Справа № 160/26448/25
Суддя: Ільков Василь Васильович
Дата ухвалення: 2026-01-12 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді: Ількова В.В.,
при секретарі: Мартіросян Г.А.,
розглянувши у письмовому провадженні у місті Дніпро адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Дніпропетровській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень,-
До Дніпропетровського окружного адміністративного суду через систему «Електронний Суд» надійшла позовна заява ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Дніпропетровській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень, в якій позивач просить:
- стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у Дніпропетровській області на користь ОСОБА_1 сплачений судовий збір та витрати на професійну правничу допомогу, про що докази будуть надані впродовж п`яти днів з дня винесення судового рішення у справі.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 22.09.2025 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження в адміністративній справі. Вирішено розглядати справу за правилами спрощеного позовного провадження без виклику учасників справи.
Додатково витребувано у відповідача докази по справі:
- інформацію/відомості, які послугували для прийняття спірних рішень;
- розрахунок штрафних санкцій;
- усі наявні документи, на підставі яких були сформовані ППР.
08.10.2025 року відповідачем до суду подано відзив на позовну заяву.
09.10.2025 року позивачем до суду подано відповідь на відзив.
14.11.2025 року судом на розгляд ставилось питання про розгляд справи в порядку загального позовного провадження з призначенням підготовчого судового засідання.
02.12.2025 року розгляд справи призначено на 16.12.2025 року.
16.12.2025 року відповідачем до суду подано додаткові пояснення у справі.
16.12.2025 року позивачем до суду подані додаткові пояснення у справі.
16.12.2025 року оголошено перерву у підготовчому засіданні; наступне підготовче засідання призначено на 12.01.2026 року.
25.12.2025 року позивачем до суду подані додаткові пояснення у справі.
12.01.2026 року позивачем до суду подано клопотання про долучення доказів.
12.01.2026 року позивачем до суду подано заяву про розгляд справи без участі.
Відповідно до частини 9 статті 205 КАС України, якщо немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених цією статтею, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні.
12.01.2026 року фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось на підставі частини четвертої статті 229 КАС України.
Суд перейшов до розгляду справи у порядку письмового провадження.
Частиною четвертою статті 243 КАС встановлено, що судове рішення, постановлене у письмовому провадженні, повинно бути складено у повному обсязі не пізніше закінчення встановлених цим Кодексом строків розгляду відповідної справи, заяви або клопотання.
Обґрунтовуючи позов по суті позивач зазначив, що Головним управлінням ДПС у Дніпропетровській області було проведено документальну позапланову невиїзну перевірку ОСОБА_1 з питань достовірності, повноти нарахування та своєчасності сплати до бюджету податку на доходи фізичних осіб (ПДФО) та військового збору (ВЗ) за період з 01.01.2020 по 31.12.2022.
Вказує, що на підставі висновків, викладених в Акті перевірки, 28.03.2025 відповідачем було винесено три податкові повідомлення-рішення (далі ППР):
Також, позивач вказує про те, що в Акті перевірки повністю відсутній будь-який розрахунок саме середньоринкової вартості відповідно до встановленого порядку. Відповідач не надав жодних доказів використання офіційних даних Мінекономіки, не навів методики розрахунку, не врахував у встановленому порядку рік випуску та пробіг автомобілів.1 Натомість відбулася протиправна підміна понять, де митна вартість була безпідставно прирівняна до середньоринкової. Ця процесуальна вада робить висновки контролюючого органу необґрунтованими та такими, що не відповідають вимогам до оформлення результатів перевірок, встановлених, зокрема, Методичними рекомендаціями, затвердженими наказом ДФС України № 23 від 16.01.2017 року.
Підсумкова таблиця на сторінці 11 Акта містить колонку з назвою, яка не залишає сумнівів щодо методології розрахунку: «дохід різниця між митною вартість та ціною реалізації». Це не інтерпретація чи припущення це пряма, документально зафіксована заява контролюючого органу про те, як саме він визначав дохід. Цей заголовок є самовикривальним доказом того, що базою для донарахування слугувала не передбачена законом середньоринкова чи оціночна вартість, а різниця між митною вартістю та ціною продажу.
Акт свідчить про ігнорування обраного Позивачем методу. Позивач, як зазначено у позовній заяві, обрав другий легітимний варіант визначення ціни на підставі «оціночної вартості». На сторінці 8 Акта перевірки підтверджується, що контролюючий орган знав про це, оскільки направив запити до оцінювачів, послугами яких користувався Позивач (ТОВ «Прайм Оцінка» та ФОП ОСОБА_2 ).Ключовим є речення в Акті: «Відповіді на запити на дату складання акту перевірки не отримано». Замість того, щоб дочекатися ключової для справи інформації або вжити додаткових заходів для її отримання, контролюючий орган завершив перевірку, застосувавши свою методику.
Додаткове обґрунтування хибності підходу контролюючого органу на підставі висновку експерта з метою додаткового підтвердження юридичної та економічної необґрунтованості методики, застосованої відповідачем, та для надання суду спеціалізованих роз`яснень, Позивачем було отримано висновок експерта з транспортно-товарознавчого дослідження № 136/25 від 15 вересня 2025 року, складений судовим експертом Пилипенком Анатолієм Івановичем (Свідоцтво МЮ України №22 від 27.05.1999р.). Копія висновку додається до цієї позовної заяви. У вказаному висновку експерт прямо зазначає, що поняття «ринкова вартість» та «митна вартість» не є тотожними, оскільки мають різну мету, різний момент визначення та базуються на різних вихідних даних. Експерт категорично стверджує: «Митна вартість не може бути базою для визначення доходу від продажу КТЗ, оскільки не враховує реальний стан об`єкта та ринкові умови». Крім того, експертом підтверджено, що на ринкову вартість вживаного автомобіля впливає безліч факторів, які повністю ігноруються при визначенні митної вартості, зокрема: технічний стан, наявність пошкоджень, фактичний пробіг, проведений ремонт, комплектація, а також попит і пропозиція на ринку на дату продажу.
Також, вказує на те, що висновок про «неповний обсяг» є необґрунтованим. В Акті перевірки Відповідач не зазначає, які саме конкретні документи, що були витребувані у запиті та існували у Позивача, не були надані. Акт містить лише загальне твердження, що «відсутня інформація щодо суб`єктів господарювання оцінювачів транспортних засобів, копії звітів щодо об`єктів рухомого майна». Позивач надала всю наявну в неї інформацію. Відсутність у платника податків певних документів не може трактуватися як відмова в їх наданні.
Згідно з правовим висновком Верховного Суду, викладеним у постанові від 13.06.2020 у справі №825/1747/17, з наказом про невиїзну перевірку, відомостями про дату її початку та місце проведення платник має бути ознайомлений у встановлений законом спосіб до її початку. Невиконання вказаних вимог призводить до визнання перевірки незаконною та відсутності правових наслідків. Завчасне повідомлення є гарантією права платника на об`єктивну перевірку, включаючи можливість надання документів та пояснень.
Відповідно до правового висновку Верховного Суду, викладеного у постанові від 01.04.2021 у справі №810/1420/16, незабезпечення відповідачем права позивача на участь у процесі прийняття рішень за наслідками проведеної перевірки та порушення порядку по розгляду заперечень на акт перевірки мають наслідком визнання податкових повідомлень-рішень, прийнятих за результатами такої перевірки, протиправними.
Окрім того позивач посилається на неналежне вручення оскаржуваних податкових повідомлень-рішень.
Додатково На підтвердження своєї добросовісності та факту сплати податків, Позивач надає суду квитанції, що охоплюють період активного відчуження рухомого майна у 2020 - 2021 роках.
Позивач вказує про те, що у спірний період не лише декларував, але й фактично сплачував податки при відчуженні кожного транспортного засобу. Суми сплачених податків математично точно (до копійки) відповідають договірним цінам, які були базою оподаткування. Відсутність цих даних в Акті перевірки свідчить про його неповноту та необ`єктивність.
Посилається на те, що надані квитанції беззаперечно підтверджують, що Позивач сплатив ПДФО (за ставкою 18%) та Військовий збір (1.5%) при кожному відчуженні автомобіля.
Суми сплачених податків ідеально корелюють із сумами договорів купівлі-продажу, що спростовує тезу про "хаотичність" або "недостатність" платежів.
Факт реєстрації транспортних засобів органами МВС підтверджує, що на момент операції держава визнала сплату податків належною та достатньою.
Акт перевірки, що не враховує ці платежі, є дефектним доказом, який не може бути покладений в основу судового рішення.
При цьому вказує, що інформація, отримана від РСЦ ГСЦ МВС, спростовує твердження податкового органу про «схему» заниження доходів.
