Справа № 520/15298/25
Суддя: Ральченко І.М.
Дата ухвалення: 2026-01-21 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Головуючий І інстанції: Заічко О.В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 січня 2026 р. Справа № 520/15298/25
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді Ральченка І.М.,

Суддів: Подобайло З.Г. , Катунова В.В. ,

розглянувши в порядку письмового провадження у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Харківського окружного адміністративного суду від 23.09.2025, майдан Свободи, 6, м. Харків, 61022, повний текст складено 23.09.25 по справі № 520/15298/25

за позовом ОСОБА_1

до Комісії Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням та виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_2

про скасування рішення та зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

Позивач, ОСОБА_1 , звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Комісії Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням та виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум, треті особи ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_2 , в якому уточнивши позовні вимоги, просив суд:

- скасувати рішення Комісії Головного управління соціальної підтримки Міністерства оборони з питань розгляду матеріалів щодо призначення одноразової грошової допомоги, оформлене протоколом від 28.02.2025 № 20/д, у частині повернення документів ОСОБА_2 на призначення і одержання одноразової грошової допомоги у зв`язку з загибеллю військовослужбовця ОСОБА_3 на доопрацювання.

- зобов`язати Комісію Головного управління соціальної підтримки Міністерства оборони з питань розгляду матеріалів щодо призначення одноразової грошової допомоги провести повторний розгляд матеріалів, виключивши з числа осіб, які мають право на отримання одноразової грошової допомоги у зв`язку з загибеллю військовослужбовця ОСОБА_3 , ОСОБА_2 , як таку, яка не є членом сім`ї загиблого військовослужбовця ОСОБА_3 .

- визнати право ОСОБА_1 на призначення і одержання одноразової грошової допомоги як члена сім`ї загиблого військовослужбовця ОСОБА_3 .

В обґрунтування позовних вимог наголошує про безпідставність рішення Комісії Головного управління соціальної підтримки Міністерства оборони з питань розгляду матеріалів щодо призначення одноразової грошової допомоги, оформлене протоколом від 28.02.2025 № 20/д, у частині повернення документів ОСОБА_2 на призначення і одержання одноразової грошової допомоги у зв`язку з загибеллю військовослужбовця ОСОБА_3 на доопрацювання. Вважає, оскільки ОСОБА_2 , такою, яка не є членом сім`ї загиблого військовослужбовця ОСОБА_3 , а тому не має підстав на одержання одноразової грошової допомоги у зв`язку з загибеллю військовослужбовця ОСОБА_3 .

Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 23.09.2025 року адміністративний позов - залишено без задоволення.

Позивач, не погодившись з рішенням суду першої інстанції, подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати вказане рішення та прийняти нове, яким задовольнити позовні вимоги.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги позивач посилається на порушення судом першої інстанції при прийнятті рішення норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного, на його думку, вирішення спору судом першої інстанції.

Так, позивач в апеляційній скарзі зазначає, що ОСОБА_2 не є членом сім`ї загиблого ОСОБА_3 , оскільки не проживала спільно з військовослужбовцем на час його смерті, не вела з ним спільного побуту, не мала з ним взаємних прав та обов`язків сімейного характеру після розірвання шлюбу.

Окрім того, ОСОБА_2 не є жінкою, з якою загиблий проживав однією сім`єю, але не перебував у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, оскільки цей факт не встановлено рішенням суду, яке набрало законної сили. У зв`язку з вище наведеним, ОСОБА_2 не є особою, яка має право на отримання одноразової грошової допомоги, ні як утриманець, ні як член сім`ї загиблого військовослужбовця, відповідно до ст. 16-1 Закону України № 2011-ХІІ.

Позивач звертає увагу, що до таких висновків прийшов і суд першої інстанції, наголосивши, що документів, які б свідчили про те, що ОСОБА_2 є жінкою, з якою загиблий проживав однією сім`єю, але не перебували у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, за умови що цей факт встановлено рішенням суду, яке набрало законної сили, або свідчили б про те, що вона була утриманцем загиблого, відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб", нею надано не було.

