Справа № 160/21635/25
Суддя: Шальєва В.А.
Дата ухвалення: 2026-01-21 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

21 січня 2026 року м. Дніпросправа № 160/21635/25

Третій апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

судді-доповідача: Шальєвої В.А.,

суддів: Іванова С.М., Чередниченка В.Є.,

розглянувши в порядку письмового провадження у м. Дніпрі апеляційну скаргу Головного управління Державної міграційної служби України в Дніпропетровській області на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 24 вересня 2025 року (суддя Ільков В.В., повне судове рішення складено 24 вересня 2025 року) в справі № 160/21635/25 за позовом ОСОБА_1 в інтересах неповнолітньої дитини ОСОБА_2 до Головного управління Державної міграційної служби України в Дніпропетровській області про визнання відмови протиправною, зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 в інтересах неповнолітньої дитини ОСОБА_2 , 09 січня 2008 року, звернулась до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління Державної міграційної служби України в Дніпропетровській області (далі - ГУ ДМС) про:

визнання протиправною відмови вих. № Р-242/6/1201-25/1201.4.3/3482-25 від 20 березня 2025 року у видачі ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , паспорта громадянина України у формі книжечки відповідно до Положення про паспорт громадянина України, затвердженого постановою Верховної Ради України від 26 червня 1992 року №2503-ХІІ у зв`язку з досягненням шістнадцятирічного віку;

зобов`язання оформити та видати ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , паспорт громадянина України у формі книжечки відповідно до Положення про паспорт громадянина України, затвердженого постановою Верховної Ради України від 26 червня 1992 року №2503-ХІІ, в зв`язку з досягненням нею шістнадцятирічного віку.

Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 24 вересня 2025 року позов задоволено.

Визнано протиправними дії Головного управління Державної міграційної служби України в Дніпропетровській області щодо відмови в оформленні та видачі паспорта громадянина України зразка 1994 року у вигляді паспортної книжечки ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Зобов`язано Головне управління Державної міграційної служби України в Дніпропетровській області оформити та видати ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , паспорт громадянина України у формі книжечки відповідно до Положення про паспорт громадянина України, затвердженого Постановою Верховної Ради України від 26.06.1992 р. №2503-ХІІ в зв`язку з досягненням нею шістнадцятирічного віку.

В апеляційній скарзі відповідач просить скасувати рішення з підстав неповного з`ясування судом першої інстанції обставин, які мають значення для справи, неправильного застосування норм матеріального права, порушення норм процесуального права.

Вказує на неврахування судом першої інстанції приписів Закону України «Про Єдиний державний демографічний реєстр та документи, що підтверджують громадянство України, посвідчують особу чи її спеціальний статус», Порядку оформлення, видачі, обміну, пересилання, вилучення, повернення державі, визнання недійсним та знищення паспорта громадянина України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 302 від 25 березня 2015 року, Положення про паспорт громадянина України, затвердженого постановою Верховної Ради України від 26 червня 1992 року № 2503-ХІІ, щодо того, що паспорт громадянина України виготовляється у формі картки, що містить безконтактний електронний носій.

За відомостями Єдиної інформаційно-аналітичної системи управління міграційними процесами ДМС України неповнолітня ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_2 , документована паспортом громадянина України для виїзду за кордон серії НОМЕР_1 , дата видачі 01.04.2021 р., строком дії до 01 квітня 2025 року, органом 1235 (орган, що видав 1235 Відділ №17 у м. Самар ГУ ДМС у Дніпропетровській області), має присвоєний УНЗР №084, за особистою згодою ОСОБА_1 як законного представника при оформленні паспорта громадянина України для виїзду за кордон.

Таким чином, законний представник ОСОБА_2 ОСОБА_1 , надала згоду на обробку персональних даних ОСОБА_2 із використанням засобів Єдиного державного демографічного реєстру, і унікальний номер запису в Реєстрі вже сформовано позивач документована паспортом громадянина України, що містить безконтактний електронний носій, а діючим законодавством не передбачено обмін паспорта у формі ID-картки на паспорт у формі книжечки зразка 1994 року.

У зв`язку з тим, що позивачу присвоєний УНЗР №902, адміністративна справа №160/21635/25 не є типовою відносно зразкової справи №806/3265/17.

Звертає увагу на висновки Верховного Суду у подібних правовідносинах, які не враховані судом першої інстанції.

Крім того, вказує, що рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 06 червня 2024 року у справі №160/6644/24, яке набрало законної сили, відмовлено у задоволенні позову ОСОБА_1 в інтересах неповнолітньої дитини ОСОБА_2 про визнання протиправною відмови Головного управління Державної міграційної служби в Дніпропетровській області вих. № Р-168/6/1201- 24/1201.4.3/2814-24 від 27.02.2024 р. у видачі ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 паспорта громадянина України у формі книжечки відповідно до Положення про паспорт громадянина України, затвердженого Постановою Верховної Ради України від 26.06.1992 р. №2503-ХІ у зв`язку з досягненням шістнадцятирічного віку; зобов`язання Головне управління Державної міграційної служби України в Дніпропетровській області оформити та видати ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , паспорт громадянина України у формі книжечки відповідно до Положення про паспорт громадянина України, затвердженого Постановою Верховної Ради України від 26.06.1992 р. №2503-ХІІ в зв`язку з досягненням нею шістнадцятирічного віку, без надання згоди на обробку персональних даних.