Також, вказує про те, що лист від профільного Міністерства підтверджує, що Відповідач діяв поза межами правового поля, самовільно підмінюючи законодавчо встановлений порядок визначення вартості авто.
ІІІ. ДОВОДИ ВІДПОВІДАЧА
Представником Головного управління ДПС у Дніпропетровській області подано відзив на позовну заяву, в якому просять в задоволенні позову відмовити, зазначивши, що копію наказу ГУ ДПС у Дніпропетровській області від 27.12.2024 № 6919-п, а також повідомлення про дату початку та місце проведення перевірки від 27.12.2024 №1287 надіслані на адресу фізичної особи рекомендованим листом з повідомленням про вручення у порядку, визначеному ст.42 ПК України.
Поштове відправлення вручити адресату не вдалось, про що свідчить довідка за формою Ф.20 про причини повернення/досилання, з якої вбачається, що відправлення було повернуто відправнику за закінченням терміну зберігання 15.01.2025 року.
Акт перевірки було надіслано ОСОБА_1 20.02.2025 року засобами поштового зв`язку за податковою адресою.
Поштове відправлення вручити адресату не вдалось, про що свідчить довідка за формою Ф.20 про причини повернення/досилання з якої вбачається, що відправлення було повернуто відправнику за закінченням терміну зберігання 11.03.2025 року.
На підставі вказаного акту, за результатами перевірки ГУ ДПС у Дніпропетровській області прийняті спірні податкові повідомлення-рішення від 28.03.2025 року.
Вказують, що відповідно до наявної податкової інформації фізична особа - платник податків ОСОБА_1 у 2020, 2021 та 2022 роках отримала доходи, які згідно з Кодексом №2755 підлягають включенню до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу та відображенню платником податків в річній декларації про майновий стан і доходи (далі - податковій декларації) за 2020 рік, 2021 рік та 2022 рік.
Перевіркою дотримання встановленого порядку подання до органів ДПС податкових декларацій (у випадках коли згідно з нормами Кодексу №2755 таке подання є обов`язковим) встановлено, що фізичною особою - платником податків ОСОБА_1 податкова декларація про майновий стан і доходи за 2020 рік до ГУ ДПС не подавалась.
Перевіркою виконання обов`язку щодо подання податкової декларації, встановлено, що на дату складання акту документальної позапланової невиїзної перевірки платником податків ОСОБА_1 податкову декларацію про майновий стан і доходи за 2020 рік не надано, чим порушено пп.49.18.4 п.49.18 ст.49, п.176.1 ст.176, п.179.1 ст.179 Кодексу №2755.
За даними Єдиної автоматизованої інформаційної системи митних органів України ОСОБА_1 у листопаді-грудні 2020 року та січні-жовтні 2021 року імпортувала 79 легкових автомобілів з Грузії. Згідно вантажно-митних декларацій загальна митна вартість імпортованих легкових автомобілів складає 5 219,5 тис.грн., у тому числі у 2020 році 26 авто на суму 1 658,4 тис.грн. у 2021 році 53 авто на суму 3 561,1 тис.гривень.
Ціна транспортних засобів зазначена в договорах на імпорт транспортних засобів в доларовому еквіваленті та визначена в митній декларації за курсом на дату здійснення імпортних операцій по 79 імпортованих машинах склала 3 316,8 тис.грн. та окремо сплатила митних платежів у сумі 1 922,7 тис.гривень.
Зведена інформація наведена у додатках № 2,3,4,5 до акту перевірки. ГУ ДПС у Дніпропетровській області, задля визначення фактичного розміру оподатковуваного доходу отриманого ОСОБА_1 у 2020-2021 роках від відчуження імпортованих легкових автомобілів, направлені запити до РСЦ ГСЦ МВС Україні, щодо укладання договорів купівлі-продажу транспортних засобів ОСОБА_1 та їх документального підтвердження.
На вищенаведені запити ГУ ДПС у Дніпропетровській області були отримані відповіді та копії документів щодо операцій з продажу та/або обміну об`єктів рухомого майна ФОПП ОСОБА_1 .
Вказують, що надані документи платником податків містять інформацію щодо облікових даних транспортних даних, а саме: марка, модель, об`єм двигуна, рік випуску, дата перереєстрації. У відповіді платника та відповіді отриманої від РСЦ ГСЦ МВС у Дніпропетровській та Запорізькій областях відсутня інформація щодо пробігу транспортних засобів, які вона відчужувала.
У відповіді платника відсутня інформація щодо суб`єктів господарювання оцінювачів транспортних засобів, копії звітів щодо об`єктів рухомого майна. ГУ ДПС у Дніпропетровській області направлені запити до оцінювачів транспортних засобів, щодо отримання інформації про оцінку транспортних засобів, визначення вартості при укладанні договорів купівлі продажу транспортних засобів.
За даними РСЦ ГСЦ МВС України у 2020 2022 році ФОПП ОСОБА_1 відчужено 78 авто ( один договір купівлі продажу транспортного засобу від 22.12.2021 №1241/2021/2997833 було анульовано) на загальну суму 3000,74 тис.грн., у тому числі у 2020 році 9 авто на суму 45,0 тис.грн., 2021 67 авто на суму 1960,7 тис.грн., 2022 2 авто на суму 995,0 тис.грн., з них 3 авто не враховуються при обчислені доходу (відповідно до пункту 173.2. статті 173 Кодексу, як виняток із положень пункту 173.1 ).
Таким чином для оподаткування враховуються 75 авто, реалізованих у 2020 2022 роках, на загальну суму 405740 грн., митна вартість яких складає 4944151,63 гривень.
Отже, ОСОБА_1 ввезла на митну територію України транспортні засоби загальна вартість яких - 4944151,63 грн., реалізація цих транспортних засобів здійснено на загальну вартість - 405740 грн., тобто на 4538411,63 грн. менше понесених витрат. Операції з продажу ОСОБА_3 транспортних засобів не містять розумних економічних причин (ділової мети), тобто при здійснені операцій з відчуження транспортних засобів, відсутня ділова мета отримання доходу від продажу транспортних засобів.
Перевіркою встановлено порушення ОСОБА_1 п.173.1, п.173.2 і п.173.3 ст.173, пп.168.1.3 п.168.1 ст.168 Кодексу №2755, з урахуванням п.167.1, п.167.2 ст.167, пп.1.2, пп.1.3 п. 161 підрозділу 10 розділу ХХ Кодексу, у зв`язку з отриманням нею доходу у періоді з 01.01.2021 по 31.12.2022 від продажу другого, третього та наступних об`єктів рухомого майна у вигляді легкових автомобілів , в результаті чого занижена сума доходу у розмірі 4281371,59 грн.
Вина ОСОБА_1 підтверджується тим, що платник податків мала можливість дотримуватись норм чинного законодавства, зокрема здійснити операцію з продажу транспортних засобів, яка передбачає отримання економічного ефекту, однак не вжила достатніх заходів для цього, через те, що з метою зменшення бази оподаткування, вона діяла нерозумно, недобросовісно та без належної обачності.
На підставі податкової інформації отриманої відповідно до п.74.1, п.74.3 ст.74 Кодексу№2755 згідно з відомостями центральної бази даних Державного реєстру фізичних осіб платників податків про суми виплачених доходів та утриманих податків (далі - ЦБД ДРФО), даних Єдиної автоматизованої інформаційної системи митних органів України, інформації РСЦ ГСЦ МВС України в період з 01.01.2020 по 31.12.2022 ОСОБА_1 отримала дохід від продажу другого, третього та наступних об`єктів рухомого майна (легкових автомобілів) в розмірі 4281371,59 грн., податок з доходів фізичних осіб та військовий збір нараховувався та сплачувався не в повному обсязі.
ІV. ОБСТАВИНИ СПРАВИ ТА ЗМІСТ СПІРНИХ ПРАВОВІДНОСИН
Суд, дослідив матеріали справи, з`ясував усі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов та відзив, оцінив докази, які мають значення для розгляду і вирішення позову по суті, проаналізував застосування норм матеріального та процесуального права, встановив таке.
Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що наказ ГУ ДПС у Дніпропетровській області від 27.12.2024р. №6919-п Про проведення документальної позапланової невиїзної перевірки фізичної особи платника податків ОСОБА_1 винесений на підставі пп.19-1.1.1 п.19-1.1 ст.19-1, пп.20.1.4 п.20.1 ст.20, пп.75.1.2 п.75.1 ст.75, пп.78.1.1, пп.78.1.2, пп.78.1.4 п.78.1 ст.78, ст.79, пп.69.35-1 п.69 підрозділу 10 розділу ХХ «Перехідні положення» Податкового кодексу України від 02 грудня 2010 року №2755-VI (зі змінами та доповненнями) у зв`язку з надходженням інформації від Регіональних сервісних центрів МВС по Україні щодо здійснення в 2020-2021 роках операцій з продажу транспортних засобів фізичною особою-платником податків ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ).
Копію наказу ГУ ДПС у Дніпропетровській області від 27.12.2024 №6919-п, а також повідомлення про дату початку та місце проведення перевірки від 27.12.2024 №1287 надіслані на адресу фізичної особи рекомендованим листом з повідомленням про вручення у порядку, визначеному ст.42 ПК України.
Поштове відправлення вручити адресату не вдалось, про що свідчить довідка за формою Ф.20 про причини повернення/досилання з якої вбачається, що відправлення було повернуто відправнику за закінченням терміну зберігання 15.01.2025 року.
Надані документи платником податків містять інформацію щодо облікових даних транспортних даних, а саме: марка, модель, об`єм двигуна, рік випуску, дата перереєстрації. У відповіді платника відсутня інформація щодо суб`єктів господарювання оцінювачів транспортних засобів, копії звітів щодо об`єктів рухомого майна.
1) пп. 49.18.4 п. 49.18 ст.49, п.176.1 ст.176, п.179.1 ст.179 Податкового кодексу України від 02.12.2010р. №2755-VI (зі змінами і доповненнями), а саме: неподання податкової декларації про майновий стан і доходи за 2020 рік;
