Справа № 280/6732/25
Суддя: Сацький Роман Вікторович
Дата ухвалення: 2026-01-21 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЗАПОРІЗЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

21 січня 2026 року Справа № 280/6732/25 м.Запоріжжя
Запорізький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Сацького Р.В. розглянувши в порядку письмового провадження за правилами спрощеного провадження адміністративну справу

за позовом - Товариства з обмеженою відповідальністю "МОТОТЕХІМПОРТ"

до - Дніпровської митниці

про визнання протиправним та скасування рішення,-

ВСТАНОВИВ:

04.08.2025 до Запорізького окружного адміністративного суду надійшла позовна заява Товариства з обмеженою відповідальністю «МОТОТЕХІМПОРТ» (далі по тексту позивач) до Дніпровської митниці (далі по тексту відповідач), в якій позивач просить суд:

- визнати протиправним та скасувати Рішення Дніпровської митниці про коригування митної вартості товару № UA110050/2025/000082/1 від 30.06.2025;

- стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Дніпровської митниці на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «МОТОТЕХІМПОРТ» судові витрати по даній справі.

В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що ним надано всі необхідні документи на підтвердження заявленої митної вартості товару, який переміщується через митний кордон України, які відповідають характеру угоди, а посилання митного органу на виявлені під час перевірки поданих документів розбіжності є безпідставними. Позивач просить позовні вимоги задовольнити у повному обсязі.

06.08.2025 ухвалою суду позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «МОТОТЕХІМПОРТ» про визнання протиправним та скасування рішення залишено без руху.

07.08.2025 за вх. № 39848 від позивача до суду надійшла заява про усунення недоліків.

Ухвалою суду від 14 серпня 2025 року відкрито провадження в адміністративній справі розглядати за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін (у письмовому провадженні).

Відповідач проти задоволення позову заперечував, посилаючись на те, що в поданих позивачем документах на підтвердження заявленої митної вартості імпортованого товару було виявлено недоліки, у зв`язку з чим витребувано додаткові документи, які не були надані позивачем в повному обсязі. Зазначає, що позивачем не підтверджено заявлену митну вартості імпортованого товару, що зумовило відсутність підстав для оформлення товару за визначеною декларантом митною вартістю. Представник відповідача просив в задоволенні позовних вимог відмовити в повному обсязі.

Згідно з ч. 4 ст. 229 КАС України, у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Таким чином, суд визнав за доцільне вирішити справу за наявними в ній матеріалами, в порядку письмового провадження.

Суд, оцінивши повідомлені обставини та наявні у справі докази у їх сукупності, встановив наявність достатніх підстав для прийняття рішення у справі.

Розглянувши матеріали справи, судом установлені наступні обставини.

07.12.2023 ТОВ «МОТОТЕХІМПОРТ» (м. Дніпро) (Покупець) уклало з компанією CHONGQING HUA TIAN HAO LI MACHINERY MANUFACTURING CO., LLC. (Китай) (Продавець) зовнішньоекономічний контракт № HL/5 на поставку в Україну товарів в асортименті, кількості та за цінами, вказаними у Специфікації (Додатку), яка є невід`ємною частиною даного контракту.

В подальшому компанією Продавцем відповідно до умов даного зовнішньоекономічного Контракту, Специфікацій до нього № 2025-6, № 2025-10-z від 15.01.2025, № 2025-7 від 20.01.2025 рахунку-інвойс № НL2025-6С/7В від 20.02.2025, було здійснено поставку ТОВ «Мототехімпорт» товарів.

Товарна партія поставлялась на умовах FOB CHONGQING згідно міжнародних торговельних правил ІНКОТЕРМС 2010.

З метою здійснення митного оформлення ввезених в режимі імпорту товарів, ТОВ МОТОТЕХІМПОРТ, було задекларовано до митного посту за електронною митною декларацією (ЕМД) № 25UA87U4 від 24.06.25 (номенклатура, кількість, характеристики товару зазначені у графі 31 ЕМД Товари №№ 1-17).

Для підтвердження вартості товару, яка повинна бути сплачена продавцю, та транспортних витрат до кордону України підприємством було надано митному органу документи, передбачені частинами 2 та 3 ст. 53 МКУ, перелік яких зазначений в гр. 44 митної декларації, а саме: декларацію митної вартості; зовнішньоекономічний контракт №НL/5 від 07.12.2023; специфікації до нього: №№ 2025-6 від 15.01.25, 2025- 7 від 20.01.25, 2025-10-z від 15.01.25; банківські платіжні інструкції № 1408 від 07.05.25; № 1439 від 13.05.25, рахунок-фактуру № НL2025-6С/7В, додаток № 1 до рахунку від 20.02.2025; пакувальний лист до нього від 20.02.25; технічні характеристики товарів.

Під час здійснення митницею контролю правильності визначення митної вартості товарів, товариству було направлено електронне повідомлення № 1 від 24.06.2025, відповідно до якого виявлені начебто розбіжності у наданих документах, які, на думку митниці, впливають на числові значення митної вартості, а також встановлено, що подані позивачем документи не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, які підтверджують митну вартість товарів.

Також, відповідно до ч. 5 ст. 54 МКУ, митницею були додатково витребувані від ТОВ МОТОТЕХІМПОРТ, наступні документи: 1) якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; 2) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; 3) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів ; 4) виписку з бухгалтерської документації; 5) каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; 6) копію митної декларації країни відправлення; 7) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.

Листом від 26.06.2025 позивач додатково надало митниці: виписку з особистого банківського рахунку підприємства за травень 2025, необортну накладну морської лінії № 250008216, договори перевезення ,зазначені в ЕМД, прайслист та комерційну пропозицію виробника від 06.01.2025, зазначило доводи щодо безпідставності вимог митниці про надання додаткових документів, а також повідомило митницю, що усі наявні у підприємства, документи, які підтверджують вартість товарів та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару товариством надані, вони повною мірою підтверджують розрахунок митної вартості, здійснений декларантом, у зв`язку з чим будь-які інші додаткові документи у ході митного оформлення задекларованого товару, надаватись не будуть та висловило прохання здійснити митне оформлення за наявними документами.

30.06.2025 року відповідачем прийнято Рішення про коригування митної вартості товару № UA110050/2025/000082/1, відповідно до якого, загальна митна вартість задекларованих Товарів № № 1, 2, 10,12-17 скоригована митницею за другорядним методом визначення митної вартості - 2-r - резервний метод, згідно з положеннями ст.64 МКУ, а також відмовлено у прийнятті вказаної митної декларації шляхом оформлення картки відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення.

Підприємство задекларувало зазначену партію товару, а митниця випустила товар у вільний обіг за ЕМД 25UA99U4 від 02.07.2025.

Вважаючи прийняте відповідачем рішення про коригування митної вартості товарів № UA110050/2025/000082/1 від 30.06.2025 протиправним, позивач звернувся до суду із даним позовом про його скасування.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд виходить з наступного.

Митний Кодекс України визначає засади організації та здійснення митної справи в Україні, регулює економічні, організаційні, правові, кадрові та соціальні аспекти діяльності митної служби України, спрямований на забезпечення захисту економічних інтересів України, створення сприятливих умов для розвитку її економіки, захисту прав та інтересів суб`єктів підприємницької діяльності та громадян, а також забезпечення додержання законодавства України з питань митної справи.

Згідно з пунктами 23 та 24 частини 1 статті 4 Митного кодексу України митне оформлення - виконання митних формальностей, необхідних для випуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення; митний контроль - сукупність заходів, що здійснюються з метою забезпечення додержання норм цього Кодексу, законів та інших нормативно-правових актів з питань державної митної справи, міжнародних договорів України, укладених у встановленому законом порядку.

