 та НОМЕР_2 , фізична вага 23,620т. Номер ТТН у акті також зазначено правильно - 2001; акті перерахунку ціни AG000004063 відповідають відомостям, зазначеним у ТТН № 2003, 2004, 2005, 2007, а саме: транспортні засоби, якими здійснювалося перевезення: НОМЕР_3 , НОМЕР_4 , НОМЕР_5 , НОМЕР_6 , НОМЕР_7 , НОМЕР_8 , НОМЕР_9 , НОМЕР_10 , фізична вага 28,280т., 24,420т.,25,720т., 25,840т. Номери ТТН у акті також зазначено правильно, а саме № 2003, 2004, 2005, 2007; акті перерахунку ціни AG000004089 відповідають відомостям, зазначеним у ТТН № 2008, а саме: транспортні засоби, якими здійснювалося перевезення: НОМЕР_11 та НОМЕР_12 , фізична вага 28,740т. Номер ТТН у акті також зазначено правильно - 2008 та інші.

Отже, відсутні правові підстави стверджувати про наявність в актах перерахунку ціни недостовірних відомостей щодо номерів та товарно-транспортних накладних та транспортних засобів. Вказане дозволяє колегії суддів прийти до висновку, що такі висновки акту перевірки не були сформовані на підставі аналізу первинних документів, які були надані Позивачем до перевірки.

Аналізуючи доводи учасників справи в контексті ланцюга постачання товару, колегія суддів зазначає наступне.

Так, контролюючим органом встановлено, з чим погодився суд першої інстанції, неналежність реального здійснення зазначених операцій з урахуванням часу, місця знаходження майна або об`єкту матеріальних ресурсів, економічно необхідних для виробництва товарів, нездійснення особою, яка значиться виробником товару, а саме неналежність ТОВ «Агро Група» по ланцюгу походження сільськогосподарської продукції, яку поставлено ТОВ «Амбра Грейн», оскільки перевіркою встановлено неможливість вирощування ТОВ «Агро Група» у такому обсязі продукції, яка задекларована платником у документах обліку. Водночас, у рішенні суду не наведено жодних обґрунтувань таких висновків.

Переглядаючи рішення суду першої інстанції в цій частині, колегія суддів відзначає, що у акті перевірки зазначено, що «в податковому кредиті ТОВ «Амбра Грейн» за 2020 рік: соняшник 1 872,70 т …».

Відповідно до пп. а) п. 198.1. та п. 198.6. ст. 198 ПКУ до податкового кредиту відносяться суми податку, сплачені/нараховані у разі здійснення операцій з придбання товарів. Податкові накладні, отримані з Єдиного реєстру податкових накладних, є для отримувача товарів/послуг підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту.

Отже, наявність у податковому кредиті ТОВ «Амбра Грейн» за 2020 рік насіння соняшнику в кількості 1 872,70 т. означає, що в 2020 році ТОВ «Амбра Грейн» придбало насіння соняшнику в кількості 1 872,70 т, що підтверджується відповідними податковими накладними, належним чином складеними та зареєстрованими в ЄРПН. Відомості про встановлення контролюючим органом факту нереальності операцій з придбання сільськогосподарської продукції ТОВ «Амбра Грейн» у матеріалах справи відсутні, на такі обставини Відповідач не посилається.

У той же час, ТОВ «Амбра Грейн» поставило на користь Апелянта у вересні 2020 року меншу кількість насіння соняшнику, ніж ним було придбано ТОВ «Амбра Грейн» у 2020 році за даними податкового органу.

Отже, колегія суддів приймає до уваги доводи Апелянта про те, що ТОВ «Амбра Грейн» мало достатню кількість насіння соняшнику для його поставки ТОВ «Олсідз Груп Україна».

Також у акті перевірки зазначено, що сільськогосподарську продукцію, яку поставлено ТОВ «Олсідз Груп Україна», ТОВ «Амбра Грейн» придбано у ТОВ «Агро Група», втім, у ТОВ «Агро Група» відсутні земельні ділянки у кількості, аби виростити такий обсяг сільськогосподарської продукції. При цьому, контролюючий орган посилається на сайт Державної служби статистики України щодо середньої врожайності культур зернових і зернобобових у 2019 році з усіх земель, які розташовані у Волинській та Рівненській області.

Надаючи оцінку таким висновкам Відповідача, колегія суддів зазначає, що згідно з усталеною правовою позицією Верховного Суду, правовідносини контрагентів із третіми особами у ланцюгах постачання, з якими позивач не вступав у господарські відносини, самі по собі, за відсутності інших об`єктивних та підтверджених даних про порушення позивачем податкового законодавства, не можуть бути самостійною та достатньою підставою для висновку про нереальність господарських взаємовідносин.

Так, за даними ЄРПН контролюючим органом встановлено, що ТОВ «Агро Груп» протягом періоду з 01 липня 2019 року по 30 вересня 2020 року реалізовано: Соняшник - 2 680 т; Кукурудза - 6 659 т, Соя - 31,46 т. Відповідач, враховуючи дані щодо середньої врожайності, розрахував, що для вирощування такої кількості с/г продукції постачальник контрагента Позивач повинен мати щонайменше 1645,2 га, тоді як у 2019 році ТОВ «Агро Група» декларує земельні ділянки у кількості 166 га.

Надаючи оцінку таким твердженням податково органу, колегія суддів акцентує увагу на тому, що до такого висновку Відповідач прийшов на підставі аналізу додатків 1 «Відомості про наявність земельних ділянок» до декларації платника єдиного податку четвертої групи за 2020 рік. Втім, як вже встановлено судом, предметом спірних господарських операції була поставка насіння соняшника урожаю 2019 року, однак декларації ТОВ «Агро Група» за 2019 рік податковим органом не аналізувалися.

При цьому, апеляційний суд відзначає, що контролюючий орган, здійснюючи розрахунки, врахував обсяги реалізованої ТОВ «Агро Група» с/г продукції за два роки ( з 01 липня 2019 року по 30 вересня 2020 року), а розрахунки здійснив виходячи з того, що весь обсяг реалізованої продукції був вирощений тільки у 2019 році, що дозволяє колегії суддів прийти до висновку про помилковість таких розрахунків, так як обсяг вирощеної с/г Позивачем продукції у 2020 році взагалі не брався до уваги під час їх здійснення. Окрім того, безпідставним є врахування обсягу реалізованої продукції у липні 2019 року, оскільки у зазначений період урожай 2019 року ще не міг бути зібраний.

Разом з тим, в акті перевірки також встановлено, що ТОВ «Агро Група» має в користуванні 957,99 га земельних ділянок, що є достатнім для вирощування з 01 липня 2019 року по 30 вересня 2020 року соняшнику - 2 680 т., кукурудзи - 6 659 т. та соя - 31,46 т. у дворічний період.

Окрім того, колегія суддів відзначає, що інформація про постачальника контрагента з автоматизованих інформаційних систем органів ДПС може бути підставою для висновків щодо реальності господарських операцій лише в сукупності з іншими доказами, що підтверджують неможливість конкретного контрагента приймати участь у здійсненні конкретної господарської операції, що в даному випадку відсутнє, апелянтом на надано жодних інших належних та допустимих у розумінні ст. 73-74 КАС України доказів, які дозволяли б колегії суддів прийти до висновку про неможливість контрагента здійснити постачання товару.

Згідно з правовою позицією викладеною Верховним Судом у постановах від 26.06.2018 у справі №К/9901/27855/18, від 19.06.2018 у справі №К/9901/3749/18, від 27.03.2018 у справі № 816/809/17, про те, що: збирання податкової інформації є етапом контрольно-перевірочної роботи та не передбачає здійснення контролюючим органом оцінки дотримання платником вимог податкового законодавства та аналізу змісту та характеру правовідносин, що стали підставою для формування даних податкового обліку платника, оскільки питання правильності відображення платником в обліку проведених господарських операцій досліджуються контролюючим органом при проведенні податкової перевірки платника з дослідженням фінансово-господарських документів, пов`язаних з нарахуванням і сплатою податку. Записи у інформаційних базах контролюючого органу до первинних або інших документів, які зафіксовані в бухгалтерському та податковому обліку платника податків, не відносяться, відповідно, сама по собі така інформація не є належним доказом по справі.

Окрім того, колегія суддів відзначає, що безпосередньо в акті перевірки контролюючим органом встановлено наявність у ТОВ «Амбра Грейн» матеріально-технічних ресурсів, зокрема: офіс, дві нежитлові будівлі, навантажувач з вилковим захватом, зерновий комплекс, паливозаправний пункт, вантажний спеціалізований сідловий тягач та інші. Також в акті перевірки зазначено про наявність як трудових, так і матеріально-технічних ресурсів у постачальника контрагента Позивача - ТОВ «Агро Група», зокрема щонайменше 7 працівників у 3 кв. 2019 року. Окрім того, наявнаі приміщення насіннєвого складу, цистерни, офіс, трактор, камаз, автомобіль, земельні ділянки. Натомість обґрунтування висновку щодо недостатньої кількості матеріально-технічних та трудових ресурсів у акті перевірки відсутнє.

Враховуючи вищенаведене, суд апеляційної інстанції підсумовує, що висновки Відповідача, викладені в акті перевірки, з якими погодився суд першої інстанції, про непідтвердження здійснення поставки (продажу) товару ТОВ «Амбра Грейн» на користь Апелянта є необґрунтованими, оскільки не підтверджені належними та допустимими доказами, засновані припущеннях. Отже, господарські операції Скаржника з ТОВ «Амбра Грейн» є реальними, а тому колегія суддів приходить до висновку про протиправність спірних податкових повідомлень-рішень у цій частині.

24. Переглядаючи оскаржуване рішення суду з урахуванням доводів Апелянта про реальність господарських операцій з ТОВ «Зернова комора», колегія суддів зазначає наступне.

Як правильно встановлено судом першої інстанції, у періоді, що перевірявся, між Позивачем як Покупцем, та ТОВ «Зернова комора» як Постачальником, укладено договори на поставку сільськогосподарської продукції № 06012706 від 18.08.2017, № 06012891 від 14.09.2017, № 06013027 від 21.09.2017, відповідно до умов якого Постачальник зобов`язується продати та передати у власність Покупця насіння соняшнику врожаю 2017 року, а Покупець зобов`язується оплатити та прийняти Товар у загальній кількості 850 тонн.

На виконання умов зазначених договорів ТОВ «Зернова комора» у вересні 2017 року поставило Позивачу відповідну с/г продукцію, що підтверджується:

видатковою накладною №РН-0000095 від 02.09.2017 на поставку насіння соняшнику у кількості 106,420 т., рахунком на оплату №СФ-0000062 від 02.09.2017 та актом перерахунку ціни № №AG000003334 від 02.09.2017;

видатковою накладною №РН-0000096 від 03.09.2017 на поставку насіння соняшнику у кількості 99,920 т., рахунком на оплату № СФ-0000063 від 03.09.2017та актом перерахунку ціни № AG000003335 від 03.09.2017;

видатковою накладною № РН-0000097 від 04.09.2017 на поставку насіння соняшнику у кількості 62,140 т., рахунком на оплату № СФ-0000064 від 04.09.2017 та актом перерахунку ціни № AG000003359 від 04.09.2017;

видатковою накладною № РН-0000098 від 05.09.2017 на поставку насіння соняшнику у кількості 48,560 т., рахунком на оплату № СФ-0000065 від 05.09.2017 та актом перерахунку ціни № AG000003378 від 05.09.2017;

видатковою накладною № РН-0000099 від 06.09.2017 на поставку насіння соняшнику у кількості 28,640 т., рахунком на оплату № СФ-0000066 від 06.09.2017 та актом перерахунку ціни № AG000003397 від 06.09.2017;

видатковою накладною № РН-0000100 від 07.09.2017 на поставку насіння соняшнику у кількості 147,700 т., рахунком на оплату № СФ-0000067 від 07.09.2017 та актом перерахунку ціни № AG000003414 від 07.09.2017;

видатковою накладною № РН-0000101 від 08.09.2017 на поставку насіння соняшнику у кількості 21,040 т., рахунком на оплату № СФ-0000068 від 08.09.2017 та актом перерахунку ціни № AG000003439 від 08.09.2017;

видатковою накладною № РН-0000104 від 15.09.2017 на поставку насіння соняшнику у кількості 32,000 т., рахунком на оплату № СФ-0000073 від 15.09.2017 та актом перерахунку ціни № AG000003658 від 15.09.2017;

видатковою накладною № РН-0000105 від 16.09.2017 на поставку насіння соняшнику у кількості 24,240 т., рахунком на оплату № СФ-0000074 від 16.09.2017 та актом перерахунку ціни № AG000003649 від 16.09.2017;

видатковою накладною №РН-0000106 від 17.09.2017 на поставку насіння соняшнику у кількості 45,620 т., рахунком на оплату № СФ-0000075 від 17.09.2017та актом перерахунку ціни № AG000003650 від 17.09.2017;

видатковою накладною № РН-0000115 від 29.09.2017 на поставку насіння соняшнику у кількості 26,920 т., рахунком на оплату № СФ-0000083 від 29.09.2017 та актом перерахунку ціни № AG000004208 від 29.09.2017;

видатковою накладною № РН-0000116 від 30.09.2017 на поставку насіння соняшнику у кількості 71,160 т., рахунком на оплату № СФ-0000084 від 30.09.2017та актом перерахунку ціни № AG000004211 від 30.09.2017.