Тому вважає, що наявні підстави для залишення цього позову без розгляду.

Справа судом розглянута без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами на підставі п. 3 ч. 1 ст. 311 КАС України у зв`язку з поданням апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, яке ухвалено в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження).

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, суд доходить висновку, що апеляційна скарга має бути задоволена з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_1 , мати ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та відповідно до ч. 1 ст. 242 Цивільного кодексу України є його законним представником.

По досягненню шістнадцятирічного віку ОСОБА_2 разом із матір`ю ОСОБА_1 17.02.2024 року звернулись до відділу №17 у м.Новомосковську Головного управління Державної міграційної служби України в Дніпропетровській області та 23.02.2024 року до Головного управління Державної міграційної служби України в Дніпропетровській області із заявами з проханням оформити і видати ОСОБА_2 паспорт громадянина України у формі книжечки відповідно до Положення про паспорт громадянина України, затвердженого Постановою Верховної Ряди України від 26.06.1992 р. №2503-ХІІ без згоди на обробку своїх персональних даних. У заяві повідомлено про відмову за релігійними переконаннями від оформлення і отримання паспорта у формі картки - документа Реєстру та обґрунтовано законодавчо право на паспорт- книжечку.

17.02.2024 року відділом №17 у м. Новомосковську Головного управління Державної міграційної служби України в Дніпропетровській області та 27.02.2024 року Головним управлінням Державної міграційної служби України в Дніпропетровській області на вищезазначені заяви неповнолітньої дитини ОСОБА_2 та ії законного представника було надано відповіді №Р-13/6/1235-24 та №Р-168/6/1201-24/1201.4.3/2814-24, зокрема, правові та організаційні засади видачі документів, що посвідчують особу, підтверджують громадянство України чи спеціальний статус особи, а також права та обов`язки осіб, на ім`я яких видані такі документи, регулюються Законом України "Про Єдиний державний демографічний реєстр та документи, що підтверджують громадянство України, посвідчують особу чи її спеціальний статус від 20.11.2012 року за № 5492-VI (далі Закон). Оформлення, видача, обмін паспорта громадянина України, його пересилання, вилучення, повернення державі та знищення здійснюється в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Порядок оформлення, видачі, обміну, пересилання, вилучення, повернення державі, визначення недійсним та знищення паспорта громадянина України затверджено постановою Кабінету Міністрів України від 25 березня 2015 року № 302 (зі змінами) (далі Порядок). На виконання пункту 3 постанови Кабінету Міністрів України від 25 березня 2015 року № 302 наказом Міністерства внутрішніх справ України від 06.06.2019 № 456 затверджено Тимчасовий порядок оформлення і видачі паспорта громадянина України, який зареєстровано у Міністерстві юстиції У країни 14 червня 2019 року за №620/33591 (далі - Тимчасовий порядок), набрав чинності з дня його офіційного опублікування - 21.06.2019. Зазначений Тимчасовий порядок визначає порядок подання документів, їх розгляд і прийняття рішення про оформлення та видачу паспорта громадянина України зразка 1994 року особі, щодо якої прийнято рішення суду, що набрало законної сили, про зобов`язання ДМС оформити та видати паспорт громадянина України, зразка 1994 року, засвідчене в установленому порядку. Разом з тим слід зазначити, що відповідно до статей 35, 68 Конституції України кожен зобов`язаний неухильно додержуватися Конституції України та законів України, ніхто не може бути увільнений від своїх обов`язків перед державою або відмовитися від виконання законів за мотивами релігійних переконань. Статтею 24 Конституції України визначено, що всі громадяни мають рівні конституційні права і свободи та є рівними перед законом та не може бути привілеїв чи обмежень за ознаками раси, кольору шкіри, політичних, релігійних та інших переконань, статі, етнічного та соціального походження, майнового стану, місця проживання, за мовними або іншими ознаками. Отже, переконання особи, належність до окремих соціальних груп не можуть бути законною підставою для увільнення від своїх обов`язків перед державою або відмови від виконання законів. Відтак, з метою документування паспортом громадянина України зразка 1994 року необхідно надати рішення суду, що набрало законної сили, про зобов`язанням ДМС оформити та видати паспорт громадянина України у формі книжечки, засвідчене в установленому законодавством порядку та документи перелік яких визначено розділом III Тимчасового порядку.

Відповідно до заяви-анкети №18612915 від 24.03.2021 року для внесення інформації до Єдиного державного демографічного реєстру ОСОБА_1 просить внести до Єдиного державного демографічного реєстру інформацію про особу, інтереси якої вона представляє ( ОСОБА_2 ) у зв`язку із оформленням паспорта громадянина України для виїзду за кордон.

Згідно облікової картки на особу, яка порушує клопотання про видачу паспорта громадянина України для виїзду за кордон, ОСОБА_2 отримала паспорт громадянина України для виїзду за кордон серії НОМЕР_2 , дата видачі 01.04.2021р., строк дії до 01.04.2025р.