Частиною 1 статті 7 Митного кодексу України визначено, що встановлені порядок і умови переміщення товарів через митний кордон України, їх митний контроль та митне оформлення, застосування механізмів тарифного і нетарифного регулювання зовнішньоекономічної діяльності, справляння митних платежів, ведення митної статистики, обмін митною інформацією, ведення Української класифікації товарів зовнішньоекономічної діяльності, здійснення відповідно до закону державного контролю нехарчової продукції при її ввезенні на митну територію України, запобігання та протидія контрабанді, боротьба з порушеннями митних правил, організація і забезпечення діяльності митних органів та інші заходи, спрямовані на реалізацію державної політики у сфері державної митної справи, становлять державну митну справу.

Згідно з частиною 1 статті 246 Митного кодексу України метою митного оформлення є забезпечення дотримання встановленого законодавством України порядку переміщення товарів, транспортних засобів комерційного призначення через митний кордон України, а також забезпечення статистичного обліку ввезення на митну територію України, вивезення за її межі і транзиту через її територію товарів.

У відповідності до частини 1 статті 248 Митного кодексу України митне оформлення розпочинається з моменту подання органу доходів і зборів декларантом або уповноваженою ним особою митної декларації або документа, який відповідно до законодавства її замінює, та документів, необхідних для митного оформлення, а в разі електронного декларування - з моменту отримання органом доходів і зборів від декларанта або уповноваженої ним особи електронної митної декларації або електронного документа, який відповідно до законодавства замінює митну декларацію.

Частиною 1 статті 257 Митного кодексу України встановлено, що декларування здійснюється шляхом заявлення за встановленою формою (письмовою, усною, шляхом вчинення дій) точних відомостей про товари, мету їх переміщення через митний кордон України, а також відомостей, необхідних для здійснення їх митного контролю та митного оформлення. При застосуванні письмової форми декларування можуть використовуватися як електронні документи, так і документи на паперовому носії або їх електронні (скановані) копії, засвідчені електронним цифровим підписом декларанта або уповноваженої ним особи.

Положеннями статті 49 Митного кодексу України передбачено, що митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Частинами 1 та 2 статті 51 Митного кодексу України встановлено, що митна вартість товарів, які переміщуються через митний кордон України, визначається декларантом відповідно до норм цього Кодексу. Митна вартість товарів, що ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, визначається відповідно до глави 9 цього Кодексу.

У відповідності до частини 4 статті 58 Митного кодексу України митною вартістю товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є ціна, яка була фактично сплачена або підлягає сплаті за товари, якщо вони продаються на експорт в Україну, скоригована в разі потреби з урахуванням положень частини десятої цієї статті.

За змістом частини 2 статті 52 Митного кодексу України декларант або уповноважена ним особа, які заявляють митну вартість товару, зобов`язані: 1) заявляти митну вартість, визначену ними самостійно, у тому числі за результатами консультацій з органом доходів і зборів; 2) подавати митному органу достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об`єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню; 3) нести всі додаткові витрати, пов`язані з коригуванням митної вартості або наданням органу доходів і зборів додаткової інформації.

Стаття 53 Митного кодексу України визначає перелік документів, які подаються декларантом для підтвердження заявленої митної вартості.

Відповідно до частини 1 статті 53 Митного кодексу України у випадках, передбачених цим Кодексом, одночасно з митною декларацією декларант подає органу доходів і зборів документи, які підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення.

Згідно з частиною 2 статті 53 Митного кодексу України документами, які підтверджують митну вартість товарів, є: 1) декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п`ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості; 2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності; 3) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу); 4) якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; 5) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; 6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів; 7) ліцензія на імпорт товару, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню; 8) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.

Частинами 1 і 2 статті 54 Митного кодексу України встановлено, що контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється митним органом під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості.

Контроль правильності визначення митної вартості товарів за основним методом - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту (вартість операції), здійснюється митним органом шляхом перевірки розрахунку, здійсненого декларантом, за відсутності застережень щодо застосування цього методу, визначених у частині першій статті 58 цього Кодексу.

За результатами здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів митний орган визнає заявлену декларантом або уповноваженою ним особою митну вартість чи приймає письмове рішення про її коригування відповідно до положень статті 55 цього Кодексу (частина 3 статті 54 Митного кодексу України).

Згідно з частиною 6 статті 54 Митного кодексу України митний орган може відмовити у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю виключно за наявності обґрунтованих підстав вважати, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, у разі: 1) невірно проведеного декларантом або уповноваженою ним особою розрахунку митної вартості; 2) неподання декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій - четвертій статті 53 цього Кодексу, або відсутності у цих документах всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари; 3) невідповідності обраного декларантом або уповноваженою ним особою методу визначення митної вартості товару умовам, наведеним у главі 9 цього Кодексу; 4) надходження до митного органу документально підтвердженої офіційної інформації митних органів інших країн щодо недостовірності заявленої митної вартості.

Статтями 57, 58 Митного кодексу України встановлено, що митна вартість товарів, які ввозяться на митну територію України, відповідно до митного режиму імпорту, за загальним правилом обчислюється за першим методом визначення митної вартості товарів, тобто за ціною договору.

Якщо митна вартість не може бути визначена за першим методом, проводиться процедура консультацій між митним органом та декларантом з метою обґрунтованого вибору підстав для визначення митної вартості. У ході таких консультацій митний орган та декларант можуть здійснити обмін наявною у кожного з них інформацією за умови додержання вимог щодо її конфіденційності.

У разі неможливості визначення митної вартості товарів, які імпортуються в Україну, за основу може братися ціна, за якою оцінювані ідентичні або подібні (аналогічні) товари були продані в Україні не пов`язаному з продавцем покупцю.

При цьому кожний наступний метод застосовується, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу.

Відповідно до частини 8 статті 57 Митного кодексу України у разі, якщо неможливо застосувати жоден із зазначених методів, митна вартість визначається за резервним методом відповідно до вимог, встановлених статтею 64 цього Кодексу.

Системний аналіз вищенаведених норм свідчить про те, що обов`язок доведення заявленої митної вартості товару покладається на декларанта. При цьому, митний орган у випадку наявності обґрунтованих сумнівів у достовірності поданих декларантом відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, яка була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, може витребувати додаткові документи.

Наявність обґрунтованих сумнівів у правильності визначеної декларантом митної вартості товарів є імперативною умовою, оскільки з цією обставиною закон пов`язує можливість витребування додаткових документів у декларанта та надає митниці право вчиняти наступні дії, спрямовані на визначення дійсної митної вартості товарів. При цьому в розумінні вищенаведених норм сумніви митниці є обґрунтованими, якщо надані декларантом документи містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять усіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Відтак, наведені приписи зобов`язують митний орган зазначити конкретні обставини, які викликали відповідні сумніви, причини неможливості їх перевірки на підставі наданих декларантом документів, а також обґрунтувати необхідність перевірки спірних відомостей та зазначити документи, надання яких може усунути сумніви у їх достовірності. Встановивши відсутність достатніх відомостей, що підтверджують задекларовану митну вартість товарів, митний орган повинен вказати, які саме складові митної вартості товарів є непідтвердженими, чому з поданих документів неможливо встановити дані складові та які документи необхідні для підтвердження того чи іншого показника.

Наведена позиція викладена у постанові Верховного Суду від 13.01.2022 у справі № 1.380.2019.005307.

Згідно з частиною 5 статті 242 КАС України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Статтею 13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» передбачено, що висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду, враховуються іншими судами при застосуванні таких норм права.