Дослідивши зазначені вище первинні документи, колегія суддів приходить до висновку про помилковість висновку суду першої інстанції про те, що частина видаткових накладних не містять підпису відповідальної особи отримувача, оскільки усі вони містять відомості про відповідальну особу отримувача, а саме: прізвище та ініціали (Єфімов Є.В.), підпис, номер та дата довіреності (№1538 від 21.09.2017 та ін.)

Посилання контролюючого органу на відсутність у видаткових накладних печатки отримувача колегія суддів до уваги не приймає, оскільки приписами ст. 9 Закону № 996-XIV станом на момент здійснення господарських операцій, печатка не була обов`язковим реквізитом первинного документа. Так, згідно приписів зазначеної статті, обов`язковими є зокрема такі реквізити: посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції. Отже, первинні документи складені у відповідності до вимог законодавства.

Окрім того, колегія суддів зазначає, що печатка підприємства та інші відомості про відповідальних осіб наявні також у актах перерахунку ціни, які, згідно укладених договорів, є актами приймання-передачі товару. Саме з дати такого Акту перерахунку ціни відбувається поставка товару та перехід права власності на товар до Апелянта.

Оплата за постачання Товару відбувалася в безготівковій формі згідно платіжних доручень.

Також складено та зареєстровано податкові накладні №1 від 02.09.2017, №2 від 03.09.2017, №3 від 04.09.2017, №4 від 05.09.2017, №5 від 06.09.2017, №6 від 07.09.2017, №7 від 08.09.2017, №14 від 15.09.2017, №13 від 16.09.2017, №15 від 17.09.2017, №20 від 29.09.2017, №22 від 30.09.2017.

Рух товару підтверджується наявними у матеріалах справи копіями ТТН: №0005 від 31.08.2017, №7 від 01.09.2017, №012490 від 02.09.2017, №291090 від 02.09.2017, №9 від 02.09.2017, №8 від 02.09.2017, №00017 від 03.09.2017, №030997 від 03.09.2017, №659102 від 03.09.2017, №677650 від 03.09.2017, б/н від 03.09.2017, б/н від 04.09.2017, №300388 від 04.09.2017, №200990 від 04.09.2017, №7 від 05.09.2017, №27 від 04.09.2017, №323415 від 06.09.2017, б/н від 07.09.2017, №83 від 07.09.2017, №81 від 07.09.2017, №82 від 07.09.2017, б/н від 08.09.2017, №073370 від 14.09.2017, б/н від 14.09.2017, б/н від 15.09.2017, №111 від 17.09.2017, №222 від 17.09.2017, №112 від 29.09.2017, №1 від 29.09.2017, №1968 від 29.09.2017, №1969 від 29.09.2017.

При цьому, колегія суддів вважає помилковими доводи контролюючого органу, з якими погодився суд першої інстанції, про те, що ТТН не містять відомостей про ціну товару, не вказано вантажно-розвантажувальні операції, оскільки на усіх накладних проставлені штампи у яких зазначені вага брутто/нетто, дата та час прибуття та вибуття автомобіля та відомості і підпис відповідальної особи (вагар). Окрім того, наявні посилання на документи, які прямують з вантажем , а саме посвідчення якості. В той же час, в усіх товарно-транспортних накладних правильно відображено пункт поставки, найменування та кількість товару.

Будь-яких інших недоліків первинних документів судом першої інстанції не встановлено та Відповідач на такі не посилається. З огляду на викладене вище, колегія суддів приходить до висновку, що недоліки документів, на які покликався контролюючий орган, не свідчать про нереальність господарських операцій.

Разом з тим, перевіркою встановлено, що земель ТОВ «Зернова комора» недостатньо для вирощування сільськогосподарської продукції, яку було поставлено Позивачу. Переглядаючи рішення суду першої інстанції в цій частині, колегія суддів зазначає наступне.

Так, під час перевірки контролюючим органом встановлено, що ТОВ «Зернова комора» використовує земельні ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва загальною площею 590,5316 га та 704,092 га.

Як зазначалося колегією суддів вище, загальний обсяг поставки насіння соняшника на користь Позивача від ТОВ «Зернова комора» становить 850 тонн. Водночас, згідно видаткових накладних, фактично було поставлено лише 714,36 т.

Разом з тим, як встановлено контролюючим органом в акті перевірки, у податковому кредиті ТОВ «Зернова комора» за 2017 рік наявний соняшник у кількості 522, 03 т. та в 2016 році - 143,4 т, що дозволяє стверджувати, що у 2017 році ТОВ «Зернова комора» придбало насіння соняшнику в кількості 522,03т., а в 2016 - 143,4 т що підтверджується відповідними податковими накладними, належним чином складеними та зареєстрованими в ЄРПН. Відомості про встановлення контролюючим органом факту нереальності операцій з придбання сільськогосподарської продукції ТОВ «Зернова комора» у матеріалах справи відсутні, на такі обставини Відповідач не посилається.

Крім того, у матеріалах справи наявний звіт про площі та валові збори сільськогосподарських культур, плодів, ягід і винограду станом на 01.12.2016, згідно з яким обсяг виробництва ТОВ «Зернова комора» соняшника становить 4860 т. Однак, контролюючим органом враховано середньостатистичну врожайність регіону, а не фактичну врожайність ТОВ «Зернова Комора».

Отже, колегія суддів приходить до висновку про наявність у ТОВ «Зернова комора» достатньої кількості товару для його постачання Позивачу.

Окрім того, в акті перевірки зазначено, що у з кв. 2017 року у ТОВ «Зернова комора» працювало щонайменше 10 осіб за трудовим договором та 18 осіб - самозайнятих. Також встановлено наявність земельних ділянок, складу, паливного складу, офісу, адміністрації. Водночас, висновок щодо недостатньої кількості трудових та матеріально-технічних ресурсів у акті перевірки не аргументований.

Згідно з Формою № 20-ОПП, на яку посилається Відповідач в Акті, у ТОВ «Зернова Комора» наявні також склад, паливний склад, офіс. Окрім того, у ТОВ «Зернова комора» були наявні трудові ресурси. Так, згідно з формами № 1 ДФ, на які Відповідач посилається в Акті перевірки, в ТОВ «Зернова Комора» лише за трудовими договорами (контрактами) та самозайнятих осіб працювало близько 28 осіб.

Посилання контролюючого органу на відомості з ЄРПН колегія суддів вважає необґрунтованими, оскільки, як вже зазначалося раніше, записи у інформаційних базах контролюючого органу до первинних або інших документів, які зафіксовані в бухгалтерському та податковому обліку платника податків, не відносяться, відповідно, сама по собі така інформація не є належним доказом по справі. При цьому, висновки податкового органу у цій частині засновані виключно на відомостях з ЄРПН щодо обсягу реалізованої ТОВ «Зернова комора» сільськогосподарської продукції за період з 01.07.2016 по 30.06.2018 та задекларованих обсягів земельних ресурсів.

Крім того, колегія суддів вважає за необхідне звернути увагу на те, що податкові накладні реєструються платниками податку за правилом першої події, тобто або за фактом отримання товару або за фактом отримання коштів (зокрема передоплати) за такий товар з можливістю здійснення постачання в майбутньому, а тому відомості з ЄРПН не можна вважати самостійними та беззаперечними доказами обсягу постачання у конкретний період, як на тому наполягає контролюючий орган.

Вищевикладене дозволяє колегії суддів прийти до висновку про те, що рішення Відповідача засноване на неповному дослідженні первинних документів. Твердження про відсутність у ТОВ «Зернова комора» матеріальних та трудових ресурсів спростовується матеріалами справи.

Також колегія суддів погоджується з твердженням Апелянта про безпідставність висновків контролюючого органу щодо наявності в акті перерахунку ціни недостовірних відомостей щодо номерів та товарно-транспортних накладних та транспортних засобів, оскільки такі твердження спростовуються наявними у матеріалах справи такими актами. Номери ТТН (деякі без номеру) та зазначені в них транспортні засоби, номенклатура та вага товару відповідають відомостям, зазначеним у актах перерахунку ціни, які, як вже зазначалося вище, є актами приймання-передачі товару. Більш того, такі акти містять відомості про якісні характеристики насіння соняшнику ( вологість, сміттєва домішка та інші показники).

При цьому, судова колегія відзначає, що суб`єкт владних повноважень не довів, факту узгодженості дій Позивача з недобросовісними платниками податків з метою незаконного отримання податкових вигод або його обізнаності з такими діями контрагентів.

Крім того, колегія суддів приймає до уваги правову позицію Європейського суду з прав людини, який у пункті 70 рішення від 22.01.2009 у справі «БУЛВЕС» АД проти Болгарії» (заява №3991/03) зазначив, що коли Держави - члени Конвенції володіють інформацією про такі зловживання зі сторони певної фізичної чи юридичної особи, вони можуть вжити відповідних засобів щодо недопущення, зупинення чи покарання за такі зловживання. Однак, Суд вважає, що коли національна влада за відсутності будь-яких вказівок на пряму участь фізичної або юридичної особи у зловживаннях, пов`язаних зі сплатою ПДВ, що нараховується при низці операцій з поставок, або будь-яких вказівок на обізнаність про таке порушення, все-таки карає одержувача оподатковуваної ПДВ поставки, який повністю виконав свої зобов`язання, за дії чи бездіяльність постачальника, який знаходився поза контролем одержувача і по відношенню до якого не було засобів відстеження і забезпечення його старанності, то влада виходить за розумні межі і порушує справедливий баланс, який повинен підтримуватися між вимогами загальних інтересів і вимогами захисту права власності.

При цьому, як правильно зазначає Апелянт, податкове законодавство не містить норми, яка б ставила у залежність податковий облік (стан) певного платника податку-покупця від перебування його контрагента за юридичною адресою, наявності в його контрагента матеріальних та трудових ресурсів, дотримання контрагентом податкової дисципліни та правильності ведення ним податкового або бухгалтерського обліку.

Враховуючи усе вищенаведене, суд апеляційної інстанції підсумовує, що висновки Відповідача, викладені в акті перевірки, з якими погодився суд першої інстанції, про непідтвердження здійснення поставки товару ТОВ ««Зернова Комора» на користь Апелянта є необґрунтованими, оскільки не підтверджені належними та допустимими доказами, засновані на припущеннях. Отже, господарські операції Скаржника з ТОВ «Зернова Комора» є реальними, що є підставою для віднесення суми податку на додану вартість, сплаченого в складі вартості отриманого товару, до складу податкового кредиту з податку на додану вартість.

25. Переглядаючи оскаржуване рішення суду з урахуванням доводів Апелянта про реальність господарських операцій з ТОВ «Сампл Агро», колегія суддів зазначає наступне.

Як правильно встановлено судом першої інстанції, у періоді, що перевірявся, між Позивачем як Покупцем, та ТОВ «Сампл Агро», як Постачальником, укладено договори на поставку сільськогосподарської продукції №646/2021 від 24.09.2021, №736/2021 від 01.10.2021, відповідно до умов якого Постачальник зобов`язується продати та передати у власність Покупця насіння соняшнику врожаю 2021 року, а Покупець зобов`язується оплатити та прийняти Товар. Загальна кількість насіння, яка мала бути поставлена становить 588 тонн.