Листом Головного управління ДМС у Дніпропетровській області №1201.4.3/12336-24 від 03.04.2024 повідомлено, що відділом паспортизації опрацьована службова записка від 03.04.2024 про надання інформації щодо оформлення документів із застосуванням засобів Реєстру, що посвідчують особу, підтверджують громадянство України та формування унікального номеру запису в Реєстрі на ім`я ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . За обліками ЄІАС УМП ДМС України та ГУ ДМС у Дніпропетровській області, ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженка Дніпропетровська область, Новомосковській район, с. Знаменівка, 01.04.2021 документована Новомосковським ГУ ДМС України в Дніпропетровській області (орган видачі 1235) паспортом громадянина України для виїзду за кордон серії НОМЕР_2 , строком дії до 01.04.2025, УНЗР: 902.

Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 06.06.2024 року, яке набрало законної сили, по справі №160/6644/24 у задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 в інтересах неповнолітньої дитини ОСОБА_2 до Головного управління Державної міграційної служби України в Дніпропетровській області про визнання відмови протиправною та зобов`язання вчинити певні дії - відмовлено.

Згідно листа Відділу паспортизації Управління з питань паспортизації, реєстрації та еміграції ГУ ДМС у Дніпропетровській області вх.№1201.4.3/25703-25 від 01.08.2025 р. за обліками Єдиної інформаційно-аналітичної системи управління міграційними процесами ДМС України ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , документована паспортом громадянина України для виїзду за кордон серії НОМЕР_3 виданий 01.04.2021 (строком дії до 01.04.2025 р.) органом видачі - 1235 (Відділ №17 у м.Самар ГУ ДМС у Дніпропетровській області) з присвоєним УНЗР 902.

Таким чином, встановлено, що законний представник ОСОБА_2 , а саме ОСОБА_1 , 24.03.2021 р. вже звернулася до органу 1235 (Новомосковський РВ ГУДМС в Дніпропетровській області) та просила внести до Єдиного державного демографічного реєстру інформацію про ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 у зв`язку з оформленням паспорта громадянина України для виїзду за кордон, в результаті чого була сформована заява-анкета №18612915.

Отже, данні ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 вже внесені до Єдиного державного демографічного реєстру з присвоєнням УНЗР, з внесенням відцифрованого образу обличчя, за згодою законного представника, при оформленні паспорта громадянина України для виїзду за кордон, що також не спростовується учасниками справи.

19.03.2025 року ОСОБА_1 , в інтересах ОСОБА_2 , звернулася із заявою, складною в довільній формі, (вхідний реєстраційний №Р-58/6/1235-25 від 19.03.2025р.) до Відділу №17 у місті Новомосковську Головного управління Державної міграційної служби України в Дніпропетровській області, в якій просила оформити паспорт громадянина України у вигляді книжечки відповідно до Положення про паспорт громадянина України, затвердженого постановою Верховної Ради України від 26 червня 1992 р. № 2503-XI.

До заяви було долучено: копію свідоцтва про народження ОСОБА_2 , копію паспорта законного представника ОСОБА_1 . Відповідно до вимог закону про звернення громадян, Відділом №17 у місті Новомосковську Головного управління Державної міграційної служби України в Дніпропетровській області за вих. №1235-617/1235-25 від 27.03.2025 було розглянуто вищезазначену заяву, ОСОБА_1 , в інтересах ОСОБА_2 та надано лист-відповідь щодо порядку оформлення та видачі паспорта громадянина України у формі книжечки зразка 1994 року відповідно до норм чинного законодавства.

20.03.2025 року ОСОБА_1 , в інтересах ОСОБА_2 , звернулася із заявою, складною в довільній формі, (вхідний реєстраційний №Р-242/6/1201-25 від 20.03.2025р.) до Головного управління Державної міграційної служби України в Дніпропетровській області, в якій просила оформити паспорт громадянина України у вигляді книжечки відповідно до Положення про паспорт громадянина України, затвердженого постановою Верховної Ради України від 26 червня 1992 р. №2503-XI.

Головним управлінням Державної міграційної служби України в Дніпропетровській області за вих. №Р-242/6/1201-25/1201.4.3/3482-25 від 20.03.2025 року було розглянуто вищезазначену заяву, ОСОБА_1 , в інтересах ОСОБА_2 та надано лист-відповідь щодо порядку оформлення та видачі паспорта громадянина України у формі книжечки зразка 1994 року відповідно до норм чинного законодавства.

Фактично, вказаними листами, відповідач роз`яснив загальний порядок оформлення паспорта громадянина України зразка 1994 року, відповідно до діючого законодавства.

Суд першої інстанції вказав, що обмеження у видачі паспорту у формі книжечки законодавством не передбачено, при цьому такий паспорт може бути виданий на підставі рішення суду, а що відмовляючи у видачі паспорта у формі книжечки відповідач не заперечував щодо наявності такого права, а зазначив, що для його реалізації необхідна наявність рішення суду.