Надаючи оцінку доводам митниці, покладеним в основу прийняття спірного рішення про коригування митної вартості товарів, суд установив, що позивачем при здійсненні митного оформлення товару на підтвердження заявленої ним митної вартості товару за ціною контракту подано повний пакет документів відповідно до переліку, визначеного у частині 2 статті 53 Митного кодексу України.

У графі 33 оскаржуваного рішення, відповідач зазначає розбіжності, які, на його думку, унеможливили митне оформлення задекларованих товарів за основним методом і стали підставою для здійснення коригування:

1. Відповідно до п. в) частини восьмої ст.257 МКУ митне оформлення товарів, транспортних засобів комерційного призначення здійснюється митними органами на підставі митної декларації, до якої декларантом залежно від митних формальностей, установлених цим Кодексом для митних режимів, та заявленої мети переміщення вносяться такі відомості, у тому числі у вигляді кодів: торговельна марка та виробник товарів (за наявності у товаросупровідних та комерційних документах). Відповідно до електронного інвойсу графи № 31 ЕМД декларантом заявлено торгівельну марку товарів - «ДТЗ». У комерційних та товаросупровідних документах відсутні відомості щодо торгівельної марки товарів.

Суд зазначає, що таке твердження митниці не відповідає інформації, що міститься в ЕМД № UA110050/2025/0002187 від 24.06.2025 та товаросупровідних і комерційних документах. Так, в декларації (в графі 31), Специфікаціях: № 2025-6, № 2025-10-z від 15.01.2025, № 2025-7 від 20.01.2025, рахунку-фактури № НL2025-6С/7В від 20.02.2025 (в графі: Найменування), технічних характеристиках, прайс-листі, комерційній пропозиції зазначена торговельна марка поставленого товару - ДТЗ та «KENTAVR», яка зазначена також в електронному інвойсі, тобто такі розбіжності в поданих документах відсутні.

2. Відповідно до п.4.2 Контракту у ціну товару включена вартість пакування та маркування. Серед наданих до митного контролю документів відомості про включені у вартість товару складових, таких як вартість тари, упаковки та маркування товару не наведено. Надані до митного оформлення комерційні документи (специфікація, інвойс) не містить інформації стосовно вартості включення вказаних витрат до ціни товару.

Зазначене твердження є помилковим з огляду на те, що як зазначає сама митниця, відповідно до п.4.2 контракту визначено, що вартість пакування та маркування товару включається у вартість товару. Таким чином, умовами контракту чітко визначено, що ціна товару, що зазначена в специфікації та інвойсі, вже включає в себе вартість пакування та маркування, в зв`язку з чим ці документи не повинні містити в собі окрему інформацію щодо включення цих витрат до ціни товару.

3. Відповідно до відомостей наданих до митного оформлення документів, поставка оцінюваного товару здійснюється на комерційних умовах поставки FOB - CHONGQING, згідно Інкотермс 2010. Відповідно до офіційних правил тлумачення торговельних термінів (Інкотермс 2010) за терміном FOB, Продавець зобов`язаний доставити товар на борт судна в названому порту відвантаження. За умовами терміна FOB на продавця покладається обов`язок по митному очищенню товару для експорту. Враховуючи умови поставки FOB, пункт 3.1.1 Контракту продавцем здійснено митні формальності у країні відправлення. Документального підтвердження умов здійснення експортної операції із вивезення оцінюваної партії товарів (вартості, умов поставки, ваги) не надано, в графі № 44 ЕМД не зазначено документ за кодом «9610 - копія митної декларації країни відправлення».

За наслідками розгляду листа позивача від 02.01.2024 та додатково наданих документів, з приводу цієї ж підстави для коригування, відповідач зазначив: відповідно до ст.53 МКУ, документами, що підтверджують заявлений рівень вартості, є в т.ч. копія митної декларації країни відправлення. Крім того, будь-яка легальна експортно-імпортна операція у Китаї супроводжується оформленням у митному відношенні та декларуванні товарів, що ввозяться або вивозяться. Це передбачено Законом КНР «Про порядок заповнення вантажної експортно-імпортної декларації», затвердженого маніфестом Головного митного управління КНР № 52 2008 року. Заявленими умовами поставки FOB передбачено здійснення митних формальностей у країні відправлення продавцем. Крім того, відповідно до п.3.1.1 контракту, ціна товару включає ціну експортного митного оформлення товару. Всупереч зазначеному, митна декларація країни відправлення не надана до митного оформлення, що може свідчити про небажання Декларанта її надавати митному органу для здійснення контролю правильності заявленої декларантом митної вартості та її складових, перевірки ціни товару, ваги, кількості, найменування, та інших відомостей, що заявлялась митним органам Китаю при вивезенні.

Зазначені твердження митниці є безпідставними, виходячи з того, що копія митної декларації країни відправлення передбачена як додатковий документ, що надається (за його наявності) на запит митниці, якщо надані документи, передбачені ч.2 ст.53 МК України містять розбіжності, які мають вплив на правильність визначення митної вартості, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари ( ч.3 ст. 53 МКУ).

При цьому, частиною 5 ст. 53 МК України прямо заборонено митному органу вимагати від декларанта або уповноваженої ним особи будь-які інші документи, відмінні від тих, що зазначені в цій статті.

Зовнішньоекономічним контрактом (пунктами 3.5., 3.6.), його Сторонами узгоджені документи, які повинні надаватись для підтвердження поставки товару, серед яких митна декларація країни відправлення відсутня.

У той же час здійснення митного оформлення в країні відправлення є обов`язком китайського підприємства-постачальника відповідно до законодавства КНР. Діючим митним законодавством ані України, ані КНР не передбачено зобов`язання українського підприємства надавати підтвердження митного оформлення в країні відправлення.

Верховним Судом з аналогічних правовідносин було сформовано правову позицію, висловлену ним у постанові від 19 березня 2019 року у справі № 810/4116/17, відповідно до якої ненадання позивачем митної декларації країни відправлення не може бути підставою для невизнання заявленої позивачем вартості товару, оскільки така (вартість) повністю підтверджувалася поданими позивачем при проходженні митних формальностей первинними документами, а надання такої митної декларації не є обов`язковим за вказаних обставин підтвердження митної вартості товару.

Документи, які були надані митному органу, підтверджують вартість товару, а вказані в них відомості узгоджуються між собою та дають змогу ідентифікувати товар, що перевозився та його вартість. Водночас, митницею не обґрунтовано, які саме складові митної вартості товару має підтвердити (або спростувати) митна декларація країни відправлення.

Отже, ненадання копії декларації країни відправлення до митного оформлення не може слугувати підставою для витребування у декларанта додаткових документів та не підтвердження через її ненадання заявленої митної вартості.