Відповідач не скористався своїм правом та не надав до Другого апеляційного адміністративного суду відзив на апеляційну скаргу позивача.

На підставі положень п. 3 ч. 1 ст. 311 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) справа розглянута в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши доводи апеляційної скарги, рішення суду першої інстанції, дослідивши матеріали справи, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено у суді апеляційної інстанції, що ОСОБА_1 звернувся із Заявою про виплату йому одноразової грошової допомоги, передбаченої статтями 16, 16-1 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» та постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022р. №168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану», у зв`язку із загибеллю ІНФОРМАЦІЯ_2 його сина, військовослужбовця ОСОБА_3 .

На підставі поданої Позивачем Заяви та зібраних документів ІНФОРМАЦІЯ_1 був поданий до Департаменту соціального забезпечення Міністерства оборони України для розгляду Комісією Міноборони Висновок №1184/ОГД від 07.11.2024 року з приводу наявності права на одержання одноразової грошової допомоги у осіб, які звернулися з відповідними заявами у зв`язку із загибеллю ІНФОРМАЦІЯ_2 військовослужбовця ОСОБА_3 .

Відповідно до зазначеного Висновку ІНФОРМАЦІЯ_3 від 07.11.2024 року№1184/ОГД:

ОСОБА_1 , батько загиблого, визначений як такий, що має право на отримання одноразової грошової допомоги;

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , син загиблого, визначений як такий, що має право на отримання одноразової грошової допомоги;

ОСОБА_2 , колишня дружина загиблого, визначена як така, що не має права на отримання одноразової грошової допомоги.

Відповідно до рішення Комісії Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум, яке прийнято 17.01.2025 року на підставі поданих ІНФОРМАЦІЯ_5 Висновку та доданих до нього документів і викладене у Протоколі засідання Комісії №10/168 від 17.01.2025 року (пункт 35), ОСОБА_1 , батьку загиблого, та ОСОБА_4 , сину загиблого, призначено одноразову грошову допомогу у розмірі 2/3 частини 15 000 000 грн., в сумі 10000000 грн. у рівних частках кожному.

Розглянувши подані документи стосовно колишньої дружини загиблого, ОСОБА_2 , Комісією Міноборони 28.02.2025 року прийнято рішення, яке викладене у Протоколі засідання Комісії №20/д від 28.02.2025 року (пункт 14), про повернення документів для призначення їй одноразової грошової допомоги на доопрацювання з метою надання рішення суду, яке набрало законної сили, про встановлення факту проживання однією сім`єю із ОСОБА_3 , не перебуваючи у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, або надання документів, які у розумінні Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" підтверджують, що вона перебувала на утриманні загиблого (судове рішення, яке набрало законної сили, про перебування на утриманні загиблого на дату загибелі, або копії документів, виданих Пенсійним фондом України, які підтверджують право на призначення пенсії в разі втрати годувальника або факт призначення пенсії за загиблого), що дають право на отримання одноразової грошової допомоги.

Позивач, наголошує на тому, що ОСОБА_2 є колишньою дружиною його загиблого сина, станом на час загибелі не була членом сім`ї загиблого, отже, крім нього, ОСОБА_1 , та сина загиблого, ОСОБА_4 , будь-яких інших отримувачів одноразової грошової допомоги - немає.

Позивач вважає, що відповідно до норм постанови КМУ від 28 лютого 2022 року №168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» та ст.16-1 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» (в редакції станом на дату загибелі військовослужбовця), він має право на отримання 50% від повного розміру одноразової грошової допомоги.

Вважаючи протиправним рішення Комісії Міноборони, яке прийнято 28.02.2025 року і викладене у Протоколі засідання Комісії №20/д від 28.02.2025 року (пункт 14), відповідно до якого документи для призначення одноразової грошової допомоги ОСОБА_2 повернуто на доопрацювання, позивач звернувся до суду з даним адміністративним позовом.

Відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що Комісія Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум, не відмовляла позивачу у призначенні частки від нерозподіленої 1/3 частини одноразової грошової допомоги, а, розглянувши подані ІНФОРМАЦІЯ_5 документи, прийняла рішення (у Протоколі №10/168 від 17.01.2025 року (пункт 35)) про призначення йому одноразової грошової допомоги у безспірному розмірі 1/3 частини від 15000000 грн., в сумі 5000000 грн.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про відмову в задоволенні позову з наступних підстав.

Згідно ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до статті 57 Конституції України кожному гарантується право знати свої права і обов`язки. Закони та інші нормативно-правові акти, що визначають права і обов`язки громадян, мають бути доведені до відома населення у порядку, встановленому законом. Закони та інші нормативно-правові акти, що визначають права і обов`язки громадян, не доведені до відома населення у порядку, встановленому законом, є нечинними.

Статтею 58 Конституції України визначено, що закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи. Ніхто не може відповідати за діяння, які на час їх вчинення не визнавалися законом як правопорушення.

Відповідно до частини першої статті 4 Закону України від 06.12.1991 № 1932-XII "Про оборону України" (далі - Закон № 1932-ХІІ) у разі збройної агресії проти України або загрози нападу на Україну Президент України приймає рішення про загальну або часткову мобілізацію, введення воєнного стану в Україні або окремих її місцевостях, застосування Збройних Сил України, інших військових формувань, утворених відповідно до законів України, подає його Верховній Раді України на схвалення чи затвердження, а також вносить до Верховної Ради України подання про оголошення стану війни.

Указом Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24.02.2022 № 64/2022, затвердженого Законом України від 24.02.2022 №2102-IX, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану» в Україні введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб.

Надалі дія воєнного стану в Україні продовжувалася згідно з Указами Президента України.

Правове регулювання відносин між державою і громадянами України у зв`язку з виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, а також визначає загальні засади проходження в Україні військової служби регламентовано Законом України від 25.03.1992 №2232-ХІІ «Про військовий обов`язок і військову службу» (далі - Закон №2232-ХІІ).

Відповідно до статті 41 Закону №2232-XII виплата одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори, та резервістів під час виконання ними обов`язків служби у військовому резерві здійснюється в порядку і на умовах, встановлених Законом України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей».

Згідно з підпунктом 2 пункту 1 статті 3 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" (в редакції станом на дату загибелі ОСОБА_3 ) дія цього Закону поширюється на військовослужбовців, які стали особами з інвалідністю внаслідок захворювання, пов`язаного з проходженням військової служби, чи внаслідок захворювання після звільнення їх з військової служби, пов`язаного з проходженням військової служби, та членів їх сімей, а також членів сімей військовослужбовців, які загинули, померли чи пропали безвісти.

Закон України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" № 2011-XII від 20.12.1991 (далі - Закон №2011-XII) визначає основні засади державної політики у сфері соціального захисту військовослужбовців та членів їх сімей, встановлює єдину систему їх соціального та правового захисту, гарантує військовослужбовцям та членам їх сімей в економічній, соціальній, політичній сферах сприятливі умови для реалізації їх конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни.

Згідно з ч.1 ст.16 Закону №2011-ХІІ одноразова грошова допомога у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві (далі - одноразова грошова допомога), - гарантована державою виплата, що здійснюється особам, які згідно з цим Законом мають право на її отримання.

Частиною 2 ст.16 Закону №2011-ХІІ визначено вичерпний перелік підстав, за наявності яких призначається і виплачується одноразова грошова допомога, зокрема, одноразова грошова допомога призначається і виплачується у разі загибелі (смерті) військовослужбовця під час виконання ним обов`язків військової служби або внаслідок захворювання, пов`язаного з виконанням ним обов`язків військової служби, або смерті особи, звільненої з військової служби, протягом року після звільнення її з військової служби, якщо смерть настала внаслідок поранення, контузії, каліцтва, захворювання, пов`язаних з виконанням обов`язків військової служби.

