Справа № 480/2979/25
Суддя: В.О. Павлічек
Дата ухвалення: 2026-01-21 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

СУМСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 січня 2026 року Справа № 480/2979/25

Сумський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді - Павлічек В.О.,

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження в приміщенні суду в м. Суми адміністративну справу №480/2979/25 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії,-

В С Т А Н О В И В:

Позивач, ОСОБА_1 (далі по тексту - позивач), звернувся до Сумського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області (далі по тексту - відповідач), в якій просить:

- визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області № 47 від 29 січня 2025 року щодо відмови у призначенні пенсії за вислугою років відповідно до п. «е» ст.55 Закону України «Про пенсійне забезпечення» від 05.11.1991 року № 1788 ОСОБА_1 ;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Київській області призначити ОСОБА_1 , пенсію за вислугою років, як працівнику освіти, згідно пункту «е» статті 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення» від 05.11.1991 року № 1788, зарахувавши до стажу роботи, що дає право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до пункту «е» ст. 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення», період роботи з 01 січня 1992 року по 31 серпня 2003 року на посаді старшої піонервожатої Реутинської восьмирічної школи Кролевецького району Сумської області, із дати звернення за призначенням пенсії - 21 січня 2025 року.

Позовні вимоги обгрунтовуються тим, що позивач звернулася до пенсійного органу із заявою про призначення пенсії за вислугу років, відповідно до пункту «е» ст. 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення». Проте рішенням Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області № 47 від 29 січня 2025 року позивачу було відмовлено в призначенні пенсії за вислугу років, відповідно до пункту «е» ст. 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення», оскільки заявник не набув стажу вислуги років. До стажу вислуги років не зараховано період роботи старшою піонервожатою з 01.01.1992 по 31.08.2003, оскільки посада старша піонервожата не передбачена п. 1 "Освіта" Переліку закладів і установ освіти, охорони здоров`я та соціального захисту і посад, робота на яких дає право на пенсію за вислугу років. Також відповідачем не зараховано до стажу за вислугою років період роботи з 12.10.2017 року по день звільнення із займаної посади - 30.08.2024 року включно. Позивач не погоджується з даним рішенням відповідача, вважає його протиправним та таким, що порушує її права.

Ухвалою Сумського окружного адміністративного суду відкрито провадження в даній справі, призначено справу до судового розгляду по суті за правилами спрощеного позовного провадження та встановлено строк відповідачу для подання відзиву та доказів, які наявні у відповідача. Крім того даною ухвалою витребувано у Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області належним чином завірені копії матеріалів пенсійної справи позивача, в тому числі заяву про призначення пенсії та розрахунок стажу.

Представником Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області було надано суду відзив на позовну заяву, в якому проти позовних вимог заперечує та просить відмовити в їх задоволенні, зокрема, зазначивши, що страховий стаж ОСОБА_1 становить 36 років 3 місяці 8 днів, стаж вислуги років 17 років 5 місяців 20 днів (на 11.10.2017). При цьому за доданими документами до стажу вислуги років не зараховано: період роботи старшою піонервожатою з 01.01.1992 по 31.08.2003, оскільки посада старша піонервожата не передбачена п. 1 Освіта Переліку закладів і установ освіти, охорони здоров`я та соціального захисту і посад, робота на яких дає право на пенсію за вислугу років. А відтак, право на пенсійну виплату відсутнє (а.с. 29-31).

Також на виконання вимог суду представником Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області було надано суду витребувані судом докази. Крім того у наданому клопотанні, представник Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області зазначив, що за наданими документами право на призначення пенсії за вислугою відповідно до пункту "е" статті 55 Закону України "Про пенсійне забезпечення" (з урахуванням змін, внесених Законом України № 911-VІІІ "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України" від 24 грудня 2015 року) відсутнє, оскільки відсутній необхідний спеціальний стаж 26 років 6 місяців станом на 11.10.2017 р. При цьому до спеціального не зараховано період роботи з 01.01.1992 по 31.08.2003 на посаді "старша піонервожата" в Реутинській восьмирічній школі, згідно трудової книжки серія НОМЕР_1 та архівної довідки № 26-17/46 від 15.01.2025, оскільки вищезазначена посада в загальноосвітніх навчальних закладах не передбачена Переліком закладів установ освіти, охорони здоров`я та соціального захисту і посад, робота на яких дає право на пенсію за вислугу років, затверджено постановою Кабінету Міністрів України від 04.11.1993 № 909 (а.с. 36).

