Справа № 953/13797/25
Суддя: Дяченко О. М.
Дата ухвалення: 2026-01-20 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 січня 2026 року м. Харків

Київський районний суд м. Харкова у складі:

головуючого судді - Дяченка О.М.,

за участю секретаря судового засідання - Собченко В.С.,

представника позивача - адвоката Саніна А.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду Київського районного суду м. Харкова, в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Департаменту патрульної поліції, Управління патрульної поліції в Харківській області Департаменту патрульної поліції про скасування постанови про адміністративне правопорушення, -

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст заявлених вимог

22.12.2025 представник позивача ОСОБА_1 адвокат Санін Арсеній Олександрович звернувся до суду через підсистему "Електронний суд" Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи з позовом до Департаменту патрульної поліції, Управління патрульної поліції в Харківській області Департаменту патрульної поліції про скасування постанови про адміністративне правопорушення серії ЕГА № 1935386 від 10.12.2025 за ст. 183 КУпАП, в якій просить:

- скасувати постанову серії ЕГА № 1935386 від 10.12.2025 за ст. 183 КУпАП;

- закрити провадження у справі за відсутності в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення;

-стягнути з відповідача судовий збір.

Аргументи позивача

- відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 183 КУпАП;

- відповідачем при встановлені обставин по вказаній справі не було досліджено відеозаписів зроблених представниками першого екіпажу патрульної поліції; не було відібрано пояснення щодо обставин справи ані у позивача, ані у представників першого екіпажу патрульної поліції; відповідачем не було встановлено усіх обставин по справі та не було здійснено збір належних, допустимих та достатніх доказів;

- оскаржувана постанова не відповідає вимогам передбачених у ст.283 КУпАП, оскільки не розкриває такої ознаки об`єктивної сторони складу правопорушення як здійснення завідомо неправдивого виклику поліції, що ставить під сумнів правильність кваліфікації розглядуваних дій позивача за ст. 183 КУпАП.

Позиція відповідача

- вся подія, від моменту зупинки водія до завершення спілкування з позивачем, фіксувалася безперервно, що підтверджується наявними у матеріалах справи відеозаписами;

- переглядом вказаних записів встановлено, що поліцейські не погрожували позивачу, не поводили себе зухвало та не порушували норми професійної етики.

Рух справи, заяви, клопотання учасників справи

Згідно з протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями, справу передано для розгляду судді Дяченку О.М.

Ухвалою Київського районного суду від 25.12.2025 вказану позовну заяву залишено без руху. У визначений ухвалою строк, позивачем усунуто недоліки позовної заяви.

Ухвалою Київського районного суду від 09.01.2026 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито спрощене позовне провадження з повідомленням (викликом) сторін у справі.

13.01.2026 від представника Департаменту патрульної поліції Федюка Д.В. надійшов відзив на позовну заяву.

Представник позивача адвокат Санін А.О. у судовому засіданні (16.01.2025) позовні вимоги підтримав та просив позов задовольнити в повному обсязі.

Представник відповідача у судове засідання не з`явився, про дату, час та місце судового засідання повідомлений належним чином, заяв про відкладення розгляду справи не надходило. Управління патрульної поліції в Харківській області Департаменту патрульної поліціїмає наявний зареєстрований Електронний кабінет ЄСІТС. В матеріалах справи містяться докази його належного повідомлення, зокрема, довідки про доставку електронного документу до електронного кабінету.

Фактичні обставини справи, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин

Як встановлено судом та підтверджується матеріалами справи, 10.12.2025, у темну пору доби, позивач переходив проїжджу частину по нерегульованому пішохідному переходу за адресою: м. Харків, м-н Свободи, буд. 4. Знаходившись на пішохідному переході, транспортний засіб Citroen C-Elysee, д.н.з. НОМЕР_1 , (далі транспортний засіб), що рухався по проїжджій частині дороги, не надав позивачу перевагу у русі, внаслідок чого наблизився до нього на небезпечну дистанцію та майже не здійснив наїзд на позивача. Водія транспортного засобу зупинив екіпаж патрульної поліції. На прохання позивача, зафіксувати пояснення позивача щодо обставин події, як потерпілого/свідка, поліцейські не відреагували. Внаслідок чого, позивач зателефонував на гарячу лінію «102» і повідомив як про порушення водієм транспортного засобу Правил дорожнього руху України, так і про те, що представники патрульної поліції, які складали відносно водія транспортного засобу адміністративний матеріал за даною подією поводяться із позивачем неадекватно, здійснюють на нього психологічний тиск як на потерпілого та ігнорують його законні вимоги. Другий екіпаж патрульної поліції, який був направлений за зверненням позивача, не здійснивши будь-якого встановлення та належної фіксації обставин справи, виніс щодо позивача оскаржувану постанову. Так, 10.12.2025 інспектором 3 батальйону 1 роти 2 взводу Управління патрульної поліції в Харківській області Департаменту патрульної поліції, лейтенантом поліції Муленко Т.А. було винесено постанову по справі про адміністративне правопорушення серії ЕГА № 1935386, якою ОСОБА_1 було визнано винним у вчинені адміністративного правопорушення передбаченого ст. 183 КУпАП та накладено штраф у розмірі 850,00 грн. Згідно вказаної постанови, громадянин ОСОБА_1 10.12.2025, перебуваючи за адресою: м. Харків, м-н Свободи, буд. 4, здійснив завідомо неправдивий виклик спецслужб, а саме поліції, запис БК 475021, відео зі службового реєстратора 70 маі, що спричинило вчинення позивачем адміністративного правопорушення передбаченого ст. 183 КУпАП.