Врахувавши висновки, викладені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 19.09.2018 року у справі №806/3265/17, якою захищені особисті переконання та погляди особи, а також те, що паспорт громадянина України для виїзду за кордон ОСОБА_2 видано 01.04.2021 року зі строком дії до 01.04.2025 року, а?отже станом на день розгляду справи по суті строк видачі паспорта сплинув., суд першої інстанції дійшов висновку, що позовні вимоги про визнання протиправними дій щодо відмови відповідачем у видачі ОСОБА_2 паспорта громадянина України у формі книжечки відповідно до Положення про паспорт №2503-ХІІ є обґрунтованими, а тому підлягають задоволенню.

Належним способом захисту порушених прав позивача суд першої інстанції вважав зобов`язання відповідача оформити та видати ОСОБА_2 .? ? паспорт громадянина України у формі книжечки відповідно до Положення про паспорт №2503-ХІІ.

Суд визнає висновок суду першої інстанції неправильним, з огляду на наступне.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 в інтересах неповнолітньої ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , звернулась 19 березня 2025 року із заявою, складною в довільній формі, (вхідний реєстраційний №Р-5 8/6/123 5-25 від 19.03.2025 р.) до відділу №17 у місті Новомосковську ГУ ДМС в Дніпропетровській області, про оформлення паспорта громадянина України у вигляді книжечки відповідно до Положення про паспорт громадянина України, затвердженого постановою Верховної Ради України від 26 червня 1992 року № 2503-Х1.

До заяви долучено: копію свідоцтва про народження ОСОБА_2 , копію паспорта законного представника ОСОБА_1 .

Відділом №17 у місті Новомосковську ГУ ДМС в Дніпропетровській області листом за вих. №1235-617/1235-25 від 27 березня 2025 року роз`яснено ОСОБА_1 порядок оформлення та видачі паспорта громадянина України у формі книжечки зразка 1994 року відповідно до норм чинного законодавства.

ОСОБА_1 в інтересах неповнолітньої ОСОБА_2 20 березня 2025 року звернулася до ГУ ДМС із заявою, складною в довільній формі про оформлення паспорта громадянина України у вигляді книжечки відповідно до Положення про паспорт громадянина України, затвердженого постановою Верховної Ради України від 26 червня 1992 р. № 2503-ХІ.

ГУ ДМС листом за вих. №Р242/6/1201-25/1201.4.3/3482-25 від 20 березня 2025 року роз`яснено вимоги законодавства, що регулює питання оформлення документів, що посвідчують особу, порядок їх оформлення та підстави видалення інформації з Реєстру.

Спірним в цій справі є питання наявності підстав для видачі паспортного документу у формі книжечки.

Вирішуючи спірні правовідносини, суд виходить з наступного.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України.

Згідно з частиною другою статті 32 Конституції України не допускається збирання, зберігання, використання та поширення конфіденційної інформації про особу без її згоди, крім випадків, визначених законом, і лише в інтересах національної безпеки, економічного добробуту та прав людини.

За змістом частини першої статті 92 Конституції України виключно законами України, зокрема, визначаються права і свободи людини і громадянина, гарантії цих прав і свобод; основні обов`язки громадянина; громадянство, правосуб`єктність громадян, засади регулювання демографічних та міграційних процесів.

Законом України «Про Єдиний державний демографічний реєстр та документи, що підтверджують громадянство України, посвідчують особу чи її спеціальний статус» від 20 листопада 2012 року № 5492-VI (далі - Закон № 5492-VI) визначено правові та організаційні засади створення та функціонування Єдиного державного демографічного реєстру та видачі документів, що посвідчують особу, підтверджують громадянство України чи спеціальний статус особи, а також права та обов`язки осіб, на ім`я яких видані такі документи.

Відповідно до частини першої статті 4 Закону 5492-VI Єдиний державний демографічний реєстр - це електронна інформаційно-телекомунікаційна система, призначена для зберігання, захисту, обробки, використання і поширення визначеної цим Законом інформації про особу та про документи, що оформлюються із застосуванням засобів Реєстру, із забезпеченням дотримання гарантованих Конституцією України свободи пересування і вільного вибору місця проживання, заборони втручання в особисте та сімейне життя, інших прав і свобод людини та громадянина.

Реєстр та майнові права інтелектуальної власності на створені на замовлення уповноважених суб`єктів для функціонування Реєстру об`єкти інтелектуальної власності належать державі. Відчуження, передача чи інше використання, ніж визначено цим Законом, Реєстру, його структурних складових та майнових прав інтелектуальної власності забороняються.

Єдиний державний демографічний реєстр ведеться з метою ідентифікації особи для оформлення, видачі, обміну, пересилання, вилучення, повернення державі, визнання недійсними та знищення передбачених цим Законом документів. Єдиний державний демографічний реєстр у межах, визначених законодавством про свободу пересування та вільний вибір місця проживання, використовується також для обліку інформації про реєстрацію місця проживання чи місця перебування.

Відповідно до частини першої статті 10 Закону № 5492-VI внесення інформації до ЄДДР здійснюється уповноваженими суб`єктами за зверненням заявника, на підставі інформації державних органів реєстрації актів цивільного стану, органів реєстрації фізичних осіб, а також інформації органів виконавчої влади, інших державних органів, органів влади Автономної Республіки Крим, органів місцевого самоврядування з дотриманням вимог Закону України "Про захист персональних даних".

