Справа № 380/8868/25
Суддя: Жук А.В.
Дата ухвалення: 2026-01-20 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

20 січня 2026 року

м. Київ

справа № 380/8868/25

провадження № К/990/55262/25

Верховний Суд у складі судді Касаційного адміністративного суду Жука А.В.,

перевіривши матеріали касаційної скарги ОСОБА_1 на рішення Львівського окружного адміністративного суду від 15 серпня 2025 року та постанову Восьмого апеляційного адміністративного суду від 26 листопада 2025 року у справі

за позовом ОСОБА_1 до Державної Служби України з питань праці про визнання протиправним і скасування наказу,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі - позивач, ОСОБА_1 ) звернувся до суду із позовом до Державної служби України з питань праці (далі - відповідач, Держпраці), у якому просив визнати протиправним та скасувати наказ Держпраці від 04.04.2025 №30-КТ-25а «Про звільнення ОСОБА_1 » у зв`язку з досягненням ним 65-річного віку.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що відповідач мав обов`язок першочергово забезпечити фактичне поновлення позивача на посаді в Управлінні Держпраці у Закарпатській області відповідно до судового рішення про поновлення на роботі та правових висновків Верховного Суду у справі №807/2322/15, і лише після виконання цього судового рішення відповідач мав право розглянути питання про звільнення позивача у зв`язку з досягненням ним граничного віку перебування на державній службі. Крім того, позивач зазначав, що стаття 83 Закону України «Про державну службу» передбачає, що державний службовець може бути залишений на державній службі після досягнення ним 65-річного віку за його згодою у зв`язку з потребами служби. Вважав, що відповідач, звільняючи його, не врахував потребу у продовженні його державної служби, яка полягала в тому, що відповідач не виконав судове рішення про поновлення позивача на посаді.

Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 15.08.2025, залишеним без змін постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 26.11.2025, в задоволенні позову відмовлено.

Суд першої інстанції, з висновками якого погодився суд апеляційної інстанції, виходив з того, що наказ винесений у зв`язку з досягненням позивачем граничного віку перебування на державній службі і підстави для продовження державної служби понад такий вік відсутні. Суди попередніх інстанцій зауважували, що залишення особи на державній службі після досягнення 65-річного віку є правом, а не обов`язком суб`єкта призначення та не прийняли до уваги доводи позивача про відсутність правових підстав для звільнення у зв`язку з фактичним непоновленням його на роботі, зазначивши, що факт виконання судового рішення про поновлення ОСОБА_1 на роботі встановлений у спосіб прийняття судом звіту про виконання судового рішення у справі №807/2322/15.

Не погодившись із прийнятими у справі судовими рішеннями, ОСОБА_1 звернувся до Верховного Суду із касаційною скаргою, в якій позивач просить скасувати рішення Львівського окружного адміністративного суду від 15.08.2025 та постанову Восьмого апеляційного адміністративного суду від 26.11.2025 у справі №380/8868/25, а справу направити на новий розгляд до суду першої інстанції.

Відповідно до частини першої статті 328 КАС України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в касаційному порядку рішення суду першої інстанції після апеляційного перегляду справи, а також постанову суду апеляційної інстанції повністю або частково у випадках, визначених цим Кодексом.

За правилами частини четвертої статті 328 КАС України підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у частині першій цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно в таких випадках:

1) якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку;

2) якщо скаржник вмотивовано обґрунтував необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні;

3) якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах;

4) якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами другою і третьою статті 353 цього Кодексу.

Відповідно до абзацу 1 пункту 4 частини другої статті 330 КАС України у касаційній скарзі зазначаються підстава (підстави), на якій (яких) подається касаційна скарга з визначенням передбаченої (передбачених) статтею 328 цього Кодексу підстави (підстав).

Як підставу для відкриття касаційного провадження (додаткова підстава) скаржник указує пункт 3 частини четвертої статті 328 КАС України та зазначає про відсутність висновку Верховного Суду щодо застосування у подібних правовідносинах пункту 7 частини першої статті 83 Закону України «Про державну службу» (далі - Закон №889-VIII) На переконання позивача, системний аналіз статті 83 Закону №889-VIII у взаємозв`язку її частин першої та четвертої, вказує на те, що досягнення державним службовцем 65-річного віку не є абсолютною підставою для припинення служби; натомість, у суб`єкта призначення виникають дискреційні повноваження: він зобов`язаний розглянути питання про наявність чи відсутність службової потреби у продовженні перебування особи на посаді та прийняти обґрунтоване рішення - або припинити державну службу, або продовжити її строк.