Відповідно до ст.16-1 Закону №2011-XII у випадках, зазначених у підпунктах 1-3 пункту 2 статті 16 цього Закону, право на призначення та отримання одноразової грошової допомоги мають батьки, один із подружжя, який не одружився вдруге, діти, які не досягли повноліття, утриманці загиблого (померлого). Утриманцями вважаються члени сім`ї, які мають право на пенсію у разі втрати годувальника відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" за загиблого (померлого) військовослужбовця, військовозобов`язаного або резервіста (особу, звільнену з військової служби, смерть якої настала протягом року після звільнення).

Згідно з ч.1, 6, 8 ст.16-3 Закону №2011-ХІІ визначено, що одноразова грошова допомога у випадках, передбачених підпунктами 1-3 пункту 2 статті 16 цього Закону, призначається і виплачується рівними частками всім особам, які мають право на її призначення та отримання, за їх особистою заявою чи заявою їх законних представників. У разі відмови якоїсь з осіб, зазначених у статті 16-1 цього Закону, від призначення та отримання одноразової грошової допомоги, або якщо одна із зазначених осіб у строк, встановлений пунктом 8 цієї статті, не реалізувала своє право на призначення та отримання такої допомоги, її частка розподіляється між іншими особами, які мають право на призначення та отримання одноразової грошової допомоги. Особам, які мають право на призначення та отримання одноразової грошової допомоги, її виплата здійснюється незалежно від реалізації права на призначення та отримання такої допомоги будь-якою з осіб, зазначених у статті 16-1 цього Закону.

Одноразова грошова допомога призначається і виплачується Міністерством оборони України, іншими центральними органами виконавчої влади, що здійснюють керівництво військовими формуваннями та правоохоронними органами, а також органами державної влади, військовими формуваннями та правоохоронними органами, в яких передбачено проходження військової служби військовослужбовцями, навчальних (або перевірочних) та спеціальних зборів - військовозобов`язаними, проходження служби у військовому резерві - резервістами.

Особи, які мають право на отримання одноразової грошової допомоги, передбаченої цим Законом, можуть реалізувати його протягом трьох років з дня виникнення у них такого права.

Порядок призначення і виплати одноразової грошової допомоги визначається Кабінетом Міністрів України (п. 9 ст. 16-3 Закону №2011-ХІІ).

25.12.2013 Кабінет Міністрів України прийняв Постанову №975 "Про затвердження Порядку призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві" (далі - Постанова №975).

Згідно з п.3 Порядку №975 днем виникнення права на отримання одноразової грошової допомоги є, у разі загибелі (смерті) військовослужбовця, військовозобов`язаного та резервіста дата смерті, що зазначена у свідоцтві про смерть.

Відповідно до п.5 Порядку №975 одноразова грошова допомога призначається і виплачується рівними частинами членам сім`ї, батькам та утриманцям загиблого (померлого) військовослужбовця, військовозобов`язаного та резервіста.

Якщо одна із зазначених осіб відмовляється від отримання одноразової грошової допомоги, її частка розподіляється між іншими особами, які мають право на її отримання.

Заява про відмову від отримання одноразової грошової допомоги повинна бути нотаріально посвідчена в установленому законодавством порядку.

Члени сім`ї та батьки загиблого (померлого) військовослужбовця, військовозобов`язаного та резервіста визначаються відповідно до Сімейного кодексу України, а утриманці - відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб".

Виходячи з такого законодавчого врегулювання, вказана одноразова грошова допомога за своєю правовою природою є гарантованою державою соціальною допомогою, яка виплачується, зокрема, членам сім`ї військовослужбовця у разі, якщо смерть настала під час виконання військовослужбовцем обов`язків військової служби.

Відповідно до п. 10 Порядку № 975 члени сім`ї, батьки та утриманці загиблого (померлого), яким призначається та виплачується одноразова грошова допомога, подають за місцем проходження служби (зборів) військовослужбовця, військовозобов`язаного та резервіста або уповноваженим структурним підрозділам державних органів, на які покладаються функції щодо підготовки необхідних для призначення пенсії документів (далі - уповноважений орган), такі документи:

заяву кожного повнолітнього члена сім`ї, батьків та утриманців загиблого (померлого), які мають право на отримання допомоги, а у разі наявності малолітніх та/або неповнолітніх дітей - іншого з батьків або опікунів чи піклувальників дітей про виплату одноразової грошової допомоги;

витяг з наказу про виключення загиблого (померлого) військовослужбовця, військовозобов`язаного та резервіста із списків особового складу військової частини (підрозділу, органу);

витяг з особової справи про склад сім`ї військовослужбовця, військовозобов`язаного та резервіста, призваного на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві.