У разі якщо інформація про особу вноситься до Реєстру вперше, проводиться ідентифікація особи, після завершення якої автоматично формується унікальний номер запису в ЄДДР та фіксуються час, дата та відомості про особу, яка оформила заяву-анкету (в електронній формі). Унікальний номер запису в ЄДДР є незмінним.

Відповідно до частин першої - другої статті 14 Закону 5492-VI форма кожного документа встановлюється цим Законом. Документи залежно від змісту та обсягу інформації, яка вноситься до них, виготовляються у формі книжечки або картки, крім посвідчення на повернення в Україну, що виготовляється у формі буклета.

Згідно з частинами першої - другої статті 21 Закону 5492-VI паспорт громадянина України є документом, що посвідчує особу та підтверджує громадянство України.

Кожен громадянин України, який досяг чотирнадцятирічного віку, зобов`язаний отримати паспорт громадянина України. Оформлення, видача, обмін паспорта громадянина України, його пересилання, вилучення, повернення державі та знищення здійснюються в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Частиною четвертою статті 21 Закону 5492-VI передбачено, що паспорт громадянина України виготовляється у формі картки, що містить безконтактний електронний носій.

Статтею 5 Закону України «Про громадянство України» від 18 січня 2001 року № 2235-III встановлено, що документом, що підтверджують громадянство України, зокрема, є паспорт громадянина України.

Відповідно до вказаної норми постановою Верховної Ради України від 26 червня 1992 року № 2503-XII затверджено Положення про паспорт громадянина України (далі - Положення № 2503-ХІІ).

За положеннями пункту 3 Положення № 2503-ХІІ бланки паспортів виготовляються у вигляді паспортної книжечки або паспортної картки за єдиними зразками, що затверджуються Кабінетом Міністрів України.

За приписами пунктів 2, 3 Положення № 2503-ХІІ паспорт громадянина України видається кожному громадянинові України центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері громадянства, після досягнення 16-річного віку.

Бланки паспортів виготовляються у вигляді паспортної книжечки або паспортної картки за єдиними зразками, що затверджуються Кабінетом Міністрів України.

Пунктами 1-2 Порядку оформлення, видачі, обміну, пересилання, вилучення, повернення державі, визнання недійсним та знищення паспорта громадянина України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25 березня 2015 року № 302 (далі - Порядок № 302), передбачено, що паспорт громадянина України є документом, що посвідчує особу та підтверджує громадянство України. Паспорт виготовляється у формі картки, що містить безконтактний електронний носій.

Відповідно до підпункту 1 пункту 7 Порядку № 302 оформлення (у тому числі замість втраченого або викраденого), обмін та видача паспорта здійснюються, зокрема, особі, яка досягла 14-річного віку, - на підставі заяви-анкети, поданої нею особисто.

Наказом Міністерства внутрішніх справ України від 06 червня 2019 року № 456, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 14 червня 2019 року за № 620/33591, затверджений Тимчасовий порядок оформлення і видачі паспорта громадянина України (далі - Тимчасовий порядок).

Пункт 1 розділу I «Загальні положення» Тимчасового порядку визначає порядок подання документів, їх розгляду і прийняття рішення про оформлення та видачу паспорта громадянина України зразка 1994 року особі, щодо якої прийнято рішення суду, що набрало законної сили, про зобов`язання ДМС оформити та видати паспорт громадянина України зразка 1994 року, засвідчене в установленому законодавством порядку.

Так, пунктом 1 розділу ІІІ «Оформлення паспорта вперше» Тимчасового порядку № 456 визначено, що для оформлення паспорта особа, яка досягла 16-річного віку, або її законний представник (далі - заявник) подає: 1) заяву; 2) рішення суду; 3) свідоцтво про народження або документ, що підтверджує факт народження, виданий компетентними органами іноземної держави; 4) оригінали документів, що підтверджують громадянство та посвідчують особу батьків (або одного з них), що на момент народження особи перебували(в) у громадянстві України (для підтвердження факту належності особи до громадянства України). У разі відсутності таких документів або в разі, якщо батьки (чи один із батьків) такої особи на момент її народження були (був) іноземцями(ем) або особами(ою) без громадянства, або в разі набуття особою громадянства України на території України подається довідка про реєстрацію особи громадянином України; 5) дві фотокартки розміром 3,5 x 4,5 см; 6) довідку про реєстрацію / зняття з реєстрації місця проживання особи; 7) довідку про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи (для внутрішньо переміщених осіб); 8) посвідчення про взяття на облік бездомної особи, видане відповідним центром обліку бездомних осіб (для бездомних осіб).

За змістом пункту 1 розділу І Тимчасового порядку № 456 цей Тимчасовий порядок, розроблений відповідно до абзацу п`ятого пункту 3 постанови Кабінету Міністрів України від 25 березня 2015 року № 302 «Про затвердження зразка бланка, технічного опису та Порядку оформлення, видачі, обміну, пересилання, вилучення, повернення державі, визнання недійсним та знищення паспорта громадянина України», постанови Кабінету Міністрів України від 03 квітня 2019 року № 398 «Про внесення зміни до пункту 3 постанови Кабінету Міністрів України від 25 березня 2015 р. № 302», Положення про паспорт громадянина України, затвердженого постановою Верховної Ради України від 26 червня 1992 року № 2503-XII (в редакції постанови Верховної Ради України від 23 лютого 2007 року № 719-V), визначає порядок подання документів, їх розгляду і прийняття рішення про оформлення та видачу паспорта громадянина України зразка 1994 року (далі - паспорт) особі, щодо якої прийнято рішення суду, що набрало законної сили, про зобов`язання ДМС оформити та видати паспорт громадянина України зразка 1994 року (далі - рішення суду), засвідчене в установленому законодавством порядку.

