Справа № 620/4295/21
Суддя: Мацедонська В.Е.
Дата ухвалення: 2026-01-20 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

20 січня 2026 року

м. Київ

справа №620/4295/21

адміністративне провадження №К/990/55941/25

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

судді-доповідача Мацедонської В. Е.,

суддів - Мельник-Томенко Ж.М., Уханенка С.А.,

перевіривши касаційну скаргу ОСОБА_1

на постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 15 грудня 2021 року

у справі №620/4295/21 за позовом ОСОБА_1 до Офісу Генерального прокурора, Чернігівської обласної прокуратури про скасування рішення, наказу, поновлення на посаді та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та вихідної допомоги,

УСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до Чернігівського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Офісу Генерального прокурора, Чернігівської обласної прокуратури, у якому просив:

- визнати протиправним та скасувати рішення Кадрової комісії №1 Офісу Генерального прокурора від10 квітня 2020 року №192 про неуспішне проходження атестації;

- визнати протиправним та скасувати наказ прокурора Чернігівської області від 12 травня 2020 року №113к про звільнення з посади прокурора відділу нагляду за додержанням законів органами СБУ та державної прикордонної служби прокуратури Чернігівської області;

- поновити на посаді, рівнозначній тій, яку він обіймав станом на 12 травня 2020 року;

- стягнути з Чернігівської обласної прокуратури середній заробіток за час вимушеного прогулу та вихідну допомогу при звільненні в розмірі середнього місячного заробітку за весь час затримки по день фактичного розрахунку.

Рішенням Чернігівського окружного адміністративного суду від 02 вересня 2021 року адміністративний позов задоволено частково:

- визнано протиправним та скасовано рішення Кадрової комісії №1 Офісу Генерального прокурора від 10 квітня 2020 року №192 про неуспішне проходження атестації;

- визнано протиправним та скасовано наказ прокурора Чернігівської області від 12 травня 2020 року №113к про звільнення ОСОБА_1 з посади прокурора відділу нагляду за додержанням законів органами СБУ та державної прикордонної служби управління нагляду у кримінальному провадженні та координації правоохоронної діяльності прокуратури Чернігівської області та органів прокуратури;

- поновлено ОСОБА_1 в органах прокуратури на посаді прокурора відділу нагляду за додержанням законів органами СБУ та державної прикордонної служби управління нагляду у кримінальному провадженні та координації правоохоронної діяльності прокуратури Чернігівської області та органів прокуратури з 13 травня 2020 року;

- стягнуто з Чернігівської обласної прокуратури на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу за період з 13 травня 2020 року по 02 вересня 2021 року у розмірі 191563,93 грн з відрахуванням податків та інших обов`язкових платежів.

У задоволенні інших позовних вимог відмовлено.

Постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 15 грудня 2021 року рішення суду першої інстанції скасовано, прийнято нову постанову, якою позовні вимоги задоволено частково:

- зобов`язано Чернігівську обласну прокуратуру нарахувати та виплатити ОСОБА_1 вихідну допомогу при звільненні у розмірі середньомісячного заробітку. У задоволенні інших позовних вимог відмовлено.

Не погоджуючись із такою постановою суду апеляційної інстанції, позивачем подано касаційну скаргу до Верховного Суду.

За правилами частини першої статті 334 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) за відсутності підстав для залишення касаційної скарги без руху, повернення касаційної скарги чи відмови у відкритті касаційного провадження суд касаційної інстанції постановляє ухвалу про відкриття касаційного провадження у справі.

Відповідно до статті 329 України касаційна скарга на судове рішення подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

У разі якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне судове рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на касаційне оскарження, якщо касаційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому такого судового рішення.

Строк на подання касаційної скарги також може бути поновлений у разі його пропуску з інших поважних причин, крім випадків, визначених частиною п`ятою статті 333 цього Кодексу (ч. 3 ст. 329 КАС України).

З матеріалів касаційної скарги вбачається, що оскаржуване судове рішення суду апеляційної інстанції ухвалено 15 грудня 2021 року, надано загальний доступ 20 грудня 2021 року, вперше касаційна скарга до суду касаційної інстанції надійшла 18 серпня 2022 року. Ухвалою Верховного Суду від 05 вересня 2022 року касаційну скаргу повернуто особі, яка її подала. Повторна касаційна скарга надійшла до Верховного Суду 04 жовтня 2022 року, проте ухвалою Верховного Суду від 20 жовтня 2022 року касаційну скаргу повернуто скаржнику. 13 березня 2023 року позивач знову звернувся до Верховного Суду з касаційною скаргою, однак ухвалою Верховного Суду від 29 березня 2023 року касаційну скаргу повернуто особі, яка її подала. 31 грудня 2025 року ОСОБА_1 вкотре звернувся з касаційною скаргою до Верховного Суду, тобто з пропуском установленого процесуальним законом строку на касаційне оскарження.