4. Відповідно до частини четвертої ст.54 МКУ, митний орган під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів зобов`язаний здійснювати контроль заявленої декларантом або уповноваженою ним особою митної вартості товарів шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості, наявності в поданих зазначеними особами документах усіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Відповідно до п.п. 4.1 та 5.2 Контракту від умови оплати кожної партії товару зазначаються у відповідних Специфікаціях (Додатках) до контракту. Відповідно до інвойсу від 20.02.2025 № HL2025-6С/7В загальна фактурна вартість товару на комерційних умовах постачання FOB CHONGQING Китай складає 196 986,82 дол. США. Відповідно до специфікацій до Контракту форма оплати за специфікацію від 15.01.2025 № 2025-6 ,від 20.01.2025 № 2025-7 - 100% передоплата, за специфікацію від 15.01.2025 № 2025-10-z - протягом 180 діб з дня фактичного отримання товару. Для підтвердження оплати за товар по інвойсу від 20.02.2025 № HL2025-6С/7В на загальну суму 196 986,82 дол. США декларантом надані до митного оформлення, надані платіжне доручення від 13.05.2025 №1439 на суму 253118,66 дол.США,(графа № 70 платіжного доручення передплата за трактора контракт HL/5 від 07.12.2023, спец. 2025-7 від 20.01.25 (222839,0), спец. 2025- 8 від 17.03.25 (30279,66)), та доручення від 07.05.2025 № 1408 на суму 212 765,69 дол. США (графа № 70 платіжного доручення- оплата ( 14151,69) передплата (198 614,00) трактор контракт HL/5 від 07.12.2023, спец. 2025-2-z від 12.11.24, спец. 2025-5 від 12.11.24, спец 2025-6 від 15.01.2025). Надані платіжні доручення від 07.05.2025 № 1408, 13.05.2025 № 1439 не можливо ідентифікувати з оцінюваною партією товарів. Враховуючи умови поставки FOB HONGQING Продавець виконав умови постачання коли товар перейшов через поручні судна в названому порту відвантаження. Відповідно до відомостей коносаменту від 19.03.2025 № UTRUST25030242, товар за інвойсом від 0.02.2025 № HL2025-6С/7В на загальну суму 196 986,82 дол. США, було завантажено на судно 19.03.2025, але плата за відправлений товар, по специфікації № 2025-10-z від 15.01.2025 на загальну суму 733.82 дол. США не здійснена та до митного оформлення не подано.

Враховуючи умови поставки FOB CHONGQING Продавець виконав умови постачання коли товар перейшов через поручні судна в названому порту відвантаження. За умовами п.п. 4.1 Контракту, в разі несвоєчасної оплати товару, ціна товару може змінюватись після здійснення поставки, зміна ціни оформляються додатковою угодою після чого продавець повинен надати Покупцю коригуючи специфікацію та інвойс. Зазначене може свідчити про наявність додаткових угод, рахунків, що підтверджують зміну Продавцем ціни товару, та які до митного контролю не надані. Також здійснення оплати за товар з порушеннями встановлених строків може передбачати додаткові санкції та штрафи за порушення вказаних строків.

Щодо таких тверджень відповідача, суд зазначає наступне.

Відповідно до відомостей наданого позивачем митниці рахунку на оплату № HL2025-6С/7В від 20.02.2025, вартість загальної товарної партії складає 196986,82дол. США. При цьому з відомостей рахунку вбачається, що він виставлений на оплату за двома специфікаціями - від 15.01.2025 № 2025-6, від 20.01.2025 № 2025-7.

Як вбачається з графи 44 ЕМД, якою товар було задекларовано, товариством митниці разом з декларацією надані банківські платіжні інструкції (ПІ): банківські платіжні інструкції № 1408 від 07.05.25, № 1439 від 13.05.2025.

З наданих документів вбачається що ТОВ МОТОТЕХІМПОРТ перераховано продавцю за контрактом № НL/5 та специфікацією № 2025-6 грошові кошти на загальну суму 196 986,82 дол. США.

Загальна сума оплати вартості товару відповідає загальній вартості товару у специфікаціях.

Здійснення оплати до фактичного завершення поставки і є передоплатою, тобто товариством виконані умови специфікації та здійснено 100 відсоткову попередню оплату за товар, що робить безпідставними твердження митниці про можливу зміну ціни товару, що може свідчити про наявність додаткових угод, рахунків, що підтверджують зміну Продавцем ціни товару, та які до митного контролю не надані, а також здійснення оплати за товар з порушеннями встановлених строків, що може передбачати додаткові санкції та штрафи за порушення вказаних строків.

Крім того, застосування митним органом конструкцій типу: можливо, можливе, може свідчить про те, що твердження митниці в цій частині ґрунтується виключно на припущеннях, тобто не може бути покладено в основу спірного Рішення.

Таким чином наданими товариством митному органу зазначеними платіжними та іншими бухгалтерськими документами повною мірою підтверджена вартість товару за контрактом та здійснення повної оплати за специфікацією № 2025-6.

Верховний Суд щодо умов оплати неодноразово висловлював правові позиції, виклавши їх у ряді Постанов, а саме:

«У процедурах контролю за митною вартістю товару предметом доказування є ціна товару та інші складові митної вартості товару. Умови оплати безпосередньо ціни товару не стосуються та не можуть у зв`язку із цим бути підставою для відмови у визнанні митної вартості. Згідно з частиною сьомою статті 58 Митного кодексу України платежі необов`язково повинні бути здійснені у вигляді переказу грошей (зокрема, але не виключно). Ухвалюючи рішення, суди виходили з того, що у розумінні статті 53 Митного кодексу України банківські платіжні документи можуть підтверджувати митну вартість товарів лише в тому випадку, якщо на момент митного оформлення товару декларантом оплачено рахунок за такий товар; відсутність в поданих декларантом документах відомостей щодо термінів оплати, не підтверджує неможливість визнання задекларованої митної вартості за ціною договору, та не може бути обґрунтуванням для прийняття рішення про коригування митної вартості; дана обставина сама по собі не є доказом, що обґрунтовує митну вартість товару.; тобто, строк оплати за товар не впливає на визначення митної вартості товару» (Постанова від 02.03.2021 № 380/842/20).

«У процедурах контролю за митною вартістю товару предметом доказування є ціна товару та інші складові митної вартості товару. У свою чергу умови оплати безпосередньо ціни товару не стосуються. У зв`язку з цим відомості про умови оплати товару не повинні братися органом доходів і зборів до уваги при контролі за митною вартістю, а відтак суперечності між цими відомостями не можуть бути підставою для твердження про наявність розбіжностей у даних про митну вартість товару. Суперечності у відомостях щодо умов оплати товару у документах, доданих до вантажної митної декларації на підтвердження митної вартості товарів, не можуть бути підставою для витребування органом доходів і зборів додаткових документів у декларанта» (Постанова від 11.04.2018 по справі № 804/4680/16).

Крім того, судами попередніх інстанцій доречно зауважено, що уявлення митного органу щодо проміжку часу для внесення передоплати може не збігатися з домовленостями господарюючих суб`єктів, а питання оплати вирішуються сторонами на вільній основі, з урахуванням власних ризиків та можливостей (Постанова від 20.03.2018 по справі № 815/4132/17).

Відповідно до правової позиції Верховного суду, висловленій у постанові від 22.10.2020 по справі № 320/2455/19 щодо відомостей платіжного доручення, судом визначено: «Квитанція або платіжне доручення (платіжні документи) свідчать про факт переказу певної суми коштів, проте не свідчать про суму коштів, яка має бути сплачена за відповідний товар. Тобто прямого зв`язку між відомостями із квитанції/платіжного доручення та митною вартістю товару не існує».

Таким чином суд вважає, що декларантом товариства виконані вимоги діючого митного законодавства (ч. 2 ст. 53 МКУ) щодо надання усіх наявних у нього банківських платіжних документів у разі здійснення оплати коштів за товар, які повною мірою ідентифікуються зі специфікацією, рахунком-фактурою, задекларованими товарами та у сукупності з іншими наданими митниці документами первинного бухгалтерського обліку підтверджують заявлену товариством вартість товару за Контрактом та факт здійснення часткової оплати за товар.