На виконання умов зазначених договорів ТОВ «Сампл Агро» у вересні 2021 року поставило Позивачу відповідну с/г продукцію, що підтверджується:

видатковою накладною №380 від 25.09.2021, на поставку насіння соняшнику у кількості 56,38 т., рахунком на оплату №315 від 25.09.2021та актом перерахунку ціни №AG000001792 від 25.09.2021;

видатковою накладною №397 від 28.09.2021на поставку насіння соняшнику у кількості 203,96 т., рахунком на оплату №320 від 28.09.2021та актом перерахунку ціни №AG000001869 від 28.09.2021;

видатковою накладною №400 від 02.10.2021 на поставку насіння соняшнику у кількості 53,16 т., рахунком на оплату , №342 від 02.10.2021 та актом перерахунку ціни №AG000002034 від 02.10.2021;

видатковою накладною №420 від 02.10.2021 на поставку насіння соняшнику у кількості 79,46 т., рахунком на оплату №343 від 02.10.2021 та актом перерахунку ціни №AG000002036 від 02.10.2021;

видатковою накладною №445 від 06.10.2021 на поставку насіння соняшнику у кількості 25,96 т., рахунком на оплату №391 від 06.10.2021 та актом перерахунку ціни №AG000002225 від 06.10.2021;

видатковою накладною №474 від 09.10.2021 на поставку насіння соняшнику у кількості 127,8 т., рахунком на оплату №393 від 09.10.2021 та актом перерахунку ціни №AG000002372 від 09.10.2021;

видатковою накладною №512 від 11.10.2021 на поставку насіння соняшнику у кількості 28,5 т., рахунком на оплату №480 від 11.10.2021 та актом перерахунку ціни №AG000002637 від 11.10.2021.

Оплата за постачання Товару відбувалася в безготівковій формі згідно платіжних доручень.

Також складено та зареєстровано податкові накладні №126 від 25.09.2021, №127 від 28.09.2021, №81 від 02.10.2021, №82 від 02.10.2021, №83 від 06.10.2021, №84 від 09.10.2021, №85 від 10.10.2021, №98 від 11.10.2021.

Рух товару підтверджується наявними у матеріалах справи копіями ТТН від 25.09.2021 № 1050, від 25.09.2021 № 1051, від 27.09.2021 № 119, від 27.09.2021 № 35, від 27.09.2021 № 15, від 27.09.2021 № 27, від 27.09.2021 № 148, від 27.09.2021 № 100, від 27.09.2021 № 58, від 27.09.2021 № 68, від 29.09.2021 № 84, від 29.09.2021 № 18, від 29.09.2021 № 100, від 29.09.2021 № 69, від 29.09.2021 № 66, від 02.10.2021 № 68, від 08.10.2021 № 16, від 08.10.2021 № 147, від 08.10.2021 № 10, від 08.10.2021 № 8, від 08.10.2021 № 7, від 09.10.2021 № 22, від 10.10.2021 № 1.

Отже, господарські операції з ТОВ «Сампл Агро» підтверджуються первинними документами, складеними у відповідності до вимог чинного законодавства.

Водночас, відмовляючи у задоволенні позовних вимог у цій частині, суд першої інстанції виходив зокрема з того, що товарно-транспортні накладні не містять відомостей про будь-які товаро-супровідні документи, ціну товару, не вказано вантажно-розвантажувальні операції.

Втім, апеляційний суд відзначає, що усі товарно-транспортні накладні містять штампи у яких зазначені вага брутто/нетто, дата та час прибуття та вибуття автомобіля та відомості і підпис відповідальної особи (вагар). Крім того, у накладних зазначено дату і місце їх складання, найменування (прізвище, ім`я, по батькові) перевізника, замовника, вантажовідправника, вантажоодержувача, найменування та кількість вантажу, його основні характеристики та ознаки, які дають можливість однозначно ідентифікувати цей вантаж, автомобіль (марка, модель, тип, реєстраційний номер), причіп/напівпричіп (марка, модель, тип, реєстраційний номер), пункти навантаження та розвантаження із зазначенням повної адреси, посади, прізвища та підписів відповідальних осіб вантажовідправника, водія та/або експедитора та печатку вантажоодержувача.

Отже, та обставина що ТТН не містять інформацію про документи, які прямують з вантажем та про ціну товару не може свідчити про нереальність господарських операцій, оскільки ТТН містить інформацію, яка дозволяє ідентифікувати вантаж, його рух та відповідальних осіб.

Зауваження контролюючого органу про те, що згідно інформації, що міститься в АІС «Податковий блок» та даних Архіву електронної звітності «Єдиний реєстр податкових накладних» по ТОВ «Сампл Агро» по формуванню податкового кредиту в податкових деклараціях з податку на додану вартість за 2021 рік, в тому числі за вересень, жовтень 2021 року встановлено відсутність взаємовідносин ТОВ «Сампл Агро» з перевізниками ПП/ФОП «Коновальчук», ФГ «Олександра» ТОВ «КСТ Транс», ФОП «Верестяк», колегія суддів вважає безпідставними, оскільки як зазначає Апелянт та не спростовує контролюючий орган, зазначені суб`єкти господарювання відсутні серед платників податку на додану вартість, а отже операції з перевезення товару такими особами у ЄРПН відсутні. У той же час, факт перевезення товару підтверджується відповідними ТТН, оформленими належним чином та наявність яких підтверджується Відповідачем в Акті перевірки.

При цьому, колегія суддів враховує усталену правову позицію Верховного Суду, згідно якої правовідносини контрагентів із третіми особами у ланцюгах постачання, з якими позивач не вступав у господарські відносини, самі по собі, за відсутності інших об`єктивних та підтверджених даних про порушення позивачем податкового законодавства, не можуть бути самостійною та достатньою підставою для висновку про нереальність господарських взаємовідносин.

Також колегія суддів не погоджується з висновками суду першої інстанції про те, що у поданих Позивачем первинних документах відсутні докази перевірки якості та кількості товару (аналізів: стан насіння, запах, колір, вологість тощо, вимірювання ваги під час навантажувально-розвантажувальних робіт), оскільки показники якості: вологість, сміттєва домішка, оліїста домішка, масова частка олії в перерахунку на суху речовину, а також відомості про вагу товару договірну, по документам та фізичну зазначено у актах перерахунку ціни, які були надані як до перевірки, так і до суду першої інстанції, втім таким документам не була надана правова оцінка.

Окрім того усуваючи неповноту дослідження судом першої інстанції доказів у справі, колегія суддів відзначає, що у матеріалах справи наявні протоколи випробування поставленого ТОВ «Сампл Агро» товару незалежної лабораторії ТОВ «Нофалаб Лабораторіс Україна», а саме № SS_2021_3455 NLUKR від 25 вересня 2021 року, № SS_2021_3451 NLUKR від 25 вересня 2021 року, № SS_2021_3705 NLUKR від 28 вересня 2021 року, № SS_2021_3709 NLUKR від 28 вересня 2021 року, № SS_2021_3711 NLUKR від 28 вересня 2021 року, № SS_2021_4027 NLUKR від 02 жовтня 2021 року, № SS_2021_4028 NLUKR від 02 жовтня 2021 року, № SS_2021_4029 NLUKR від 02 жовтня 2021 року та інші /т. 8 а.с. 40-54/.

Також суд першої інстанції погодився з доводами Відповідача про наявність у актах перерахунку ціни недостовірних даних щодо номерів та товарно-транспортних накладних та транспортних засобів. Втім, судом першої інстанції такі обставини не перевірено. Усуваючи неповноту з`ясування обставин цієї справи, колегія суддів, зазначає, що відомості, зазначені в: акті перерахунку ціни № AG000002036 від 02.10.2021 відповідають відомостям, зазначеним у ТТН № 100, 69, 66; акті перерахунку ціни № AG000001792 від 25.09.2021 відповідають відомостям, зазначеним у ТТН №1050, 1051; акті перерахунку ціни №AG000001869 від 28.09.2021 відповідають відомостям, зазначеним у ТТН № 35, 15, 27, 148, 100, 58, 68, 119; акті перерахунку ціни №AG000002034 від 02.10.2021 відповідають відомостям, зазначеним у ТТН № 84, 18; акті перерахунку ціни №AG000002225 від 06.10.2021 відповідають відомостям, зазначеним у ТТН № 68; акті перерахунку ціни №AG000002372 від 09.10.2021 відповідають відомостям, зазначеним у ТТН №147, 10, 8 , 7, 16; акті перерахунку ціни № AG000002637 від 11.10.2021 відповідають відомостям, зазначеним у ТТН №1.

Отже, відсутні правові підстави стверджувати про наявність в актах перерахунку ціни недостовірних відомостей щодо номерів та товарно-транспортних накладних та транспортних засобів. Вказане дозволяє колегії суддів прийти до висновку, що такі висновки акту перевірки не були сформовані на підставі аналізу первинних документів, які були надані Позивачем до перевірки.

Аналізуючи доводи учасників справи в контексті ланцюга постачання товару, колегія суддів зазначає наступне.

Так, під час перевірки контролюючим органом встановлено, що наявних у ТОВ «Сампл Агро» земель недостатньо для вирощування сільськогосподарської продукції, яку було поставлено позивачу. При цьому, відповідно до даних ЄРПН у період з 01.06.2021 по 01.07.2022 ТОВ «Сампл Агро» реалізовано окрім соняшнику у кількості 6022т., також пшеницю - 6646т., ячмінь - 948,26т., ріпаку - 854,64т., сої - 10957т., кукурудзи - 7346т.

Переглядаючи рішення суду першої інстанції в цій частині, колегія суддів повторно зазначає, що відомості з ЄРПН не є самостійними та беззаперечними доказами обсягу постачання контрагентом Позивача товару у конкретний період, оскільки податкові накладні можуть реєструватися за фактом оплати. Водночас, первинні документи щодо реалізації ТОВ «Сампл Агро» соняшнику у кількості 6022т, пшениці - 6646т, ячменю - 948,26т, ріпаку - 854,64т, сої - 10957т, кукурудзи - 7346т саме у конкретний період, що перевірявся контролюючим органом не досліджувалися, не досліджено також урожай якого (2020, 2021 чи 2022) року був реалізований зважаючи на період з 01.06.2021 по 01.07.2022, а отже висновки контролюючого органу засновані на припущенні.

При цьому, згідно з формою № 20-ОПП, на яку посилається Відповідач в акті перевірки, у ТОВ «Сампл Агро» наявні складські приміщення, майданчики для стоянки сільськогосподарської техніки та автомобілів, офіс, навантажувачі, трактори, власний вантажний транспорт, сівалки, комбайни тощо, а також земельні ділянки в Рівненський та Хмельницькій областях. Наявність додаткових земельних ділянок в Київській області також підтверджується й «Відомостями про наявні земельні ділянки» Додатку № 1 до Податкової декларації платника єдиного податку четвертої групи від 21 лютого 2021 року, на яку Відповідач посилається в Акті перевірки.

Водночас, у акті перевірки не відображено які саме земельні ділянки наявні у ТОВ «Сампл Агро» у Хмельницькій області. Позаяк такі у розрахунок загальної кількості землі не увійшли, хоча контролюючий орган вказав на їх наявність.

Крім того, відповідно до висновків акту перевірки, згідно з формою № 1 ДФ за ІІІ квартал 2021 року у ТОВ «Сампл Агро» лише за трудовими договорами (контрактами) працювало 8 осіб.

Також у акті встановлено наявність у контрагента Позивача матеріально-технічних ресурсів, зокрема: складське приміщення для зберігання продукції, майданчик автостоянка і металеві цистерни, площадка під стоянку сільхозтехніки та автомобілів, офіс, навантажувач телескопічний, трактори колісні, спеціалізований вантажний сідловий тягач, сівалка, обприскувач, агрегат, жатка, напівпричіп-спеціалізований, комбайн зернозбиральний, борона дискова, камаз зерновоз, складські приміщення для зберігання сільськогосподарської продукції та мінеральних добрив.