4) пп.73.3.3, п. 73.3 ст.73 Податкового кодексу України від 02.12.2010р. №2755-VI (зі змінами і доповненнями) в частині неподання інформації та документів, визначених у запиті податкового органу.
Акт перевірки було надіслано ОСОБА_1 20.02.2025 року засобами поштового зв`язку за податковою адресою.
Поштове відправлення вручити адресату не вдалось, про що свідчить довідка за формою Ф.20 про причини повернення/досилання з якої вбачається, що відправлення було повернуто відправнику за закінченням терміну зберігання 11.03.2025 року.
Згідно акту перевірки, податковим органом було встановлено, що відповідно до наявної податкової інформації фізична особа - платник податків ОСОБА_1 у 2020, 2021 та 2022 роках отримала доходи, які згідно з Кодексом №2755 підлягають включенню до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу та відображенню платником податків в річній декларації про майновий стан і доходи (далі - податковій декларації) за 2020 рік, 2021 рік та 2022 рік.
Згідно висновків викладених у акті, перевіркою дотримання встановленого порядку подання до органів ДПС податкових декларацій встановлено, що фізичною особою - платником податків ОСОБА_1 податкова декларація про майновий стан і доходи за 2020 рік до ГУ ДПС не подавалась.
Перевіркою виконання обов`язку щодо подання податкової декларації, встановлено, що на дату складання акту документальної позапланової невиїзної перевірки платником податків ОСОБА_1 податкову декларацію про майновий стан і доходи за 2020 рік не надано, у звязку із чим податковий орган дійшов до висновку про порушення пп.49.18.4 п.49.18 ст.49, п.176.1 ст.176, п.179.1 ст.179 Кодексу №2755.
Згідно висновків викладених у акті, за даними Єдиної автоматизованої інформаційної системи митних органів України ФОПП ОСОБА_1 у листопаді-грудні 2020 року та січні-жовтні 2021 року імпортувала 79 легкових автомобілів з Грузії.
Згідно вантажно-митних декларацій загальна митна вартість імпортованих легкових автомобілів складає 5 219,5 тис.грн., у тому числі у 2020 році 26 авто на суму 1 658,4 тис.грн. у 2021 році 53 авто на суму 3 561,1 тис. гривень.
Ціна транспортних засобів зазначена в договорах на імпорт транспортних засобів в доларовому еквіваленті та визначена в митній декларації за курсом на дату здійснення імпортних операцій по 79 імпортованих машинах склала 3 316,8 тис.грн. та окремо сплатила митних платежів у сумі 1 922,7 тис.гривень.
Зведена інформація наведена у додатках № 2,3,4,5 до акту перевірки.
Зведена інформація також наведена у додатках №2,3,4,5,6 до акту перевірки.
Дослідивши подані позивачем документи, податковий орган дійшов до висновку, що надані документи платником податків містять інформацію щодо облікових даних транспортних даних, а саме: марка, модель, об`єм двигуна, рік випуску, дата перереєстрації. У відповіді платника та відповіді отриманої від РСЦ ГСЦ МВС у Дніпропетровській та Запорізькій областях відсутня інформація щодо пробігу транспортних засобів, які вона відчужувала. У відповіді платника відсутня інформація щодо суб`єктів господарювання оцінювачів транспортних засобів, копії звітів щодо об`єктів рухомого майна.
Відповіді на запити на дату складання акту перевірки не отримано.
Згідно акту перевірки, за даними РСЦ ГСЦ МВС України у 2020 2022 році ФОПП ОСОБА_1 відчужено 78 авто (один договір купівлі продажу транспортного засобу від 22.12.2021 №1241/2021/2997833 було анульовано) на загальну суму 3000,74 тис.грн., у тому числі у 2020 році 9 авто на суму 45,0 тис.грн., 2021 67 авто на суму 1960,7 тис.грн., 2022 2 авто на суму 995,0 тис.грн., з них 3 авто не враховуються при обчислені доходу (відповідно до пункту 173.2. статті 173 Кодексу, як виняток із положень пункту 173.1).
Таким чином, податковий орган дійшов до висновку, що для оподаткування враховуються 75 авто, реалізованих у 2020 2022 роках, на загальну суму 405740 грн., митна вартість яких складає 4944151,63 гривень.
Отже, ОСОБА_1 ввезла на митну територію України транспортні засоби загальна вартість яких - 4944151,63 грн., реалізація цих транспортних засобів здійснено на загальну вартість - 405740 грн., тобто на 4538411,63 грн. менше понесених витрат, що на думку податкового органу свідчить про те, що операції з продажу ФОПП ОСОБА_1 транспортних засобів не містять розумних економічних причин (ділової мети), тобто при здійснені операцій з відчуження транспортних засобів, відсутня ділова мета отримання доходу від продажу транспортних засобів.
Отже, відповідно до наявної податкової інформації ОСОБА_1 протягом 2020- 2022 років отримала доходи, які згідно з нормами Кодексу підлягають включенню до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу та відображенню платником в річній податковій декларації про майновий стан і доходи (податковій декларації).
Згідно матеріалів акту, згідно з відомостями центральної бази даних Державного реєстру фізичних осіб платників податків про суми виплачених доходів та утриманих податків, даних Єдиної автоматизованої інформаційної системи митних органів України, інформації РСЦ ГСЦ МВС України в період з 01.01.2021 по 31.12.2022 ФОПП ОСОБА_1 отримала дохід від продажу другого, третього та наступних об`єктів рухомого майна у вигляді легкових автомобілів (ознака доходу 105) в розмірі 4538411,63 грн. (Інформація наведена у додатках №2,3,4,5,6 до акту перевірки).
Перевіркою встановлено порушення ФОП ОСОБА_1 п.173.1, п.173.2, п.173.3 ст.173, пп.168.1.3 п.168.1 ст.168 Кодексу №2755, з урахуванням п.167.1, п.167.2 ст.167, пп.1.2, пп.1.3 п. 161 підрозділу 10 розділу ХХ Кодексу, у зв`язку з отриманням нею доходу у періоді з 01.01.2021 по 31.12.2022 від продажу другого, третього та наступних об`єктів рухомого майна у вигляді легкових автомобілів, в результаті чого занижена сума доходу у розмірі 4281371,59 гривень.
На підставі податкової інформації отриманої відповідно до п.74.1, п.74.3 ст.74 Кодексу№2755 згідно з відомостями центральної бази даних Державного реєстру фізичних осіб платників податків про суми виплачених доходів та утриманих податків (далі - ЦБД ДРФО), даних Єдиної автоматизованої інформаційної системи митних органів України, інформації РСЦ ГСЦ МВС України в період з 01.01.2020 по 31.12.2022 ФОПП ОСОБА_1 отримала дохід від продажу другого, третього та наступних об`єктів рухомого майна (легкових автомобілів) в розмірі 4281371,59 грн., податок з доходів фізичних осіб та військовий збір нараховувався та сплачувався не в повному обсязі.
Перевіркою повноти сплати (перерахування) в бюджет cум податку на доходи фізичних осіб та військового збору, які підлягають сплаті платником податків самостійно, встановлено, що в порушення пп. в) 168.4.5 п.168.4 ст.168 та пп.1.4, п.161 підрозділу 10 розділу ХХ Кодексу фізичною особою платником податків ОСОБА_1 не в повному обсязі сплачено (перераховано) в бюджет податок на доходи фізичних осіб та військовий збір з доходів від продажу другого, третього та наступних об`єктів рухомого майна (легкових автомобілів).
Отже, на підставі акту перевірки, ГУ ДПС у Дніпропетровській області прийнято податкові повідомлення-рішення від 28.03.2025 року:
Поштове відправлення вручити адресату не вдалось, про що свідчить довідка за формою Ф.20 про причини повернення/досилання з якої вбачається, що відправлення було повернуто відправнику за закінченням терміну зберігання 21.04.2025 року.
Позивач, вважаючи оскаржувані податкові повідомлення-рішення, а також акт перевірки протиправними у зв`язку з чим звернувся до суду з цим позовом.
Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи, доводам позивача, викладеним в позовній заяві, та доводам відповідача, викладених в відзиві на позов, суд врахував такі норми чинного законодавства, які діяли на момент виникнення спірних правовідносин, та релевантні їм джерела права.
V. ПРАВОВЕ РЕГУЛЮВАННЯ СПІРНИХ ПРАВОВІДНОСИН
Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Частиною першою статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) передбачено, що завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
Відповідно до пунктів 1, 2 частини першої статті 4 КАС України визначено, що адміністративна справа - це переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір.
Публічно-правовий спір - спір, у якому хоча б одна із сторін здійснює публічно-владні управлінські функції, в тому числі на виконання делегованих повноважень, і спір виник у зв`язку із виконанням або невиконанням такою стороною зазначених функцій; або хоча б одна сторона надає адміністративні послуги на підставі законодавства, яке уповноважує або зобов`язує надавати такі послуги виключно суб`єкта владних повноважень, і спір виник у зв`язку із наданням або ненаданням такою стороною зазначених послуг; або хоча б одна із сторін є суб`єктом виборчого процесу або процесу референдуму і спір виник у зв`язку із порушенням її прав у такому процесі з боку суб`єкта владних повноважень або іншої особи.
Згідно приписів частини першої статті 5 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист шляхом, зокрема, визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень.
Відповідно до пункту 1 частини першої статті 19 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема: спорах фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження.
Рішення суб`єкта владних повноважень у контексті положень КАС України необхідно розуміти як нормативно-правові акти, так і правові акти індивідуальної дії.