Відповідно до ч. 1, 4 ст. 229 Кодексу адміністративного судочинства України, суд під час судового розгляду адміністративної справи здійснює повне фіксування судового засідання за допомогою відео- та (або) звукозаписувального технічного засобу в порядку, визначеному Положенням про Єдину судову інформаційно-телекомунікаційну систему. У разі неявки у судове засідання всіх учасників справи або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Суд, дослідивши матеріали справи, проаналізувавши докази у їх сукупності, вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

З матеріалів справи судом встановлено, що згідно копії трудової книжки НОМЕР_1 , позивач, зокрема, працювала з 23.08.1988 по 31.08.2003 року на посаді старшої піонервожатої Реутинської восьмирічної школи Кролевецького району Сумської області (а.с. 7-10).

Позивач звернулася до пенсійного органу із заявою від 21.01.2025 року про призначення пенсії за вислугу років, відповідно до пункту "е" ст. 55 Закону України Про пенсійне забезпечення (а.с. 62).

Засобами програмного забезпечення за принципом екстериторіальності Головне управління Пенсійного фонду України у Київській області визначено органом, уповноваженим розглянути заяву позивача.

Рішенням від 29.01.2025 року № 47 Головним управлінням Пенсійного фонду України у Київській області було відмовлено позивачу в призначенні пенсії за вислугу років відповідно до ст. 55 Закону України Про пенсійне забезпечення, оскільки заявник не набув стажу вислуги років (а.с. 56). При цьому в даному рішенні зазначено, що вік заявника - 53 роки, страховий стаж особи становить 36 років 3 місяці 8 днів, стаж вислуги років 17 років 5 місяців 20 днів (на 11.10.2017).

Водночас в оскаржуваному рішенні зазначено, що за доданими документами до стажу вислуги років не зараховано період роботи старшою піонервожатою з 01.01.1992 по 31.08.2003, оскільки посада старша піонервожата не передбачена п. 1 Освіта Переліку закладів і установ освіти, охорони здоров`я та соціального захисту і посад, робота на яких дає право на пенсію за вислугу років.

Не погодившись з даним рішенням відповідача, позивач звернулася з позовною заявою до суду.

Надаючи правову оцінку обставинам справи, суд зазначає наступне.

Відповідно до статті 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Відповідно до статті 1 Закону України Про пенсійне забезпечення громадяни України мають право на державне пенсійне забезпечення за віком, по інвалідності, у зв`язку з втратою годувальника та в інших випадках, передбачених цим Законом.

Згідно до ст. 7 Закону України "Про пенсійне забезпечення", звернення за призначенням пенсії може здійснюватися у будь-який час після виникнення права на пенсію.

Пунктом "е" статті 55 Закону України "Про пенсійне забезпечення" (в редакції до 02.03.2015 року) передбачено, що право на пенсію за вислугу років мають працівники освіти, охорони здоров`я та соціального забезпечення при наявності спеціального стажу роботи від 25 до 30 років за переліком, що затверджується у порядку, який визначається Кабінетом Міністрів України, незалежно від віку.

Статтею 28 Закону України від 23 травня 1991 року № 1060-ХІІ «Про освіту» передбачено, що система освіти складається з навчальних закладів, наукових, науково-методичних і методичних установ, науково-виробничих підприємств, державних і місцевих органів управління освітою та самоврядування в галузі освіти.

Кабінетом Міністрів України прийнято Постанову № 909 від 04.11.1993, якою затверджено Перелік закладів і установ освіти, охорони здоров`я та соціального захисту і посад, робота на яких дає право на пенсію за вислугу років (в подальшому - Перелік № 909).

У розділі 1 "Освіта" Переліку №909 зазначено такі посади в загальноосвітніх навчальних закладах, військових загальноосвітніх навчальних закладах, музичних і художніх школах, робота на яких дає право на пенсію за вислугу років: учителі, логопеди, вчителі-логопеди, вчителі-дефектологи, викладачі, сурдопедагоги, тифлопедагоги, вихователі, завідуючі та інструктори слухових кабінетів, директори, завідуючі, їх заступники з навчально-виховної (навчальної, виховної), навчально-виробничої частини або роботи з виробничого навчання, завідуючі навчальною і навчально-виховною частиною, завідувачі філіями, їх заступники з навчально-виховної (навчальної, виховної) роботи, соціальні педагоги (організатори позакласної та позашкільної виховної роботи з дітьми), практичні психологи, педагоги-організатори, майстри виробничого навчання, керівники гуртків, секцій, студій та інших форм гурткової роботи.