При цьому, контролюючим органом не обґрунтовано на підставі чого ним зроблено висновок, що наявних засобів та трудових ресурсів є недостатньо для вирощування реалізованої Позивачу сільськогосподарської продукції.

Висновок суду першої інстанції щодо відсутності доказів зберігання насіння ТОВ «Сампл Агро» соняшника до дати його реалізації є помилковим, оскільки у акті перевірки контролюючим органом встановлено наявність у зазначеного контрагента власних складських приміщень.

Як вбачається з матеріалів справи, а саме з акту перевірки, контролюючий орган дійшов висновку про нереальність господарських операцій виключно на підставі аналізу зібраної та опрацьованої узагальненої податкової інформації наявної в інформаційно - аналітичних ресурсах ДПС, відповідно до якої контрагенти позивача не мають трудових та матеріальних ресурсів для ведення відповідної господарської діяльності, непідтвердженість ланцюга постачання придбаного позивачем товару. При цьому на підтвердження вказаної інформації відповідачем не надано належних, допустимих та достовірних доказів, як того вимагають приписи процесуального закону.

Інформація, що міститься в інформаційних базах даних контролюючих органів носить інформативний характер та не доводить наявності порушень податкового законодавства позивачем. Доказів, які б свідчили, що наявні у контрагентів трудові ресурси та матеріально - технічне забезпечення були недостатніми для проведення господарської діяльності з надання послуг (робіт) чи поставки товару позивачу, обумовленого укладеними договорами, надано не було, як не було доведено та надано належних доказів, які б свідчили про наявність фактів, які встановлені судами, однак не були враховані під час прийняття рішень, та свідчили про протиправну поведінку як позивача так і контрагентів та злагодженості дій між ними.

Вказана позиція неодноразово була висловлена Верховним Судом, зокрема й у постанові від 26 вересня 2023 року у справі №120/6732/22.

Крім того, як вже зазначалося судом раніше, порушення певним постачальником товару у ланцюгу постачання вимог податкового законодавства чи правил ведення господарської діяльності не може бути самостійною підставою для висновку про порушення покупцем товару (робіт, послуг) податкової дисципліни, на підтвердження доводів щодо неможливості придбання та зберігання контрагентами сільськогосподарської продукції, належних, достовірних та достатніх доказів надано не було. Згідно акту перевірки, контролюючий орган дійшов вищевказаних висновків також виключно на підставі інформації наявної в інформаційних базах даних контролюючого органу, посилань на документи акт перевірки не містить, до матеріалів справи відповідні докази не долучено.

Враховуючи усе вищенаведене, суд апеляційної інстанції підсумовує, що висновки Відповідача, викладені в акті перевірки, з якими погодився суд першої інстанції, про непідтвердження здійснення поставки товару ТОВ «Сампл Агро» на користь Апелянта є необґрунтованими, оскільки не підтверджені належними та допустимими доказами, засновані на припущеннях. Отже, господарські операції Апелянта з ТОВ «Сампл Агро» є реальними, що є підставою для віднесення суми податку на додану вартість, сплаченого в складі вартості отриманого товару, до складу податкового кредиту з податку на додану вартість.

26. Переглядаючи оскаржуване рішення суду з урахуванням доводів Апелянта про реальність господарських операцій з ТОВ «Юр-Агро 2014», колегія суддів зазначає наступне.

Як правильно встановлено судом першої інстанції, у періоді, що перевірявся, між Позивачем як Покупцем, та Фермерським господарством «Юр-Агро 2014», як Постачальником, укладено договори на поставку сільськогосподарської продукції №060111922 від 03.11.2020, №060112068 від 12.11.2020, відповідно до умов якого Постачальник зобов`язується продати та передати у власність Покупця насіння соняшнику врожаю 2020 року (далі - Товар), а Покупець зобов`язується оплатити та прийняти Товар. Загальна кількість насіння, яка мала бути поставлена становить 100 тонн.

На виконання умов зазначених договорів ФГ «Юр-Агро 2014» у листопаді 2020 року поставило Позивачу відповідну с/г продукцію, що підтверджується:

видатковою накладною НС20-101 від 06.11.2020 на поставку насіння соняшнику у кількості 23,640 т., рахунком на оплату №59 від 06.11.2020 та актом перерахунку ціни №AG000005069 від 06.11.2020;

видатковою накладною НС20-102 від 08.11.2020 на поставку насіння соняшнику у кількості 23,900 т., рахунком на оплату №62 від 08.11.2020 та актом перерахунку ціни №AG000005072 від 08.11.2020;

видатковою накладною НС20-103 від 09.11.2020 на поставку насіння соняшнику у кількості 24,480 т., рахунком на оплату №65 від 09.11.2020 та актом перерахунку ціни №AG000005151 від 09.11.2020;

видатковою накладною НС20-104 від 13.11.2020 на поставку насіння соняшнику у кількості 23,640 т., рахунком на оплату №64 від 13.11.2020 та актом перерахунку ціни № AG000005285 від 13.11.2020.

Оплата за постачання товару відбувалася в безготівковій формі згідно платіжних доручень.

Також складено та зареєстровано податкові накладні №74 від 06.11.2020, №1 від 06.11.2020, №75 від 08.11.2020, №1 від 08.11.2020, №81 від 09.11.2020, №84 від 13.11.2020.

Рух товару підтверджується наявними у матеріалах справи копіями ТТН від 06.11.2020 б/н, від 08.11.2020 б/н, від 09.11.2020 б/н, від 13.11.2020 б/н.

Отже, господарські операції з ФГ «Юр-Агро 2014» підтверджуються первинними документами, складеними у відповідності до вимог чинного законодавства.

Водночас, відмовляючи у задоволенні позовних вимог у цій частині, суд першої інстанції виходив зокрема з того, що ТТН не містять відомостей про будь-які товаро-супровідні документи, ціну товару, не вказано вантажно-розвантажувальні операції.

Втім, апеляційний суд відзначає, що усі товарно-транспортні накладні містять штампи у яких зазначені вага брутто/нетто, дата та час прибуття та вибуття автомобіля та відомості і підпис відповідальної особи (вагар). Крім того, у накладних зазначено дату і місце їх складання, найменування (прізвище, ім`я, по батькові) перевізника, замовника, вантажовідправника, вантажоодержувача, найменування та кількість вантажу, його основні характеристики та ознаки, які дають можливість однозначно ідентифікувати цей вантаж, автомобіль (марка, модель, тип, реєстраційний номер), причіп/напівпричіп (марка, модель, тип, реєстраційний номер), пункти навантаження та розвантаження із зазначенням повної адреси, посади, прізвища та підписів відповідальних осіб вантажовідправника, водія та/або експедитора та печатку вантажоодержувача.

Отже, та обставина що ТТН не містять інформацію про документи, які прямують з вантажем та про ціну товару не може свідчити про нереальність господарських операцій, оскільки ТТН містить інформацію, яка дозволяє ідентифікувати вантаж, його рух та відповідальних осіб.

Твердження контролюючого органу, що у АІС «Податковий блок» та Архіві електронної звітності «Єдиний реєстр податкових накладних» відсутні дані по ФГ «Юр-Агро 2014» із формування податкового кредиту в податкових деклараціях з податку на додану вартість за 2020 рік, в тому числі за листопад 2020 року, по взаємовідносинам з ПП ОСОБА_1 стосовно придбання послуг транспортування/перевезення товару колегія суддів вважає необґрунтованими, оскільки відсутні відомості, що останній є платником ПДВ. Крім того, як зазначає Апелянт та не спростовує Відповідач, Корчовий В.В. є платником єдиного податку, тому відповідно у АІС «Податковий блок» та Архіві електронної звітності «Єдиний реєстр податкових накладних» відсутні дані по взаємовідносинам з ФОП ОСОБА_1 стосовно придбання послуг транспортування/перевезення товару.

Крім того, контролюючим органом в ході перевірки первинних документів виявлено недостовірні дані відображені в первинному документів - акті перерахунку ціни щодо номерів та товарно-транспортних накладних та транспортних засобів, з чим погодився й суд першої інстанції. Втім, ані контролюючим органом, ані судом не встановлено які конкретно недостовірні відомості зазначені у первинних документах.

Усуваючи неповноту з`ясування обставин цієї справи, колегія суддів зазначає, що відомості, зазначені в: акті перерахунку ціни №AG000005069 від 06.11.2020 відповідають відомостям, зазначеним у ТТН № б/н від 06.11.2020; акті перерахунку ціни №AG000005072 від 08.11.2020 відповідають відомостям, зазначеним у ТТН № б/н від 08.11.2020; акті перерахунку ціни №AG000005151 від 09.11.2020 відповідають відомостям, зазначеним у ТТН № б/н від 09.11.2020 ; акті перерахунку ціни №AG000005285 від 13.11.2020 відповідають відомостям, зазначеним у ТТН № б/н від 13.11.2020.

Отже, відсутні правові підстави стверджувати про наявність в актах перерахунку ціни недостовірних відомостей щодо номерів та товарно-транспортних накладних та транспортних засобів. Вказане дозволяє колегії суддів прийти до висновку, що такі висновки акту перевірки не були сформовані на підставі аналізу первинних документів, які були надані Позивачем до перевірки.

Також колегія суддів не погоджується з висновками суду першої інстанції щодо відсутності доказів перевірки якості та кількості товару (аналізів: стан насіння, запах, колір, вологість тощо, вимірювання ваги під час навантажувально-розвантажувальних робіт), оскільки такі відомості зазначені у актах перерахунку ціни №AG000005069 від 06.11.2020, №AG000005072 від 08.11.2020, №AG000005151 від 09.11.2020, №AG000005285 від 13.11.2020, зокрема вологість, сміттєва домішка, оліїста домішка, масова частка олії в перерахунку на суху речовину, а також відомості про вагу товару договірну, по документам та фізичну. Зазначені первинні документи були надані як до перевірки, так і до суду першої інстанції, втім таким документам не була надана правова оцінка.

Окрім того, усуваючи неповноту дослідження судом першої інстанції доказів у справі, колегія суддів відзначає, що у матеріалах справи наявні протоколи випробування поставленого ТОВ ФГ «Юр-Агро 2014» товару незалежної лабораторії ТОВ «Нофалаб Лабораторіс Україна», а саме № SS_2020_12656 NLUKR від 06.11.2020, № SS_2020_13410 NLUKR від 13.11.2020, № SS_2020_12860 NLUKR від 10.11.2020, № SS_2020_12798 NLUKR від 08.11.2020.

Також судом першої інстанції, встановлено, що наявних у ФГ «Юр-Агро 2014» земель недостатньо для вирощування сільськогосподарської продукції, яку було поставлено Позивачу. Водночас, жодних обґрунтувань такого висновку не наведено.

Переглядаючи рішення суду першої інстанції в цій частині, колегія суддів зазначає наступне.

Так, у акті перевірки зазначено, що за даними ЄРПН ФГ «Юр-Агро 2014» за період з 01 липня 2020 року по 31 липня 2021 року реалізовано: соняшник - 1 158 т, кукурудза - 7 988 т, пшениці - 520 т, ячмінь - 576 т, ріпак - 346 т., соя - 1 706 т., для вирощування якої необхідно мати щонайменше 2 212,84 га земельних ділянок, у той час як ФГ «Юр-Агро 2014» мало лише 393,2 га земельних ділянок.

У контексті зазначеного апеляційний суд звертає увагу на те, що Відповідач у своїх розрахунках враховував лише 393,2 га земельних ділянок у ФГ «Юр-Агро 2014» у Хмельницькій області. Водночас, у акті перевірки Відповідач зазначає, що у ФГ «Юр-Агро 2014» також наявні земельні ділянки в Київській області.

Також колегія суддів приймає до уваги те, що на користь Позивача ФГ «Юр-Агро 2014» було поставлено всього 92,74 т. насіння соняшнику урожаю 2020 року. Водночас, у акті перевірки не зазначено які саме операції були відображені контрагентом у ЄРПН (щодо поставки урожаю якого року, складення податкових накладних за фактом поставки чи отримання передоплати). Крім того, контролюючим органом не досліджувалися обставини щодо можливості вирощування фермерським господарством як ярих, так і озимих культур на одних і тих же земельних ділянках (враховуючи, що у податковому кредиті контрагента за 2020 рік встановлено придбання насіння озимого ріпаку). Всі зазначені вище обставини можливо встановити лише на підставі безпосереднього дослідження документів бухгалтерського обліку ФГ «Юр-Агро 2014», які під час перевірки не перевірялися. Висновки контролюючого органу засновані виключно на відомостях з ЄРПН, які не є самостійним і достатніми доказами. Окрім того, до суду такі документи також не надано.