Нормативно-правовий акт - акт управління (рішення) суб`єкта владних повноважень, який встановлює, змінює, припиняє (скасовує) загальні правила регулювання однотипних відносин, і який розрахований на довгострокове та неодноразове застосування.

Індивідуальний акт - акт (рішення) суб`єкта владних повноважень, виданий (прийняте) на виконання владних управлінських функцій або в порядку надання адміністративних послуг, який стосується прав або інтересів визначеної в акті особи або осіб, та дія якого вичерпується його виконанням або має визначений строк.

Тобто, обов`язковою ознакою нормативно-правового акта чи правового акта індивідуальної дії, а також відповідних дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень є створення ними юридичних наслідків у формі прав, обов`язків, їх зміни чи припинення.

Згідно з п.86.7 ст.86 Податкового кодексу України у разі незгоди платника податків або його представників з висновками перевірки чи фактами і даними, викладеними в акті (довідці) перевірки (крім документальної позапланової перевірки, проведеної у порядку, встановленому пп.78.1.5 п.78.1 ст.78 цього Кодексу), вони мають право подати свої заперечення та додаткові документи і пояснення, зокрема, але не виключно, документи, що підтверджують відсутність вини, наявність пом`якшуючих обставин або обставин, що звільняють від фінансової відповідальності відповідно до цього Кодексу, до контролюючого органу, який проводив перевірку платника податків, протягом 10 робочих днів з дня, наступного за днем отримання акта (довідки).

Таким чином, акт податкової перевірки є документом, в якому зафіксовані виявлені при проведенні тієї або іншої податкової перевірки порушення, є носієм доказової інформації про виявлені порушення.