Відповідно до пункту 2 розділу І цього порядку паспорт оформлюється з використанням бланка паспорта громадянина України зразка, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 04 червня 1994 року № 353 «Про затвердження зразка бланка паспорта громадянина України».

Пунктом 3 розділу І Тимчасового порядку № 456 встановлено, що оформлення і видачу паспорта здійснюють територіальні підрозділи Державної міграційної служби України (далі - територіальні підрозділи ДМС):

1) особі, яка досягла 16-річного віку,- на підставі заяви про видачу паспорта громадянина України (далі - заява) за зразком, наведеним у додатку 1 до цього Тимчасового порядку, поданої нею особисто;

2) особі, яка досягла 16-річного віку та яка визнана судом обмежено дієздатною або недієздатною,- на підставі заяви одного з батьків (усиновлювачів), опікунів, піклувальників або інших законних представників (далі - законні представники).

Разом з тим, частиною 2 статті 21 Закону № 5492-VI чітко встановлено, що кожен громадянин України, який досяг чотирнадцятирічного віку, зобов`язаний отримати паспорт громадянина України.

Оформлення, видача, обмін паспорта громадянина України, його пересилання, вилучення, повернення державі та знищення здійснюються в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Порядком № 302 також визначено, що кожен громадянин України, який досяг 14-річного віку, зобов`язаний отримати паспорт (пункт 3).

Правова позиція щодо наявності права громадян на отримання паспорта у формі книжечки викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 19 вересня 2018 року в зразковій справі №806/3265/17 (Пз/9901/2/18), спірним в якій було питання права особи мати паспорт у альтернативній формі особи, яка не надавала згоду на обробку персональних даних.

В цьому випадку неповнолітній ОСОБА_2 оформлено паспорт громадянина України для виїзду за кордон серії НОМЕР_3 , виданий 01 квітня 2021 року, строком дії до 01 квітня 2025 року, орган видачі 1235 (відділ №17 у м. Самар ГУ ДМС у Дніпропетровській області), з присвоєним УНЗР 902.

При цьому при оформленні неповнолітній ОСОБА_2 її законним представником ОСОБА_1 надавалась згода на обробку персональних даних, персональні дані цієї особи раніше вже внесені до Реєстру, тому висновки, викладені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 19 вересня 2018 року в зразковій справі №806/3265/17 (Пз/9901/2/18), не є застосовними до спірних правовідносин.

Верховним Судом у постановах від 08 червня 2023 року у справі № 380/5977/21, від 22 березня 2024 року у справі № 540/4500/21, від 28 листопада 2024 року у справі № 420/6552/24 викладено висновок, відповідно до якого використання позивачем паспорта громадянина України для виїзду за кордон, при виготовленні якого було надано згоду на обробку персональних даних та було присвоєно унікальний номер запису в Реєстрі, який є єдиним та присвоюватись повторно не буде, свідчить, що отримання паспорта громадянина України у вигляді ID-картки жодним чином не порушує права позивача та в будь-якому разі не є втручанням у його приватне і сімейне життя.

Оскільки неповнолітньою ОСОБА_2 , в інтересах якої подано позов у цій справі, використовувався паспорт громадянина України для виїзду за кордон, при виготовленні якого було надано згоду на обробку персональних даних та було присвоєно унікальний номер запису в Реєстрі, який є єдиним та присвоюватись повторно не буде, суд доходить до висновку про відсутність підстав для видачі ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , паспорта громадянина України зразка 1994 року (у формі книжечки), адже отримання паспорта громадянина України у вигляді ID-картки жодним чином не порушує права цієї особи та в будь-якому разі не є втручанням у її приватне і сімейне життя.

Висновок суду першої, яким підтримана позиція позивача, суд визнає помилковим.

Фактично висновок суду першої інстанції ґрунтується на відсутності заборони у видачі паспорту у вигляді книжечки, а також на тому, що підставою для відмови у видачі позивачу паспорта громадянина України відповідач зазначив відсутність відповідного рішення суду, що не передбачено пунктом 1 розділу Х Тимчасового порядку, й ця обставина не може бути підставою для відмови у видачі паспорта громадянина України у вигляді паспортної книжечки.

Разом з тим, суд звертає увагу, що відповідачем не приймалось рішення про відмову у видачі паспорту у формі книжечки, а у листах надано роз`яснення питання оформлення паспортного документу.