Суд враховує, що позивач не погодившись зі складеною щодо нього постановою за ст. 183 КУпАП, звернувся зі скаргою до Управління патрульної поліції в Харківській області Департаменту патрульної. У відповідь на яку, прийнято рішення залишити постанову від 10.12.2025 серії ЕГА № 1935386 без змін, а скаргу без задоволення.

Мотиви, з яких виходив суд, застосовані норми права та висновки суду

Частиною 2 ст. 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 14 Закону України «Про дорожній рух» від 30.06.1993 № 3353-XII (далі Закон 3353-XII) вказано, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримуватися вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху.

Статтею 7 КУпАП передбачено, що ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

Відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 213 КУпАП, справи про адміністративні правопорушення розглядаються органами Національної поліції, органами державних інспекцій та іншими органами (посадовими особами), уповноваженими на те цим Кодексом.

Згідно з п. 8 ч. 1 ст. 23 Закону України «Про Національну поліцію», поліція відповідно до покладених на неї завдань у випадках, визначених законом, здійснює провадження у справах про адміністративні правопорушення, приймає рішення про застосування адміністративних стягнень та забезпечує їх виконання.

В силу положень п. 11 ч. 1 ст. 23 Закону України "Про Національну поліцію", поліція відповідно до покладених на неї завдань регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками.

На виконання приписів ч. 5 ст. 14 Закону 3353-XII, учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху.

Згідно Правил дорожнього руху України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 року № 1306, учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил. Особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством (пункт 1.9).

Згідно зі статтею 23 Закону України «Про Національну поліцію», поліція відповідно до покладених на неї завдань: здійснює превентивну та профілактичну діяльність, спрямовану на запобігання вчиненню правопорушень; виявляє причини та умови, що сприяють вчиненню кримінальних та адміністративних правопорушень, вживає у межах своєї компетенції заходів для їх усунення; вживає заходів, спрямованих на усунення загроз життю та здоров`ю фізичних осіб і публічній безпеці, що виникли внаслідок учинення кримінального, адміністративного правопорушення; здійснює своєчасне реагування на заяви та повідомлення про кримінальні, адміністративні правопорушення або події; здійснює провадження у справах про адміністративні правопорушення, приймає рішення про застосування адміністративних стягнень та забезпечує їх виконання.

Охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством є завданням Кодексу України про адміністративні правопорушення (стаття 1 КУпАП).

Відповідно до статті 183 КУпАП, за завідомо неправдивий виклик пожежно-рятувального підрозділу (частини), поліції, бригади екстреної (швидкої) медичної допомоги або інших аварійно-рятувальних формувань, передбачена відповідальність у виді штрафу від п`ятдесяти до двохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Предметом оскарження у цій справі є постанова про вчинення адміністративного правопорушення, що передбачене статтею 183 КУпАП, а саме завідомо неправдивий виклик поліції.

Диспозиція статті 183 КУпАП передбачає об`єктивну сторону правопорушення виклик представника хоча б однієї з перерахованих у статті спеціальних служб нібито для надання допомоги, знаючи наперед про те, що в цьому немає ніякої необхідності. Суб`єктивна сторона правопорушення характеризується наявністю прямого умислу.

Відповідно до ч. 1 ст. 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Ознака винності діяння є обов`язковою ознакою адміністративного правопорушення (проступку), викладеного у статті 9 КУпАП.

Відповідно до статті 245 КУпАП, завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

На виконання положень статті 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ст. 283 КУпАП, розглянувши справу про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить постанову по справі. Постанова повинна містити: найменування органу (посадової особи), який виніс постанову, дату розгляду справи; відомості про особу, щодо якої розглядається справа; опис обставин, установлених при розгляді справи; зазначення нормативного акта, який передбачає відповідальність за дане адміністративне правопорушення; прийняте по справі рішення.