5. Відповідно до відомостей, що містяться у наданих до митного оформлення документах, поставка оцінюваного товару здійснюється на комерційних умовах поставки FOB - CHONGQING. Згідно частини 10 статті 58 МКУ, при визначенні митної вартості товарів до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за оцінювані товари, додаються витрати, якщо вони не включалися до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті, зокрема, витрати на транспортування оцінюваних товарів до порту або іншого місця ввезення на митну територію України та витрати на навантаження, вивантаження та обробку оцінюваних товарів, пов`язані з їх транспортуванням до порту або іншого місця ввезення на митну територію України, витрати на страхування цих товарів. Відповідно до Правил заповнення декларації митної вартості, затверджених наказом Міністерства фінансів України від 24.05.2012 № 599 «Про затвердження Форми декларації митної вартості та Правил її заповнення», при заповненні графи 20 декларації митної вартості: для підтвердження витрат на транспортування декларантом, відповідно до частини 2 статті 53 МКУ, подаються транспортні (перевізні) документи, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів. До зазначених документів можуть належати: рахунок-фактура (акт виконаних робіт (наданих послуг)) від виконавця договору (контракту) про надання транспортно-експедиційних послуг, що містить реквізити сторін, суму та умови платежу, інші відомості, відповідно до яких встановлюється належність послуг до товарів; банківські та платіжні документи, що підтверджують факт оплати транспортно-експедиційних послуг відповідно до виставленого рахунка-фактури; калькуляція транспортних витрат (якщо перевезення товарів здійснюється з використанням власного транспортного засобу), що містить відомості про маршрут перевезення, його протяжність у кілометрах до місця ввезення на митну територію України та по митній території України, розмір тарифної ставки на перевезення за одиницю виміру (вагу) товару за 1 кілометр маршруту.

Відповідно до відомостей декларації митної вартості, до ціни товару додані витрати на транспортування 10 500,00 дол. США. З метою підтвердження заявленого рівня транспортної складової декларантом у гр. 44 ЕМД зазначено договори транспортного експедирування від 27.02.2025 № 2702/912/ 25 та № Х270225-40.

Відповідно до відомостей рахунку від 13.02.2024 № L80300, визначені наступні витрати на транспортування партії товарів у 3 контейнерах: морський фрахт, включаючи перевантаження: Чунцін (Китай )- Гданськ (Польща) - 21 000,00 дол. США; міжнародна залізнична доставка, включаючи перевантаження: Чунцін (Китай)- Гданськ (Польща) - 7 500,00 дол. США; у рахунку від 26.05.2025 № 2075 міжнародна залізнична доставка, включаючи перевантаження: Гданськ, Польща м/п Мостиська - Пшемисль 124 528,20 грн; міжнародна доставка, включаючи перевантаження: митний перехід Мостиська-Пшемисль Самар, Україна 151 924,41 грн; транспортно-експедиційне обслуговування на території України 5 188,68 грн. Поставка товару здійснюється із застосуванням комбінованих видів транспорту, через морські порти європейських країн з подальшим перевантаженням на автомобільні, залізничні види транспорту. При доставці товару значно збільшується кількість отриманих послуг з доставки товару та відповідно збільшуються суми транспортних витрат, які повинні бути включеними до митної вартості товару при її розрахунку. Зокрема, але не виключно, мова йде про наступні послуги: навантаження/розвантаження» з корабля, зберігання придбаного товару за кордоном; навантаження в залізничні вагони «вузької» чи широкої колії, надання вагонів «широкої колії» під навантаження на території інших країн, користування вантажними вагонами «широкої колії» на території інших країн, перестановку колісних пар; постачання послуг з міжнародних перевезень за єдиним міжнародним перевізним документом, в якому пункт призначення/розвантаження зазначено на території України тощо. Крім вище вказаного, при перевезенні товарів комбінованими видами транспорту, через морські порти європейських країн з подальшим перевантаженням на автомобільні, залізничні види транспорту можливо зберігання товарів за кордоном, подвійне завантаження/ розвантаження (з корабля та/або місця зберігання на залізничні платформи «вузької колії» та подальше перевантаження на залізничні платформи «широкої колії», тощо).

В наданому коносаменті від 07.03.2025 № 250008216 зазначено умову оплати «Freight Collect». Термін «Freight Collect» означає що товари передаються покупцеві або одержувачу компанією морських перевезень за дійсним коносаментом після сплати транспортних витрат по перевезенню товаром за маршрутом зазначеному в коносаменті. Товар в контейнерах, який коносаментом від 07.03.2025 № 250008216 переміщувався на морському судні з порту CHONGQING (CHINA) до порту GDANSK (POLAND), станом на 26.05.2025 вибув з порту GDANSK, що свідчить про факт сплати за морський фрахт на дану дату. На дату подання ЕМД 24.06.2025, митному органу не надано ніяких банківських платіжних документів що підтверджують факт оплати транспортно- експедиційних послуг, їх реквізити в графі № 44 ЕМД під кодом «3005» не зазначені.

1) Згідно Інтернет ресурсу відстеження контейнерів ww.maersk.com/tracking стосовно контейнерів № MRKU6140045, TRHU4128642, GCXU5807560 за морським коносаментом від 19.03.2025 № UTRUST25030242 зазначено низку перевантажень у проміжних портах, а саме: у порту SHANGHAI (Китай) 22-26.03.2025 товар перевантажено на судно «BUSAN EXPRESS/513W», у порту WILHELMSHAVEN (Німеччина) 08-20.05.2025 товар перевантажено на судно «MAERSK IDAHO/520X», на якому товар доставлено у порт Gdansk (Польша) Наявність додаткових перевантажень,свідчить про наявність інших коносаментів, відповідно до яких здійснювалось перевезення, та які не були надані до митного оформлення у порушення положень ст. 335 МКУ, а також про наявність додаткових витрат на навантажувально-розвантажувальні роботи у проміжних портах, портові та термінальні збори, документальні збори, які включають оформлення транзитних документів, зміни в коносаменті або маніфесті, а також послуги локальних агентів перевізника тощо

2) У заявлених з/д накладних у графі 22 зазначено станції (Гданськ, Медика, Мостиська 2, Самар Дніпровський). Тобто митний перехід Мостиська Пшемисль не здійснювався.

3) Надана до митного оформлення сканована копія залізничної накладної не містить інформації про числові значення витрат на транспортування товару, відповідно до Угоди про міжнародне залізничне вантажне сполучення (УМВС) від 01.11.1951, ратифікованої Україною 05.06.1992. Відповідно до статті 15 даної угоди, у залізничній накладній зазначається інформація про оплату провізних платежів. Статтею 30 угоди передбачено порядок здійснення розрахунків за надання послуг з перевезення. Надана до митного оформлення примірник залізничної накладної не містять інформації, яка наявна на звороті даного документу і повинна містити графи щодо тарифу та вартості перевезення товару.

Відомості про можливі/наявні додаткові витрати не зазначені ні у заявці на перевезення від 27.02.2025 № 9, ні в акті виконаних послуг від 16.06.2025, ні у рахунку на оплату транспортних послуг від 26.05.2025 № G10410. Виникає сумнів що всі додаткові витрати на транспортування товару за маршрутом порт «CHONGQING (Китай) - Новомосковськ (Україна)» були враховані в вартості послуги транспортування товару в документах наданих для перевірки заявленої в ЕМД транспортної складової митної вартості товару. У наданих до митного оформлення документах відсутні відомості щодо вартості додаткові витрат на навантаження, вивантаження та обробку оцінюваних товарів. Також в загальній сумі транспортних витрат поза межами території України не враховані експедиторські витрати та нагорода за Договором ТЕО.