Разом з тим, суд апеляційної інстанції враховує встановлені в ході перевірки обставини щодо придбання ФГ «Юр-Агро 2014» у 2020 році послуг на земельних ділянках, внесення фунгіцидів на соняшник, придбання насіння соняшника Хайсан 232 ІТХО Круїзер - 60 міш, придбання послуг зберігання, приймання соняшника - 216,5 т, очистка, сушка соняшника. Вказане дозволяє колегії суддів прийти до висновку, що ФГ «Юр-Агро 2014» здійснювало господарську діяльність щодо вирощування, обробки соняшнику та могло поставити на користь Позивача насіння соняшнику урожаю 2020 року в розмірі 92,74 т.

Крім того, у акті перевірки встановлено наявність у ФГ «Юр-Агро 2014» трудових ресурсів, зокрема у 3 кварталі 2020 року - 9 осіб за трудовим договором та 1 особа за цивільно-правовим договором.

Також згідно форми №20-ОПП ФГ «Юр-Агро 2014» задекларовано поміж іншого склад міндобрив, скад під зерно, трактор Білорус, трактор ХТЗ, зерносушка, Трактор Білорус, Трактор ХТ3, Трактор Голанд, Трактор Голанд, ПЕрезавантаж.бункер, Зерносушка, Автоцистерна, Автомобіль та інша техніка, яка використовується у господарській діяльності.

Отже, висновки контролюючого органу про недостатню кількість персоналу та матеріально-технічних можливостей для реального вирощування відповідної продукції та подальшої її реалізації по ланцюгу постачання є необґрунтованими, спростовуються як висновками самого акту перевірки, так і наявними у матеріалах справи доказами.

Враховуючи усе вищенаведене, суд апеляційної інстанції підсумовує, що висновки Відповідача, викладені в акті перевірки, з якими погодився суд першої інстанції, про непідтвердження здійснення поставки товару ФГ «Юр-Агро 2014» на користь Апелянта є необґрунтованими, оскільки не підтверджені належними та допустимими доказами, засновані на припущеннях. Отже, господарські операції Апелянта з ФГ «Юр-Агро 2014» є реальними, що є підставою для віднесення суми податку на додану вартість, сплаченого в складі вартості отриманого товару, до складу податкового кредиту з податку на додану вартість.

27. Переглядаючи оскаржуване рішення суду з урахуванням доводів Апелянта про реальність господарських операцій з ТОВ «Специнвест», колегія суддів зазначає наступне.

Як правильно встановлено судом першої інстанції, у періоді, що перевірявся, між Позивачем як Покупцем, та ТОВ «Специнвест», як Постачальником, укладено ряд договорів на поставку сільськогосподарської продукції №06012389 від 04.05.2017, №06012320 від 21.04.2017, №06012058 від 24.03.2017, №06012043 від 22.03.2017, №06012029 від 19.03.2017, №06011933 від 06.03.2017, №06011931 від 03.03.2017, №06011896 від 27.02.2017, №06011865 від 27.02.2017, №06011722 від 06.02.2017, №06011666 від 30.01.2017, №06011654 від 23.01.2017, відповідно до умов якого Постачальник зобов`язується продати та передати у власність Покупця насіння соняшнику врожаю 2016 року (далі - Товар), а Покупець зобов`язується оплатити та прийняти Товар. Загальна кількість насіння, яка мала бути поставлена становить 1390 тонн.

На виконання умов зазначених договорів ТОВ «Специнвест» у січні - травні 2017 року поставило Позивачу відповідну с/г продукцію, що підтверджується:

видатковою накладною РН-0000003 від 24.01.2017 на поставку насіння соняшнику у кількості 12,800 т., рахунком на оплату №СФ-0000003 від 24.01.2017 та актом перерахунку ціни № AG000000041 від 24.01.2017;

видатковою накладною РН-0000005 від 25.01.2017 на поставку насіння соняшнику у кількості 4,340 т., рахунком на оплату №СФ-0000005 від 25.01.2017 та актом перерахунку ціни № AG000000064 від 25.01.2017;

видатковою накладною РН-0000006 від 27.01.2017 на поставку насіння соняшнику у кількості 12,920 т., рахунком на оплату №СФ-0000006 від 27.01.2017 та актом перерахунку ціни № AG000000080 від 27.01.2017;

видатковою накладною РН-0000009 від 01.02.2017 на поставку насіння соняшнику у кількості 6,950 т., рахунком на оплату №СФ-0000009 від 01.02.2017 та актом перерахунку ціни № AG000000131від 01.02.2017;

видатковою накладною РН-0000013 від 06.02.2017 на поставку насіння соняшнику у кількості 19,120 т., рахунком на оплату №СФ-0000013 від 06.02.2017 та актом перерахунку ціни № AG000000213 від 06.02.2017;

видатковою накладною РН-0000017 від 01.03.2017 на поставку насіння соняшнику у кількості 16,190 т., рахунком на оплату №СФ-0000017 від 01.03.2017 та актом перерахунку ціни № AG000000643 від 01.03.2017;

видатковою накладною РН-0000019 від 02.03.2017 на поставку насіння соняшнику у кількості 19,050 т., рахунком на оплату №СФ-0000018 від 02.03.2017 та актом перерахунку ціни № AG000000685 від 02.03.2017;

видатковою накладною РН-0000020 від 02.03.2017 на поставку насіння соняшнику у кількості 31,000 т., рахунком на оплату №СФ-0000019 від 02.03.2017 та актом перерахунку ціни № AG000000694 від 02.03.2017;

видатковою накладною РН-0000021 від 03.03.2017 на поставку насіння соняшнику у кількості 49,130 т., рахунком на оплату №СФ-0000020 від 03.03.2017 та актом перерахунку ціни № AG000000713 від 03.03.2017;

видатковою накладною РН-0000022 від 03.03.2017 на поставку насіння соняшнику у кількості 92,240 т., рахунком на оплату №СФ-0000021 від 03.03.2017 та актом перерахунку ціни № AG000000739 від 03.03.2017;

видатковою накладною РН-0000023 від 04.03.2017 на поставку насіння соняшнику у кількості 32,700 т., рахунком на оплату №СФ-0000022 від 04.03.2017 та актом перерахунку ціни № AG000000740 від 04.03.2017;

видатковою накладною РН-0000024 від 05.03.2017 на поставку насіння соняшнику у кількості 19,960 т., рахунком на оплату №СФ-0000023 від 05.03.2017 та актом перерахунку ціни № AG000000741 від 05.03.2017;

видатковою накладною РН-0000025 від 06.03.2017 на поставку насіння соняшнику у кількості 6,450 т., рахунком на оплату №СФ-0000024 від 06.03.2017 та актом перерахунку ціни № AG000000788 від 06.03.2017;

видатковою накладною РН-0000026 від 06.03.2017 на поставку насіння соняшнику у кількості 35,320 т., рахунком на оплату №СФ-0000025 від 06.03.2017 та актом перерахунку ціни № AG000000790 від 06.03.2017;

видатковою накладною РН-0000027 від 07.03.2017 на поставку насіння соняшнику у кількості 24,820 т., рахунком на оплату №СФ-0000026 від 07.03.2017 та актом перерахунку ціни № AG000000802від 07.03.2017;

видатковою накладною РН-0000028 від 19.03.2017 на поставку насіння соняшнику у кількості 19,700 т., рахунком на оплату №СФ-0000027 від 19.03.2017 та актом перерахунку ціни № AG000000981 від 19.03.2017;

видатковою накладною РН-0000029 від 21.03.2017 на поставку насіння соняшнику у кількості 17,860 т., рахунком на оплату №СФ-0000028 від 21.03.2017 та актом перерахунку ціни № AG000001010 від 21.03.2017;

видатковою накладною РН-0000030 від 01.03.2017 на поставку насіння соняшнику у кількості 44,520 т., рахунком на оплату №СФ-0000029 від 01.03.2017 та актом перерахунку ціни № AG000001018 від 01.03.2017;

видатковою накладною РН-0000031 від 22.03.2017 на поставку насіння соняшнику у кількості 58,920 т., рахунком на оплату №СФ-0000030 від 22.03.2017 та актом перерахунку ціни № AG000001026 від 22.03.2017;

видатковою накладною РН-0000032 від 02.03.2017 на поставку насіння соняшнику у кількості 30,380 т., рахунком на оплату №СФ-0000031 від 02.03.2017 та актом перерахунку ціни № AG000001037 від 22.03.2017;

видатковою накладною РН-0000033 від 23.03.2017 на поставку насіння соняшнику у кількості 109,620 т., рахунком на оплату №СФ-0000032 від 23.03.2017 та актом перерахунку ціни № AG000001060 від 23.03.2017;

видатковою накладною РН-0000035 від 25.03.2017 на поставку насіння соняшнику у кількості 21,440 т., рахунком на оплату №СФ-0000034 від 25.03.2017 та актом перерахунку ціни № AG000001082 від 25.03.2017;

видатковою накладною РН-0000036 від 26.03.2017 на поставку насіння соняшнику у кількості 101,920 т., рахунком на оплату №СФ-0000035 від 26.03.2017 та актом перерахунку ціни № AG000001083 від 26.03.2017;

видатковою накладною РН-0000041 від 26.04.2017 на поставку насіння соняшнику у кількості 21,860 т., рахунком на оплату №СФ-0000036 від 26.04.2017 та актом перерахунку ціни № AG000001726 від 26.04.2017;

видатковою накладною РН-0000042 від 05.05.2017 на поставку насіння соняшнику у кількості 18,580 т., рахунком на оплату №СФ-0000037 від 05.05.2017 та актом перерахунку ціни № AG000001883 від 05.05.2017.

Загалом поставлено 814, 99 т. насіння соняшнику.

Оплата за постачання товару відбувалася в безготівковій формі згідно платіжних доручень.

Також складено та зареєстровано податкові накладні №3 від 24.01.2017, №5 від 25.01.2017, №6 від 27.01.2017, №7 від 30.01.2017, №2 від 01.02.2017, №6 від 06.02.2017, №1 від 01.03.2017, №13 від 01.03.2017, №2 від 02.03.2017, №3 від 02.03.2017, №15 від 02.03.2017, №4 від 03.03.2017, №5 від 03.03.2017, №6 від 04.03.2017, №7 від 05.03.2017, №8 від 06.03.2017, №9 від 06.03.2017, №10 від 07.03.2017, №11 від 19.03.2017, №12 від 21.03.2017, №14 від 22.03.2017, №16 від 23.03.2017, №19 від 25.03.2017, №18 від 26.03.2017, №1 від 26.04.2017, №1 від 05.05.2017.

Рух товару підтверджується наявними у матеріалах справи товарно-транспортними накладними. Колегія суддів приймає до уваги наявність у деяких ТТН окремих недоліків, втім зазначає, що такі недоліки не є самостійною підставою для висновку про нереальність господарських операцій, оскільки ТТН містить інформацію, яка дозволяє ідентифікувати вантаж, його рух та відповідальних осіб. При цьому, переважна більшість товарно-транспортних накладних не містять жодних недоліків, а відтак необґрунтованою є позиція контролюючого органу щодо не підтвердження здійснення перевезень в цілому.

При цьому, колегія суддів приймає до уваги правові висновки Великої Палати Верховного Суду, викладені у постанові від 07.07.2022 у справі №160/3364/19 яка сформувала правову позицію, згідно якої визначальним для вирішення спорів про наявність податкових наслідків за результатами вчинення господарських операцій є дослідження сукупності обставин та первинних документів, які можуть як підтверджувати, так і спростовувати реальність господарських операцій. Саме по собі: лише наявність вироку щодо контрагента платника податків; лише факт порушення кримінального провадження відносно контрагента та отримання під час таких свідчень особи щодо не прийняття участі у створенні і діяльності підприємства; лише податкова інформація щодо контрагентів по ланцюгу постачання; лише незначні помилки в оформленні первинних документів (окремо) - не є самостійними та достатніми підставами для висновку про нереальність господарських операцій. Водночас, у сукупності з іншими обставинами справи наявність або відсутність таких документів чи обставин можуть свідчити на спростування або підтвердження позиції контролюючого органу.

