Справа № 160/17227/25
Суддя: Головко О.В.
Дата ухвалення: 2026-01-20 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

20 січня 2026 року м. Дніпросправа № 160/17227/25

Третій апеляційний адміністративний суд

у складі колегії суддів: головуючого - судді Головко О.В. (доповідач),

суддів: Суховарова А.В., Ясенової Т.І.,

розглянувши в порядку письмового провадження в м. Дніпрі апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області

на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 01 вересня 2025 року (суддя Луніна Олена Станіславівна) в адміністративній справі

за позовом ОСОБА_1

до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області

про визнання протиправною бездіяльність та зобов`язання вчинити певні дії,

в с т а н о в и в :

ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом, в якому просить: визнати протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області щодо не здійснення перерахунку пенсії на підставі заяви ОСОБА_1 від 25 березня 2025 року, відповідно до ст.ст. 40, 42 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» № 1058-ІV та без застосування показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачені страхові внески за 2017, 2018 та 2019 роки; зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області розглянути заяву ОСОБА_1 від 25 березня 2025 року та здійснити перерахунок пенсії відповідно до ст.ст. 40, 42 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» № 1058-ІV від 09.07.2003 із застосуванням показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачені страхові внески за 2017, 2018 та 2019 роки, з урахуванням раніше виплачених сум.

Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 01 вересня 2025 року позов задоволено. Визнано протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області щодо не здійснення перерахунку пенсії на підставі заяви ОСОБА_1 від 25 березня 2025 року, відповідно до ст.ст. 40, 42 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» № 1058-ІV та без застосування показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачені страхові внески за 2017, 2018 та 2019 роки. Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області здійснити перерахунок пенсії ОСОБА_1 відповідно до ст.ст. 40, 42 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» № 1058-ІV від 09.07.2003, із застосування показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачені страхові внески за 2017, 2018 та 2019 роки, з урахуванням раніше виплачених сум.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить його скасувати та прийняти нове судове рішення, яким у задоволенні позову відмовити повністю. Апеляційна скарга ґрунтується на тому, що судом першої інстанції не надано належної оцінки обставинам справи та нормам чинного законодавства, що призвело до прийняття невірного рішення.

У відзиві на апеляційну скаргу позивач просить відмовити в її задоволенні, рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, а також правильність застосування судом норм матеріального і процесуального права та правової оцінки обставин у справі, суд апеляційної інстанції дійшов таких висновків.

Судом першої інстанції встановлено, матеріалами справи підтверджено, що ОСОБА_1 перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області та отримувала пенсію, призначену відповідно до положень Закону України «Про державну службу».

З матеріалів пенсійної справи вбачається, що ОСОБА_1 з 23.10.1989 та в подальшому з 10.02.2011 встановлено третю групу інвалідність довічно, як загальне захворювання.

Згідно з розпорядженням, наявним у матеріалах пенсійної справи, ОСОБА_1 вперше призначено пенсію по інвалідності, третя група, загальне захворювання з 23.10.1989.

З листа Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області від 17.09.2020 вбачається, що позивач зверталася до пенсійного органу із заявою від 16.04.2008 про переведення з пенсії по інвалідності на пенсію державного службовця відповідно до Закону України «Про державну службу».

Як з`ясовано судом першої інстанції та не заперечується сторонами, після призначення пенсії державного службовця, позивач продовжила працювати.

У 2020 році позивачу призначено пенсію за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» на підставі її особистої заяви.

Судом апеляційної інстанції з`ясовано, що ОСОБА_1 25.03.2025 звернулася до ГУ ПФУ в Дніпропетровській області з заявою про перерахунок пенсії, в якій зазначає про незгоду з діями пенсійного органу щодо виключення місяців догляду за дитиною з інвалідністю лише до досягнення дитиною трьох років та виключення із розрахунку пенсії місяців з більшим індивідуальним коефіцієнтом (т. 1 а.с. 23).

У відповідь на звернення позивача від 25.03.2025 ГУ ПФУ в Дніпропетровській області надано відповідь від 08.04.2025, в якій повідомлено, що за зверненням від 14.03.2025 ОСОБА_1 з 01.03.2025 проведено перерахунок пенсії відповідно до Закону № 1058, де враховано страховий стаж та заробітну плату по 28.02.2025. Страховий стаж по 28.02.2025 складає 46 років 03 місяці 04 дні. Коефіцієнт страхового стажу з урахуванням величини оцінки одного року страхового стажу 1% - 0,46250. При розрахунку пенсії застосовано заробітну плату за даними системи персоніфікованого обліку з 01.07.2000 по 28.02.2025. Індивідуальний коефіцієнт заробітної плати після оптимізації 1,07663. Також зазначеним листом повідомлено про те, що середньомісячний заробіток для обчислення пенсії з урахуванням середньої заробітної плати працівників, зайнятих у галузях національної економіки за 2014-2016 роки застосовано з урахуванням коефіцієнтів збільшення в розмірі 1.17, 1.11, 1.11, 1.14, 1,197, 1.0796 та 1.115 (т. 1 а.с. 21-22).