Згідно з п. 44.1, 44.3 ст. 44 ПК України для цілей оподаткування платники податків зобов`язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов`язаних з визначенням об`єктів оподаткування та/або податкових зобов`язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, інформації, пов`язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством. Платники податків зобов`язані забезпечити зберігання документів та інформації, визначених пунктом 44.1 ст. 44 ПК України, а також документів, пов`язаних із виконанням вимог законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, протягом визначених законодавством строків.

Відповідно до пп. 73.3.3 п. 73.3 ст. 73, п. 85.2 ст. 85 ПК України платники податків та інші суб`єкти інформаційних відносин зобов`язані надавати інформацію, визначену в запиті контролюючого органу, та її документальне підтвердження (крім проведення зустрічної звірки) протягом 15 робочих днів з дня, наступного за днем отримання запиту (якщо інше не передбачено цим Кодексом), у порядку, визначеному статтею 42 цього Кодексу.

Згідно положень пп.20.1.4 п. 20.1 ст. 20 ПК України контролюючі органи мають право проводити відповідно до законодавства перевірки і звірки платників податків.

Відповідно до положень п.75.1 ст. 75 ПК України контролюючі органи мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки.

Згідно з пп.78.1.1 п.78.1 ст.78 ПК України документальна позапланова перевірка здійснюється за наявності хоча б однієї з таких підстав: отримано податкову інформацію, що свідчить про порушення платником податків валютного, податкового законодавства, законодавства у сфері запобігання та протидії легалізації (відмиванню) доходів, одержаних злочинним шляхом, фінансуванню тероризму та фінансуванню розповсюдження зброї масового знищення та іншого не врегульованого цим Кодексом законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, якщо платник податків не надасть пояснення та їх документальні підтвердження на обов`язковий письмовий запит контролюючого органу, в якому зазначаються порушення цим платником податків відповідно валютного, податкового та іншого не врегульованого цим Кодексом законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, протягом 15 робочих днів з дня, наступного за днем отримання запиту.

Відповідно до положень п. 79.1, 79.2 ст.79 ПК України документальна невиїзна перевірка здійснюється у разі прийняття керівником (його заступником або уповноваженою особою) контролюючого органу рішення про її проведення та за наявності підстав для проведення документальної перевірки, визначених статтями 77 та 78 цього Кодексу.

Документальна невиїзна перевірка здійснюється на підставі зазначених у підпункті 75.1.2 пункту 75.1 статті 75 цього Кодексу документів та даних, наданих платником податків у визначених цим Кодексом випадках, або отриманих в інший спосіб, передбачений законом. Документальна позапланова невиїзна перевірка проводиться посадовими особами контролюючого органу виключно на підставі рішення керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу, оформленого наказом, та за умови вручення платнику податків (його представнику) у порядку, визначеному статтею 42 цього Кодексу, копії наказу про проведення документальної позапланової невиїзної перевірки та письмового повідомлення про дату початку та місце проведення такої перевірки.

Положеннями пункту 42.2 ст.42 ПК України встановлено, що документи вважаються належним чином врученими, якщо вони надіслані у порядку, визначеному пунктом 42.4 цієї статті, надіслані за адресою (місцезнаходженням, податковою адресою) платника податків рекомендованим листом з повідомленням про вручення або особисто вручені платнику податків (його представнику).

Згідно з положеннями пункту 42.5 ст.42 ПК України у разі якщо платник податків не подав заяву про бажання отримувати документи через електронний кабінет, листування з платником податків здійснюється шляхом надіслання за адресою (місцезнаходженням, податковою адресою) платника податків рекомендованим листом з повідомленням про вручення або особисто вручаються платнику податків (його представнику).

За вимогами абзацу другого пункту 79.2 статті 79 ПК України, у разі надіслання (вручення) відповідно до статті 42 цього Кодексу платнику податків (його представнику) копії наказу про проведення документальної позапланової невиїзної перевірки та письмового повідомлення про дату початку та місце проведення позапланової невиїзної перевірки, шляхом надсилання за адресою (місцезнаходженням, податковою адресою) платника податків рекомендованим листом з повідомленням про вручення документальна позапланова невиїзна перевірка (крім перевірки, визначеної статтею 200 цього Кодексу) розпочинається не раніше 30 календарного дня з дати надсилання такого повідомлення та копії наказу.

Відповідно до положень підпункту 75.1.2. пункту 75.1 статті 75 ПК України, документальною перевіркою вважається перевірка, предметом якої є своєчасність, достовірність, повнота нарахування та сплати усіх передбачених цим Кодексом податків та зборів, а також дотримання валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами) та яка проводиться на підставі податкових декларацій (розрахунків), фінансової, статистичної та іншої звітності, регістрів податкового та бухгалтерського обліку, ведення яких передбачено законом, первинних документів, які використовуються в бухгалтерському та податковому обліку і пов`язані з нарахуванням і сплатою податків та зборів, виконанням вимог іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, а також отриманих в установленому законодавством порядку контролюючим органом документів та податкової інформації, у тому числі за результатами перевірок інших платників податків. Документальна позапланова перевірка не передбачається у плані роботи контролюючого органу і проводиться за наявності хоча б однієї з підстав, визначенихцим Кодексом. Документальною невиїзною перевіркою вважається перевірка, яка проводиться в приміщенні контролюючого органу.

Присутність платників податків під час проведення документальних невиїзних перевірок не обов`язкова (пункт 79.3 статті 79 ПК України).

У відповідності до п.85.2 ст.85 ПК України платник податків зобов`язаний надати посадовим (службовим) особам контролюючих органів у повному обсязі всі документи, що належать або пов`язані з предметом перевірки. Такий обов`язок виникає у платника податків після початку перевірки.

VІ. ОЦІНКА СУДУ

Щодо доводів позивача про неналежне вручення матеріалів перевірки, спірних ППР, слід вказати, що відповідачем були долучені поштові відправлення.

Позивачем не надано суду доказів, які б спростували факт його належного повідомлення контролюючим органом про проведення перевірки, а тому з урахуванням наведених вище доказів, суд приходить до висновку про безпідставність твердження позивача про неналежне повідомлення.

Позивач не спростував вказану інформацію, а також не надав з матеріалами позову доказів, які б спростовували відомості, викладені контролюючим органом у запитуваному листі та акті перевірки, як не надано і належних пояснень.

Під час розгляду цієї справи судом не встановлено порушень процедури проведення перевірки та оформлення акта такої перевірки, які б могли вплинути на кінцевий результат розгляду відповідачем питання про притягнення позивача до відповідальності.

Таким чином, суд не знаходить підстав для визнання протиправним та скасування оскаржуваних податкових повідомлень-рішень у зв`язку з процедурними порушеннями.

Що стосується оскаржуваних податкових повідомлень-рішень, то суд зауважує про таке.

Відповідно допп.14.1.54 п.14.1 ст.14 ПК України дохід з джерелом їх походження з України це будь-який дохід, отриманий резидентами або нерезидентами, у тому числі від будь-яких видів їх діяльності на території України (включаючи виплату (нарахування) винагороди іноземними роботодавцями), її континентальному шельфі, у виключній (морській) економічній зоні, у тому числі, але не виключно, доходи у вигляді: процентів, дивідендів, роялті та будь-яких інших пасивних (інвестиційних) доходів, сплачених резидентами України.

Згідно зпп.162.1.1 п.162.1 ст.162 ПК України платником податку на доходи фізичних осіб є фізична особа резидент, яка отримує доходи як з джерела їх походження в Україні, так і іноземні доходи.

Відповідно допп.163.1.1 п.163.1 ст.163 ПК України об`єктом оподаткування резидента є загальний місячний (річний) оподатковуваний дохід. А запп.163.1.2 цього ж пункту об`єктом оподаткування резидента є доходи з джерела їх походження в Україні, які остаточно оподатковуються під час їх нарахування (виплати, надання).

