Справа № 620/12256/25
Суддя: Скалозуб Ю.О.
Дата ухвалення: 2026-01-21 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЧЕРНІГІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 січня 2026 року Чернігів Справа № 620/12256/25

Чернігівський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Скалозуба Ю.О., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників адміністративну справу

за позовомОСОБА_1
доГоловного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області
провизнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії,
У С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області, у якому просить:

визнати протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області, що виявилась у незарахуванні у подвійному розмірі до її страхового стажу періодів роботи в протитуберкульозному диспансері та психоневрологічній лікарні;

зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області зарахувати у подвійному розмірі відповідно до статті 60 Закону України від 05.11.1991 №1788-XII «Про пенсійне забезпечення» (далі - Закон №1788-XII) до страхового стажу ОСОБА_1 періоди роботи в Чернігівському обласному протитуберкульозному диспансері, КЛПЗ «Чернігівський обласний протитуберкульозний диспансер», КНП «Чернігівський обласний медичний центр соціально значущих та небезпечних хвороб» Чернігівської обласної ради з 01 січня 2004року по 12 травня 2020 року та у Чернігівській обласній психоневрологічній лікарні на 0,5 посади лікаря-фтизіатра з 15 січня 2008 року по 29 квітня 2011 року та з 20 червня 2012 року по 31 грудня 2018 року з та здійснити перерахунок пенсії з 11 травня 2025 року.

Позов ОСОБА_1 обґрунтувала тим, що вона перебуває на обліку у Головному управлінні Пенсійного фонду України в Чернігівській області та отримує пенсію за віком на пільгових умовах за списком №2 відповідно до Закону України від 09.07.2003 №1058-IV «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (далі - Закон №1058-IV). Зазначає, що звернулася до відповідача із заявою про зарахування до страхового стажу у подвійному розмірі періоду її роботи в Чернігівському обласному протитуберкульозному диспансері, КЛПЗ «Чернігівський обласний протитуберкульозний диспансер», КНП «Чернігівський обласний медичний центр соціально значущих та небезпечних хвороб» Чернігівської обласної ради з 01 січня 2004 року по 12 травня 2020 року та у Чернігівській обласній психоневрологічній лікарні на 0,5 посади лікаря-фтизіатра з 15 січня 2008 року по 29 квітня 2011 року та з 20 червня 2012 року по 31 грудня 2018 року, проте їй в супереч положень статті 60 Закону №1788-XII було протиправно відмовлено у зарахуванні спірного періоду до страхового стажу у подвійному розмірі.

Ухвалою судді Чернігівського окружного адміністративного суду від 17.11.2025 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у цій справі. Ухвалено здійснювати розгляд справи суддею одноособово за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення та виклику учасників справи за наявними у справі матеріалами.

Відповідач подав відзив на позов, у якому заперечує проти заявлених позовних вимог та просить у їх задоволенні відмовити. Зазначає, що пільговий порядок обчислення стажу роботи, передбачений законодавством, що діяло з 01.01.2004 застосовується виключно в частині визначення права на пенсію за віком на пільгових умовах та за вислугу років. Відповідно до статті 60 Закону №1788-XII робота у лепрозорних і протичумних закладах охорони здоров`я, у закладах (відділеннях) з лікування осіб, заражених вірусом імунодефіциту людини або хворих на СНІД, в інших інфекційних закладах (відділеннях) охорони здоров`я, у патолого-анатомічних і реанімаційних відділеннях закладів охорони здоров`я, а також у психіатричних закладах охорони здоров`я зараховується до стажу роботи у подвійному розмірі. За документами пенсійної справи страховий стаж позивача складає 57 років 03 місяці 06 днів (врахований по 31.05.2020), в тому числі до страхового стажу в подвійному розмірі зараховано період роботи позивача з 01.08.1986 по 04.09.1986, з 01.08.1987 по 06.03.1995, з 16.05.1995 по 31.12.2003 відповідно до ст. 60 Закону №1788. Водночас, підстави для зарахування періодів роботи позивача з 01 січня 2004 року по 12 травня 2020 року, з 15 січня 2008 року по 29 квітня 2011 року та з 20 червня 2012 року по 31 грудня 2018 року у подвійному розмірі відсутні.

Суд, оцінивши належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок наявних у матеріалах справи доказів у їх сукупності, встановив наступне.

Позивачка перебуває на обліку у Головному управлінні Пенсійного фонду України в Чернігівській області та з 14.04.2020 отримує пенсію за віком на пільгових умовах за списком №2 відповідно до Закону №1058-IV, що не заперечується сторонами.

