Справа № 640/28963/21
Суддя: Жук А.В.
Дата ухвалення: 2026-01-20 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

20 січня 2026 року

м. Київ

справа №640/28963/21

провадження №К/990/55996/25

Верховний Суд у складі судді Касаційного адміністративного суду Жука А.В.,

перевіривши матеріали касаційної скарги Кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури м. Києва на рішення Київського окружного адміністративного суду від 05 травня 2025 року та постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 18 листопада 2025 року у справі

за позовом ОСОБА_1 до Недержавної некомерційної професійної організації «Національна асоціація адвокатів України» в особі Ради адвокатів України, Кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури м. Києва, третя особа - Кваліфікаційно-дисциплінарна комісія адвокатури м. Києва, про визнання протиправними і скасування рішень в частині,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі - ОСОБА_1 , позивач) звернувся до суду з позовом до Недержавної некомерційної професійної організації «Національна асоціація адвокатів України» в особі Ради адвокатів України (далі - відповідач-1) Кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури м. Києва (далі - КДКА м. Києва, відповідач-2), третя особа - Кваліфікаційно-дисциплінарна комісія адвокатури міста Києва, в якому позивач просив:

- визнати протиправними і скасувати пункти 1, 3, 4, 5, 6 рішення Ради адвокатів України від 11.06.2016 №153;

- визнати протиправними і скасувати рішення Ради адвокатів України від 21.09.2020 №81;

- визнати протиправними і скасувати рішення дисциплінарної палати КДКА м. Києва від 02.09.2021 №585.

Рішенням Київського окружного адміністративного суду від 05.05.2025, залишеним без змін постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 18.11.2025, позов задоволено частково.

Визнано протиправними та скасовано рішення Ради адвокатів України Національної асоціації адвокатів України від 21.09.2020 №81.

Визнано протиправним та скасовано рішення Кваліфікаційно дисциплінарної комісії адвокатури м. Києва від 02.09.2021 №585. В іншій частині позовних вимог відмовлено.

КДКА м. Києва звернулася до Верховного Суду із касаційною скаргою, в якій відповідач-2 просить скасувати рішення Київського окружного адміністративного суду від 05.05.2025 та постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 18.11.2025 в частині визнання протиправним та скасування рішення КДКА м. Києва від 02.09.2021 №585, та прийняти постанову, якою відмовити у задоволенні позовних вимог до КДКА м. Києва про визнання протиправним та скасування рішення КДКА м. Києва від 02.09.2021 №585 про припинення права на заняття адвокатською діяльністю шляхом анулювання свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю - у повному обсязі.

Відповідно до частини першої статті 328 КАС України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в касаційному порядку рішення суду першої інстанції після апеляційного перегляду справи, а також постанову суду апеляційної інстанції повністю або частково у випадках, визначених цим Кодексом.

За правилами частини четвертої статті 328 КАС України підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у частині першій цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно в таких випадках:

1) якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку;

2) якщо скаржник вмотивовано обґрунтував необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні;

3) якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах;

4) якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами другою і третьою статті 353 цього Кодексу.

Відповідно до пункту 4 частини другої статті 330 КАС України у касаційній скарзі зазначаються підстава (підстави), на якій (яких) подається касаційна скарга з визначенням передбаченої (передбачених) статтею 328 цього Кодексу підстави (підстав).

У разі подання касаційної скарги на підставі пункту 1 частини четвертої статті 328 цього Кодексу в касаційній скарзі зазначається постанова Верховного Суду, в якій викладено висновок про застосування норми права у подібних правовідносинах, що не був врахований в оскаржуваному судовому рішенні.

У разі подання касаційної скарги на підставі пункту 2 частини четвертої статті 328 цього Кодексу в касаційній скарзі зазначається обґрунтування необхідності відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду.

У разі подання касаційної скарги на судове рішення, зазначене у частинах другій і третій статті 328 цього Кодексу, в касаційній скарзі зазначається обґрунтування того, в чому полягає неправильне застосування норм матеріального права чи порушення норм процесуального права, що призвело до ухвалення незаконного судового рішення (рішень).

Обґрунтовуючи підстави касаційного оскарження, відповідач-2, посилаючись на пункт 1 частини четвертої статті 328 КАС України, зазначає, що судом апеляційної інстанції невірно застосовано норму процесуального права, закріплену у частині четвертій статті 78 КАС України (в частині звільнення від доказування, преюдиційний факт), що виразилося у незастосуванні правового висновку, викладеного у постановах Верховного Суду від 27.02.2018 (справа №234/1116/16-а), від 06.03.2019 (справа №813/4924/13-а), від 15.11.2019 (справа №826/198/16), від 16.12.2020 у справі №520/2486/19.