У тексті касаційної скарги міститься клопотання про поновлення строку на касаційне оскарження, яке мотивоване тим, що позивач є інвалідом I групи та не мав можливості реалізувати своє право на оскарження судового рішення у касаційному порядку, оскільки мав тяжке захворювання. Лише після того, як останній став розмовляти та переміщатися, зміг реалізувати своє право.

Інших доказів поважності причин пропуску строку на касаційне оскарження рішень судів попередніх інстанцій скаржником не надано і не зазначено.

Нормами КАС України передбачено, що розгляд заяви особи про поновлення строку на касаційне оскарження здійснюється на стадії відкриття касаційного провадження на підставі касаційної скарги та доданих до неї матеріалів.

Відповідно до частини першої статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Так посилання скаржника на те, що останній зміг скористатися своїм правом на подання касаційної скарги лише зараз, спростоване прийнятими ухвалами у цій справі. ОСОБА_1 неодноразово (з 2022 року) звертався з касаційними скаргами до Верховного Суду, однак касаційні скарги поверталися через недотримання пункту 4 частини другої статті 330 КАС України.

Водночас, у результаті аналізу касаційних скарг, Судом встановлено, що скаржник надсилає ідентичні касаційні скарги, що свідчить про формальний підхід до подання касаційної скарги.

Верховний Суд приймає до уваги, що інвалідність особи є вагомою причиною для поновлення строку на касаційне оскарження. Однак позивач звернувся спочатку у 2022 році, згодом у 2023 році, тобто скаржник сповна скористався своїм правом на оскарження постанови апеляційної інстанції і мав змогу її оскаржити до виникнення обставин, на які посилається (встановлення інвалідності).

Колегія суддів, не заперечуючи проти права на повторне звернення з касаційною скаргою після її повернення, вважає, що таке право не є абсолютним. Це обґрунтовується змістом частини восьмої статті 169 КАС України, відповідно до якої скаржник має право на повторне звернення з касаційною скаргою, якщо будуть усунуті недоліки касаційної скарги, які стали підставою для повернення вперше поданої касаційної скарги і таке звернення відбувається без зайвих зволікань.

Отже, тільки наявність об`єктивних перешкод для своєчасної реалізації прав щодо оскарження судового рішення у касаційному порядку у строк, встановлений процесуальним законом, може бути підставою для висновку про пропуск строку касаційного оскарження з поважних причин.

За таких обставин, колегія суддів дійшла висновку, що вказані підстави пропуску строку на касаційне оскарження не можуть бути визнані поважними з урахуванням періоду протягом якого особа зверталася до Верховного Суду.

Із клопотання скаржника та доданих документів до касаційної скарги не вбачається неможливості реалізації ним права на подання повторної касаційної скарги у визначений судом строк з урахуванням недоліків попередньої касаційної скарги, після їх повернення, зокрема після ухвал від 20 жовтня 2022 року та від 29 березня 2023 року.

Отже, тільки наявність об`єктивних перешкод для своєчасної реалізації права щодо оскарження судового рішення у касаційному порядку у строк, встановлений процесуальним законом, може бути підставою для висновку про пропуск строку касаційного оскарження з поважних причин.

Отже, заявнику касаційної скарги необхідно довести наявність об`єктивних перешкод, які не дозволили подати касаційну скаргу в строк, передбачений статтею 329 КАС України.

Відповідно до частини третьої статті 332 КАС касаційна скарга залишається без руху у випадку, якщо вона подана після закінчення строків, установлених статтею 329 цього Кодексу, і особа, яка її подала, не порушує питання про поновлення цього строку або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані неповажними. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали про залишення касаційної скарги без руху особа має право звернутися до суду касаційної інстанції із заявою про поновлення строків або вказати інші підстави для поновлення строку із наданням доказів на їх підтвердження.

За таких обставин, касаційна скарга підлягає залишенню без руху з установленням відповідачу строку для подання заяви про поновлення строку на касаційне оскарження та надання відповідних доказів на обґрунтування вказаної заяви.

Крім того, з матеріалів касаційної скарги встановлено, що вони оформлені без дотримання вимог пункту 4 частини другої статті 330 КАС України.

Відповідно до пункту 4 частини другої статті 330 КАС України в касаційній скарзі зазначається підстава (підстави), на якій (яких) подається касаційна скарга з визначенням передбаченої (передбачених) статтею 328 цього Кодексу підстави (підстав).

Відповідно до частини четвертої статті 328 КАС України підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у частині першій цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно в таких випадках:

1) якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку;

2) якщо скаржник вмотивовано обґрунтував необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні;

3) якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах;

4) якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами другою і третьою статті 353 цього Кодексу.