Відповідно доп.164.1 ст.164 ПК України базою оподаткування є загальний оподатковуваний дохід, з урахуванням особливостей, визначених цим розділом. Загальний оподатковуваний дохід - будь-який дохід, який підлягає оподаткуванню, нарахований (виплачений, наданий) на користь платника податку протягом звітного податкового періоду. Загальний оподатковуваний дохід складається з доходів, які остаточно оподатковуються під час їх нарахування (виплати, надання), доходів, які оподатковуються у складі загального річного оподатковуваного доходу, та доходів, які оподатковуються за іншими правилами, визначеними цим Кодексом. Загальний місячний оподатковуваний дохід складається із суми оподатковуваних доходів, нарахованих (виплачених, наданих) протягом такого звітного податкового місяця. Загальний річний оподатковуваний дохід дорівнює сумі загальних місячних оподатковуваних доходів, іноземних доходів, отриманих протягом такого звітного податкового року, доходів, отриманих фізичною особою - підприємцем від провадження господарської діяльності згідно із статтею 177 цього Кодексу, та доходів, отриманих фізичною особою, яка провадить незалежну професійну діяльність згідно із статтею 178 цього Кодексу.

Відповідно до пп.164.2.4 п.164.2 ст.164 Кодексу №2755 до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу платника податку включаються: частина доходів від операцій з майном, розмір якої визначається згідно з положеннями статей 172 - 173 цього Кодексу№2755.

За правиламипп.164.2.20 п.164.2 ст.164 ПК України до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу платника податку включаються інші доходи, крім зазначених у статті 165 цього Кодексу. Відповідно до п.164.3 ст.164 ПК України при визначенні бази оподаткування враховуються всі доходи платника податку, отримані ним як у грошовій, так і не грошовій формах.

Порядок нарахування, утримання та сплати податку на доходи фізичних осіб до бюджету визначено ст.168 ПК України. Відповідно допп.168.2.1 п.168.2 цієї статті, платник податку, що отримує доходи від особи, яка не є податковим агентом, та іноземні доходи, зобов`язаний включити суму таких доходів до загального річного оподатковуваного доходу та подати податкову декларацію за наслідками звітного податкового року, а також сплатити податок з таких доходів.

Згідно п.167.1 ст.167 ПК України ставка податку становить 18% бази оподаткування щодо доходів, нарахованих (виплачених, наданих) (крім випадків, визначених у пунктах 167.2-167.5 цієї статті) у тому числі, але не виключно у формі: заробітної плати, інших заохочувальних та компенсаційних виплат або інших виплат і винагород, які нараховуються (виплачуються, надаються) платнику у зв`язку з трудовими відносинами та за цивільно-правовими договорами.

Доходи, визначені ст.163 ПК України є об`єктом оподаткування військовим збором, ставка якого становить 1,5 % від об`єкта оподаткування (п.161 підрозділу 10 розділу ХХ «Перехідні положення» ПК України).

В силу вимогпп.16.13 п.16.1 ст.16 ПК України, платник податків зобов`язаний подавати до контролюючих органів у порядку, встановленому податковим та митним законодавством, декларації, звітність та інші документи, пов`язані з обчисленням і сплатою податків та зборів.

Пунктом 49.1 статті 49 ПК України передбачено, що податкова декларація подається за звітний період в установлені цим Кодексом строки контролюючому органу, в якому перебуває на обліку платник податків.

Згідно з пп.49.18.4 п.49.18 ст.49 ПК України податкові декларації, крім випадків, передбачених цим Кодексом, подаються за базовий звітний (податковий) період, що дорівнює: календарному року для платників податку на доходи фізичних осіб, у тому числі самозайнятих осіб - до 1 травня року, що настає за звітним, крім випадків, передбачених розділом IV цього Кодексу.

Особливості оподаткування доходу, отриманого платником податку в результаті проведення операцій з продажу або обміну об`єктів рухомого майна викладені в ст.173 Кодексу№2755.

Пунктом 173.1 ст.173 Кодексу №2755 передбачено, що дохід від продажу (обміну) легкового автомобіля, мотоцикла, мопеда визначається виходячи з ціни, зазначеної у договорі купівлі-продажу (міни), але не нижче середньо-ринкової вартості відповідного транспортного засобу або не нижче його оціночної вартості, визначеної згідно із законом (за вибором платника податку).

Середньоринкова вартість легкових автомобілів, мотоциклів, мопедів визначається щокварталу центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері економічного розвитку, у порядку , встановленому Кабінетом Міністрів України (для кожної марки, моделі таких транспортних засобів з урахуванням року випуску та пробігу, на підставі аналізу фактичних цін продажу відповідних транспортних засобів), і оприлюднюється на офіційному веб-сайті цього органу в режимі вільного доступу до 10 числа місяця, наступного за звітним кварталом.

Пунктом 173.2. ст.173 Кодексу №2755 передбачено, що як виняток із положень пункту 173.1 цієї статті, дохід, отриманий платником податку від продажу (обміну) протягом звітного (податкового) року одного з об`єктів рухомого майна у вигляді легкового автомобіля та/або мотоцикла, та/або мопеда, не підлягає оподаткуванню.

Дохід, отриманий платником податку від продажу (обміну) протягом звітного (податкового) року другого об`єкта рухомого майна у вигляді легкового автомобіля та/або мотоцикла, та/або мопеда, підлягає оподаткуванню за ставкою, визначеною пунктом 167.2 статті 167 цього Кодексу №2755.

Згідно з п.167.2 ст.167 Кодексу №2755 ставка податку становить 5 відсотків бази оподаткування у випадках, прямо визначених цим розділом. Дохід, отриманий платником податку від продажу (обміну) протягом звітного (податкового) року третього та наступних об`єктів рухомого майна у вигляді легкового автомобіля та/або мотоцикла, та/або мопеда або іншого транспортного засобу підлягає оподаткуванню за ставкою, визначеною пунктом 167.1 цього Кодексу№2755.

Згідно з п 167.1. ст.167 Кодексу статті 167 №2755 Ставка податку становить 18 відсотків бази оподаткування щодо доходів, нарахованих (виплачених, наданих) (крім випадків, визначених у пунктах 167.2-167.5 цієї статті) у тому числі, але не виключно у формі: заробітної плати, інших заохочувальних та компенсаційних виплат або інших виплат і винагород, які нараховуються (виплачуються, надаються) платнику у зв`язку з трудовими відносинами та за цивільно-правовими договорами.

Відповідно до п.173.3 ст.173 Кодексу №2755, у разі продажу (обміну) об`єкта рухомого майна за посередництвом юридичної особи (її філії, відділення, іншого відокремленого підрозділу) або представництва нерезидента чи фізичної особи підприємця або укладення та оформлення договорів відчуження транспортних засобів у присутності посадових осіб органів, які здійснюють реєстрацію (перереєстрацію) транспортних засобів, такий посередник або відповідний орган виконує функції податкового агента стосовно подання до контролюючого органу інформації про суму доходу та суму сплаченого до бюджету податку в порядку та строки, встановлені для податкового розрахунку, а платник податку під час укладання договору зобов`язаний самостійно сплатити до бюджету податок з доходу від операцій з продажу (обміну) об`єктів рухомого майна.

