Справа № 640/26606/20
Суддя: Беспалов Олександр Олександрович
Дата ухвалення: 2025-11-25 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 листопада 2025 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого судді: Беспалова О. О.
суддів: Ключковича В. Ю., Парінова А. Б.
за участю секретаря: Волошка О. Л.

представника відповідача Янкового Д. В., розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Києві апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Київській області на рішення Харківського окружного адміністративного суду від 22 липня 2025 року (місце ухвалення: місто Харків, час ухвалення: не зазначений, дата складання повного тексту 23 липня 2025 року) у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Уповноваженої особи Головного управління ДПС у Київській області Чустіль Оксани Петрівни, Головного управління ДПС у Київській області, утворене на правах відокремленого підрозділу ДПС України про визнання протиправним та скасування рішення,-

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до Окружного адміністративного суду міста Києва з позовом до Уповноваженої особи Головного управління ДПС у Київській області Чустіль Оксани Петрівни, Головного управління ДПС у Київській області, утворене на правах відокремленого підрозділу ДПС України, в якому просив суд:

- визнати протиправним та скасувати в повному обсязі рішення Головного управління Державної податкової служби у Київській області про застосування штрафних санкцій та нарахування пені за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску № від 13.10.2020р., винесене уповноваженою особою Головного управління Державної податкової служби у Київській області Чустіль Оксаною Петрівною.

На виконання Закону України "Про внесення зміни до пункту 2 розділу II "Прикінцеві та перехідні положення" Закону України "Про ліквідацію Окружного адміністративного суду міста Києва та утворення Київського міського окружного адміністративного суду" та відповідно до Порядку передачі судових справ, нерозглянутих Окружним адміністративним судом міста Києва, затвердженого наказом Державної судової адміністрації України від 16.09.2024 №399 передано до Харківського окружного адміністративного суду.

Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 22 липня 2025 року позов задоволено.

Не погоджуючись з таким рішенням суду, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати оскаржуване рішення суду першої інстанції з огляду на порушення судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права та прийняти нову постанову, якою позов залишити без задоволення.

Свої вимоги апелянт мотивує тим, що судом першої інстанції при постановленні оскаржуваного рішення порушено норми матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи по суті.

До Шостого апеляційного адміністративного суду відзив на апеляційну скаргу не надходив.

У відповідності до ст. 308 КАС України справа переглядається колегією суддів в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Заслухавши суддю - доповідача, пояснення осіб, що з`явились, дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів встановила таке.

Як вбачається з матеріалів справи та вірно встановлено судом першої інстанції, 23 березня 2016 року ОСОБА_1 , отримав свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю серії СМ № 000032 від 23.03.2016р., видане на підставі рішення Ради адвокатів Хмельницької області від 09.03.2016р. № 3-2.4/16.

19 липня 2016 року позивач взятий на облік в Білоцерківський об`єднаній державній податковій інспекції як особа, що провадить незалежну професійну діяльність (адвокат) - платник ЄСВ.

27 жовтня 2020 року на адресу позивача надійшло Рішення про застосування штрафних санкцій та нарахування пені за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску № від 13.10.2020р., винесене Головним управлінням Державної податкової служби у Київській області (надалі - Рішення), підписане Уповноваженою особою ГУ ДПС у Київській області Чустіль Оксаною.

Згідно вказаного Рішення ОСОБА_1 нараховано штраф в сумі 826,92 грн. та пеня в сумі 1726,88 грн. за несвоєчасну сплату єдиного внеску з посилання на ч. 10 та п. 2 ч. 11 ст. 25 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування».

Позивач не згоден зі вказаним рішенням, вважає його протиправним та незаконним, а тому звернувся до суду за захистом своїх прав та інтересів.

Надаючи правову оцінку обставинам справи, колегія суддів зазначає наступне.

В силу вимог ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Правові та організаційні засади забезпечення збору та обліку єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, умови та порядок його нарахування і сплати та повноваження органу, що здійснює його збір та ведення обліку, визначає Закон України від 08.07.2010 № 2464-VI «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування».