Так само Велика Палата Верховного Суду у цій постанові зазначила, що посилання контролюючого органу на аналіз зібраної та опрацьованої узагальненої податкової інформації не є допустимим доказом у розумінні процесуального закону. Також Велика Палата Верховного Суду дійшла до висновку, що платник податків не може бути обмежений у використанні первинного документа для цілей податкового обліку в тому разі, якщо безпосередньо він не вносив до такого документа неправдиві (недостовірні) відомості. Всі негативні наслідки, пов`язані з недостовірністю даних, зазначених у первинному документі, мають покладатися виключно на ту особу, яка їх внесла. Якщо іншою особою були внесені до документа відомості щодо учасника господарської операції, який має дефекти правового статусу, то добросовісний платник податків, який скористався відповідним документом для підтвердження даних свого податкового обліку, не може зазнавати жодних негативних наслідків у тому разі, якщо інші обставини, зазначені в первинному документі, зокрема рух відповідних активів, мали місце. При цьому має враховуватися реальна можливість платника податків пересвідчитися у тому, чи були достовірними відомості, що внесені до первинного документа його контрагентом.

З огляду на викладене вище, колегія суддів вважає необґрунтованим посилання контролюючого органу на те, що згідно податкової інформації відсутні відомості щодо придбання контрагентом Позивача послуг транспортування. Позаяк, рух товару підтверджується товарно-транспортними накладними, видатковими накладними, що фіксують передачу насіння від продавця до покупця, товарно-транспортними накладними та актами перерахунку ціни (актами приймання-передачі).

Висновки контролюючого органу про те, що в ході перевірки первинних документів виявлено недостовірні дані відображені в первинному документів - акті перерахунку ціни щодо номерів та товарно-транспортних накладних та транспортних засобів, колегія суддів вважає необґрунтованими, оскільки ані в акті перевірки, ані в судах першої та апеляційної інстанції Відповідачем не вказано на жодну невідповідність, не зазначено в чому полягає недостовірність. Разом з тим, проаналізувавши акти перерахунку ціни, колегія суддів встановила, що вони не містять недостовірних відомостей щодо номерів товарно-транспортних накладних та транспортних засобів.

Надаючи оцінку доводам Апелянта щодо наявності у ТОВ «Специнвест» достатнього обсягу ресурсів, щоб здійснити поставку насіння соняшника у задекларованих обсягах, колегія суддів зазначає наступне.

Так, в акті перевірки контролюючий орган зазначає, що відповідно до даних АІС «Податковий блок» та ЄРПН встановлено, що ТОВ «Специнвест» за період 01.07.2016 по 30.05.2017 придбало 8729 т. насіння соняшнику, в тому числі за період з 01.01.2017 по 30.05.2017 у кількості 1226 т. При цьому, з АІС «Податковий блок» та ЄРПН встановлено, що у період з 01.01.2017 по 30.05.2017 було реалізовано насіння соняшника у кількості 1203 т., тобто в меншому обсязі, ніж було придбано. При цьому, апеляційний суд відзначає, що Позивачу було поставлено насіння соняшнику у січні - травні 2017 року в кількості лише 884,32 т. Отже, відсутні правові підстави стверджувати, що у ТОВ «Специнвест» не було достатньо товару, аби здійснити його поставку.

Висновки контролюючого органу про нереальність господарських операцій між Позивачем та ТОВ «Специнвест» з огляду на особливості здійснення господарської діяльності з одним із постачальників останнього (ТОВ «Цетрин-Юг») колегія суддів вважає неаргументованими, оскільки Відповідачем не надано жодних доказів щодо безтоварності таких операцій, що було б встановлено в ході проведення документальної перевірки, зважаючи на те, що постачання мало місце ще у 2017 році.

При цьому, як зазначалося колегією суддів вище, в разі порушення контрагентом податкової дисципліни відповідальність та негативні наслідки мають настати саме для цієї особи.

На вказані доводи апеляційний суд також зауважує, що відповідно до рішення Європейського суду з прав людини від 09 січня 2007 року у справі «Інтерсплав проти України», якщо державні органи мають інформацію про зловживання в системі оподаткування конкретною компанією, вони повинні застосовувати відповідні заходи саме до цього суб`єкта, а не розповсюджувати негативні наслідки на інших осіб при відсутності зловживання з їх боку. Таким чином, ЄСПЛ чітко визначає правило індивідуальної відповідальності платника податків. Тобто, добросовісний платник податків не має зазнавати негативних наслідків через порушення з боку його контрагентом.

Оскільки податкове законодавство не ставить у залежність податковий облік (стан) певного платника податку-покупця від дотримання його контрагент податкової дисципліни та правильності ведення ним податкового або бухгалтерського обліку, то у разі підтвердження факту отримання послуг, платник не може відповідати за порушення, допущені виконавцем, якщо не буде доведено його безпосередню участь у зловживанні цієї особи (постанова Верховного Суду від 20 лютого 2018 року по справі № 813/4931/13-а).

Аналогічна правова позиція викладена також у постанові Верховного Суду від 09 січня 2025 року у справі № 160/11204/21.

Враховуючи усе вищенаведене, суд апеляційної інстанції підсумовує, що висновки Відповідача, викладені в акті перевірки, з якими погодився суд першої інстанції, про непідтвердження здійснення поставки товару ТОВ «Специнвест» на користь Апелянта є необґрунтованими, оскільки не підтверджені належними та допустимими доказами, засновані на припущеннях. Отже, господарські операції Апелянта з ТОВ «Специнвест» є реальними, що є підставою для віднесення суми податку на додану вартість, сплаченого в складі вартості отриманого товару, до складу податкового кредиту з податку на додану вартість.

28. Переглядаючи оскаржуване рішення суду з урахуванням доводів Апелянта про реальність господарських операцій з Фермерським господарством «Маяк-2», колегія суддів зазначає наступне.

Як правильно встановлено судом першої інстанції, у періоді, що перевірявся, між Позивачем як Покупцем, та Фермерським господарством «Маяк-2» ОСОБА_3, як Постачальником, укладено договори на поставку сільськогосподарської продукції №06015297 від 10.09.2018, №06015519 від 21.09.2018, відповідно до умов якого Постачальник зобов`язується продати та передати у власність Покупця насіння соняшнику врожаю 2018 року (далі - Товар), а Покупець зобов`язується оплатити та прийняти Товар. Загальна кількість насіння, яка мала бути поставлена становить 60 тонн.

На виконання умов зазначених договорів Фермерським господарством «Маяк-2» ОСОБА_3 у вересня 2018 року поставило Позивачу відповідну с/г продукцію, що підтверджується:

видатковою накладною №16 від 10.09.2018 на поставку насіння соняшнику врожаю 2018 року у кількості 30 т., рахунком на оплату №16 від 10.09.2018, складською квитанцією на зерно № 183 від 10.09.2018 на зберігання насіння соняшнику урожаю 2018 року вагою 30000 кг шляхом його переоформлення ФГ «Маяк-2», свідоцтвом № НОМЕР_13 про якість зерна від 10.09.1018 за формою № 42;

видатковою накладною №18 від 21.09.2018 на поставку насіння соняшнику врожаю 2018 року у кількості 30 т., рахунком на оплату №18 від 21.09.2018, складською квитанцією на зерно № 185 від 21.09.2018 на зберігання насіння соняшнику урожаю 2018 року вагою 30000 кг шляхом його переоформлення ФГ «Маяк-2», свідоцтвом № НОМЕР_14 про якість зерна від 21.09.1018 за формою № 42.

Оплата за постачання товару відбувалася в безготівковій формі згідно платіжних інструкцій.

Також складено та зареєстровано податкові накладні №21 від 10.09.2018 та №23 від 21.09.2018.

Отже, господарські операції з Фермерським господарством «Маяк-2» підтверджуються первинними документами, складеними у відповідності до вимог чинного законодавства.

Водночас, відмовляючи у задоволенні позовних вимог у цій частині, суд першої інстанції зазначив, що: «наявних у ФГ «Маяк-2» ОСОБА_3 земель недостатньо для вирощування сільськогосподарської продукції, яку було поставлено позивачу. При цьому, не встановлено достатньої кількості персоналу та матеріально технічних можливостей для реального вирощування відповідної продукції та подальшої її реалізації по ланцюгу постачання».

Переглядаючи рішення суду першої інстанції в цій частині з урахуванням доводів Апелянта, колегія суддів зазначає наступне.

Так, згідно з формою № 1 ДФ за ІІІ квартал 2018 року, на яку Відповідач посилається в Акті перевірки, в ФГ «Маяк-2» ОСОБА_3 лише за трудовими договорами (контрактами) працювало 12 осіб.

Згідно з формою № 20-ОПП, на яку посилається Відповідач в Акті перевірки, у ФГ «Маяк-2» ОСОБА_3 наявні 2 офіси, а також земельні ділянки в оренді (в Херсонській області та Миколаївській області). Наявність земельних ділянок в кількості 531,62 га в Миколаївській області підтверджується «Відомостями про наявність земельних ділянок» Додатку № 1 до Податкової декларації платника єдиного податку четвертої групи від 15 лютого 2018 року, на яку Відповідач посилається в Акті. Також, Відповідач зазначає про наявність земельних ділянок в кількості 530,85 га в Херсонській області, що підтверджується Довідкою № 423 від 17 серпня 2018 року, виданою Музиківською сільською радою Херсонської області, та Довідкою № 6-254 від 01 листопада 2018 року, виданою Каланчацькою селищною радою Каланчацького району Херсонської області. Таким чином, у ФГ «Маяк-2» знаходиться в користуванні 1 062,47 га земельних ділянок.

Отже, ФГ «Маяк-2» мало у розпорядженні як трудові, так і матеріально- технічні ресурси для реального вирощування сільськогосподарської продукції. При цьому, контролюючий орган не зазначає жодних обґрунтувань чому таких ресурсів не було достатньо.

Також у акті перевірки Відповідачем зазначено, що ФГ «Маяк-2» у період з 01.07.2018 по 30.06.2019 придбавало соняшник у кількості 1549,9 т., а тому висновки контролюючого органу, викладені в акті перевірки про відсутність придбання у ланцюгу постачання спростовуються фактами, описаними у тому ж акті. Окрім того, контролюючий орган також встановив, що протягом 2018 року фермерським господарством зібрано 1707 т соняшника. Тобто фермерське господарство як придбавало, так і самостійно вирощувало сільськогосподарську продукцію, зокрема соняшник.

Також колегія суддів відзначає, що поставка насіння соняшника мала місце у вересні 2018 року, тоді як податковий орган зазначає відомості з ЄРПН щодо реалізації ФГ «Маяк-2» сільськогосподарської продукції, який включає також період з жовтня 2018 по червень 2019 року, який не має жодного відношення до можливості здійснити поставку товару у вересні 2018 року. При цьому, Відповідач не конкретизував яка саме кількість насіння соняшника урожаю саме 2018 року поставлялася фермерським господарством у період до 21.09.2018 (остання поставка на користь Позивача). Такі середньостатистичні відомості не дозволяють ані підтвердити, ані спростувати реальність спірних господарських операцій та прийти до висновку про обґрунтованість спірного рішення у цій частині.

Крім того, контролюючий орган на аркуші 152 акту перевірки зазначає, що у період з 01.07.2018 по 30.06.2019 ФГ «Маяк-2» було реалізовано 5411,59 т. насіння соняшника, а вже на аркуші 153 акту перевірки стверджує, що усі 5411,59 т. були реалізовані лише у 2018 році, що є суперечливими твердженнями, які дозволять прийти до висновку про некоректність здійснених Відповідачем розрахунків. При цьому, як вже неодноразово зазначала судова колегія, відомості з ЄРПН не є самостійними та беззаперечними доказами у справі, що додатково підтверджується викладеним вище, а будь-яких документів щодо підтвердження висновків контролюючого органу, у порушення ч. 2 ст. 77 КАС України, до суду не надано.