До заяви додаються копії:

документа, що свідчить про причини та обставини загибелі (смерті) військовослужбовця, військовозобов`язаного та резервіста, зокрема про те, що вона не пов`язана з вчиненням ним кримінального чи адміністративного правопорушення або не є наслідком вчинення ним дій у стані алкогольного, наркотичного, токсичного сп`яніння, або навмисного спричинення собі тілесного ушкодження чи самогубства;

свідоцтва про смерть військовослужбовця, військовозобов`язаного та резервіста;

свідоцтва про народження військовослужбовця, військовозобов`язаного та резервіста - для виплати одноразової грошової допомоги батькам загиблого (померлого);

свідоцтва про шлюб - для виплати грошової допомоги дружині (чоловікові);

документів (відповідних сторінок за наявності), що посвідчують особу (паспорт громадянина України, тимчасове посвідчення громадянина України, посвідка на постійне проживання, посвідка на тимчасове проживання, посвідчення біженця, посвідчення особи, яка потребує додаткового захисту) членів сім`ї, з даними про прізвище, ім`я та по батькові (за наявності) особи, до яких внесено відомості про реєстрацію місця проживання, та довідку про реєстрацію місця проживання (у разі коли відомості про реєстрацію місця проживання до таких документів не внесені);

свідоцтва про народження дитини - для виплати одноразової грошової допомоги дитині;

документа, що засвідчує реєстрацію фізичної особи у Державному реєстрі фізичних осіб - платників податків, виданого органом доходів і зборів (для фізичної особи, яка через свої релігійні переконання відмовляється від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків, офіційно повідомила про це відповідний орган доходів і зборів та має відмітку в паспорті громадянина України, - копію сторінки паспорта з такою відміткою);

рішення районної, районної у мм. Києві та Севастополі держадміністрації, виконавчого органу міської, районної у місті, сільської, селищної ради або суду про встановлення над дитиною-сиротою, дитиною, позбавленою батьківського піклування, опіки, піклування (у разі здійснення опіки або піклування над дітьми військовослужбовця, військовозобов`язаного та резервіста);

рішення суду або нотаріально посвідченого правочину, що підтверджуватиме факт перебування заявника на утриманні загиблого (померлого) (надають особи, які не були членами сім`ї загиблого (померлого), але перебували на його утриманні);

постанови відповідної військово-лікарської комісії щодо встановлення причинного зв`язку смерті (контузії, травми або каліцтва), захворювання.

У разі наявності рішення суду, яке набрало законної сили, з питань призначення та виплати одноразової грошової допомоги члени сім`ї, батьки та утриманці загиблого (померлого), яким призначається та виплачується допомога, подають уповноваженому органові документи, копії документів, зазначені в абзацах другому - шістнадцятому цього пункту, та копію відповідного рішення суду.

25.01.2023 Міністерством оборони України було видано наказ №45, яким затверджений Порядок і умови призначення та виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті) військовослужбовців Збройних Сил України в період дії воєнного стану (далі - Порядок №45).

Цей Порядок і умови визначають завдання органів військового управління, військових частин, установ, військових навчальних закладів щодо оформлення документів для призначення та виплати одноразової грошової допомоги, передбаченої пунктом 2 постанови Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 року № 168 "Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану" (далі - ОГД), алгоритм її призначення та виплати, перелік необхідних документів.