Відповідно до абзацу другого пункту 1 та пункту 5 частини першої статті 4 Закону № 2464-VI платниками єдиного внеску є:

роботодавці: підприємства, установи та організації, інші юридичні особи, утворені відповідно до законодавства України, незалежно від форми власності, виду діяльності та господарювання, які використовують працю фізичних осіб на умовах трудового договору (контракту) або на інших умовах, передбачених законодавством, чи за цивільно-правовими договорами (крім цивільно-правового договору, укладеного з фізичною особою - підприємцем, якщо виконувані роботи (надавані послуги) відповідають видам діяльності відповідно до відомостей з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців), у тому числі філії, представництва, відділення та інші відокремлені підрозділи зазначених підприємств, установ і організацій, інших юридичних осіб, які мають окремий баланс і самостійно ведуть розрахунки із застрахованими особами;

особи, які провадять незалежну професійну діяльність, а саме наукову, літературну, артистичну, художню, освітню або викладацьку, а також медичну, юридичну практику, в тому числі адвокатську, нотаріальну діяльність, або особи, які провадять релігійну (місіонерську) діяльність, іншу подібну діяльність та отримують дохід від цієї діяльності.

Абзацом першим пункту 1 та пунктом 2 частини першої статті 7 Закону № 2464-VI єдиний внесок нараховується:

для платників, зазначених у пунктах 1 (крім абзацу сьомого), частини першої статті 4 цього Закону, - на суму нарахованої кожній застрахованій особі заробітної плати за видами виплат, які включають основну та додаткову заробітну плату, інші заохочувальні та компенсаційні виплати, у тому числі в натуральній формі, що визначаються відповідно до Закону України «Про оплату праці», та суму винагороди фізичним особам за виконання робіт (надання послуг) за цивільно-правовими договорами;

для платників, зазначених у пунктах 4 (крім фізичних осіб-підприємців, які обрали спрощену систему оподаткування), 5 та 5-1 частини першої статті 4 цього Закону, - на суму доходу (прибутку), отриманого від їх діяльності, що підлягає обкладенню податком на доходи фізичних осіб. При цьому сума єдиного внеску не може бути меншою за розмір мінімального страхового внеску на місяць. У разі якщо таким платником не отримано дохід (прибуток) у звітному кварталі або окремому місяці звітного кварталу, такий платник зобов`язаний визначити базу нарахування, але не більше максимальної величини бази нарахування єдиного внеску, встановленої цим Законом. При цьому сума єдиного внеску не може бути меншою за розмір мінімального страхового внеску.

В той же час відносини щодо адміністрування єдиного внеску при одночасному перебуванні фізичної особи в трудових відносинах та наявності у неї права на здійснення незалежної професійної діяльності, яку особа фактично не здійснює, Законом № 2464-VI не врегульовано.

З аналізу наведених норм вбачається, що платниками єдиного соціального внеску є самозайняті особи, зокрема, адвокати, які здійснюють адвокатську діяльність індивідуально. Необхідними умовами для сплати особою єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування є провадження такою особою, зокрема, незалежної професійної адвокатської діяльності індивідуально та отримання доходу від такої діяльності, який і є базою для нарахування єдиного соціального внеску.

Отже, саме дохід особи від такої діяльності є базою для нарахування, проте за будь-яких умов розмір єдиного соціального внеску не може бути меншим за розмір мінімального страхового внеску за місяць.

При цьому, за відсутності бази для нарахування єдиного соціального внеску у відповідному звітному кварталі або окремому місяці звітного кварталу, законодавство встановлює обов`язок особи самостійно визначити цю базу, але її розмір не може бути меншим за розмір мінімальної заробітної плати.

Таким чином, метою встановлення розміру мінімального страхового внеску та обов`язку сплачувати його незалежно від наявності бази для нарахування є забезпечення у передбачених законодавством випадках мінімального рівня соціального захисту осіб шляхом отримання страхових виплат (послуг) за діючими видами загальнообов`язкового державного соціального страхування.