Не погодившись із бездіяльністю відповідача, яка виразилася у не застосуванні при призначенні у 2020 році пенсії за віком за нормами Закону № 1058 показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачені страхові внески за 2017, 2018 та 2019 роки, ОСОБА_1 звернулась до суду з цим позовом.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам та висновкам суду першої інстанції, суд апеляційної інстанції зазначає, що в ході розгляду справи судом встановлено, що з лютого 2011 року позивач отримувала пенсію відповідно до Закону України «Про державну службу», розмір якої було обчислено у відсотковому відношенні до заробітної плати працюючого державного службовця.

При цьому при обчисленні позивачу пенсії за Законом України «Про державну службу» показник середньої заробітної плати (доходу) в Україні не враховувався.

З 01.01.2004 набрав чинності Закон України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 № 1058-IV.

Відповідно до частини 2 статті 40 Закону № 1058-IV (в редакції станом на 01.01.2017) заробітна плата (дохід) для обчислення пенсії визначається за формулою:

Зп = Зс х (Ск : К), де: Зп - заробітна плата (дохід) застрахованої особи для обчислення пенсії, у гривнях; Зс - середня заробітна плата (дохід) в Україні, з якої сплачено страхові внески, за три календарні роки, що передують року звернення за призначенням пенсії. Порядок визначення показників зазначеної заробітної плати затверджується Пенсійним фондом України за погодженням з центральними органами виконавчої влади, що забезпечують формування державної фінансової політики, державної політики у сферах економічного розвитку, статистики; Ск - сума коефіцієнтів заробітної плати (доходу) за кожний місяць (Кз1 + Кз2 + Кз3 + ... + Кзn ); К - страховий стаж за місяці, які враховано для визначення коефіцієнта заробітної плати (доходу) застрахованої особи.

На підставі заяви ОСОБА_1 від 20.07.2020 останній було призначено пенсію за віком на підставі Закону № 1058-IV, під час обчислення якої, відповідно до частини 2 статті 40 Закону № 1058-IV, підлягав врахуванню показник середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, за три календарні роки, що передують року звернення за призначенням пенсії (показник - Зс).

За таких обставин, враховуючи що раніше при обчисленні пенсії позивачу показник середньої заробітної плати (доходу) в Україні не враховувався, відповідно при обчисленні пенсії у липні 2020 року підлягав застосуванню вперше, а тому застосуванню підлягав показник за три календарні роки, що передують такому призначенню пенсії у 2020 році.

Посилання відповідача на положення частини 3 статті 45 Закону № 1058-IV, як на підставу для не застосування показника середньої заробітної плати за три попередні роки, є безпідставним, оскільки цією нормою передбачено можливість застосуванням того показника середньої заробітної плати (доходу), який раніше враховувався під час призначення попереднього виду пенсії.

Суд апеляційної інстанції повторно наголошує, оскільки раніше під час обчислення пенсії позивачу показник середньої заробітної плати (доходу) в Україні не враховувався, зазначена обставина виключає можливість врахування іншого показника ніж за три роки, що передують призначенню пенсії в липні 2020 року.

Аналогічна правова позиція щодо застосування норм матеріального права викладена у постанові Верховного Суду від 18 жовтня 2019 року прийнятої у справі № 185/2603/17.

Отже, як правильно зробив висновок суд першої інстанції, при обчисленні розміру пенсійної виплати, відповідний територіальний орган Пенсійного фонду України має застосувати показник середньої заробітної плати в Україні, з якої сплачено страхові внески за три календарні роки, що передують року звернення з заявою за призначенням пенсії за віком.

Враховуючи сукупність наведених обставин, колегія суддів доходить висновку, що рішення суду першої інстанції ухвалене з правильним застосуванням норм матеріального і процесуального права, підстави для його скасування відсутні.

Керуючись ст.ст. 243, 316, 322 Кодексу адміністративного судочинства України суд,

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області залишити без задоволення.

Рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 01 вересня 2025 року в адміністративній справі № 160/17227/25 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з 20 січня 2026 року та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом 30 днів з дня складання повної постанови у випадках, передбачених статтею 328 КАС України.

Повна постанова складена 20 січня 2026 року.

Головуючий - суддя О.В. Головко

суддя А.В. Суховаров

суддя Т.І. Ясенова