Пунктом 2 Постанови Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 №168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» у редакції, станом на дату загибелі ОСОБА_3 , установлено, що сім`ям загиблих осіб, зазначених у пунктах 1-1-2 цієї постанови, виплачується одноразова грошова допомога в розмірі 15000000 грн., яка розподіляється рівними частками на всіх отримувачів, передбачених у статті 16-1 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей", крім громадян Російської Федерації або Республіки Білорусь та осіб, які постійно проживають на територіях цих країн, осіб, які засуджені за державну зраду, колабораційну діяльність, пособництво державі-агресору.

Особи, які мають право на отримання одноразової грошової допомоги, передбаченої цією постановою, можуть реалізувати це право з дня його виникнення. Днем виникнення такого права є дата загибелі особи, зазначеної у пунктах 1-1-2 цієї постанови, в період дії воєнного стану, що зазначена у свідоцтві про смерть.

Днем виникнення такого права є дата загибелі особи, зазначеної у пункті 1 цієї постанови, в період дії воєнного стану, що зазначена у свідоцтві про смерть.

Відповідно до Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" та пункту 2-1 Постанови №168 наказом Міністерства оборони України від 25.01.2023 року № 45 затверджений Порядок і умови призначення та виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті) військовослужбовців Збройних Сил України в період дії воєнного стану.

Пунктом 1.4 Порядку №45 встановлено:

" 1.4. Особи, які мають право на отримання одноразової грошової допомоги, можуть реалізувати це право з дня його виникнення. Днем виникнення такого права є дата загибелі (смерті) особи, зазначеної у пункті 1 постанови Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 року №168 "Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану", що вказана у свідоцтві про смерть. Право осіб на отримання одноразової грошової допомоги визначається станом на дату загибелі (смерті) військовослужбовця".

З матеріалів справи колегією суддів встановлено, що відповідно до Свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1 від 16.04.2024 року, смерть ОСОБА_3 настала ІНФОРМАЦІЯ_6 , а тому при вирішенні питання щодо наявності підстав для призначення одноразової грошової допомоги у зв`язку зі смертю ОСОБА_3 необхідно керуватися законодавством, що діяло станом саме на цю дату, а саме Законом України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» в редакції станом на 29 березня 2024 року.

Як було зазначено, коло осіб, які мають право на призначення та отримання одноразової грошової допомоги у зв`язку із загибеллю військовослужбовця, в період дії воєнного стану, визначене пунктом 4 ст.16-1 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», у даному випадку в редакції станом на дату смерті ОСОБА_3 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 ), а саме:

«4. До членів сімей загиблих (померлих) осіб, зазначених у підпунктах 1-3 пункту 2 статті 16 цього Закону, належать:

діти, у тому числі усиновлені, зачаті за життя загиблої (померлої) особи та народжені після її смерті, а також діти, стосовно яких загиблу (померлу) особу за її життя було позбавлено батьківських прав;

вдова (вдівець);

батьки (усиновлювачі) загиблої (померлої) особи, якщо вони не були позбавлені стосовно неї батьківських прав або їхні батьківські права були поновлені на час її загибелі (смерті);

внуки загиблої (померлої) особи, якщо на момент її загибелі (смерті) їх батьки загинули (померли);

жінка (чоловік), з якою (з яким) загибла (померла) особа проживали однією сім`єю, але не перебували у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, за умови що цей факт встановлено рішенням суду, яке набрало законної сили;

утриманці загиблої (померлої) особи, визначені відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб"».

Відповідно до матеріалів справи та відповідно до змісту документів, наданих на розгляд Комісії Міноборони за заявою ОСОБА_2 щодо призначення їй одноразової грошової допомоги як дружині загиблого, Комісією було з`ясовано, що заявниця у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_3 на дату загибелі не перебувала, рішенням суду (справа №554/7218/22) шлюб між нею та загиблим було розірвано, відтак вона не є вдовою загиблого.

Крім того, документів, які б свідчили про те, що ОСОБА_2 , є жінкою, з якою загиблий проживав однією сім`єю, але не перебували у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, за умови що цей факт встановлено рішенням суду, яке набрало законної сили, або свідчили б про те, що вона була утриманцем загиблого, відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб", нею надано не було.