Таким чином, Перелік закладів і установ освіти, охорони здоров`я та соціального захисту і посад, робота на яких дає право на пенсію за вислугу років, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 04.11.1993 року № 909, не передбачає посади старшої піонервожатої школи.

Проте, згідно із приміткою 3 до Переліку № 909, робота за спеціальністю в закладах, установах і на посадах до 1 січня 1992 р., яка давала право на пенсію за вислугу років відповідно до раніше діючого законодавства, в тому числі на посаді старшої піонервожатої зараховується до стажу для призначення пенсії за вислугу років.

При цьому суд зазначає, що згідно з постановою колегії Міністерства праці УРСР від 29.03.1991 року № 25 "Про умови оплати праці та розміри ставок заробітної плати й посадових окладів працівників народної освіти в Українській РСР" в загальноосвітніх навчальних закладах замість посади старшого піонервожатого з 01.04.1991 року введена посада педагога-організатора.

Відповідно до Методичних рекомендацій із питань порядку формування штатів загальноосвітніх навчально-виховних закладів, наданих Міністерством освіти і науки України від 19.06.2001 №1/9-234, посада педагога-організатора ототожнюється з посадою старшого вожатого та вводиться у школах залежно від кількості 1-9 класів, виходячи з відповідних нормативів.

При цьому, в листі Міністерства освіти і науки, молоді та спорту України від 06.10.2011 №10/2-724 стверджується про ідентичність посадових обов`язків працівників, які займають посади педагогів-організаторів або старших вожатих, та відповідно про можливість зарахування періоду роботи на посаді старшого вожатого до спеціального стажу роботи, який дає право на призначення пенсії за вислугу років.

Отже, період роботи на посаді старшого піонервожатого підлягає зарахованню до спеціального стажу для призначення пенсії за вислугу років.

Відповідно до статті 62 Закону України № 1788-XII основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Суд зазначає, що пунктом 2.14 Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників, затвердженої спільним наказом Міністерства праці України, Міністерства юстиції України та Міністерства соціального захисту населення України від 29 липня 1993 року № 58, передбачено, що записи про найменування роботи, професії або посади, на яку прийнято працівника, виконуються для робітників та службовців відповідно до найменування професій і посад, зазначених у Класифікаторі професій.

Згідно записів трудової книжки позивач, зокрема, працювала з 23.08.1988 по 31.08.2003 року на посаді старшої піонервожатої Реутинської восьмирічної школи Кролевецького району Сумської області (а.с. 7-10).

При цьому суд звертає увагу на те, що відповідальність за належне і своєчасне оформлення штатних розкладів та вірне внесення в трудові книжки працівників освіти найменування посад покладається на керівників освітніх закладів, несвоєчасне приведення записів у трудовій книжці працівника у відповідність з діючим положенням не може позбавити особу гарантованого Конституцією права на належне пенсійне забезпечення.

Крім того в постанові від 21.02.2018 у справі №687/975/17 Верховний Суд зазначив, що працівник не може відповідати за правильність та повноту оформлення бухгалтерських документів на підприємстві, та у свою чергу неналежний порядок ведення та заповнення трудової книжки та іншої документації з вини адміністрації підприємства не може бути підставою для позбавлення позивача його конституційного права на соціальний захист.

Варто зазначити, що трудовим законодавством України не передбачено обов`язку працівника здійснювати контроль за веденням обліку та заповнення роботодавцем, іншими органами трудової книжки, а тому працівник не може нести негативних наслідків порушення порядку заповнення його трудової книжки.

Водночас суд зазначає, що вказаний запис виконано без перекреслень, виправлень, у чіткій послідовності та відповідності дати. При цьому матеріали справи не містять доказів на підтвердження того, що дані трудової книжки позивача в частині періоду з 01 січня 1992 року по 31 серпня 2003 року містять неправдиві або недостовірні відомості.

З урахуванням наведеного, суд приходить до висновку, що період роботи позивачки 01.01.1992 року по 31.08.2003 року на посаді старшої піонервожатої Реутинської восьмирічної школи Кролевецького району Сумської області підлягає зарахуванню до спеціального стажу, що дає право на призначення пенсії за вислугу років.