ОСОБА_1 у жовтні 2025 року звернулась до відповідача із заявою, щодо зарахування її стажу в інфекційних відділеннях та в психоневрологічній лікарні в подвійному розмірі.

21.10.2025 Головним управлінням пенсійного фонду України в Чернігівській області було надано відповідь, з якої вбачається, що позивачу було зараховано до страхового стажу в подвійному розмірі період роботи з 01.08.1986 по 04.09.1986, з 01.08.1987 по 06.03.1995, з 16.05.1995 по 31.12.2003. Щодо зарахування в подвійному розмірі до страхового стажу періодів роботи позивача, починаючи з 01.01.2004 відповідачем було відмовлено, посилаючись на те, що пільговий порядок обчислення стажу роботи, передбачений законодавством, що діяло раніше, за період з січня 2004 року застосовується виключно в частині визначення права на пенсію за віком на пільгових умовах та за вислугу років.

Позивачка, вважаючи протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області, що виявилась у незарахуванні в подвійному розмірі до її страхового стажу окремих періодів роботи в протитуберкульозному диспансері та психоневрологічній лікарні, звернулася з цим позовом до суду.

Надаючи правову оцінку обставинам справи, суд зазначає, що частиною другою статті 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 46 Конституції України визначено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Отже, конституційне право на соціальний захист включає і право громадян на забезпечення їх у старості. Пенсія за віком, за вислугу років та інші її види, що призначаються у зв`язку з трудовою діяльністю, заслужені попередньою працею і є однією з форм соціального захисту. Цим визначається зміст і характер обов`язку держави стосовно тих громадян, які набули право на одержання пенсії. Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел, визначає Закон № 1058-IV.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 8 Закону №1058-IV право на отримання пенсій та соціальних послуг із солідарної системи мають громадяни України, які застраховані згідно із цим Законом та досягли встановленого цим Законом пенсійного віку чи визнані особами з інвалідністю в установленому законодавством порядку і мають необхідний для призначення відповідного виду пенсії страховий стаж, а в разі смерті цих осіб - члени їхніх сімей, зазначені у статті 36 цього Закону, та інші особи, передбачені цим Законом.

За визначеннями, наведеними у статті 1 вказаного Закону, страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягала державному соціальному страхуванню, якою або за яку сплачувався збір на обов`язкове державне пенсійне страхування згідно із законодавством, що діяло раніше, та/або підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню згідно із цим Законом і за який сплачено страхові внески; страхові внески - кошти відрахувань на соціальне страхування, збір на обов`язкове державне пенсійне страхування та страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, сплачені (які підлягають сплаті) згідно із законодавством, що діяло раніше, надходження від сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, що спрямовуються на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування.

Приписами частин першої-третьої статті 24 Закону №1058-IV визначено, що страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок. До страхового стажу для обчислення розміру пенсії за віком, з якого обчислюється розмір пенсії по інвалідності або у зв`язку з втратою годувальника, крім наявного страхового стажу, зараховується також на загальних підставах відповідно період з дня встановлення інвалідності до досягнення застрахованою особою віку, передбаченого частиною першою статті 26 цього Закону, та період з дня смерті годувальника до дати, коли годувальник досяг би віку, передбаченого частиною першою статті 26 цього закону.

Страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набранням чинності цим Законом.

Страховий стаж обчислюється в місяцях. Неповний місяць роботи, якщо застрахована особа підлягала загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню або брала добровільну участь у системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, зараховується до страхового стажу як повний місяць за умови, що сума сплачених за цей місяць страхових внесків з урахуванням сум страхових внесків, сплачених виходячи з мінімальної заробітної плати, є не меншою, ніж мінімальний страховий внесок.

Згідно з пунктом 3 статті 40 Закону №1058-IV у разі якщо застрахована особа після призначення пенсії продовжувала працювати, то провадиться перерахунок пенсії з врахуванням страхового стажу після призначення пенсії.

Як зазначено у частині четвертій статті 24 Закону №1058-IV періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом.

Пільговий порядок обчислення стажу роботи, передбачений законодавством, що діяло раніше, за період з 01.01.2004 застосовується виключно в частині визначення права на пенсію за віком на пільгових умовах та за вислугу років.

Закон №1058-IV набрав чинності 1 січня 2004 року. До цього моменту пенсійні відносини врегульовувалися Законом №1788-XII.