Враховуючи усе вищенаведене, суд апеляційної інстанції підсумовує, що висновки Відповідача, викладені в акті перевірки, з якими погодився суд першої інстанції, про непідтвердження здійснення поставки товару ФГ «Маяк-2» на користь Апелянта є необґрунтованими, оскільки не підтверджені належними та допустимими доказами, засновані на припущеннях. Отже, господарські операції Апелянта з ФГ «Маяк-2» є реальними, а тому колегія суддів приходить до висновку про протиправність спірних податкових повідомлень-рішень у цій частині та наявність правових підстав для їх скасування.

29. Переглядаючи оскаржуване рішення суду з урахуванням доводів Апелянта про реальність господарських операцій з Фермерським господарством «КВАТ», колегія суддів зазначає наступне.

Як вбачається з матеріалів справи, між Позивачем як Покупцем, та Фермерським господарством «КВАТ», як Постачальником, укладено договори на поставку сільськогосподарської продукції № 06017719 від 08.05.2019, № 06017630 від 22.04.2019, № 06017614 від 18.04.2019, № 06017589 від 12.04.2019, № 06017478 від 03.04.2019, № 06016802 від 05.02.2019, № 06016675 від 30.01.2019, № 06016529 від 15.01.2019, № 06016524 від 15.01.2019, № 06015924 від 26.10.2018, № 06015826 від 18.10.2018, № 06015720 від 11.10.2018, № 06015126 від 31.08.2018, № 06015103 від 29.08.2018, № 06015075 від 27.08.2018, № 06015076 від 25.08.2018, № 06015048 від 17.08.2018, відповідно до умов якого Постачальник зобов`язується продати та передати у власність Покупця насіння соняшнику врожаю 2018 року (далі - Товар), а Покупець зобов`язується оплатити та прийняти Товар.

На виконання умов зазначених договорів Фермерським господарством «КВАТ», поставило Позивачу відповідну с/г продукцію, що підтверджується:

- актом перерахунку ціни від 17.08.2018 AG000003545 на поставку насіння соняшнику у кількості 11,060 т. видатковою накладною №22, рахунком на оплату № 22;

- актом перерахунку ціни від 26.08.2018 AG000003602 на поставку насіння соняшнику у кількості 20,440 т. видатковою накладною №26, рахунком на оплату № 26;

- актом перерахунку ціни від 27.08.2018 AG000003631 на поставку насіння соняшнику у кількості 38,910 т. видатковою накладною №29, рахунком на оплату № 29;

- актом перерахунку ціни від 28.08.2018 AG000003632 на поставку насіння соняшнику у кількості 35,500 т. видатковою накладною № 30, рахунком на оплату № 30;

- актом перерахунку ціни від 30.08.2018 AG000003644 на поставку насіння соняшнику у кількості 51,320 т. видатковою накладною № 36, рахунком на оплату № 36;

- актом перерахунку ціни від 31.08.2018 AG000003662 на поставку насіння соняшнику у кількості 32,470 т. видатковою накладною №43, рахунком на оплату № 43;

- актом перерахунку ціни від 11.10.2018 AG000005188 на поставку насіння соняшнику у кількості 24,220 т. видатковою накладною №170, рахунком на оплату № 159;

- актом перерахунку ціни від 13.10.2018 AG000005217 на поставку насіння соняшнику у кількості 24,140 т. видатковою накладною №175, рахунком на оплату № 164 ;

- актом перерахунку ціни від 18.10.2018 AG000005446 на поставку насіння соняшнику у кількості 24,680 т. видатковою накладною №185, рахунком на оплату № 174;

- актом перерахунку ціни від 20.10.2018 AG000005497 на поставку насіння соняшнику у кількості 29,880 т. видатковою накладною № 192, рахунком на оплату № 181;

- актом перерахунку ціни від 23.10.2018 AG000005625 на поставку насіння соняшнику у кількості 22,840 т. видатковою накладною №197, рахунком на оплату № 186 ;

- актом перерахунку ціни від 23.10.2018 AG000005628 на поставку насіння соняшнику у кількості 18,360 т. видатковою накладною № 198, рахунком на оплату № 187 ;

- актом перерахунку ціни від 26.10.2018 AG000005767 на поставку насіння соняшнику у кількості 19,740 т. видатковою накладною №200, рахунком на оплату № 189 ;

- актом перерахунку ціни від 27.10.2018 AG000005768 на поставку насіння соняшнику у кількості 31,400 т. видатковою накладною № 201, рахунком на оплату № 190 ;

- актом перерахунку ціни від 31.10.2018 AG000005942 на поставку насіння соняшнику у кількості 23,920 т. видатковою накладною №203, рахунком на оплату № 193;

- актом перерахунку ціни від 15.01.2019 AG000000073 на поставку насіння соняшнику у кількості 104,08 т. видатковою накладною №4, рахунком на оплату № 4;

- актом перерахунку ціни від 18.01.2019 AG000000188 на поставку насіння соняшнику у кількості 46,320 т. видатковою накладною №7, рахунком на оплату № 7;

- актом перерахунку ціни від 30.01.2019 AG000000460 на поставку насіння соняшнику у кількості 78,420 т. видатковою накладною №18, рахунком на оплату № 18 ;

- актом перерахунку ціни від 31.01.2019 AG000000461 на поставку насіння соняшнику у кількості 26,240 т. видатковою накладною №19, рахунком на оплату № 19 ;

- актом перерахунку ціни від 02.02.2019 AG000000512 на поставку насіння соняшнику у кількості 44,100 т. видатковою накладною № 20, рахунком на оплату № 20;

- актом перерахунку ціни від 07.02.2019 AG000000762 на поставку насіння соняшнику у кількості 77,440 т. видатковою накладною №27, рахунком на оплату № 27 ;

- актом перерахунку ціни від 08.02.2019 AG000000936 на поставку насіння соняшнику у кількості 28,280 т. видатковою накладною №31, рахунком на оплату № 31;

- актом перерахунку ціни від 04.04.2019 AG000002939 на поставку насіння соняшнику у кількості 70,160 т. видатковою накладною №49, рахунком на оплату № 49 ;

- актом перерахунку ціни від 06.04.2019 AG000003068 на поставку насіння соняшнику у кількості 56,200 т. видатковою накладною №50, рахунком на оплату № 50 ;

- актом перерахунку ціни від 08.04.2019 AG000003136 на поставку насіння соняшнику у кількості 27,440 т. видатковою накладною №51, рахунком на оплату № 51 ;

- актом перерахунку ціни від 12.04.2019 AG000003308 на поставку насіння соняшнику у кількості 25,180 т. видатковою накладною №56, рахунком на оплату № 56 ;

- актом перерахунку ціни від 17.04.2019 AG000003369 на поставку насіння соняшнику у кількості 24,620 т. видатковою накладною №57, рахунком на оплату № 57 ;

- актом перерахунку ціни від 18.04.2019 AG000003395 на поставку насіння соняшнику у кількості 27,000 т. видатковою накладною № 60, рахунком на оплату № 60 ;

- актом перерахунку ціни від 20.04.2019 AG000003419 на поставку насіння соняшнику у кількості 27,980 т. видатковою накладною №61, рахунком на оплату № 61;

- актом перерахунку ціни від 22.04.2019 AG000003470 на поставку насіння соняшнику у кількості 57,000 т. видатковою накладною № 64, рахунком на оплату № 64 ;

- актом перерахунку ціни від 25.04.2019 AG000003562 на поставку насіння соняшнику у кількості 28,640 т. видатковою накладною №65, рахунком на оплату № 65;

- актом перерахунку ціни від 10.05.2019 AG000003831 на поставку насіння соняшнику у кількості 82,240 т. видатковою накладною № 66, рахунком на оплату № 66.

Оплата за постачання Товару відбувалася в безготівковій формі згідно платіжних доручень.

Також складено та зареєстровано податкові накладні за номенклатурою насіння соняшнику врожаю 2018 року, про що зазначено в акті перевірки.

Рух товару підтверджується наявними у матеріалах справи копіями ТТН від 17.08.2018 №846351,від 25.08.2018 №846355,від 25.08.2018 №846365,від 25.08.2018 №846366,від 25.08.2018 №846367,від 25.08.2018 №846364, від 25.08.2018 №846365, від 25.08.2018 №846366,від 30.08.2018 №846380,від 29.08.2018 №430896,від 29.08.2018 №846368, від 30.08.2018 №846381,від 31.08.2018 №846382,від 03.09.2018 №430894,від 02.09.2018 №846383,від 03.09.2018 №846384,від 10.10.2018 №171718,від 12.10.2018 №171719,від 16.10.2018 №848403, від 20.10.2018 №151502,від 23.10.2018 №857247,від 23.10.2018 №151501,від 26.10.2018 №171723,від 26.10.2018 №151506,від 30.10.2018 №151505,від 15.01.2019 №111286,від 15.01.2019 №111285,від 15.01.2019 №111287, від 15.01.2019 №111288,від 17.01.2019 №111294,від 17.01.2019 №201913,від 30.01.2019 №201911,від 30.01.2019 №201909,від 30.01.2019 №201910,від 30.01.2019 № 201912,від 01.02.2019 №151513 ,від 01.02.2019 №151512, від 06.02.2019 № 151511, від 06.02.2019 №151510,від 06.02.2019 №111290,від 07.02.2019 №201962,від 03.04.2019 №201964,від 03.04.2019 №201963,від 05.04.2019 №201957,від 05.04.2019 №201956,від 08.04.2019 №202005,від 12.04.2019 №202003,від 17.04.2019 №202002,від 18.04.2019 № 202204,від 19.04.2019 №202008,від 22.04.2019 №202010,від 22.04.2019 № 202009,від 25.04.2019 №202011,від 10.05.2019 №201959,від 10.05.2019 №201958,від 10.05.2019 №201960.

Отже, господарські операції з ФГ «КВАТ» підтверджуються первинними документами, складеними у відповідності до вимог чинного законодавства. Водночас, відмовляючи у задоволенні позовних вимог у цій частині, суд першої інстанції виходив зокрема з того, що зазначені вище ТТН не містять відомостей про будь-які товаро-супровідні документи, ціну товару, не вказано вантажно-розвантажувальні операції.

Втім, колегія суддів не погоджується з такими висновками суду та зазначає, що усі товарно-транспортні накладні містять штампи, у яких зазначені вага брутто/нетто, дата та час прибуття та вибуття автомобіля та відомості і підпис відповідальної особи (вагар). Крім того, у накладних зазначено дату і місце їх складання, найменування (прізвище, ім`я, по батькові) перевізника, замовника, вантажовідправника, вантажоодержувача, найменування та кількість вантажу, його основні характеристики та ознаки, які дають можливість однозначно ідентифікувати цей вантаж, автомобіль (марка, модель, тип, реєстраційний номер), причіп/напівпричіп (марка, модель, тип, реєстраційний номер), пункти навантаження та розвантаження із зазначенням повної адреси, посади, прізвища та підписів відповідальних осіб вантажовідправника, водія та/або експедитора та печатку вантажоодержувача.

Отже, та обставина що ТТН не містять інформацію про документи, які прямують з вантажем та про ціну товару не може свідчити про нереальність господарських операцій, оскільки ТТН містить інформацію, яка дозволяє ідентифікувати вантаж, його рух та відповідальних осіб.

Також колегія суддів вважає необґрунтованим твердження контролюючого органу щодо не підтвердження факту придбання ФГ «КВАТ» послуг транспортування в ТОВ «САПФІР-2016» з огляду на наступне.

Так, в акті перевірки зазначено, з чим погодився й суд першої інстанції, що згідно даних ЄРПН протягом серпня-вересня 2019 року встановлено придбання Фермерським господарством «КВАТ» послуг транспортування в ТОВ «САПФІР-2016» () на перевезення лише для ваги 183,1т, тоді як згідно наданих ТТН ФГ «КВАТ» ніби то здійснив поставку соняшника кількості 1 286,6 т. Однак, колегія суддів зазначає, що поставка товару мала місце у серпні, жовтні 2018 року та січні, лютому, квітні і травні 2019 року, натомість у серпні - вересні 2019 року перевезення в межах спірних господарських операцій не здійснювалися. Водночас, ані у акт перевірки, ані під час розгляду цієї справи у суді, Відповідач не зазначає жодних доводів щодо наявності/відсутності придбання ФГ «КВАТ» послуг з перевезення вантажу у ТОВ «САПФІР-2016» саме у період, коли здійснювалися спірні господарські операції. Отже, податкова інформація, на яку посилається контролюючий орган є вибірковою та не стосується спірного періоду.