Відповідно до пункту 1 ст.163 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» (в редакції станом на дату загибелі військовослужбовця) одноразова грошова допомога у випадках, передбачених підпунктами 1-3 пункту 2 статті 16 цього Закону, призначається і виплачується рівними частками всім особам, які мають право на її призначення та отримання, за їх особистою заявою чи заявою їх законних представників. У разі відмови якоїсь з осіб, зазначених у статті 16-1 цього Закону, від призначення та отримання одноразової грошової допомоги, або якщо одна із зазначених осіб у строк, встановлений пунктом 8 цієї статті, не реалізувала своє право на призначення та отримання такої допомоги, її частка розподіляється між іншими особами, які мають право на призначення та отримання одноразової грошової допомоги. Особам, які мають право на призначення та отримання одноразової грошової допомоги, її виплата здійснюється незалежно від реалізації права на призначення та отримання такої допомоги будь-якою з осіб, зазначених у статті 16-1 цього Закону.

Відповідно до пункту 8 ст.163 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» (в редакції станом на дату загибелі військовослужбовця) особи, які мають право на отримання одноразової грошової допомоги, передбаченої цим Законом, можуть реалізувати його протягом трьох років з дня виникнення у них такого права.

Пунктом 1.1 Порядку № 45 визначено, що цей Порядок і умови визначають завдання органів військового управління, військових частин, установ, військових навчальних закладів щодо оформлення документів для призначення та виплати одноразової грошової допомоги, передбаченої пунктом 2 постанови Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 року №168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям підчас дії воєнного стану», алгоритм її призначення та виплати, перелік необхідних документів.

Пунктом 1.5 Порядку №45 встановлено, що у разі відмови однієї або кількох осіб, які мають право на отримання одноразової грошової допомоги, від її отримання або якщо зазначені особи протягом трьох років з дня виникнення у них такого права його не реалізували, їх частки розподіляються між іншими особами, які мають право на одноразову грошову допомогу. Відмова засвідчується відповідно до Закону України «Про нотаріат» або міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Особам, які мають право на одноразову грошову допомогу, виплата їх частки здійснюється незалежно від реалізації такого права іншими особами.

Такі ж норми визначені в абзаці третьому пункту 2 Постанови №168 у редакції станом на дату загибелі військовослужбовця.

Аналізуючи наведене правове регулювання, розуміння вказаних норм ст.163 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», пункту 1.4 та пункту 1.5 Порядку №45 та аналогічних норм абзаців другого і третього пункту 2 Постанови №168 (у редакції станом на дату загибелі військовослужбовця), колегія суддів вважає правомірним повернення на нерозподілення залишеної 1/3 частини одноразової грошової допомоги між позивачем, який є батьком загиблого, та сином загиблого, з огляду на існуюче законне право ОСОБА_2 звернутись за одержанням одноразовою грошовою допомогою протягом трьох років з дати загибелі ОСОБА_3 та надати при цьому рішення суду, яке набрало законної сили, про встановлення факту проживання однією сім`єю із ОСОБА_3 без реєстрації шлюбу, або надати документи, які у розумінні Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" підтверджують, що вона перебувала на утриманні загиблого (судове рішення, яке набрало законної сили, про перебування на утриманні загиблого на дату загибелі або копії документів, виданих Пенсійним фондом України, які підтверджують право на призначення пенсії в разі втрати годувальника або факт призначення пенсії за загиблого), що дають право на отримання одноразової грошової допомоги, або надати до закінчення цього періоду нотаріально засвідчену відмову від отримання одноразової грошової допомоги.

Так, Комісія Міноборони не виключала можливості повторного звернення ОСОБА_2 за одержанням одноразової грошової допомоги протягом трьох років з дати загибелі ОСОБА_3 та надання нею при цьому рішення суду, яке набрало законної сили, про встановлення факту проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу із ОСОБА_3 , або надання нею документів, які у розумінні Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" підтверджують, що вона перебувала на утриманні загиблого, що дають право на отримання одноразової грошової допомоги, то Комісія Міноборони, керуючись нормою пункту 4.5 Порядку №45, в межах наданих їй повноважень правомірно прийняла рішення (п.14 Протоколу №20/д від 28.02.2025) про повернення документів щодо призначення одноразової грошової допомоги ОСОБА_2 на доопрацювання саме з метою надання нею або рішення суду, яке набрало законної сили, про встановлення факту проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу із ОСОБА_3 , або надання нею документів, які у розумінні Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" підтверджують, що вона перебувала на утриманні загиблого.

