Справа № 620/3670/25
Суддя: Дар'я ВИНОГРАДОВА
Дата ухвалення: 2026-01-21 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЧЕРНІГІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

21 січня 2026 року Чернігів Справа № 620/3670/25

Чернігівський окружний адміністративний суд у складі головуючої судді Виноградової Д.О., розглянувши у письмовому провадженні заяву ОСОБА_1 про ухвалення додаткового рішення про стягнення судових витрат у справі за позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 (військової частини НОМЕР_1 ) про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії,

У С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 (далі також позивач) звернувся до суду з позовом до ІНФОРМАЦІЯ_1 (військової частини НОМЕР_1 ) (далі також відповідач), у якому просить:

визнати протиправною бездіяльність НОМЕР_2 прикордонного загону Державної прикордонної служби України (військова частина НОМЕР_1 ) щодо невиплати ОСОБА_1 за червень 2023 року додаткової винагороди збільшеної до 30000 грн, у відповідності до п. 1 постанови Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 року за № 168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану»;

зобов`язати НОМЕР_2 прикордонний загін Державної прикордонної служби України (військова частина НОМЕР_1 ) виплатити на користь ОСОБА_1 додаткову винагороду за червень 2023 року збільшену до 30000 грн, у відповідності до п. 1 постанови Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 року за № 168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану», у розмірі 21000 гривень 00 коп.

Ухвалою судді Чернігівського окружного адміністративного суду від 07.04.2025 позовну заяву ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 (військової частини НОМЕР_1 ) про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії - залишено без руху. Надано позивачу 10-денний строк з дня вручення копії ухвали про залишення позовної заяви без руху для усунення недоліків позовної заяви.

Ухвалою судді Чернігівського окружного адміністративного суду від 14.04.2024 позовну заяву заяви ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 (військової частини НОМЕР_1 ) про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії повернути позивачу повернуто позивачу.

Постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 23.06.2025 апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволено. Ухвалу Чернігівського окружного адміністративного суду від 14 квітня 2025 року у справі №620/3670/25 скасовано.

Ухвалою судді Чернігівського окружного адміністративного суду від 08.09.2025 позовну заяву залишено без руху та надано позивачу строк для усунення недоліків позовної заяви.

Ухвалою Чернігівського окружного адміністративного суду від 22.09.2025 прийнято позовну заяву та відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін та проведення судового засідання за наявними у справі матеріалами.

Рішенням Чернігівського окружного адміністративного суду від 06.11.2025 у справі № 620/3670/25 позов ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 (військової частини НОМЕР_1 ) про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії задоволено повністю. Визнано протиправною бездіяльність ІНФОРМАЦІЯ_1 (військової частини НОМЕР_1 ) щодо невиплати ОСОБА_1 за червень 2023 року додаткової винагороди збільшеної до 30000,00 грн, у відповідності до п. 1 постанови Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 року за № 168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану». Зобов`язано ІНФОРМАЦІЯ_1 (військової частини НОМЕР_1 ) виплатити на користь ОСОБА_1 додаткову винагороду за червень 2023 року збільшену до 30000,00 грн, у відповідності до п. 1 постанови Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 року за № 168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану», у розмірі 21000,00 грн.

20.01.2026 (згідно вхідного штампу суду) позивач звернувся до суду із заявою, у якій просить: поновити позивачу строк на подання заяви про стягнення судових витрат, який був пропущений з поважних причин; стягнути на користь позивача з ІНФОРМАЦІЯ_1 , понесені судові витрати в розмірі 7592 (сім тисяч п`ятсот дев`яносто дві) грн 50 коп.

Щодо строку подання клопотання про ухвалення додаткового рішення щодо стягнення судових витрат вказує, що оскільки з 05.05.2022 позивач призваний на військову службу за мобілізацією та постійно перебуває на ділянках Державного кордону України, виконуючи бойові завдання із забезпечення здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, тому це обмежило та унеможливило вчасне звернення до суду та надіслання процесуальних документів і лише 19 січня 2026 року позивач зустрівся з адвокатом і отримав від нього дану заяву з додатками, після розрахунку за отриману професійну правничу допомогу. На підтвердження вказаних обставин, позивач надав копію довідки № 08.2/42921/25-Ви від 10.10.2025. Вказані обставини свідчать про наявність об`єктивних та поважних причин пропуску строку.

Відповідно до частини 3 статті 252 Кодексу адміністративного судочинства України (далі також КАС України), суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів з дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення, а в разі якщо суд вирішує лише питання про судові витрати - без повідомлення учасників справи. У разі необхідності суд може розглянути питання ухвалення додаткового судового рішення в судовому засіданні з повідомленням учасників справи. Неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розгляду заяви.

