Справа № 240/27272/25
Суддя: Драчук Т. О.
Дата ухвалення: 2026-01-20 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 240/27272/25

Головуючий суддя 1-ої інстанції - Семенюк М.М.

Суддя-доповідач - Драчук Т. О.

20 січня 2026 року

м. Вінниця

Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Драчук Т. О.

суддів: Полотнянка Ю.П. Смілянця Е. С. ,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області на рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 25 грудня 2025 року у справі за адміністративним позовом Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області до Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Житомирській області Хмельницького міжрегіонального управління Міністерства юстиції України про визнання протиправною та скасування постанови,

В С Т А Н О В И В :

в грудні 2025 року позивач, - Головне управління Пенсійного фонду України в Житомирській області, звернулось до Житомирського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Житомирській області Хмельницького міжрегіонального управління Міністерства юстиції України про визнання протиправною та скасування постанови від 21.11.2025 ВП № 76594445 про накладення штрафу у розмірі 10200,00.

Рішенням Житомирського окружного адміністративного суду від 25.12.2025 у задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, позивачем подано апеляційну скаргу, в якій апелянт просить рішення суду першої інстанції скасувати та прийняти нове рішення, яким задовольнити адміністративний позов в повному обсязі, посилаючись на неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального та порушення норм процесуального права.

Позивач, його належний представник, в судове засідання не з`явилися, хоча про дату, час та місце апеляційного розгляду справи повідомлені належним чином, що підтверджується матеріалами справи. Також, від представника позивача надійшла заява про розгляд справи без його участі.

Відповідач, його належний представник, в судове засідання не з`явилися, хоча про дату, час та місце апеляційного розгляду справи повідомлені належним чином, що підтверджується матеріалами справи.

Згідно вимог ч.3 ст.268 КАС України неприбуття у судове засідання учасника справи, повідомленого відповідно до положень цієї статті, не перешкоджає розгляду справи у судах першої та апеляційної інстанцій.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, а також правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а рішення суду - без змін, виходячи з наступного.

Як встановлено судом першої інстанції та підтверджується матеріалами справи, рішенням Житомирського окружного адміністративного суду від 25 квітня 2024 року у справі № 240/5188/24, яке набрало законної сили 15.07.2024, зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Житомирській області здійснити нарахування та виплату ОСОБА_1 пенсії без обмеження максимальним розміром з урахуванням виплачених сум з 01 квітня 2023 року.

На виконання вказаного рішення 01.11.2024 було видано ОСОБА_1 виконавчий лист (а.с.52).

Старшим державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Житомирській області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Сладь Т.П. (далі - державний виконавець) винесено постанову від 20 листопада 2024 року ВП № 76594445 про відкриття виконавчого провадження з виконання виконавчого листа № 240/5188/24, виданого 01 листопада 2024 року Житомирським окружним адміністративним судом, та вказано про необхідність виконати рішення суду протягом 10 робочих днів (а.с.53).

21 лютого 2025 року до відповідача звернувся стягувач ( ОСОБА_1 ) із заявою, у якій зазначив про невиконання судового рішення у справі № 240/5188/24, оскільки продовжується обмеження пенсійних виплат (підсумок пенсії: 29574,70 грн; до виплати 25331,90 грн), що підтверджується доданим розрахунком (а.с.57).

10 березня 2025 року державний виконавець виніс постанову про накладення на боржника штрафу керуючись статтями 63, 75 Закону України "Про виконавче провадження" в сумі 5100,00 грн з підстав невиконання судового рішення станом на 10 березня 2025 року без поважних причин у зв`язку з обмеженням пенсійної виплати максимальним розміром.

Рішенням суду від 15.04.2025 у справі № 240/7305/25, яке набрало законної сили 07.07.2025 (а.с.64-70), вказану постанову державного виконавця від 10.03.2025 визнано правомірною.

Суд першої інстанції звернув увагу, що наявні у справі докази (а.с.15,16,17,60) свідчать про, що позивач при виконанні рішення суду від 25 квітня 2024 року у справі № 240/5188/24 здійснював виплату боржнику пенсії з обмеження її розміром 27324,50 грн, хоча нараховував у більшому розмірі.

Державний виконавець, встановивши, що боржником стягувачу нараховується пенсія в розмірі 30269,20 грн, а виплачується 27324,50 грн (а.с.60), тобто виплата пенсії обмежена максимальним розміром, 21.11.2025 прийняв постанову ВП № 76594445 (а.с.62) про накладення на боржника штрафу у розмірі 10200 грн. за повторне невиконання без поважних причин рішення суду.