Комісія Міноборони діяла в межах наданих їй повноважень, адже відповідно до змісту пункту 4.5 Порядку №45, головний розпорядник бюджетних коштів уповноважений приймати рішення про: призначення одноразової грошової допомоги, відмови у призначенні, повернення документів на доопрацювання - у разі коли документи подано не в повному обсязі, потребують уточнення чи подано не за належністю.

Дійсно, оскільки одноразова грошова допомога у зв`язку із загибеллю військовослужбовця ОСОБА_3 вже призначена позивачу, батьку загиблого, і сину загиблого, та потенційно може мати право на призначення одноразову грошову допомогу колишня дружина ОСОБА_2 (разом три особи), то у разі, якщо ОСОБА_2 протягом трьох років з дня загибелі ОСОБА_3 , тобто до 29.03.2027 року (включно) не звернеться за залишеною нерозподіленою 1/3 часткою одноразової грошової допомоги з відповідними документами на підтвердження свого права на одержання одноразової грошової допомоги або з відмовою від її одержання, то ця 1/3 частка одноразової грошової допомоги, що залишилася не розподіленою, буде розподілена у рівних частках позивачу та сину загиблого.

Пунктом 1.10 Порядку №45 встановлено, що призначена сума одноразової грошової допомоги виплачується поетапно:

на першому етапі - 1/5 від призначеної суми одноразової грошової допомоги;

залишок невиплаченої суми одноразової грошової допомоги (4/5 від призначеної суми) - щомісячно, частками впродовж 40 наступних місяців.

Крім того, Комісія Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум, не відмовляла позивачу у призначенні частки від нерозподіленої 1/3 частини одноразової грошової допомоги, а, розглянувши подані ІНФОРМАЦІЯ_5 документи, прийняла рішення (у Протоколі №10/168 від 17.01.2025 року (пункт 35)) про призначення йому одноразової грошової допомоги у безспірному розмірі 1/3 частини від 15000000 грн., в сумі 5000000 грн.

Таким чином, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про відсутність протиправності в діях Міністерства оборони України та законність прийнятого Комісією Міноборони Рішення у п.14 Протоколу засідання Комісії №20/д від 28.02.2025 року, отже позовні вимоги не підлягають задоволенню.

Колегія суддів також враховує позицію ЄСПЛ (в аспекті оцінки аргументів апелянта), сформовану у справі "Серявін та інші проти України" (№ 4909/04): згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" (RuizTorijav. Spain) № 303-A, пункт 29).

Також згідно з п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень, обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Відповідно до частини 1 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Частиною 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції належним чином оцінив надані докази і на підставі встановленого, обґрунтовано відмовив у задоволенні адміністративного позову.

Відповідно до ч.1 ст. 242 КАС України, рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Колегія суддів вважає, що рішення Харківського окружного адміністративного суду від 23.09.2025 року по справі № 520/15298/25 відповідає вимогам ст. 242 КАС України, а тому відсутні підстави для його скасування та задоволення апеляційних вимог позивача.

Згідно ч. 1 ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

На підставі викладеного, колегія суддів, погоджуючись з висновками суду першої інстанції, вважає, що суд дійшов вичерпних юридичних висновків щодо встановлення фактичних обставин справи і правильно застосував до спірних правовідносин сторін норми матеріального та процесуального права.

Доводи апеляційної скарги, з наведених вище підстав, висновків суду не спростовують.

Керуючись ст. ст. 243, 250, 311, 315, 316, 321 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Рішення Харківського окружного адміністративного суду від 23.09.2025 по справі № 520/15298/25 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя-доповідач І.М. Ральченко
Судді З.Г. Подобайло В.В. Катунов