Суд звертає увагу, що системний аналіз положень КАС України дає підстави для висновків, що при касаційному оскарженні судових рішень, зазначених у частині першій статті 328 КАС України, у касаційній скарзі обґрунтування неправильного застосування судом (судами) норм матеріального права чи порушення норм процесуального права має обов`язково наводитись у взаємозв`язку із посиланням на відповідний пункт частини четвертої статті 328 КАС України як на підставу для касаційного оскарження судового рішення.

При цьому, обов`язковими умовами при оскарженні судових рішень на підставі пункту 1 частини четвертої статті 328 КАС України є зазначення у касаційній скарзі:

1) норми матеріального права, яку неправильно застосовано судами;

2) постанови Верховного Суду і який саме висновок щодо застосування цієї ж норми у ній викладено;

3) висновок судів, який суперечить позиції Верховного Суду;

4) в чому полягає подібність правовідносин у справах (у якій викладено висновок Верховного Суду i у якій подається касаційна скарга).

У разі подання касаційної скарги на підставі пункту 4 частини четвертої статті 328 цього Кодексу в касаційній скарзі зазначається в чому полягає порушення норм процесуального права, що призвело до ухвалення незаконного судового рішення (рішень). Зокрема, якщо скаржник вважає, що судами порушено норми процесуального права щодо недослідження зібраних у справі доказів, неповного встановлення обставин справи, або встановлення обставин, що мають істотне значення, на підставі недопустимих доказів, у касаційній скарзі має бути конкретно зазначено або обставини, які встановлені на підставі недопустимих доказів та чому, на думку скаржника, останні є недопустимими, або зібрані у справі докази, які судом не досліджені, що могло б давати підстави для висновку про порушення цим судом норм процесуального права.

Перевіривши касаційну скаргу і зазначену у ній підставу для відкриття касаційного провадження, Суд уважає необґрунтованими посилання скаржника на пункт 1 частини четвертої статті 328 КАС України.

При цьому обґрунтування необхідності касаційного оскарження з підстав порушення норм процесуального права наводиться у відповідності до пункту 4 частини четвертої статті 328 КАС України, а саме з підстав, передбачених частинами другою і третьою статті 353 цього Кодексу, і перелік таких підстав є вичерпний.

На підставі наведеного Верховний Суд доходить висновку, що наведеним вище критеріям касаційна скарга не відповідає; скаржником належним чином не викладено підстав касаційного оскарження судових рішень, передбачених частиною 4 статті 328 КАС України.

Варто зазначити, що відповідно до приписів статті 44 КАС України учасники справи, маючи намір добросовісної реалізації належного їм права на касаційне оскарження судового рішення, повинні забезпечити неухильне виконання вимог процесуального закону, зокрема, стосовно строку подання касаційної скарги, її форми та змісту.

У касаційній скарзі скаржник повинен навести мотиви незгоди з судовим рішенням із урахуванням передбачених КАС України підстав для його скасування або зміни (статті 351-354 Кодексу) з вказівкою на конкретні висновки суду (судів), рішення якого (яких) оскаржується, із одночасним зазначенням норм права (пункт, частина, стаття), які неправильно застосовані цим судом. Скаржник повинен чітко вказати, яку саме норму права судами першої та/або апеляційної інстанцій застосовано без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку, або обґрунтувати необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні.

При цьому, з урахуванням змін до КАС України, внесених Законом України від 15.01.2020 №460-IX і які набрали чинності 08.02.2020, суд касаційної інстанції переглядає судові рішення в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, а тому відсутність у касаційній скарзі визначених законом підстав касаційного оскарження унеможливлює її прийняття до розгляду і відкриття касаційного провадження.

Згідно з пунктом 4 частини п`ятої статті 332 КАС України касаційна скарга не приймається до розгляду і повертається суддею-доповідачем також, якщо у касаційній скарзі не викладені передбачені цим Кодексом підстави для оскарження судового рішення в касаційному порядку.

У зв`язку із перебуванням судді-доповідача Жука А.В. у відпустці у період з 06.01.2026 по 19.01.2026 згідно Наказу від 02.01.2026 №1/0/6-26, вирішення питання про відкриття касаційного провадження за цією касаційною скаргою вирішується після виходу судді із відпустки.

Керуючись положеннями статей 328, 330, 332, 359 КАС України, Верховний Суд

УХВАЛИВ:

1. Касаційну скаргу Кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури м. Києва на рішення Київського окружного адміністративного суду від 05 травня 2025 року та постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 18 листопада 2025 року у справі №640/28963/21 - повернути особі, яка її подала.

2. Копію даної ухвали надіслати учасникам справи у порядку, визначеному статтею 251 КАС України.

3. Роз`яснити скаржнику, що повернення касаційної скарги не позбавляє його права повторного звернення до Верховного Суду.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання й оскарженню не підлягає.

……………………..

А.В. Жук

Суддя Верховного Суду