Також колегія суддів не приймає до уваги твердження Відповідача про те, що згідно поданого податкового розрахунку сум доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податку, і сум утриманого з них податку (Форма № 1 ДФ) ТОВ «САПФІР-2016» від 09.10.2018 № за І квартал 2018 року працювало за трудовими договорами (контрактами) 7 осіб, але водії, яких зазначено в ТТН не мали трудових взаємовідносин з ТОВ «САПФІР-2016», оскільки предметом документальної перевірки була правомірність формування податкового кредиту з ПДВ під час здійснення фінансово-господарських операцій з ФГ «КВАТ» за серпень, жовтень 2018 року та січень, лютий, квітень і травень 2019 року. Поставки насіння, які здійснювалися у першому кварталі 2018 року взагалі не належать до предмету спору у цій справі. Водночас, доводи про те, що водії, які здійснювали перевезення вантажу не мали трудових взаємовідносин з ТОВ «САПФІР-2016» у серпні 2018 - травні 2019 року, контролюючий орган не зазначає і на такі обставини не посилається, що не було враховано судом першої інстанції.

Також колегія суддів вважає необґрунтованими висновки контролюючого органу щодо відсутності доказів перевірки якості та кількості товару (аналізів стану насіння, запах, колір, вологість тощо, вимірювання ваги під час навантажувально-розвантажувальних робіт), оскільки такі відомості зазначені у актах перерахунку ціни, які суд зазначав вище, зокрема вологість, сміттєва домішка, оліїста домішка, масова частка олії в перерахунку на суху речовину, а також відомості про вагу товару договірну, по документам та фізичну. Зазначені первинні документи були надані як до перевірки, так і до суду першої інстанції, втім таким документам не була надана правова оцінка.

Окрім того, усуваючи неповноту дослідження судом першої інстанції доказів у справі, колегія суддів відзначає, що у матеріалах справи наявні протоколи випробування незалежної лабораторії ТОВ «Нофалаб Лабораторіс Україна» поставленого ФГ «КВАТ» насіння, наприклад № SS_2019_0420 NLUKR від 18.01.2019, № SS_2019_1075 NLUKR від 30.01.2019, № SS_2019_1247 NLUKR від 02.02.2019, № SS_2019_1783 NLUKR від 07.02.2019 та інші.

Окрім того, апеляційний суд приймає до уваги твердження Апелянта про безпідставність посилань Відповідача в акті перевірки на те, що «підприємством не підтверджено письмово та документально щодо надання інформації ТОВ «Олсідз Блек Сі» та отримання такої інформації від ФГ «КВАТ» про відправлення постачальником сировини автомобільним транспортом за попередній день у вигляді таблиці, оскільки контролюючому органу були надані безпосередньо товарно-транспортні накладні та інші первинні документи, які підтверджують рух товару.

Окрім того, договорами на поставку сільськогосподарської продукції, укладеними Апелянтом з ФГ «КВАТ», непередбачено зобов`язань ФГ «КВАТ» надавати таку інформацію, зокрема у формі таблиці.

Разом з тим, поставка товару за Договором № 06015587 на поставку сільськогосподарської продукції від 02 жовтня 2018 року здійснювалася на умовах EXW ФРАНКО-ЕЛЕВАТОР, які не передбачають транспортування товару, а Філія «ТОВ «Олсідз Блек Сі» Олійно-Екстракційний Завод» не є вантажоодержувачем товару. Позаяк, датою поставки товару вважається дата переоформлення товару на ім`я Апелянта за складським документом на елеваторі, що не було встановлено контролюючим органом в акті перевірки.

Переглядаючи рішення суду першої інстанції з урахуванням доводів Апелянта, колегія суддів також вважає помилковим висновок суду першої інстанції про недостатність у контрагента Позивача трудових ресурсів, оскільки як встановлено контролюючим органом в акті перевірки: згідно з Формою № 1 ДФ за ІV квартал 2018 року у ФГ «КВАТ» за трудовими договорами (контрактами) працювало 8 осіб. При цьому, контролюючим органом не наведено жодних обґрунтувань, чому такого обсягу трудових ресурсів було недостатньо.

Також апеляційний суд вважає неаргументованими висновки податкового органу про відсутність у ФГ «КВАТ» матеріально-технічних ресурсів, оскільки згідно з Формою № 20-ОПП, на яку посилається Відповідач в акті перевірки, у ФГ «КВАТ» наявні олійниця, майданчик автотракторний, майданчик для зберігання зерна, два сховища, пересувна АЗС, майстерня, а також фермерське господарство і земельні ділянки.

Аналізуючи доводи Апелянта, колегія суддів також звертає увагу на те, що судом першої інстанції під час розгляду цієї справи встановлено, що наявних у ФГ «КВАТ» земель недостатньо для вирощування сільськогосподарської продукції, яку було поставлено Позивачу. Водночас, жодних обґрунтувань такого висновку у рішенні суду не наведено.

Переглядаючи рішення суду першої інстанції в цій частині та усуваючи неповноту з`ясування судом обставин цієї справи, колегія суддів звертає увагу на те, що в акті перевірки контролюючий орган зазначає, що у період з 01.07.2018 по 30.06.2019 ФГ «КВАТ» було реалізовано більше пшениці, соняшнику та ячменю, ніж могло бути вирощено з урахуванням показників звітів про середню врожайність в Миколаївській області. Разом з тим, у акті перевірки Відповідач встановив, що ФГ «КВАТ» у зазначений вище період також придбавало насіння озимої пшениці та ячменю, однак у розрахунки обсяг придбаного насіння не включено.

Окрім того, згідно наданих ФГ «КВАТ» звіту 29-СГ за 2018 рік, протягом 2018 року господарством вирощено 1610 т. соняшнику, що є достатнім для виконання зобов`язань перед Позивачем щодо постачання 603,11 т. насіння. Жодних належних і допустимих у розумінні ст. 73-74 КАС України доказів, що операції саме з Позивачем не мали реального характеру, Відповідачем не надано, оскільки всі інші доводи на користь такого висновку спростовуються матеріалами справи, про що детально зазначено вище.

Крім того, посилаючись на обсяг реалізованої сільськогосподарської продукції у період з 01.07.2018 по 30.06.2019, який, як стверджує контролюючий орган, перевищує обсяг вирощеної контрагентом у 2018 році, Відповідач не перевірив та на встановив в акті перевірки урожай за які роки був реалізований, враховуючи періоди його збору (позаяк у липні 2018 року міг бути реалізований урожай соняшнику лише 2017 року). Також контролюючий орган не встановив яка кількість урожаю була реалізована саме у липні 2018 року, порівно з іншими місяцями.

Вищевикладене дозволяє колегії суддів стверджувати, що висновки контролюючого органу сформовані без дослідження первинних документів ФГ «КВАТ» щодо обсягів та періодів поставок на користь інших його контрагентів, а розрахунки не є достовірними. Позаяк, на аркуші 228 акту перевірки контролюючий орган зазначає, що за період з 01.07.2018 по 30.06.2019 ФГ «КВАТ» було реалізовано насіння соняшнику в обсязі 5790, 28 т., а на аркуші 230 акту зазначає, що усе насіння соняшнику у зазначеному обсязі було реалізовано протягом 2018 року.

Враховуючи усе вищенаведене, суд апеляційної інстанції підсумовує, що висновки Відповідача, викладені в акті перевірки, з якими погодився суд першої інстанції, про непідтвердження здійснення поставки товару ФГ «КВАТ» на користь Апелянта є необґрунтованими, оскільки не підтверджені належними та допустимими доказами, засновані на припущеннях.

При цьому, суд акцентує увагу на тому, що відповідно до ч. 2 ст. 77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. Суб`єкт владних повноважень повинен подати суду всі наявні у нього документи та матеріали, які можуть бути використані як докази у справі. Втім, контролюючий орган, на відміну від Позивача, не виконав покладений на нього обов`язок доказування.

Підсумовуючи усе вищевикладене, колегія суддів приходить до висновку про протиправність спірних податкових повідомлень-рішень та наявність правових підстав для їх скасування.

30. Разом з тим, апеляційний суд також враховує рішення ЄСПЛ по справі «Ґарсія Руіз проти Іспанії» (Garcia Ruiz v. Spain), заява № 30544/96, п. 26, ECHR 1999-1, в якому Суд зазначив, що «…хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожний довід…».

31. Згідно зі ст. 317 КАС України, підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є: неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

32. Враховуючи вищевикладене, апеляційна скарга Товариства з обмеженою відповідальністю "ОЛСІДЗ ГРУП УКРАЇНА" підлягає задоволенню, а рішення Київського окружного адміністративного суду від 11 червня 2025 року - скасуванню.

33. Розподіл судових витрат.

Відповідно до ст. 139 КАС України, судові витрати підлягають перерозподілу.

Згідно з пунктом 1 частини третьої статті 4 Закону України "Про судовий збір" встановлено, що за подання до адміністративного суду адміністративного позову майнового характеру, який подано, юридичною особою справляється судовий збір у розмірі 1,5 відсотка ціни позову, але не менше 1 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб і не більше 10 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

При цьому, у пункті 2 частини другої статті 4 Закону України «Про судовий збір» встановлено, що за подання до адміністративного суду апеляційної скарги на рішення суду справляється судовий збір у розмірі 150 відсотків ставки, що підлягала сплаті при поданні позовної заяви, іншої заяви і скарги, але не більше 15 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

У Законі України "Про Державний бюджет на 2023 рік" станом на 01.01.2023 встановлено розмір прожиткового мінімуму 2684,00 грн.

Ціна позову у цій справі становить 20152456,75, а відтак судовий збір за подання позовної заяви становить 26840,00 грн (з урахуванням обмеження не більше 10 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб), а за подання апеляційної скарги - 40260, 00 грн.

Отже, на користь Позивача за рахунок бюджетних асигнувань Відповідача підлягає стягнення судовий збір у загальному розмірі 67100,00 грн.

Разом з тим, як вбачається з матеріалів справи, Позивачем було сплачено судовий збір у загальному розмірі 74996,23 грн, а за подання апеляційної скарги ТОВ "ОЛСІДЗ ГРУП УКРАЇНА" було сплачено судовий збір у розмірі 112494, 35.

Отже, Позивачем сплачено судовий збір у більшому розмірі, а тому кошти у розмірі 48156,23 грн (74996,23-26840,00) та 70234,35 (112494, 35 - 40260,00), підлягають поверненню у порядку, встановленому законом.

Керуючись ст.ст. 242-244, 250, 308, 311, 315, 317, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "ОЛСІДЗ ГРУП УКРАЇНА" задовольнити.

Рішення Київського окружного адміністративного суду від 11 червня 2025 року - скасувати та ухвалити постанову, якою адміністративний позов Товариства з обмеженою відповідальністю "ОЛСІДЗ ГРУП УКРАЇНА" до Центрального міжрегіонального управління Державної податкової служби по роботі з великими платниками податків про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень - задовольнити.

Визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення Центрального міжрегіонального управління Державної податкової служби по роботі з великими платниками податків від 28.06.2023 №1316/Ж10/31-00-07-01-02-25, від 28.06.2023 №1317/Ж10/31-00-07-01-02-25, від 28.06.2023 №1318/Ж10/31-00-07-01-02-25.

Стягнути на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "ОЛСІДЗ ГРУП УКРАЇНА" (Україна, 04655, м. Київ, вул. Верхній Вал, буд. 72, ) за рахунок бюджетних асигнувань Центрального міжрегіонального управління Державної податкової служби по роботі з великими платниками податків (адреса 02068, Україна, вул. Кошиця, буд. 3, ) понесені судові витрати зі сплати судового збору у 67100,00 (шістдесят сім тисяч сто гривень та нуль копійок) грн.

Постанова набирає законної сили з дати її ухвалення та може бути оскаржена шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду у порядку та строки, визначені ст.ст. 328-331 КАС України.

Повний текст судового рішення виготовлено 19 січня 2026 року.

Головуючий суддя О.В. Епель

Судді: О.В. Карпушова

Є.І. Мєзєнцев