Окрім цього, із посиланням на пункт 4 частини четвертої статті 328 КАС України у взаємозв`язку із пунктом 1 частини другої статті 353 КАС України (основна підстава), позивач зазначає про істотне порушення судами першої та апеляційної інстанції норм процесуального права, а саме - суди не дослідили зібрані у справі докази, що унеможливило встановлення фактичних обставин, які мають істотне значення для правильного вирішення справи.

Перевіривши касаційну скаргу і зазначені у ній підстави для відкриття касаційного провадження, Суд уважає недоведеною наявність підстави касаційного оскарження, визначеної пунктом 3 частини четвертої статті 328 КАС України, з огляду на таке.

Судом установлено, що Верховний Суд у постанові від 18.12.2025 у справі №140/5414/24 надав оцінку застосування у подібних правовідносинах пункту 7 частини першої статті 83 №889-VIII.

Так, суд касаційної інстанції у наведеному судовому рішенні дійшов висновків, що вказаним положенням установлено граничний термін перебування на державній службі.

Верховний Суд у справі №140/5414/24 звернув увагу, що положення пункту 7 частини першої статті 83 Закону №889-VIII щодо припинення державної служби у разі досягнення державним службовцем 65-річного віку є імперативним та у разі неприйняття суб`єктом призначення рішення про продовження строку перебування на державній службі є безумовною підставою для звільнення такої особи у визначену дату.

Верховний Суд у постанові від 18.12.2025 у справі №140/5414/24 погодився з висновками судів попередніх інстанцій, що продовження граничного віку перебування на державній службі є правом суб`єкта призначення, а не його обов`язком. Потребу державної служби у конкретному державному службовцеві, який досяг 65-річного віку, визначає суб`єкт призначення. При цьому, бажання особи продовжити службу після досягнення нею 65-річного віку не є достатньою підставою для продовження державної служби після досягнення особою граничного віку перебування на службі.

У зв`язку із наявністю висновку Верховного Суду щодо застосування норми права, про відсутність висновку щодо якої зазначає скаржник у касаційній скарзі, Верховний Суд відхиляє посилання скаржника на пункт 3 частини четвертої статті 328 КАС України, як на підставу для касаційного оскарження.

Відповідно до пункту 1 частини другої статті 353 КАС України (як підстави для відкриття касаційного провадження відповідно до пункту 4 частини четвертої статті 328 КАС України) підставою для скасування судових рішень судів першої та (або) апеляційної інстанцій і направлення справи на новий судовий розгляд є порушення норм процесуального права, на які посилається скаржник у касаційній скарзі, яке унеможливило встановлення фактичних обставин, що мають значення для правильного вирішення справи, якщо суд не дослідив зібрані у справі докази, за умови висновку про обґрунтованість заявлених у касаційній скарзі підстав касаційного оскарження, передбачених пунктами 1-3 частини четвертої статті 328 цього Кодексу.

Беручи до уваги висновок про необґрунтованість заявленої у касаційній скарзі підстави касаційного оскарження згідно із пунктом 3 частини четвертої статті 328 КАС України, Суд також відхиляє посилання скаржника на пункт 4 частини четвертої статті 328 КАС України, як основної підстави для касаційного оскарження.

Відповідно до пункту 4 частини п`ятої статті 332 КАС України касаційна скарга не приймається до розгляду і повертається суддею-доповідачем також, якщо у касаційній скарзі не викладені передбачені цим Кодексом підстави для оскарження судового рішення в касаційному порядку.

На підставі викладеного, суддя-доповідач дійшов висновку про наявність підстави для повернення касаційної скарги.

У зв`язку із перебуванням судді-доповідача Жука А.В. у відпустці у період з 06.01.2026 по 19.01.2026 згідно Наказу від 02.01.2026 №1/0/6-26, вирішення питання про відкриття касаційного провадження за цією касаційною скаргою вирішується після виходу судді із відпустки.

Керуючись положеннями статей 328, 330, 332, 359 КАС України, Верховний Суд

УХВАЛИВ:

1. Касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Львівського окружного адміністративного суду від 15 серпня 2025 року та постанову Восьмого апеляційного адміністративного суду від 26 листопада 2025 року у справі №380/8868/25 повернути особі, яка її подала.

2. Копію даної ухвали надіслати учасникам справи у порядку, визначеному статтею 251 КАС України.

3. Роз`яснити скаржнику, що повернення касаційної скарги не позбавляє його права повторного звернення до Верховного Суду.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання й оскарженню не підлягає.

……………………..

А.В. Жук

Суддя Верховного Суду