4) В наданому коносаменті від 07.03.2025 № 250008216 зазначено умову оплати «Freight Collect». Термін «Freight Collect» означає що товари передаються покупцеві або одержувачу компанією морських перевезень за дійсним коносаментом після сплати транспортних витрат по перевезенню товаром за маршрутом зазначеному в коносаменті. Товар в контейнерах, який коносаментом від 07.03.2025 № 250008216 переміщувався на морському судні з порту CHONGQING (CHINA) до порту GDANSK (POLAND), за даними Інтернет ресурсу відстеження контейнерів ww.maersk.com/tracking станом на 26.05.2025 вибув з порту GDANSK, що свідчить про факт сплати за морський фрахт на дану дату. Але в рахунку на оплату транспортних витрат, включно й за морський фрахт, від 26.05.2025 № G10410 зазначено термін сплати: 04.07.2025. На дату подання ЕМД 24.06.2025, митному органу не надано ніяких банківських платіжних документів що підтверджують факт оплати транспортно-експедиційних послуг, іх реквізити в графі № 44 ЕМД під кодом «3005» не зазначені. Здійснення оплати послуг з порушеннями встановлених строків може передбачати додаткові санкції та штрафи за порушення вказаних строків.

Щодо таких тверджень митного орагну, суд зазначає наступне.

Для підтвердження транспортних витрат Перевізником були надані документи, передбачені діючим митним законодавством, в тому числі Правилами заповнення декларації митної вартості, затвердженими наказом Міністерства фінансів України від 24.05.2012 № 599 «Про затвердження Форми декларації митної вартості та Правил її заповнення», згідно яких при заповненні графи 20 декларації митної вартості: для підтвердження витрат на транспортування декларантом, відповідно до частини 2 статті 53 МКУ, подаються транспортні (перевізні) документи, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів. До зазначених документів можуть належати: рахунок-фактура (акт виконаних робіт (наданих послуг)) від виконавця договору (контракту) про надання транспортно-експедиційних послуг, що містить реквізити сторін, суму та умови платежу, інші відомості, відповідно до яких встановлюється належність послуг до товарів; банківські та платіжні документи, що підтверджують факт оплати транспортно-експедиційних послуг відповідно до виставленого рахунка-фактури; калькуляція транспортних витрат (якщо перевезення товарів здійснюється з використанням власного транспортного засобу), що містить відомості про маршрут перевезення, його протяжність у кілометрах до місця ввезення на митну територію України та по митній території України, розмір тарифної ставки на перевезення за одиницю виміру (вагу) товару за 1 кілометр маршруту.

Для підтвердження транспортних витрат, як складової митної вартості, товариством митниці надані: декларацію митної вартості; зовнішньоекономічний контракт №НL/5 від 07.12.2023; специфікації до нього: №№ 2025-6 від 15.01.25, 2025- 7 від 20.01.25, 2025-10-z від 15.01.25; банківські платіжні інструкції № 1408 від 07.05.25; № 1439 від 13.05.25, рахунок-фактуру № НL2025-6С/7В, додаток № 1 до рахунку від 20.02.2025; пакувальний лист до нього від 20.02.25; технічні характеристики товарів, до яких включені:

вартість морського перевезення за маршрутом порт QINGDAO, Китай порт Гданськ, Польща, вартість якого складає 7 500.00 доларiв США, без ПДВ;

вартість доставки залізничним транспортом від порту Гданськ до кордону України (м/п Пшемишль), 151 924,41 грн - перевезення від кордону України до м. Самар (Новомосковськ), 5 188,68 грн ТЕО по території України. Вантаж додатково не страхувався. Перевантаження контейнерів враховано.

В інвойсі, акті виконаних робіт, довідці про транспортні витрати Перевізник зазначив окремо вартість транспортування за кожною дільницею транспортування - морське міжнародне перевезення, транспортування залізницею до кордону України, перевезення по території України.

Твердження митниці про те, що відомості щодо включення витрат на транспортування за маршрутом від порту GDANSK до станції GDYNIA, (Польща) до ціни наданих послуг, відсутні в наданих декларантом до митного оформлення документах є необгрунтованими з огляду на те, що як вбачається з рахунку на оплату, акту виконаних робіт, довідки про транспортні витрати означений митницею маршрут покривається маршрутом перевезення вантажу залізничним транспортом - Гданськ, Польща Мостиська-Пшемисль, вартість якого складає 6 000,00 доларів США, тобто вартість доставки за маршрутом від порту GDANSK до станції GDYNIA, (Польща) включена до вартості доставки товару за маршрутом Гданськ, Польща Мостиська-Пшемисль та не потребує виокремлення окремою статтею витрат в означених документах або зазначення в окремому комерційному документі.

Відповідно до статті 15 Угоди, накладна повинна містити наступну інформацію: 1) назва відправника та його поштова адреса; 2) назва одержувача та його поштова адреса; 3) назва договірного перевізника; 4) назва залізниці та станції відправлення; 5) назва залізниці та пункту призначення; 6) назва прикордонних станцій переходів; 7) назва вантажу та його код; 8) номер відправлення; 9) різновид упаковки; 10) кількість вантажних місць; 11) вага вантажу; 12) номер вагону (контейнеру), ким наданий вагон для перевезення вантажу (відправником або перевізником); 13) перелік супровідних документів, доданих до накладної; 14) про сплату провізних платежів; 15) кількість та знаки пломб; 16) спосіб визначення ваги вантажу; 17) дата укладення договору перевезення.

Таким чином в статті 15 Угоди мова йде не про числові значення витрат на транспортування, а про інформацію щодо сплати провізних платежів. Слід зазначити, що графа 23 Сплата провізних платежів залізничної товаро-транспортної накладної містить інформацію щодо сплати провізних платежів, внесену перевізником при оформленні накладної, тобто накладна містить усю необхідну інформацію, наявність якої визначена Угодою.

Твердження митниці про відсутність у поданих документах відомостей щодо вартості додаткових витрат на навантаження, вивантаження та обробку оцінюваних товарів та не врахування експедиторських витрат та нагороди за Договором ТЕО не заслуговують на увагу з огляду на те, що відповідно до заявки на перевезення, яка є невід`ємною частиною договору перевезення передбачено включення додаткових витрат у загальну вартість перевезення. Також пунктом 4.2 зовнішньоекономічного контракту прямо передбачено, що, у ціну Товару включена вартість упаковки і маркування, а пунктом 3.1. контракту визначено, що поставки здійснюються на умовах згідно правил ІНКОТЕРМС за редакцією 2010 року, які мають обов`язковий характер для Сторін у рамках цього Контракту. Конкретні умови поставки партії товару зазначаються в Специфікації (Додатку) до цього Контракту. Сторони мають право після підписання Специфікації змінити умови поставки, зазначені в ній, шляхом підписання додаткової угоди. Відповідно ж до пункту 3.1.1. контракту, у разі використання правил Інкотермс FOB (вільно на борту) у порту відвантаження продавець зобов`язаний за свій рахунок здійснити завантаження товару на борт зазначеного покупцем судна в узгоджену дату або в межах обумовленого терміну в названому порту відвантаження відповідно до звичаїв порту, а також виконати митні формальності, необхідні для вивозу. Покупець повинен за свій рахунок зафрахтувати судно і своєчасно сповістити продавця про терміни, умови та місце навантаження, назву, часу прибуття судна. Ціна FOB (FOB price) означає, що контрактна ціна за товар включає в себе суму вартості самого товару, експортного митного оформлення цього товару з оплатою експортних мит і інших зборів, а також вартості доставки в порт відвантаження і завантаження вантажу на борт судна без вартості перевезення (фрахту) в порт призначення.

Як вбачається умовами зовнішньоекономічного контракту прямо визначено, що витрати на пакування, маркування, завантаження, вивантаження товару включені до фактурної вартості товару, яка відображена у специфікації та рахунку на оплату, тому не потребують виділення окремою статтею витрат, а твердження митниці є помилковими.