Якщо згідно з нормами цього розділу окремі види оподатковуваних доходів (прибутків) не підлягають оподаткуванню під час їх нарахування чи виплати, але не є звільненими від оподаткування, платник податку зобов`язаний самостійно включити суму таких доходів до загального річного оподатковуваного доходу податку та подати річну декларацію з цього податку (пп.168.1.3 п.168.1 Кодексу№2755).

З 03.08.2014 набрав чинності Закон України від 31.07.2014 № 1621-VII «Про внесення змін до Податкового Кодексу України та деяких інших законодавчих актів України» (далі Закон № 1621), яким на період до 01.01.2015 запроваджено військовий збір.

Відповідно до пп. 1.1 п. 161 підрозділу 10 Розділу XX Кодексу з урахуванням змін, внесених Законом №1621, платниками військового збору є особи, визначені п. 162.1 ст. 162 Кодексу, а саме: фізична особа - резидент (нерезидент), яка отримує доходи з джерела їх походження в Україні, податковий агент.

Об`єктом оподаткування збором є загальний місячний (річний) оподатковуваний дохід, зокрема, частина доходів від операцій з майном, розмір якої визначається згідно з положеннями статей 172 - 173 цього Кодексу (пп.1.2 п.16 1 підрозділу 10 Розділу XX Кодексу).

Законом України від 28.12.2014 № 71-VІІІ «Про внесення змін до Податкового Кодексу України та деяких законодавчих актів України щодо податкової реформи», який набрав чинності з 01.01.2015, до Кодексу внесено зміни в частині оподаткування військовим збором. Так, відповідно до п. 161 підрозділу 10 Розділу ХХ Перехідних положень Кодексу оподаткування військовим збором подовжено до набрання чинності рішенням Верховної Ради України про завершення реформи Збройних Сил України.

Платниками збору є особи, визначені п.162.1 ст.162 Кодексу№2755, а саме: фізичні особи-резиденти, які отримують доходи як з джерела їх походження в Україні, так і іноземні доходи; фізичні особи-нерезиденти, які отримують доходи з джерела їх походження в Україні, а також податкові агенти (п.п.1.1 п.161 підрозділу 10 розділу ХХ Кодексу№2755).

Відповідно до пп. 1.2 п. 161 підрозділу 10 розділу ХХ Кодексу №2755 об`єктом оподаткування військовим збором є доходи, визначені ст.163 Кодексу, зокрема:

- для резидента загальний місячний (річний) оподатковуваний дохід, доходи з джерела їх походження в Україні, які остаточно оподатковуються під час їх нарахування та іноземні доходи доходи (прибуток), отримані з джерел за межами України.

- для нерезидента загальний місячний (річний) оподатковуваний дохід з джерела його походження в Україні та доходи з джерела їх походження в Україні, які остаточно оподатковуються під час їх нарахування (виплати, надання).

Нарахування, утримання та сплата (перерахування) збору до бюджету здійснюється у порядку, встановленому ст.168 Кодексу.

Згідно з п.171.2 ст.171 Кодексу №2755 особою, відповідальною за нарахування, утримання та сплату (перерахування) до бюджету податку з інших доходів, є: а) податковий агент - для оподатковуваних доходів з джерела їх походження в Україні; б) платник податку - для іноземних доходів та доходів, джерело виплати яких належить особам, звільненим від обов`язків нарахування, утримання або сплати (перерахування) податку до бюджету

Відповідно доп.179.1 ст.179 ПК України платник податку зобов`язаний подавати річну декларацію про майновий стан і доходи (податкову декларацію) відповідно до цього Кодексу.

Відповідно до п.176.1 ст.176 Кодексу №2755 платники податку зобов`язані: а) вести облік доходів і витрат в обсягах, необхідних для визначення суми загального річного оподатковуваного доходу, у разі якщо такий платник податку зобов`язаний відповідно до цього розділу подавати декларацію ; в) подавати податкову декларацію за встановленою формою у визначені строки у випадках, коли згідно з нормами цього розділу таке подання є обов`язковим.

Згідно з п. 49.1 ст.49 Кодексу №2755 податкова декларація подається за звітний період в установлені цим Кодексом строки контролюючому органу, в якому перебуває на обліку платник податків

Платник податків зобов`язаний за кожний встановлений цим Кодексом звітний період, в якому виникають об`єкти оподаткування, або у разі наявності показників, які підлягають декларуванню, відповідно до вимог цього Кодексу подавати податкові декларації щодо кожного окремого податку, платником якого він є. Цей абзац застосовується до всіх платників податків, в тому числі платників, які перебувають на спрощеній системі оподаткування обліку та звітності (п.49.2 ст.49 Кодексу).

Згідно з пп.49.18.4 п.49.18 ст.49 Кодексу №2755 податкові декларації подаються за базовий звітний (податковий) період, що дорівнює календарному року для платників податку на доходи фізичних осіб - до 1 травня року, що настає за звітним.

Так, за даними РСЦ ГСЦ МВС України у 2020 2022 році ФОПП ОСОБА_1 відчужено 78 авто, з них 3 авто не враховуються при обчислені доходу (відповідно до пункту 173.2. статті 173 Кодексу, як виняток із положень пункту 173.1).

Відповідно до ст. 49 Митного кодексу України від 13.03.2012 № 4495-VI (із змінами та доповненнями) митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Фактурна вартість товару це ціна товарів, які переміщуються через митний кордон України, зазначена в рахунку (рахунку-фактурі, рахунку-проформі тощо) або іншому документі, що визначає вартість товару

За даними РСЦ ГСЦ МВС України у 2020 2022 році ОСОБА_1 відчужено 78 авто (один договір купівлі продажу транспортного засобу від 22.12.2021 №1241/2021/2997833 було анульовано) на загальну суму 3000,74 тис.грн., у тому числі у 2020 році 9 авто на суму 45,00 тис.грн., 2021 67 авто на суму 1960,7 тис.грн., 2022 2 авто на суму 995,00 тис.грн., з них 3 авто не враховуються при обчислені доходу (відповідно до пункту 173.2. статті 173 Кодексу, як виняток із положень пункту 173.1 ).

Згідно висновків акту, для оподаткування враховуються 75 авто, реалізованих у 2020 2022 роках, на загальну суму 405740 грн., митна вартість яких складає 4944151,63 гривень.

Згідно матеріалів справи, ОСОБА_1 ввезла на митну територію України транспортні засоби загальна вартість яких 4944151 грн., реалізація цих транспортних засобів здійснено на загальну вартість - 405 740 грн., тобто на 4 538 411грн. менше понесених витрат.

У додатку №3 до акту перевірки від 19.02.2025 №664/04-36-24 08/,зазначена інформація по ввезеним на митну територію України транспортних засобів (дані Єдиної автоматизованої інформаційної системи митних органів України), в тому числі ввезений автомобіль марки HYUNDAI модель SONATA митною вартістю 153787,62 грн. по ВМД №110160/2020/014924 від 25.11.2020 року.

У додатку №3 зазначена інформація по реалізації даного транспортного засобу (дані інформації РСЦ ГСЦ МВС України), на суму 5120 грн., по договору №1241/2021/2510298 від 01.04.2021р.( копія договору долучено до матеріалів справи).

Отже, різниця між митною вартістю та вартістю продажу цього транспортного засобу склала 148667,62 гривень.

У додатку №4 до акту перевірки від 19.02.2025 №664/04-36-24 08/, зазначена інформація по ввезеним на митну територію України транспортних засобів (дані Єдиної автоматизованої інформаційної системи митних органів України), в тому числі ввезений автомобіль марки VOLKSWAGEN модель JETTA митною вартістю 147157,97грн. по ВМД №UA500100/2021/006361 від 11.04.2021 року.