Відповідно до правової позиції викладеної Верховним Судом упостанові від 27.11.2019 по справі № 160/3114/19, особа, яка провадить незалежну професійну діяльність, зокрема адвокатську, вважається самозайнятою особою і зобов`язана сплачувати єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування не нижче розміру мінімального страхового внеску незалежно від фактичного отримання доходу лише за умови, що така особа не є найманим працівником. В іншому випадку (якщо особа є найманим працівником), така особа є застрахованою і платником єдиного внеску за неї є її роботодавець, а мета збору єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування досягається за рахунок його сплати роботодавцем.

Інше тлумачення норм Закону № 2464-VI, на якому наполягає ГУ ДФС, щодо необхідності сплати єдиного внеску особами, які перебувають на обліку в органах ДФС і мають свідоцтво про право на зайняття адвокатською діяльністю, та які одночасно перебувають у трудових відносинах в межах цієї діяльності, спричиняє подвійну його сплату (безпосередньо особою та роботодавцем), що суперечить меті запровадженого державою консолідованого страхового внеску.

Як вірно встановлено судом першої інстанції та не спростовано апелянтом, спірним рішенням ОСОБА_1 нараховано штраф в сумі 826,92 грн. та пеня в сумі 1726,88 грн. за несвоєчасну сплату єдиного внеску з посилання на ч. 10 та п. 2 ч. 11 ст. 25 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» за період з липня 2010 по вересень 2020 року

Поряд із цим, матеріали справи свідчать, що у період з липня 2010 по вересень 2020 року єдиний соціальний внесок за позивача сплачено його роботодавцями, що не заперечується апелянтом та підтверджується довідкою щодо відомостей про застраховану особу, наданої Пенсійним фондом України (форма ОК-7).

Таким чином, оскільки єдиною метою збору єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування є забезпечення захисту у випадках, передбачених законодавством саме прав фізичних осіб на отримання страхових виплат (послуг) за діючими видами загальнообов`язкового державного соціального страхування, то в розумінні Закону № 2464-VI позивач є застрахованою особою, і єдиний внесок за нього в період, за який прийнято оскаржуване рішення, нараховував та сплачував роботодавець в розмірі не менше мінімального, що виключає обов`язок по сплаті у цей період єдиного внеску позивачем ще і як особою, що має право провадити адвокатську діяльність, проте не отримувала дохід від неї.

Відповідно до пункту 2 частини одинадцятої статті 25 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» орган доходів і зборів застосовує до платника єдиного внеску штрафні санкції за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску накладається штраф у розмірі 20 відсотків своєчасно не сплачених сум.

Частина чотирнадцята цієї статті встановлює, що про нарахування пені та застосування штрафів, передбачених цим Законом, посадова особа органу доходів і зборів у порядку, встановленому центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику, за погодженням з Пенсійним фондом, приймає рішення, яке протягом трьох робочих днів надсилається платнику єдиного внеску.

Крім того, як вірно встановлено судом першої інстанції тане спростовано апелянтом, рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 27 березня 2020 року у справі № 640/9468/19 було вирішено адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Київській області , уповноваженої особи Головного управління ДПС у Київській області Козирєва Павла Генріховича про визнання протиправним та скасування рішення задовольнити повністю, а саме: визнати протиправним та скасувати рішення уповноваженої особи Головного управління ДФС у Київській області Козирєва Павла Генріховича про застосування штрафних санкцій та нарахування пені за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску від 04.04.2019 № .