За загальним правилом, визначеним у Закону № 1058-IV пенсія це щомісячна пенсійна виплата в солідарній системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, яку отримує застрахована особа в разі досягнення нею передбаченого цим Законом пенсійного віку чи визнання її особою з інвалідністю, або отримують члени її сім`ї у випадках, визначених цим Законом.

При цьому, змістом вищенаведених норм права пенсія за віком на пільгових умовах є особливим видом пенсії, яка призначається конкретній особі на підставі наявного страхового стажу, залежить від праці такої особи в особливих умовах, певно визначений час, призначення якої має відбуватись при досягненні нижчого пенсійного віку. Тобто, це вид пенсії за віком, який призначається достроково особам, що працювали на роботах зі шкідливими та важкими умовами праці, або мали особливий статус, що дозволяє зменшити загальні вимоги до пенсійного віку чи страхового стажу. Це особлива форма соціального забезпечення для громадян, чия трудова діяльність негативно вплинула на здоров`я, або які належать до певних пільгових категорій.

У постанові від 18.02.2020 у справі № 1840/3344/18 Верховний Суд зазначив, що «пенсія за віком» - це свого роду «державний депозит» (примусовий та індивідуальний) кожної особи, який залежить від праці такої особи, та підлягає безумовному поверненню з боку держави у встановленому розмірі протягом всього життя пенсіонера після досягнення певного віку.

Суд зауважує, що зазначений правовий висновок необхідно розповсюдити також і на «пенсії за віком на пільгових умовах».

Відповідно до статті 60 Закону №1788-XII робота в лепрозорних і протичумних закладах охорони здоров`я, у закладах (відділеннях) з лікування осіб, заражених вірусом імунодефіциту людини або хворих на СНІД, в інших інфекційних закладах (відділеннях) охорони здоров`я, у патолого-анатомічних і реанімаційних відділеннях закладів охорони здоров`я, а також у закладах з надання психіатричної допомоги зараховується до стажу роботи у подвійному розмірі.

Прикінцевими положеннями Закону №1058-IV визначено, що до запровадження пенсійного забезпечення через професійні та корпоративні фонди пенсійне забезпечення застрахованих осіб, які працювали на посадах, що дають право на призначення пенсії на пільгових умовах за списками №1 і 2, а також за вислугу років, здійснюється за названим Законом у разі досягнення пенсійного віку та за наявності трудового стажу, передбаченого Законом №1788-XII.

Нормами пункту 16 Прикінцевих положень Закону №1058-IV передбачено, що положення Закону №1788-ХІІ застосовуються у частині визначення права на пенсію за віком на пільгових умовах і за вислугу років.

З огляду на системний аналіз зазначених норм, суд дійшов висновку, що Закон №1058-IV не передбачає обмежень щодо застосування статті 60 Закону №1788-ХІІ під час обчислення пільгового стажу для призначення пенсії на пільгових умовах, а сама редакція статті 60 Закону №1788-ХІІ є чинною на теперішній час.

Положення статті 24 Закону №1058-IV також не скасовують та не зупиняють дію статті 60 Закону №1788-ХІІ.

Відповідно до довідки КНП «Чернігівська обласна лікарня» від 06.10.2025 № 2-28/02/380, ОСОБА_1 працювала в Чернігівському обласному протитуберкульозному диспансері (КЛПЗ «Чернігівський обласний протитуберкульозний диспансер», КНП «Чернігівський обласний медичний центр соціально значущих та небезпечних хвороб» ЧОР) з 01.08.1986 по 10.07.1995 та з 20.11.1995 по 12.05.2020. Робота згідно з ст. 60 ЗУ «Про пенсійне забезпечення» зараховується до стажу роботи у подвійному розмірі.

Відповідно до довідки КНП «Чернігівська обласна психоневрологічна лікарня» Чернігівської обласної ради від 08.10.2025 № 269, видана ОСОБА_1 на пред`явлення в Пенсійний фонд для нарахування пільгового стажу згідно ст. 60 з доповненнями ЗУ «Про пенсійне забезпечення» та для підтвердження трудового стажу, ОСОБА_1 дійсно працювала в Чернігівській обласній психоневрологічній лікарні на 0,5 посади лікаря-фтизіатра з 15.01.2008 по 29.04.2011 та з 20.06.2012 по 31.12.2018.

При цьому, з довідки від 08.10.2025 № 269 вбачається, що позивач у відпустці по догляду за дитиною по досягненню 3-х років не перебувала та у відпустках без збереження заробітної плати перебувала у періоди з 12.05.2009 по 10.06.2009, з 11.09.2019 по 30.09.2012, з 19.03.2013 по 21.03.2013, з 02.06.2014 по 06.06.2014, з 07.12.2015 по 11.12.2015, з 07.12.2016 по 09.12.2016.