За приписами пункту 10 частини першої статті 4 КАС України, письмове провадження - розгляд і вирішення адміністративної справи або окремого процесуального питання в суді першої, апеляційної чи касаційної інстанції без повідомлення та (або) виклику учасників справи та проведення судового засідання на підставі матеріалів справи у випадках, встановлених цим Кодексом.

За таких обставин, з урахуванням приписів частини третьої статті 252 КАС України, суд вважає за можливе провести судове засідання без виклику учасників справі, на основі наявних у суду матеріалів у порядку письмового провадження.

Розглянувши подану заяву та заявлене клопотання про поновлення пропущеного строку на подання заяви про стягнення судових витрат та долучені до нього докази, суд дійшов такого висновку.

За правилами частини 1 статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

У свою чергу відповідно до частини 7 статті 139 КАС України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. За відсутності відповідної заяви або неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

Відповідно до частини 3 статті 143 КАС України якщо сторона з поважних причин не може до закінчення судових дебатів у справі подати докази, що підтверджують розмір понесених нею судових витрат, суд за заявою такої сторони, поданою до закінчення судових дебатів у справі, може вирішити питання про судові витрати після ухвалення рішення по суті позовних вимог.

Частиною 5 статті 143 КАС України встановлено, що у випадку, передбаченому частиною третьою цієї статті, суд виносить додаткове рішення в порядку, визначеному статтею 252 цього Кодексу.

Відповідно до пункту 3 частини першої статті 252 Кодексу адміністративного судочинства України суд, що ухвалив судове рішення, може за заявою учасника справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.

Суд зауважує, що у позовній заяві позивач зазначив, що ним були понесені витрати на правничу допомогу, докази про що будуть надані ним пізніше.

Відповідно до пункту 2 частини шостої статті 251 Кодексу адміністративного судочинства України, днем вручення судового рішення є день отримання судом повідомлення про доставлення копії судового рішення до електронного кабінету особи.

За даними Комп`ютерної програми «Діловодство спеціалізованого суду», рішення суду за наслідками розгляду адміністративної справи доставлено до електронного кабінету позивача в ЄСІТС 08.11.2025 о 06:30 хв. Вказане позивачем не заперечується.

Відповідно до статті 118 КАС України, процесуальні строки - це встановлені законом або судом строки, у межах яких вчиняються процесуальні дії. Процесуальні строки встановлюються законом, а якщо такі строки законом не визначені - встановлюються судом.

Процесуальні строки визначаються днями, місяцями і роками, а також можуть визначатися вказівкою на подію, яка повинна неминуче настати.

Відповідно до частин першої, п`ятої, восьмої, дев`ятої статті 120 Кодексу адміністративного судочинства України перебіг процесуального строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок.

Останнім днем строку, який закінчується вказівкою на певний день, вважається цей день.

Останній день строку триває до двадцять четвертої години, але якщо в цей строк треба було вчинити процесуальну дію в суді, де робочий час закінчується раніше, строк закінчується в момент закінчення цього часу.

Строк не вважається пропущеним, якщо до його закінчення позовна заява, скарга, інші документи чи матеріали або грошові кошти здано на пошту чи передані іншими відповідними засобами зв`язку.

Відтак відлік 5-тиденного строку для подання відповідних доказів понесення судових витрат на правничу допомогу розпочався 08.11.2025 та закінчився о 24 год 00 хв 13.11.2025.

Заява позивача про ухвалення додаткового рішення щодо судових витрат на правничу допомогу із доказами на підтвердження їх розрахунку та понесення була подана 20.01.2026, що підтверджується вхідним штампом суду.

При цьому, у заяві про ухвалення додаткового рішення позивач вказує, що 05.05.2022 був призваний на військову службу за мобілізацією та постійно перебуває на ділянках Державного кордону України виконуючи бойові завдання із забезпечення здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії. На підтвердження вказаних обставин, позивач надав копію довідки № 08.2/42921/25-Ви від 10.10.2025.

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду у постанові від 02.12.2021 у справі № 640/20314/20, досліджуючи питання щодо поважності причин пропуску процесуального строку зазначив, що причина пропуску строку звернення до суду може вважатися поважною, якщо вона відповідає одночасно усім таким умовам: 1) це обставина або кілька обставин, яка безпосередньо унеможливлює або ускладнює можливість вчинення процесуальних дій у визначений законом строк; 2) це обставина, яка виникла об`єктивно, незалежно від волі особи, яка пропустила строк; 3) ця причина виникла протягом строку, який пропущено; 4) ця обставина підтверджується належними і допустимими засобами доказування.

Тобто, поважними причинами можуть бути визнані лише такі обставини, які є об`єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи, що звернулась з адміністративним позовом, пов`язані з дійсно істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення процесуальних дій, при цьому такі обставини повинні бути підтверджені належним чином.