Вимоги до форми та змісту касаційної скарги встановлено статтею 330 КАС України, відповідно до пункту 4 частини другої якої, у касаційній скарзі зазначаються підстава (підстави), на якій (яких) подається касаційна скарга з визначенням передбаченої (передбачених) статтею 328 цього Кодексу підстави (підстав).

Так у касаційній скарзі позивач посилається на пункт 1 частини 4 статті 328 КАС України та зазначає, що судом апеляційної інстанції не враховано правові позиції, викладені у постанові у постановах Верховного Суду від 30.11.2020 у справі № 815/7055/16 та від 24.04.2019 у справі № 815/1554/17.

У результаті аналізу касаційної скарги Суд встановив, що скаржник вказує ті самі підстави касаційного оскарження, які ухвалами Верховного Суду від 20 жовтня 2022 року 29 березня 2023 року, було повернуто скаржнику. В даних ухвалах Судом було роз`яснено позивачу про необхідність чіткого зазначення конкретної норми права, застосованої, на його думку, судом апеляційної інстанції всупереч висновками Верховного Суду щодо застосування цієї норми права у подібних правовідносинах. Отже, позивач формально підійшов до подання касаційної скарги. Так Суд вкотре не приймає відповідні посилання скаржника та звертає увагу на необхідність їх доопрацювання, з урахуванням зауважень.

Крім того, Суд звертає увагу, що висновки в цих справах були сформульовані за іншого правового регулювання, оскільки позивач звільнений з урахуванням реформування органів прокуратури, передбачених Законом № 113-IX.

Згідно з вимогами частини третьої статті 334 КАС України в ухвалі про відкриття касаційного провадження зазначаються підстава (підстави) відкриття касаційного провадження, а за змістом частини першої статті 341 КАС України, за винятком частини третьої цієї статті КАС України, суд касаційної інстанції переглядає судові рішення в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження.

Таким чином межі касаційного перегляду судових рішень обмежено підставами, на яких подається касаційна скарга, зазначеними скаржником, та викладеними в ухвалі суду підставами для відкриття касаційного провадження.

Отже, у разі не зазначення в касаційній скарзі підстав (підстави), на якій подається касаційна скарга з визначенням передбаченої (передбачених) статтею 328 цього Кодексу підстави (підстав) (пункт 4 частини другої статті 330 КАС України) така касаційна скарга має бути залишена без руху.

Згідно із частиною другою статті 332 КАС України до касаційної скарги, яка не оформлена відповідно до вимог, встановлених статтею 330 цього Кодексу, застосовуються положення статті 169 цього Кодексу.

Частинами першою і другою статті 169 КАС України визначено, що суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, встановлених статтями 160, 161 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня подання позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху. В ухвалі про залишення позовної заяви без руху зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб і строк їх усунення, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху.

За таких обставин, відповідно до частин першої та другої статті 169 Кодексу адміністративного судочинства України касаційна скарга підлягає залишенню без руху з наданням заявнику касаційної скарги строку у 10 днів для усунення недоліків шляхом надання до суду касаційної інстанції:

- обґрунтованої заяви про поновлення строку на касаційне оскарження з наданням відповідних доказів на обґрунтування вказаної заяви;

- касаційної скарги в новій редакції із зазначенням підстав (підстави), на яких подається касаційна скарга з визначенням передбаченої (передбачених) статтею 328 КАС України підстави (підстав) (пункт 4 частини другої статті 330 КАС України), з належним її обґрунтуванням.

Керуючись статтями 3, 169, 330, 328, 332 Кодексу адміністративного судочинства України,

УХВАЛИВ:

Визнати неповажними підстави пропуску строку ОСОБА_1 на касаційне оскарження постанови Шостого апеляційного адміністративного суду від 15 грудня 2021 року у справі № 620/4295/21.

Касаційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 15 грудня 2021 року у справі № 620/4295/21 за позовом ОСОБА_1 до Офісу Генерального прокурора, Чернігівської обласної прокуратури про скасування рішення, наказу, поновлення на посаді та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та вихідної допомоги залишити без руху.

Надати скаржнику строк у десять днів з дня вручення копії цієї ухвали для усунення недоліків касаційної скарги, зазначених у мотивувальній частині ухвали.

Роз`яснити, що невиконання вимог цієї ухвали в установлений судом строк є підставою для повернення касаційної скарги, а ненадання заяви про поновлення строку на касаційне оскарження або визнання судом наведених підстав неповажними - для відмови у відкритті касаційного провадження.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Суддя-доповідач В. Е. Мацедонська

Судді Ж. М. Мельник-Томенко

С. А. Уханенко