Ухвалюючи рішення, суд у даній справі зробив наступний висновок, що оскільки єдиною метою збору єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування є забезпечення захисту у випадках, передбачених законодавством саме прав фізичних осіб на отримання страхових виплат (послуг) за діючими видами загальнообов`язкового державного соціального страхування, то в розумінні Закону № 2464-VIпозивач є застрахованою особою, і єдиний внесок за нього в період, за який прийнято оскаржуване рішення, нараховував та сплачував роботодавець в розмірі не менше мінімального, що виключає обов`язок по сплаті у цей період єдиного внеску позивачем ще і як особою, що має право провадити адвокатську діяльність, проте не отримувала дохід від неї.

А відтак, враховуючи, що у позивача не виникало обов`язку у спірний період щодо сплати єдиного соціального внеску, у відповідача були відсутні підстави для застосування штрафних санкцій за його несплату або несвоєчасну сплату, а рішення від 04.04.2019 № про застосування штрафних санкцій та нарахування пені за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (неперерахування) єдиного внеску від 26.04.2019 є протиправним та підлягає скасуванню.

Вказане рішення суду набрало законної сили у відповідності до приписів ст. 254КАС України.

Крім того, рішенням Окружним адміністративним судом міста Києва від 21 червня 2022 року у справі № 640/4659/20 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Київській області, утвореного на правах відокремленого підрозділу Державної податкової служби України про зобов`язання вчинити дії, згідно якого вирішено адміністративний позов задовольнити повністю.

Стягнуто на користь ОСОБА_1 помилково сплачені грошові кошти в сумі 32051,16 грн. з єдиного внеску на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, штрафів / пені з цього внеску з відповідного рахунку Головного управління ДПС у Київській області.

Постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 15 березня 2023 року вирішено: Апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Київській області, утвореного на правах відокремленого підрозділу Державної податкової служби України, залишити без задоволення. Рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 21 червня 2022 року залишити без змін.

27 квітня 2023 року Касаційним адміністративним судом у складі Верховного суду було постановлено ухвалу про відмову у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою Головного управління ДПС у Київській області на рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 21 червня 2022 року та постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 15 березня 2023 року у справі № 640/4659/20.

Відтак, рішеннями судів у справах № 640/9468/19 та № 640/4659/20, які набрали законної сили, вже встановлено відсутність підстав для нарахування позивачу єдиного внеску за період, коли позивач перебував у трудових правовідносинах і єдиний внесок за нього сплачував роботодавець.

Відтак, суд першої інстанції дійшов до цілком обґрунтованого висновку, що у позивача не виникало обов`язку у спірний період щодо сплати єдиного соціального внеску, у відповідача були відсутні підстави для застосування штрафних санкцій за його несплату або несвоєчасну сплату, а рішення Головного управління ДПС у Київській області про застосування штрафних санкцій та нарахування пені за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску № від 13.10.2020 р. є протиправним та підлягає скасуванню.

Відтак, доводи апеляційної скарги не спростовують позицію суду першої інстанції та відхиляються колегією суддів за необґрунтованістю.

Згідно з ч. 1 ст. 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.

У відповідності до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Підсумовуючи вищевикладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції ухвалив оскаржуване рішення відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права, а тому підстави для його скасування або зміни відсутні.

У відповідності до ст. 139 КАС України підстави для розподілу судових витрат відсутні.

Відповідно до п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у справах незначної складності, крім випадків, якщо:

а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики;

б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи;

в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу;

г) суд першої інстанції відніс справу до категорії справ незначної складності помилково.

Керуючись ст.ст. 229, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 328, 329 КАС України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Київській області на рішення Харківського окружного адміністративного суду від 22 липня 2025 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Уповноваженої особи Головного управління ДПС у Київській області Чустіль Оксани Петрівни, Головного управління ДПС у Київській області, утворене на правах відокремленого підрозділу ДПС України про визнання протиправним та скасування рішення залишити без задоволення.

Рішення Харківського окружного адміністративного суду від 22 липня 2025 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду в порядку і строки, визначені статтями 328, 329 КАС України.

Суддя-доповідач О. О. Беспалов
Суддя В. Ю. Ключкович
СуддяА. Б. Парінов

(Повний текст постанови складено 24.12.2025)