Позивач, вважаючи постанову про накладення штрафу за невиконання рішення суду протиправною та такою, що порушує його права, звернувся до суду з даним позовом.

Приймаючи оскаржуване рішення суд першої інстанції виходив з того, що постанова про накладення штрафу за невиконання судового рішення може бути винесена лише за умови, що судове рішення не виконано і таке невиконання сталося без поважних на те причин, коли боржник мав реальну можливість виконати таке судове рішення протягом визначеного частиною шостою статті 26 Закону №1404-VIII строку, проте не зробив цього.

Дослідженими доказами встановлено, що позивач, маючи реальну можливість вчинити дії щодо виплати на виконання рішення суду боржнику пенсії без обмеження максимальним розміром 27324,50 грн, без поважних причин не робив цього, а тому у відповідача були законні підстави для прийняття спірної постанови.

Таким чином, перевіривши в межах доводів позовної заяви спірне рішення на відповідність приписам ч. 2 ст. 2 КАС України, суд першої інстанції вважає, що постанова від 21.11.2025 в межах ВП № 76594445 прийнята на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України, а тому відмовляє в задоволенні позову.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції з огляду на наступне.

У відповідності до ч.1 ст.308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Згідно з вимогами ч.1 ст.6 КАС України суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.

Статтею 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до п.9 ч.2 ст.129 Конституції України обов`язковість судового рішення є однією із основних засад судочинства.

Згідно з ст.129-1 Конституції України суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання.

Частинами 2 та 3 ст.14 КАС України встановлено, що судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їхніми посадовими та службовими особами, фізичними та юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України.

Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом.

Умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку, визначає Закон №1404-VІІІ.

Відповідно до статті 1 Закону №1404-VІІІ виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії (ч.1 ст.18 Закону № 1404-VІІІ).

Частиною шостою статті 26 Закону №1404-VIII передбачено, що за рішенням немайнового характеру виконавець у постанові про відкриття виконавчого провадження зазначає про необхідність виконання боржником рішення протягом 10 робочих днів (крім рішень, що підлягають негайному виконанню, рішень про встановлення побачення з дитиною).

Відповідно до ч.1 ст.63 Закону №1404-VIII за рішеннями, за якими боржник зобов`язаний особисто вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення, виконавець наступного робочого дня після закінчення строку, визначеного частиною шостою статті 26 цього Закону, перевіряє виконання рішення боржником. Якщо рішення підлягає негайному виконанню, виконавець перевіряє виконання рішення не пізніш як на третій робочий день після відкриття виконавчого провадження.

У разі невиконання без поважних причин боржником рішення виконавець виносить постанову про накладення на боржника штрафу, в якій також зазначаються вимога виконати рішення протягом 10 робочих днів (за рішенням, що підлягає негайному виконанню, - протягом трьох робочих днів) та попередження про кримінальну відповідальність (ч.2 ст.63 Закону №1404-VIII).

Відповідальність за невиконання рішення, що зобов`язує боржника вчинити певні дії визначена положеннями ст.75 Закону №1404-VIII.

Відповідно до ч.1 ст.75 Закону №1404-VIII у разі невиконання без поважних причин у встановлений виконавцем строк рішення, що зобов`язує боржника виконати певні дії, та рішення про поновлення на роботі виконавець виносить постанову про накладення штрафу на боржника - фізичну особу у розмірі 100 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, на посадових осіб - 200 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, на боржника - юридичну особу - 300 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян та встановлює новий строк виконання.

За умовами ч. 2 ст. 75 Закону №1404-VIII у разі повторного невиконання рішення боржником без поважних причин виконавець у тому самому порядку накладає на нього штраф у подвійному розмірі та звертається до органів досудового розслідування з повідомленням про вчинення кримінального правопорушення.

Отже, вказаною нормою встановлено визначальну ознаку для накладення на боржника штрафу, а саме не виконання рішення суду без поважних причин. При цьому, поважними, в розумінні Закону України "Про виконавче провадження", можуть вважатися об`єктивні причини, які унеможливили або значно ускладнили виконання рішення божником та які не залежали від його власного волевиявлення.