За висновками Верховного Суду, викладеними у постанові від 21 серпня 2020 року у справі № 260/99/19, реалізація волевиявлення громадянина на отримання паспорта, незалежно від форми такого, здійснювалась і здійснюється шляхом подання заяви за формою, встановленою Міністерством внутрішніх справ України, до компетентного органу особисто особою, яка звертається за отриманням паспорта, із зазначенням інформації та долученням документів, які передбачені вимогами чинного законодавства. При цьому дотримання особою певних правил, пов`язаних з процедурою оформлення та видачі паспорта, зокрема щодо дотримання форми заяви, є обов`язковим.

Подана законним представником ОСОБА_2 заява за своєю суттю і формою не є підставою для оформлення паспорта громадянина України, процедура якого визначена Положенням № 2503-XII, у цій заяві позивач не навів та не довів жодну з обставин, яка дає правові підстави для заміни паспорту у формі ID-картки на паспорт у формі книжечки.

Крім того, враховуючи недотримання саме позивачем процедури, встановленої приведеними вище нормативними актами, (як мінімум, відсутність заяви-анкети) у відповідача не виник обов`язок із оформлення паспортного документа у формі книжечки.

Також суд визнає хибними доводи позивача про відкликання згоди на обробку персональних даних із використанням засобів Єдиного державного демографічного реєстру як підставу позову.

Закон № 5492-VI не містить приписів стосовно вилучення інформації стосовно особи із Реєстру.

Відповідно до пунктів 5, 6 частини другої статті 8 Закону України «Про захист персональних даних» від 01 червня 2010 року № 2297-VI (далі - Закон №2297-VI) суб`єкт персональних даних має право: пред`являти вмотивовану вимогу володільцю персональних даних із запереченням проти обробки своїх персональних даних; пред`являти вмотивовану вимогу щодо зміни або знищення своїх персональних даних будь-яким володільцем та розпорядником персональних даних, якщо ці дані обробляються незаконно чи є недостовірними.

За положеннями частини другої та третьої статті 15 Закону № 2297-VI персональні дані підлягають видаленню або знищенню у разі: 1) закінчення строку зберігання даних, визначеного згодою суб`єкта персональних даних на обробку цих даних або законом; 2) припинення правовідносин між суб`єктом персональних даних та володільцем чи розпорядником, якщо інше не передбачено законом; 3) видання відповідного припису Уповноваженого або визначених ним посадових осіб секретаріату Уповноваженого; 4) набрання законної сили рішенням суду щодо видалення або знищення персональних даних. Персональні дані, зібрані з порушенням вимог цього Закону, підлягають видаленню або знищенню у встановленому законодавством порядку.

Верховним Судом у постанові від 21 серпня 2020 року у справі № 260/99/19 погоджено висновок суду апеляційної інстанції та зазначено, що суд апеляційної інстанції дійшов висновку про відсутність підстав для вилучення інформації стосовно особи із Реєстру оскільки спеціальним законом, а саме Законом України "Про Єдиний державний демографічний реєстр та документи, що підтверджують громадянство України, посвідчують особу чи її спеціальний статус" № 5492, не передбачено підстав для вилучення такої інформації.

Присвоєння унікального номера особі як порушення її права на свободу віросповідання, не можуть слугувати підставою для того, щоб порушувати/не виконувати вимоги Закону України № 5492-УІ та/чи робити з нього винятки.

Висновок суду першої інстанції про врахування висновків, висловлених Великою Палатою Верховного Суду при розгляді зразкової справи №806/3265/17, інших рішеннях Верховного Суду, суд відхиляє, позаяк правові висновки, на які посилається суд першої інстанції, зроблені у правовідносинах, які за своїм змістом, обсягом та юридичною природою не є в повній мірі подібними до тих, які виникли у цій справі, а тому не можуть слугувати релевантними до застосування у даній справі.

Також є цілком безпідставним висновок суду першої інстанції про те, що 01 квітня 2025 року закінчився строк дії паспорту громадянина України для виїзду за кордон серії НОМЕР_2 у контексті наявності підстав для задоволення позову, адже закінчення строку дії паспортного документу не тягне за собою вилучення унікального номеру запису в ЄДДР, який є незмінним.

Статтею 7 Закону № 5492-VI визначено перелік інформації про особу, яка вноситься до Реєстру, в якій, крім зазначеного, передбачено, що у разі оформлення паспорта громадянина України до Реєстру за згодою особи вносяться також відцифровані відбитки пальців рук особи (пункт 13 частини першої статті 7).

Інформація, яку тут виокремлено, у розумінні пункту 2 частини першої статті 3 Закону № 5492-VI, є біометричними даними, параметрами, тобто сукупністю даних про особу, зібраних на основі фіксації її характеристик, що мають достатню стабільність та істотно відрізняються від аналогічних параметрів інших осіб.

Відповідно до частини шостої статті 7 Закону № 5492-VI забороняється вимагати від осіб та вносити до Реєстру інформацію, не передбачену цим Законом. Забороняється вимагати від осіб персональні дані, що свідчать про етнічне походження, расу, політичні, релігійні чи інші переконання, звинувачення у скоєнні злочину або засудження до кримінального покарання, а також дані щодо здоров`я або статевого життя.