З оскаржуваної постанови вбачається, що громадянин ОСОБА_1 10.12.2025, перебуваючи за адресою: м. Харків, м-н Свободи, буд. 4, здійснив завідомо неправдивий виклик спецслужб, а саме поліції, запис БК 475021, відео зі службового реєстратора 70 маі, що спричинило вчинення позивачем адміністративного правопорушення передбаченого ст.183 КУпАП.

Аналіз викладеного порушення у спірній постанові вказує на те, що позивачу інкримінується завідомо неправдивий виклик поліції за допомогою телефонної лінії «102» та повідомлення про подію, якої фактично не було.

Водночас, детальнішого викладу обставин справи постанова відповідача не містить, а тому не розкриває зміст об`єктивної та суб`єктивної сторін інкримінованого позивачу правопорушення, що ставить під сумнів правильність кваліфікації розглядуваних дій позивача за ст. 183 КУпАП.

Із змісту норми ст. 283 КУпАП також слідує, що обставини вчинення адміністративного правопорушення, які викладені у постанові, мають встановлюватись на підставі оцінених органом (посадовою особою) доказів, що є допустимими, тобто, зібраними у встановленому КУпАП порядку.

Разом з тим, вказана постанова не містить посилання на докази вчинення позивачем адміністративного правопорушення.

Статтею 69 КАС України передбачено, що доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів.

Відповідно до ст. 251 КУпАП України, доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

За змістом норм частин 1 та 2 статті 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 КУпАП.

У наведених положеннях визначено систему правових механізмів щодо забезпечення дотримання прав особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, на стадії розгляду уповноваженим органом (посадовою особою) справи про адміністративне правопорушення, зокрема, з метою запобігти безпідставному (необґрунтованому) притягненню такої особи до відповідальності.

Згідно зі статтею 247 КУпАП, обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події і складу адміністративного правопорушення. Наявність події і складу правопорушення доводиться шляхом надання доказів.

В судовому засіданні досліджено долучені відповідачем до відзиву на позовну заяву відеозаписи. Останніми зафіксовано, що працівники поліції відмовились зафіксувати пояснення позивача щодо обставин події, як потерпілого/свідка при складенні протоколу на водія транспортного засобу Citroen C-Elysee, д.н.з. НОМЕР_1 , чим порушили права позивача. Тобто, виклик поліції не був безпідставним, позивач не повідомляв поліції неправдивих відомостей та не бажав даремного виїзду екіпажу поліції. Також суд враховує, що позивач повідомляв представнику поліції на лінії "102" про порушення, які допустили працівники поліції при складанні протоколу про адміністративне правопорушення відносно водія транспортного засобу Citroen C-Elysee, д.н.з. НОМЕР_1 , і на переконання суду, останній здійснював інформування про порушення які здійснили працівники поліції відносно нього, а не завідомо неправдивий виклик.

Так, об`єктивна сторона правопорушення, передбаченого ст. 183 КУпАП, полягає у завідомо неправдивому виклику, зокрема, поліції. Дії особи при цьому спрямовані саме на зрив нормальної роботи таких необхідних для суспільства служб, як, зокрема, поліція. Особа викликає поліцейського нібито для надання допомоги, знаючи наперед про те, що в цьому немає ніякої необхідності.

Саме по собі опис адміністративного правопорушення у вигляді "громадянин ОСОБА_1 здійснив завідомо неправдивий виклик" неможе бути належним доказом вчинення особою такого порушення, а постанова про притягнення позивача до адміністративної відповідальності не може вважатися беззаперечним доказом вчинення правопорушення, оскільки така постанова по своїй правовій природі є рішенням суб`єкта владних повноважень щодо наслідків розгляду зафіксованого правопорушення, якому передує фіксування цього правопорушення. Таке рішення суб`єкта владних повноважень має бути обґрунтованим на момент його прийняття, оскільки воно має значимі наслідки для позивача, що знаходиться в нерівному положенні по відношенню до суб`єкта владних повноважень. Аналогічний правовий висновок викладено у постанові Верховного Суду від 26 квітня 2018 року у справі № 338/1/17. Зазначена правова позиція викладена й у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 12.05.2020 у справі № 513/899/16-а.

Отже, зовнішній прояв (винного, протиправного) діяння, передбаченого ст. 183 КУпАП, обов`язково повинен поєднуватися з умислом суб`єкта на вчинення такого посягання на охоронювані законом суспільні відносин, чого з огляду на фактичні обставини справи, в даному випадку, не підтверджено належними та допустимими доказами.