У додатку №4 зазначена інформація по реалізації даного транспортного засобу (дані інформації РСЦ ГСЦ МВС України), на суму 5080 грн., по договору 1241/2021/2661057 від 03.07.2021р.( копія договору долучено до матеріалів справи).

Отже, різниця між митною вартістю та вартістю продажу цього транспортного засобу склала 142077,97 гривень.

У додатку №4 до акту перевірки від 19.02.2025 року №664/04-36-24 08/, зазначена інформація по ввезеним на митну територію України транспортних засобів (дані Єдиної автоматизованої інформаційної системи митних органів України), в тому числі ввезений автомобіль марки VOLKSWAGEN модель PASSAT митною вартістю 200313,89 грн. по ВМД №UA500100/2021/006366 від 11.04.2021 року.

У додатку №4 зазначена інформація по реалізації даного транспортного засобу (дані інформації РСЦ ГСЦ МВС України), на суму 5030 грн., по договору 1241/2021/2571601 від 08.05.2021р.( копія договору долучено до матеріалів справи).

Отже, різниця між митною вартістю та вартістю продажу цього транспортного засобу склала 195283,89 гривень.

Враховуючи наведене вище, слід дійти до висновку, що операції з продажу ОСОБА_1 транспортних засобів не містять розумних економічних причин (ділової мети), тобто при здійснені операцій з відчуження транспортних засобів, відсутня ділова мета отримання доходу від продажу транспортних засобів.

Доказів на спростування наведеного вище, позивачем суду надано не було.

Також, слід вказати про те, що на підставі податкової інформації отриманої відповідно до п.74.1, п.74.3 ст.74 Кодексу №2755 згідно з відомостями центральної бази даних Державного реєстру фізичних осіб платників податків про суми виплачених доходів та утриманих податків (далі ЦБД ДРФО), даних Єдиної автоматизованої інформаційної системи митних органів України, інформації РСЦ ГСЦ МВС України в період з 01.01.2020 року по 31.12.2022 року ОСОБА_1 отримала дохід від продажу другого, третього та наступних об`єктів рухомого майна (легкових автомобілів) в розмірі 4281371,60 грн., податок з доходів фізичних осіб та військовий збір нараховано та сплачено не в повному обсязі.

Отже, перевіркою повноти сплати (перерахування) в бюджет cум податку на доходи фізичних осіб та військового збору, які підлягають сплаті платником податків самостійно, встановлено, що в порушення пп. в) 168.4.5 п.168.4 ст.168 та пп.1.4, п.161 підрозділу 10 розділу ХХ Кодексу фізичною особою платником податків ОСОБА_1 не в повному обсязі сплачено (перераховано) в бюджет податок на доходи фізичних осіб та військовий збір з доходів від продажу другого, третього та наступних об`єктів рухомого майна (легкових автомобілів).

Таким чином, враховуючи наведене вище, податковим органом обґрунтовано встановлено порушення ОСОБА_1 п.173.1, п.173.2, п.173.3 ст.173, пп.168.1.3 п.168.1 ст.168 Кодексу №2755, з урахуванням п.167.1, п.167.2 ст.167 - 3855,60 грн., а саме: заниження загального річного оподатковуваного доходу внаслідок декларування доходу від продажу другого, третього та наступних об`єктів рухомого майна у вигляді легкових автомобілів не в повному обсязі, в результаті чого визначено суму податкових зобов`язань з податку на доходи фізичних осіб за перевіряємий період, на суму 756209,47 грн. та п.1.2 , пп.1.3, пп.1.4 п.161 підрозділу 10 розділу ХХ Кодексу №2755, зокрема: заниження загального річного оподатковуваного доходу внаслідок декларування доходу від продажу другого, третього та наступних об`єктів рухомого майна у вигляді легкових автомобілів не в повному обсязі, в результаті чого визначено суму податкових зобов`язань з військового збору за перевіряємий період, на суму 64220,57 гривень.

Також, слід вказати про те, що перевіркою встановлено, що у зв`язку з отриманням податкової інформації про доходи отримані ФОПП ОСОБА_1 у 2020 2022 роках, відповідно до пп.20.1.2 та пп.20.1.43 п.20.1 ст.20, п.73.3 ст.73 Кодексу №2755 ГУ ДПС у Дніпропетровській області на податкову адресу ФОПП ОСОБА_1 направлено поштою запит від 18.09.2024 №66041/6/04-36-24-13-13 про надання пояснень та документів щодо здійснення операцій з відчуження транспортних засобів у кількості 79 одиниць, сплати відповідних податків і зборів, договорів купівлі продажу об`єктів рухомого майна, документів про оцінку об`єктів рухомого майна , а також наявну інформацію щодо суб`єктів господарювання оцінювачів транспортних засобів.

Лист від 18.09.2024 року №66041/6/04-36-24-13-13 отримано особисто Даниловською. Т.А. 27.09.2024. На запит ГУ ДПС у Дніпропетровській області від 18.09.2024 №66041/6/04-36-24 13-13 ОСОБА_1 31.12.2024 надана відповідь ( вх. ГУ ДПС від 31.12.2024 року №122490/6) з додатками.

Надані документи платником податків містять інформацію щодо облікових даних транспортних даних, а саме: марка, модель, об`єм двигуна, рік випуску, дата перереєстрації, при цьому у відповіді платника відсутня інформація щодо суб`єктів господарювання оцінювачів транспортних засобів, копії звітів щодо об`єктів рухомого майна, а отже, слід дійти висновку, що ОСОБА_1 на запит ГУ ДПС від 18.09.2024 року №66041/6/04-36-24-13-13 в порушення підпункту 73.3.3 пункту 73.3 статті 73 Кодексу надані документи та пояснення не в повному обсязі.

Доказів на спростовання висновків здійснених податковим органом під час перевірки, та викладених в акті перевірки, позивачем суду не надано.

З урахуванням досліджених судом матеріалів справи враховуючи наведені вище норми податкового законодавства, суд приходить висновку, що оскаржувані податкові повідомлення-рішення № від 28.03.2025 року, № від 28.03.2025 року та № від 28.03.2025 року є такими, що прийняті на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені законодавством, обґрунтовано, добросовісно та розсудливо.

Докази, подані позивачем, переконують у безпідставності позовних вимог. Натомість, відповідач виконав покладений на нього процесуальний обов`язок, а саме довів правомірність своїх рішень, чим спростував твердження позивача про порушення його прав та інтересів.

За вказаних обставин, виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України та матеріалів справи, суд дійшов висновку, що вимоги сторони позивача є необґрунтованими, а тому у задоволенні позову слід відмовити повністю.

VІІ. ВИСНОВКИ СУДУ

Згідно з ч. 1 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Частиною 2 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Отже, з урахуванням вищевикладеного, та з системного аналізу матеріалів справи, суд дійшов висновку про залишення позовної заяви ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Дніпропетровській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень, без задоволення.

Щодо розподілу судових витрат.

Щодо розподілу стягнення з відповідача судового збору, то відповідно до частини першої статті 139 КАС України, розподілу він не підлягає.

Керуючись статтями 205, 241-246 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

УХВАЛИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Дніпропетровській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень залишити без задоволення.

Судові витрати покласти на позивача згідно до ст.139 Кодексу адміністративного судочинства України.

Позивач: ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ).

Відповідач: Головне управління ДПС у Дніпропетровській області (вул. Сімферопольська, буд. 17-А, м. Дніпро, 49005; ).

Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в строки, передбачені статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

Повний текст рішення суду складено 12.01.2026 року.

Суддя В.В. Ільков