Слід зазначити, що перевезення спірної товарної партії здійснювалось відповідно до договору перевезення № 2702/912/25, а не договору транспортного експедирування. Нормами Цивільного кодексу, Господарського кодексу України, Закону України Про транспортно-експедиторську діяльність, Закону України Про зовнішньоекономічну діяльність передбачена сплата експедиторських витрат та винагороди експедитора виключно у разі здійснення транспортного експедирування вантажу за договором транспортного експедирування, сплата таких платежів при здійсненні мультимодального перевезення вантажу за договором перевезення не передбачена, тобто такі платежі не здійснювались товариством. Вручення нагороди за договором ТЕО (як зазначає митниця) взагалі не передбачено нормами законодавства.

Підставою для оплати транспортних витрат, визначеними умовами договору перевезення є інвойс, який виставляється перевізником впродовж 5 днів від дати надходження вантажу в порт призначення (п. 4.2 Договору). Відповідно до інвойсу № HL2025-6С/7В від 20.02.2025, який сформовано та виставлено Перевізником. Таким чином, Перевізник сам зазначив термін сплати транспортних витрат за цією поставкою. На день декларування спірного товару та винесення митницею спірного Рішення оплата транспортних витрат не здійснювалась, оскільки термін її здійснення не сплинув, тому надання банківського платіжного документу було не можливим.

Щодо твердження відповідача про суб`єктивний характер наданих декларантом документів в розумінні статті 52 МКУ, суд зазначає, що чинним міжнародним законодавством не встановлено типової форми комерційної пропозиції та прайс-листа. Згідно загальноприйнятої світової практики прайс-лист має містити відомості, яких достатньо будь-якому покупцю для отримання інформації щодо умов продажу товару, а саме: найменування товару, артикул, якість товару (за необхідності), одиниці виміру (штуки, упаковки тощо), ціну, з обов`язковим зазначенням валюти, контактна інформація про продавця та будь-які інші положення, що стосуються умов продажу товарів.

Враховуючи те, що комерційна пропозиція містить посилання на особу, якій надається пропозиція, та вказівку на найменування товару, кількість, умови поставки, ціну одиниці товару , а інформація, що міститься в комерційній пропозиції та прайс-листі відповідає іншим документам, які надавались позивачем до митного оформлення, не виникає ніяких сумнівів що надані документи, передбачені ч.3 ст.53 МКУ, стосуються саме задекларованого товару і містять інформацію щодо ціни товару, яка пропонується для придбання.

Відповідно до положення пункту 4 частини першої статті 3 Цивільного кодексу України, яким закріплено таку загальну засаду цивільного законодавства, як свобода підприємницької діяльності, яка не заборонена законом. Із наведеної засади випливає свобода способів ініціювання підприємницьких цивільних правовідносин, у тому числі свобода форми прайс-листа.

Отже, з огляду на засаду свободи підприємницької діяльності митним органам заборонено втручатися у підприємницьку діяльність декларантів шляхом відмови взяти до уваги прайс-лист з мотивів його недопустимості у зв`язку із наявністю чи відсутністю у ньому певних відомостей (реквізитів).

Відомості, зазначені у прайс-листі знайшли своє підтвердження у первинних документах бухгалтерського обліку специфікації, рахунку на оплату та банківських платіжних документах. Таким чином, зауваження митного органу відносно прайс-листа та комерційної пропозиції не є підставою для витребування додаткових документів або неврахування їх, як документів, підтверджуючих вартість товару.

Також в графі 33 спірного Рішення, митниця зазначає: «Враховуючи зазначені в повідомленні митниці результати перевірки документів, наданих до митного оформлення оцінюваної партії товару, відмову декларанта від надання додаткових документів, ненадання документів у спростування виявлених невідповідностей, що унеможливлює перевірити числове значення вартості заявленого товару, відсутність документального підтвердження повноти включення складових митної вартості, метод визначення митної вартості товарів за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються, не може бути застосований відповідно п.2. ст.58 МКУ, п.6 ст.54 МКУ. Митницею приймається рішення про коригування митної вартості».

Як вбачається з наведеного підставою для неможливості застосування методу визначення митної вартості товарів за ціною договору (контракту) щодо задекларованих товарів стала начебто відмова декларанта від надання додаткових документів, ненадання документів у спростування виявлених начебто невідповідностей у поданих на підтвердження заявленої митної вартості документах.

Так, щодо вимог митниці про надання товариством банківських платіжних документів, що стосуються оцінюваного товару інших платіжних та/або бухгалтерських документів, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару, слід зазначити, що самою митницею визнається факт надання товариством банківських платіжних інструкцій, щодо оплати вартості товару.

Також товариством були надані зазначені вище інші бухгалтерські документи: зовнішньоекономічний контракт, специфікація, рахунок-фактура на оплату, виписки з власного банківського рахунку, прайс-лист, комерційна пропозиція.

Відповідно до п. 4, п. 5 ч. 2 ст. 53 МКУ, банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару для підтвердження заявленої митної вартості подаються митниці виключно у разі оплати рахунку, а інші платіжні та/або бухгалтерських документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару надаються виключно за наявності у декларанта.

Таким чином, товариством виконані вимоги означеної правової норми та надані митниці усі платіжні та інші бухгалтерські документи, наявні у нього, якими підтверджено вартість товару за контрактом на момент декларування спірної товарної партії, числові показники вартості товару у них не містять розбіжностей, кореспондуються між собою та ідентифікуються з задекларованими товарами, використовуючи відомості яких митниця мала можливість перевірити числові показники вартості товару та факт здійснення оплати за товар, тому її вимога є безпідставною.

Вимога митниці про надання транспортних перевізних документів якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів також є безпідставною, оскільки усі наявні у товариства такі документи також були надані ним митниці в процесі консультацій щодо митного оформлення задекларованого товару, зазначені вище: договір перевезення, коносамент, залізнична товаро-транспортна накладна, рахунок на оплату, акт виконаних послуг з перевезення, довідка про транспортні витрати, заявка на перевезення. З зазначених документів вбачається, що факти прийняття товару до перевезення, маршрут, факт його перевезення та числові показники заявленої транспортної складової митної вартості у зазначених документах підтверджуються, кореспондуються між собою, ідентифікуються з задекларованими товарами, тобто митниця мала можливість їх перевірити, тому її вимога про надання товариством в спірному випадку декларування товару транспортних перевізних документів є безпідставною.

Вимоги митниці про надання в спірних випадках декларування таких додаткових документів, як: виписки з бухгалтерської документації; каталогів, специфікацій, прейскурантів (прайс-листів) виробника товару; копії митної декларації країни відправлення; висновків про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлених спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформації біржових організацій про вартість товару або сировини, є необгрунтованими виходячи з того що частково вони були надані, а частково вони відсутні у позивача, тому вимога митниці про їх надання є протиправною, оскільки відповідно до частини 3 ст. 53 МКУ, вони передбачені як додаткові документи, що надаються (за їх наявності) на запит митниці, виключно у випадку, якщо надані документи, передбачені частиною 2 ст. 53 МКУ містять розбіжності, які мають вплив на правильність визначення митної вартості, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Щодо надання виписки з бухгалтерської документації, слід зазначити, що така вимога митниці є безпідставною, оскільки митницею не конкретизовано яку саме виписку з якої саме бухгалтерської документації, за який період та на усунення яких розбіжностей в поданих документах необхідно її надати. Поданими документами первинного бухгалтерського обліку підтверджується вартість товару за контрактом та вартість транспортних витрат до кордону з Україною, як складові митної вартості. Товариством були надані виписки з власного банківського рахунку, які по своїй суті є виписками з бухгалтерської документації.