За правилами статті 60 Закону №1788-ХІІ та в силу приписів пункту 16 Розділу XV «Прикінцеві положення» Закону №1058-IV період роботи у інфекційному закладі охорони здоров`я та у закладі з надання психіатричної допомоги зараховується до стажу роботи у подвійному розмірі.

Зазначені висновки узгоджуються з правовою позицією, висловленою Верховним Судом у постановах від 04.12.2019 у справі №689/872/17 та від 20.04.2022 у справі №214/3705/17, від 27.04.2023 у справі №160/14078/22, у яких Суд залишив без змін рішення судів першої та апеляційної інстанцій, якими зобов`язано відповідачів зарахувати до страхового стажу в подвійному розмірі відповідно до статті 60 Закону №1788-ХІІ періоди роботи позивачів в інфекційних закладах після 01.01.2004, тобто після дати набрання чинності Законом №1058-IV.

Отже, беручи до уваги положення статті 60 Закону №1788-XII, спірний період роботи позивача необхідно рахувати у подвійному розмірі. Водночас, відповідач, не врахувавши позивачу при призначенні пенсії до її стажу в подвійному розмірі вказані періоди роботи, діяв протиправно.

При цьому, відповідно до пункту 4 частини другої статті 245 Кодексу адміністративного судочинства України, у разі задоволення адміністративного позову суд може прийняти рішення про зобов`язання відповідача вчинити певні дії.

У випадку, коли поданих доказів достатньо для того, щоб зобов`язати суб`єкта владних повноважень прийняти те чи інше рішення чи утриматись від вчинення певних дій суд вправі обрати такий спосіб захисту порушеного права. При цьому, спосіб відновлення порушеного права має бути ефективним та таким, який виключає подальші протиправні рішення, дії чи бездіяльність суб`єкт а владних повноважень, а у випадку невиконання, або неналежного виконання рішення не виникала б необхідність повторного звернення до суду, а здійснювалося примусове виконання рішення.

Згідно з частинами першою та другою статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

За таких обставин, суд, на підставі наданих доказів в їх сукупності, системного аналізу положень законодавства України приходить до висновку, що позов необхідно задовольнити повністю.

Відповідно до частини першої статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Як видно з наявної у матеріалах справи квитанції від 10.11.2025 № 9051-8375-4669-0360 позивачем під час звернення з цим позовом до суду сплачено судовий збір у розмірі 968,96 грн, у зв`язку із чим слід стягнути за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі на користь позивача судові витрати у розмірі 968,96 грн.

Керуючись статтями 2, 139, 227, 241-246, 250-262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії задовольнити.

Визнати протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області щодо незарахування у подвійному розмірі до страхового стажу ОСОБА_1 періодів роботи в протитуберкульозному диспансері та психоневрологічній лікарні.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області зарахувати у подвійному розмірі відповідно до статті 60 Закону України від 05.11.1991 №1788-XII «Про пенсійне забезпечення» (далі - Закон №1788-XII) до страхового стажу ОСОБА_1 періоди роботи в Чернігівському обласному протитуберкульозному диспансері, КЛПЗ «Чернігівський обласний протитуберкульозний диспансер», КНП «Чернігівський обласний медичний центр соціально значущих та небезпечних хвороб» Чернігівської обласної ради з 01 січня 2004 року по 12 травня 2020 року та у Чернігівській обласній психоневрологічній лікарні на 0,5 посади лікаря-фтизіатра з 15 січня 2008 року по 29 квітня 2011 року та з 20 червня 2012 року по 31 грудня 2018 року, за виключенням періодів перебування ОСОБА_1 у відпустках без збереження заробітної плати та здійснити перерахунок пенсії з 11 травня 2025 року з урахуванням раніше виплачених сум.

Стягнути з Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області за рахунок його бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 понесені нею витрати по сплаті судового збору у розмірі в розмірі 968,96 грн.

Рішення набирає законної сили відповідно до статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене до суду апеляційної інстанції за правилами, встановленими статтями 293, 295-297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Позивач: ОСОБА_1 , АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Відповідач: Головне управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області, вул. П`ятницька, 83А, м. Чернігів, Чернігівська обл., Чернігівський р-н, 14005, .

Дата складення повного рішення суду - 21.01.2026.

Суддя Ю. О. Скалозуб