Як встановлено судом першої інстанції та підтверджується матеріалами справи, рішенням Житомирського окружного адміністративного суду від 25 квітня 2024 року у справі № 240/5188/24, яке набрало законної сили 15.07.2024, зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Житомирській області здійснити нарахування та виплату ОСОБА_1 пенсії без обмеження максимальним розміром з урахуванням виплачених сум з 01 квітня 2023 року.

В свою чергу, підставою для прийняття оскаржуваної постанови про накладення штрафу за невиконання рішення суду слугувало встановлення державним виконавцем, що боржником стягувачу нараховується пенсія в розмірі 30269,20 грн, а виплачується 27324,50 грн (а.с.60), тобто виплата пенсії обмежена максимальним розміром, 21.11.2025 прийняв постанову ВП № 76594445 (а.с.62) про накладення на боржника штрафу у розмірі 10200 грн. за повторне невиконання без поважних причин рішення суду.

Апеляційна скарга доводів в цій частині не містить. Апелянт зазначив лише, що виплачує ОСОБА_1 пенсію в фіксованій сумі на виконання рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 25 квітня 2024 року у справі № 240/5188/24,в розмірі 27324,50 грн.

Також, позивач зазначив, що у повному обсязі виконання судового рішення можливо лише за наявності відповідного бюджетного призначення за рахунок Державного бюджету України, після отримання їх від головного розпорядника коштів Міністерства соціальної політики України, розпорядником нижчого рівня - Пенсійним фондом України. Виділення коштів із державного бюджету на фінансування відповідної бюджетної програми не залежить від волі окремого територіального органу Пенсійного фонду України.

Разом з цим, позивачем не надано ні суду, ні державному виконавцю, жодних доказ на вчинення дій щодо виконання вказаного рішення в повній мірі. Також, колегія суддів зазначає, що виплата пенсії в меншому розмірі, навіть після набрання рішенням законної сили свідчить лише про порушення прав особи на належне майно, та не може вважатись виконанням рішення.

Також, колегія суддів зазначає, що суд в межах рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 25 квітня 2024 року у справі № 240/5188/24 не зобов`язував пенсійний фонд виплачувати пенсію в фіксованій сумі, а зобов`язав Головне управління Пенсійного фонду України в Житомирській області здійснити нарахування та виплату ОСОБА_1 пенсії без обмеження максимальним розміром з урахуванням виплачених сум з 01 квітня 2023 року.

Згідно з ст.370 КАС України судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України.

Колегія суддів також враховує, що судове рішення підлягає виконанню у спосіб та порядку, визначені таким рішенням. Якщо судове рішення є незрозумілим сторонам у справі або державному виконавцю останні наділені правом на звернення до суду з відповідною заявою в порядку визначеному статтею 254 Кодексу адміністративного судочинства України.

Зміна чи встановлення способу та порядку виконання судового рішення можлива виключно в порядку визначеному статтею 378 Кодексу адміністративного судочинства України.

Водночас, відсутність у заявника можливості домогтися виконання судового рішення, винесеного на його користь, становить втручання у право на мирне володіння майном, як це передбачено пунктом 1 статті 1 Першого протоколу. Необґрунтовано тривала затримка у виконанні обов`язкового для виконання судового рішення може становити порушення Конвенції.

Колегія суддів враховує, що невиконання в повному обсязі рішення судів, які набрали законної сили щодо пенсійних виплат, позбавляють осіб права отримати заборгованість з перерахованої (нарахованої) пенсії на виконання рішень судів, що в свою чергу, позбавляє їх гарантованого Конституцією України права на соціальний та судовий захист в повному обсязі.

З огляду на встановлені в справі обставини, керуючись положеннями чинного законодавства, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, що обов`язок виконання рішення суду у справі №240/5188/24 позивачем не дотримано, у зв`язку з чим державний виконавець постановою від 21.11.2025 ВП № 76594445 правомірно застосував до Головного управління Пенсійного фонду України у Житомирській області штраф в розмірі 10200 грн.

Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, суд правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з дотриманням норм матеріального та процесуального права, тому підстави для його скасування або зміни відсутні.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.315, 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В :

апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області залишити без задоволення, а рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 25 грудня 2025 року - без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття. Порядок касаційного оскарження передбачений ст.ст.272, 328, 329 КАС України.

Постанова суду складена в повному обсязі 20 січня 2026 року.

Головуючий Драчук Т. О.

Судді Полотнянко Ю.П. Смілянець Е. С.