Щодо надання каталогів виробника товару, слід зазначити, що зовнішньоекономічним Контрактом (п. 3.5, п. 3.6), його Сторонами узгоджені документи які повинні надаватись для підтвердження поставки товару, серед яких такі документи, як каталоги виробника товару відсутні. Таким чином товариство, відповідно до умов Контракту, не має права вимагати від іншої сторони документи, не передбачені його умовами, тобто вони відсутні у товариства та не могли бути надані на вимогу митниці, тим паче, що вона також протирічить положенням ч. 3 ст. 53 МКУ. Крім того, надані прайс лист та комерційна пропоциція і є по суті каталогами виробника товару.

Щодо надання специфікацій, прейскурантів (прайс-листів) виробника товару, слід зазначити, що разом з ЕМД, якою товар декларувався товариством митниці були надані зазначена вище специфікація до контракту, прайс-лист виробника та комерційна пропозиція виробника товарів, а тому вимога митниці є безпідставною.

Щодо надання висновків про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлених спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформації біржових організацій про вартість товару або сировини, слід зазначити, що вимога митниці є безпідставною з огляду на те, що вартість та якість товару підтверджуються документами первинного бухгалтерського обліку, наданими товариством митниці в процесі декларування товару в спірному випадку декларування, зазначеними вище: специфікацією, рахунком на оплату, прайс-листом, комерційною пропозицією, сертифікатом країни походження товару, технічними характеристиками, відомості яких не містять розбіжностей та кореспондуються між собою. Таким чином надання висновку про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлених спеціалізованими експертними організаціями було недоцільним, такі висновки відсутні у товариства та не могли бути надані митниці.

З огляду на викладене у сукупності суд дійшов висновку, що позивач надав митному органу усі необхідні документи, які надають можливість перевірити та підтвердити заявлену митну вартість товару. Суттєвих недоліків поданих до митного органу документи не містили, а відповідно у відповідача не було підстав для прийняття рішення про коригування митної вартості товару.

Відтак, суд вважає, що митний орган мав можливість пересвідчитись у достовірності митної вартості заявленої декларантом за ціною договору.

Верховний суд у постанові від 23.07.2019 по справі № 1140/3242/18 вказав на те, що «Наявність обґрунтованих сумнівів у правильності зазначеної декларантом митної вартості товарів є імперативною умовою, оскільки з цією обставиною закон пов`язує можливість витребування додаткових документів у декларанта та надає митниці право вчиняти наступні дії, спрямовані на визначення дійсної митної вартості товарів. Такі сумніви є обґрунтованими, якщо надані декларантом документи містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари. У зв`язку з вказаним саме на митний орган покладається обов`язок зазначити конкретні обставини, які викликали відповідні сумніви, причини неможливості їх перевірки на підставі наданих декларантом документів, а також обґрунтувати необхідність перевірки сумнівних відомостей та зазначити документи, надання яких може усунути сумніви у достовірності цих відомостей…».

Суд зауважує, що в межах розгляду даної справи відповідач не підтвердив належними доказами та аргументованими доводами наявність у поданих позивачем документах розбіжностей, ознак підробки або відсутність всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена за ці товари.

За положеннями ч. 1 ст. 55 Митного кодексу України рішення про коригування митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України з поміщенням у митний режим імпорту, приймається митним органом у письмовій формі під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості цих товарів як до, так і після їх випуску, якщо митним органом у випадках, передбачених частиною шостою статті 54 цього Кодексу, виявлено, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів. При цьому, прийняте митним органом письмове рішення про коригування заявленої митної вартості товарів має містити, крім іншого:

1) обґрунтування причин, через які заявлену декларантом митну вартість не може бути визнано;

2) наявну в митного органу інформацію (у тому числі щодо числових значень складових митної вартості, митної вартості ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, інших умов, що могли вплинути на ціну товарів), яка призвела до виникнення сумнівів у правильності визначення митної вартості та до прийняття рішення про коригування митної вартості, заявленої декларантом;

3) вичерпний перелік вимог щодо надання додаткових документів, передбачених частиною третьою статті 53 цього Кодексу, за умови надання яких митна вартість може бути визнана органом доходів і зборів;

4) обґрунтування числового значення митної вартості товарів, скоригованої митним органом, та фактів, які вплинули на таке коригування (частина 2 статті 55 Митного кодексу України).

Між тим, спірне рішення про коригування митної вартості товарів такої інформації не містить, що не дає підстав вважати його обґрунтованим та вмотивованим у контексті положень пунктів 2, 4 частини другої статті 55 МК України.

Окрім того, відповідно до усталеної правової позиції Верховного Суду, висловленої у постановах: від 30.01.2018 по справі № 813/7903/14, від 18.12.2018 по справі № 826/15706/13-а, від 29.01.2019 по справі № 815/6827/17, від 16.04.2019 по справі № 815/6698/17, митна вартість товарів, відкоригована за резервним методом має ґрунтуватися на митній вартості, раніше визнаній (визначеній) митними органами, що міститься в Єдиній автоматизованій інформаційній системі (далі ЄАІС). При цьому, у такій ситуації митний орган повинен не просто зазначити, зокрема, обставину відсутності в нього інформації щодо оформлення ідентичних та подібних товарів (як на підставу незастосування методів за ціною договору щодо ідентичних товарів та за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів), а навести цінову інформацію з ЄАІС про оформлення товарів, що мають ознаки, найбільш схожі на ознаки задекларованих товарів та пояснити з урахуванням положень статей 59, 60 МК України, чому ця інформація не може бути взята за основу для визначення митної вартості, чого в оскаржуваному рішенні про коригування митної вартості, відповідач не зазначив.

Таким чином, факт того, що рівень задекларованої митної вартості товару значно нижчий за рівень митної вартості ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, митне оформлення яких вже здійснено, сам собою не може бути підставою для витребування додаткових документів; цей факт є лише підставою для поглибленої перевірки повноти та достовірності документів. І лише виявлення одного або декількох з фактів, зазначених у частині третій статті 53 МК України, є підставою для витребування додаткових документів.

Таке тлумачення зазначеної правової норми повністю співпадає з правовим висновком, висловленим Верховним Судом у постанові від 03.04.2018 по справі № 809/453/17.

За таких обставин суд дійшов висновку, що позивачем надано усі необхідні документи, що стосуються числового значення митної вартості товару або методу її визначення, документи містили всі відомості, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, у зв`язку із чим суд дійшов висновку, що рішення про коригування митної вартості товарів № UA110050/2025/000082/1 від 30.06.2025 є протиправним та таким, що підлягає скасуванню.

Інші доводи відповідача висновків суду не спростовують, при цьому суд звертає увагу на ті обставини, що відповідно до правил п.41 «Висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень» обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення.

Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

Згідно з частинами першою, другою статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Відповідно до положень статті 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

З урахуванням з`ясованих обставин, досліджених матеріалів справи суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню.

Відповідно до ч.1 ст.139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Керуючись ст.ст.9, 77, 132, 143, 243-246, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю "МОТОТЕХІМПОРТ" (69000, м. Запоріжжя, вул. Штабна, буд. 13, прим. 19, ) до Дніпровської митниці (49038, м. Дніпро, вул. Княгині Ольги, буд. 22, ) про визнання протиправним та скасування рішення - задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати Рішення Дніпровської митниці про коригування митної вартості товару № UA110050/2025/000082/1 від 30.06.2025.

Стягнути на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "МОТОТЕХІМПОРТ" за рахунок бюджетних асигнувань Дніпровської митниці судові витрати зі сплати судового збору в розмірі 12 658,91 грн (дванадцять тисяч шістсот п`ятдесят вісім гривень дев`яносто одна копійка).

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку до Третього апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його (її) проголошення, а якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Рішення складено у повному обсязі та підписано суддею 21 січня 2026 року.

Суддя Р.В. Сацький