Відповідно до ст. 77 КАС України, у справах про оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

На підставі наведеного, суд приходить до висновку, що відповідачем неправомірно притягнуто позивача до адміністративної відповідальності за ст. 183 КУпАП.

Відповідно до частини 1 статті 90 КАС України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Згідно з частиною 2 статті 77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Таким чином, в адміністративному процесі, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень тягар доказування правомірності своїх рішень, дій чи бездіяльності покладається на відповідача - суб`єкта владних повноважень, який повинен подати суду всі наявні у нього документи та матеріали, що можуть бути використані як докази у справі.

Оскільки визначальним принципом здійснення правосуддя в адміністративних справах є принцип офіційного з`ясування всіх обставин у справі, а тому суд під час розгляду справи повинен створювати необхідні умови для всебічного, повного й об`єктивного дослідження справи, однак не зобов`язаний підміняти собою учасників процесу, шукаючи докази виключно за власною ініціативою. Адміністративний суд має активно підтримувати перебіг провадження, досліджувати фактичні обставини справи в найбільш повному обсязі.

На обов`язок доведення саме відповідачем як суб`єктом владних повноважень правомірності винесення рішення про притягнення особи до адміністративної відповідальності, правомірності та законності прийнятої постанови вказує Верховний Суд у постановах від 24.04.2019 (справа №537/4012/16-а), від 08.11.2018 (справа № 201/12431/16-а), від 23.10.2018 (справа № 743/1128/17), від 15.11.2018 (справа № 524/7184/16-а).

Враховуючи конституційний принцип правової держави, усі сумніви щодо доведеності вини особи слід тлумачити на її користь.

Отже, судом не встановлено в діях позивача складу та події адміністративного правопорушення передбаченого ст. 183 КУпАП в розумінні п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП .

У відповідності до частини 2 статті 6 КАС України, суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.

Згідно зі ст. 62 Конституції України, усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Відповідно до принципу презумпції невинуватості щодо особи, яка підозрюється у вчиненні злочину або правопорушення, припускається невинність до того часу, поки її вину не буде доведено у порядку, передбаченому законодавством, і встановлено вироком суду, який набрав законної сили.

Європейський суд з прав людини підкреслив, що сфера застосування принципу презумпції невинуватості є значно ширшою: він обов`язковий не лише для кримінального суду, який вирішує питання про обґрунтованість обвинувачення, а й для всіх інших органів держави.

Отже, виходячи з наведеного, підстави для притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ст. 183 КУпАП відсутні.

З урахуванням зазначеного, враховуючи встановлені обставини та приписи чинного законодавства, суд задовольняє позовні вимоги щодо скасування оскаржуваної постанови.

Згідно зі ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

Повноваження адміністративного суду у справах з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень щодо притягнення до адміністративної відповідальності, визначені ст. 286 КАС України.

Так, відповідно до ч. 3 ст. 286 КАС України, за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право:1) залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення; 2) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи); 3) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення; 4) змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

Враховуючи ту обставину, що суд дійшов висновку про скасування постанови у зв`язку з відсутністю підстав для притягнення позивача до адміністративної відповідальності за ст. 183 КУпАП, суд вважає за необхідне закрити провадження у справі про адміністративне правопорушення відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП - відсутність події і складу адміністративного правопорушення.

Відповідно до ч. 1 ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 2, 9, 72-78, 242, 243, 244, 246, 286 КАС України, суд -

УХВАЛИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Департаменту патрульної поліції, Управління патрульної поліції в Харківській області Департаменту патрульної поліції про скасування постанови про адміністративне правопорушення - задовольнити.

Скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення серії ЕГА № 1935386 від 10.12.2025, якою ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , притягнуто до адміністративної відповідальності за ст. 183 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 850,00 (вісімсот п`ятдесят, 00) грн.

Справу про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за ст. 183 КУпАП закрити.

Стягнути з Управління патрульної поліції в Харківській області Департаменту патрульної поліції на користь ОСОБА_1 605,60 (шістсот п`ять, 60) грн судового збору.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Другого апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня його складення.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , адреса: АДРЕСА_1 .

Відповідач: Управління патрульної поліції в Харківській області Департаменту патрульної поліції, , місцезнаходження: 61033, м. Харків, вул. Шевченка, буд. 315 А.

Відповідач: Департамент патрульної поліції, , місцезнаходження: 03048, м. Київ, вул. Федора Ернста, 3.

Повний текст рішення складено 20.01.2026.

Суддя О.М. Дяченко