А відтак, враховуючи викладене, суд доходить висновку, що позовні вимоги позивача є обгрунтованими та підлягають задоволенню в частині визнання протиправним та скасування рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області від 29.01.2025 року № 47; зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області зарахувати до спеціального стажу позивача, що дає право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до пункту "е" ст. 55 Закону України Про пенсійне забезпечення, період роботи з 01.01.1992 року по 31.08.2003 року на посаді старшої піонервожатої Реутинської восьмирічної школи Кролевецького району Сумської області.

Щодо позовних вимог про зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області призначити ОСОБА_1 , пенсію за вислугою років, як працівнику освіти, згідно пункту «е» статті 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення» від 05.11.1991 року № 1788, із дати звернення за призначенням пенсії - 21 січня 2025 року, суд зазначає наступне.

З практики Європейського суду витікає наступне: в національному праві має бути передбачено засіб правового захисту від довільних втручань органів державної влади в права, гарантовані Конвенцією. Будь-яка законна підстава для здійснення дискреційних повноважень може створити юридичну невизначеність, що є несумісною з принципом верховенства права без чіткого визначення обставин, за яких компетентні органи здійснюють такі повноваження, або, навіть, спотворити саму суть права. Отже, законом повинно з достатньою чіткістю бути визначено межі дискреції та порядок її здійснення, з урахуванням легітимної мети певного заходу, аби убезпечити особі адекватний захист від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Конкретна норма закону повинна містити досить чіткі положення про рамки і характер здійснення відповідних дискреційних повноважень, наданих органам державної влади. У разі, якщо ж закон не має достатньої чіткості, повинен спрацьовувати принцип верховенства права.

Статтею 58 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування визначено, що Пенсійний фонд є органом, який призначає пенсії та підготовляє документи для її виплати. Тобто, Пенсійний фонд має виключну компетенцію в питаннях призначення пенсії.

Крім того у даному спорі суд не обраховує загальний стаж роботи та спеціальний стаж роботи позивача на певних визначених законодавством посадах, що виключає можливість зобов`язання відповідача призначити позивачеві пенсію відповідно до пункту "е" ст. 55 Закону України Про пенсійне забезпечення, оскільки в межах розгляду даної адміністративної справи судом не досліджувався обрахунок загального спеціального стажу позивача, а обов`язковою передумовою призначення пенсії за вислугу років є наявність визначеного законом спеціального стажу.

Таким чином з урахуванням дискреційних повноважень пенсійного органу на прийняття рішення про призначення пенсії та визначення підстав, за яких призначається пенсія або приймається рішення про відмову в її призначенні, суд дійшов висновку про зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області повторно розглянути заяву позивача від 21.01.2025 року про призначення пенсії за вислугу років, відповідно до пункту "е" ст. 55 Закону України Про пенсійне забезпечення, з урахуванням висновків суду.

А відтак, позовні вимоги про зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області призначити ОСОБА_1 , пенсію за вислугою років, як працівнику освіти, згідно пункту «е» статті 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення» від 05.11.1991 року № 1788, із дати звернення за призначенням пенсії - 21 січня 2025 року, задоволенню не підлягають.

Разом з тим, відповідно до ч. 3 ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. При цьому суд не включає до складу судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами, витрати суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката та сплату судового збору.

Враховуючи положення ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України, суд вважає за необхідне стягнути на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області, суму судового збору в розмірі 605,60 грн., сплаченого згідно з квитанцією від 09.04.2025 (а.с. 21).

Керуючись ст.ст. 90, 139, 143, 241-246, 250, 255, 295 КАС України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області від 29.01.2025 року № 47.

Зобов`язати Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області (вул. Саєнка Андрія, 10, м. Фастів, Київська область,08500, ) зарахувати до спеціального стажу ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 ), що дає право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до пункту "е" ст. 55 Закону України Про пенсійне забезпечення, період роботи з 01.01.1992 року по 31.08.2003 року на посаді старшої піонервожатої Реутинської восьмирічної школи Кролевецького району Сумської області.

Зобов`язати Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області (вул. Саєнка Андрія, 10, м. Фастів, Київська область,08500, ) повторно розглянути заяву ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 ) від 21.01.2025 року про призначення пенсії за вислугу років, відповідно до пункту "е" ст. 55 Закону України Про пенсійне забезпечення, з урахуванням висновків суду.

В іншій частині позовних вимог - відмовити.

Стягнути на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 ) за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області (вул. Саєнка Андрія, 10, м. Фастів, Київська область,08500, ) суму судового збору в розмірі 605,60 грн. (шістсот п`ять гривень 60 коп.).

Рішення може бути оскаржено до Другого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя В.О. Павлічек