Паспорт громадянина України для виїзду за кордон є одним із документів, які оформляються із застосуванням засобів Єдиного державного демографічного реєстру, порядок оформлення, видачі, обміну якого регламентує Закон № 5492-VІ та прийняті на виконання цього Закону урядовими постанови від 07 травня 2014 року № 152 «Про затвердження зразка бланка, технічного опису та Порядку оформлення, видачі, обміну, пересилання, вилучення, повернення державі, визнання недійсним та знищення паспорта громадянина України для виїзду за кордон» (далі - постанова № 152), від 18 жовтня 2017 року № 784 «Про затвердження Порядку ведення Єдиного державного демографічного реєстру та надання з нього інформації, взаємодії між уповноваженими суб`єктами, а також здійснення ідентифікації та верифікації», від 26 листопада 2014 року №669 «Про затвердження Порядку отримання, вилучення з Єдиного державного демографічного реєстру та знищення відцифрованих відбитків пальців рук особи» (далі - Порядок).

Усі документи, які перелічено в частині першій статті 13 Закону № 5492-VI, за винятком посвідчення особи на повернення в Україну, тимчасового посвідчення громадянина України та посвідчення водія, згідно із Законом № 5492-VI, повинні містити безконтактний електронний носій, за фактом виготовлення якого до Реєстру підлягають внесенню відомості про особу та документ (серія, номер, дата персоналізації), щодо якого прийнято рішення про його оформлення.

Абзацом другим статті 4 Закону №5492-VI установлено, що внесення інформації до Реєстру здійснюється уповноваженими суб`єктами за зверненням заявника, на підставі інформації державних органів реєстрації актів цивільного стану, органів реєстрації фізичних осіб, а також інформації органів виконавчої влади, інших державних органів, органів влади Автономної Республіки Крим, органів місцевого самоврядування з дотриманням вимог Закону України "Про захист персональних даних".

У разі якщо інформація про особу вноситься до Реєстру вперше, проводиться ідентифікація особи, після завершення якої автоматично формується унікальний номер запису в Реєстрі та фіксуються час, дата та відомості про особу, яка оформила заяву-анкету (в електронній формі). Унікальний номер запису в Реєстрі є незмінним (стаття 10 Закону № 5492-VI).

Частиною третьою статті 10 Закону № 5492-VI установлено, що для внесення інформації до Реєстру та для оформлення (у тому числі замість втрачених або викрадених), обміну документів за зверненням заявника формується заява-анкета, зразок якої затверджується центральним органом виконавчої влади, що здійснює формування державної політики у сферах міграції (імміграції та еміграції), у тому числі протидії нелегальній (незаконній) міграції, громадянства, реєстрації фізичних осіб, біженців та інших визначених законодавством категорій мігрантів, в установленому порядку.

Отже, паспорт громадянина України для виїзду за кордон оформлюється виключно із застосуванням засобів Єдиного державного демографічного реєстру, до якого вноситься інформація щодо ідентифікації осіб, які звернулися для оформлення такого паспорта, зокрема, автоматично формується унікальний номер запису в Реєстрі.

Враховуючи, що при оформлені заяв-анкет задля оформлення паспорту громадянина України неповнолітній ОСОБА_2 її законним представником надавалась згода на внесення до Єдиного державного демографічного реєстру інформації та відцифрованих відбитків пальців рук, у зв`язку з чим присвоєно ОСОБА_2 унікальний номер запису реєстру №902 (УНЗР), УНЗР присвоєно неповнолітній ОСОБА_2 із дотриманням вимог Закону № 5492-VI, а також Закону № 2297-VI.

З урахуванням викладеного суд дійшов висновку, що судом першої інстанції неповно з`ясовані обставини, що мають значення для справи, судом першої інстанції неправильно застосовано норми матеріального права, що є підставою для скасування рішення суду першої інстанції та ухвалення нового рішення.

Оскільки ця справа є справою незначної складності у розумінні частини шостої статті 12 КАС України, розглянута за правилами спрощеного позовного провадження та не відноситься до справ, які відповідно до КАС України розглядаються за правилами загального позовного провадження, судове рішення суду апеляційної інстанції згідно з п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України не підлягає оскарженню в касаційному порядку, крім випадків, передбачених цим пунктом.

Керуючись ст. ст. 6, 7, 8, 9, 242, 243, 311, 308, 315, 317, 321, 322, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління Державної міграційної служби України в Дніпропетровській області на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 24 вересня 2025 року в справі № 160/21635/25 задовольнити.

Рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 24 вересня 2025 року в справі № 160/21635/25 за позовом ОСОБА_1 в інтересах неповнолітньої дитини ОСОБА_2 до Головного управління Державної міграційної служби України в Дніпропетровській області про визнання відмови протиправною, зобов`язання вчинити певні дії скасувати.

Ухвалити в справі № 160/21635/25 нове рішення.

В задоволенні позову ОСОБА_1 в інтересах неповнолітньої дитини ОСОБА_2 до Головного управління Державної міграційної служби України в Дніпропетровській області про визнання відмови протиправною, зобов`язання вчинити певні дії відмовити.

Постанова суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду набирає законної сили з дати ухвалення 21 січня 2026 року та відповідно до п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених цим пунктом.

Повне судове рішення складено 21 січня 2026 року.

Суддя-доповідач В.А. Шальєва

суддя С.М. Іванов

суддя В.Є. Чередниченко