Зважаючи на це, покликання позивача у заяві на перебування на військовій службі, як причину пропуску строку звернення до суду, без посилання на конкретні обставини та надання відповідних доказів на їх обгрунтування, що перешкоджали такому зверненню, не можуть бути визнані поважними.

Разом із цим, ані у позовній заяві, ані у будь-якій іншій заяві, яка могла би бути подана протягом строків, встановлених частиною 7 статті 139 КАС України, позивач не повідомив про наявність інших поважних причин, які зумовлюють необхідність подання таких доказів.

Крім того, ані в позовній заяві, ані під час розгляду справи позивач не подав заяви про долучення доказів понесення позивачем витрат на правничу допомогу чи клопотання про неможливість подання таких доказів до розгляду справи по суті.

Суд зауважує, що зазначення у прохальній частині позову узагальненої вимоги про стягнення судових витрат у зв`язку з розглядом справи та зазначення про попередній розмір витрат не може розцінюватися як належне звернення до суду із заявою про відшкодування судових витрат (у тому числі на правову допомогу), адже за такого викладу прохальної частини без наведення жодних мотивів та обґрунтувань суд фактично позбавлений можливості встановити склад таких витрат, факт їх понесення.

Відповідно до позиції об`єднаної палати Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду у справі № 340/2823/21 саме своєчасне звернення сторони із заявою про стягнення судових витрат є передумовою розгляду судом питання про розподіл судових витрат.

Суд звертає увагу на правову позицію Верховного суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 26 липня 2023 року по справі № 160/16902/20, де зокрема, зазначив, що вирішуючи питання темпоральних меж подання заяви про стягнення витрат на правову допомогу, а також доказів на підтвердження їх фактичного понесення та розміру, колегія суддів об`єднаної палати Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду у справі № 340/2823/21 зауважила, що вказівка у частині сьомій статті 139, частині третій статті 143 Кодексу адміністративного судочинства України на судові дебати, до закінчення яких сторона може заявити суду прохання (вимогу, клопотання) про розподіл витрат на професійну правничу допомогу, потрібно розуміти не як єдино можливу стадію розгляду справи по суті, на якій дозволяється повідомити суду про цю обставину. Це є останній етап - перед виходом суду до нарадчої кімнати для ухвалення судового рішення за наслідками розгляду справи - для того, щоб сторона могла заявити про необхідність подати докази на підтвердження розміру понесених витрат, які підлягають розподілу за наслідками розгляду справи. Проте підстави для розподілу судових витрат, зокрема витрат на правничу допомогу, мають існувати до того, як справа буде розглянута по суті, і з цим пов`язується ухвалення додаткового рішення в цій частині.

Передбачена процесуальними нормами можливість подати суду протягом п`яти днів докази на підтвердження витрат на правничу допомогу з метою розподілу цих витрат й ухвалення з цього питання додаткового судового рішення є не способом заявити суду про необхідність вирішення цього питання (про яке сторона не висловлювалася раніше), а механізмом довести суду факт понесення цих витрат, як умову для їх розподілу.

Якщо ж до завершення розгляду сторона не заявила суду про розподіл витрат на професійну правничу допомогу, понесених у зв`язку з розглядом справи у суді, й, відповідно, не надала документів, які ці витрати підтверджують, суд у такому випадку не має підстав розподіляти ці витрати. Не виникне підстав для їх розподілу шляхом ухвалення додаткового судового рішення відповідно до статті 252 Кодексу адміністративного судочинства України й тоді, коли заява про розподіл витрат на правничу допомогу, як і докази, які ці витрати підтверджують, будуть подані суду вже після того, як цей суд розгляне справу й ухвалить відповідне рішення.

З огляду на викладене, враховуючи, що заявником пропущено строк подання доказів на підтвердження понесення ним витрат на професійну правничу допомогу, передбачений частиною сьомою статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України, а наведені заявником мотиви пропуску процесуального строку для подання такої заяви суд вважає необґрунтованими, тому суд дійшов висновку, що дану заяву позивача належить залишити без розгляду.

Керуючись статтями 139, 143, 241, 243, 248, 256, 294, 295, 252 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

У Х В А Л И В:

У задоволенні заяви ОСОБА_1 про поновлення строку для подання заяви про стягнення судових витрат на правову допомогу відмовити.

Заяву ОСОБА_1 про ухвалення додаткового рішення про стягнення судових витрат у справі за позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 (військової частини НОМЕР_1 ) про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії залишити без розгляду.

Копію ухвали надіслати особам, які беруть участь у справі.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею та може бути оскаржена до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня проголошення (підписання) ухвали.

Повний текст ухвали складено 21.01.2026.

Суддя Дар`я ВИНОГРАДОВА