Справа № 240/21479/24
Суддя: Капустинський М.М.
Дата ухвалення: 2026-01-20 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 240/21479/24

Головуючий у 1-й інстанції: Майстренко Наталія Миколаївна

Суддя-доповідач: Капустинський М.М.

20 січня 2026 року

м. Вінниця

Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Капустинського М.М.

суддів: Сапальової Т.В. Шидловського В.Б.

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 01 жовтня 2025 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправною бездіяльності, зобов`язання вчинити дії,

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернувся до Житомирського окружного адміністративного суду з позовною заявою до військової частини НОМЕР_1 , в якій просив:

- визнати протиправною бездіяльність військової частини НОМЕР_2 щодо ненарахування та невиплати йому індексації грошового забезпечення з 01 січня 2016 року по 28 лютого 2018 року включно;

- зобов`язати військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити індексацію грошового забезпечення за період з 01 січня 2016 року по 28 лютого 2018 року включно, з встановленням для обчислення індексації місяця підвищення (базового місяця) - січень 2008 року;

- визнати протиправною бездіяльність військової частини НОМЕР_1 щодо ненарахування та невиплати індексації грошового забезпечення з 01 січня 2023 року по 18 липня 2024 року включно;

- зобов`язати військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити індексацію грошового забезпечення за період з 01 січня 2023 року по 18 липня 2024 року включно, з встановленням для обчислення індексації місяця підвищення (базового місяця) - березень 2018 року;

- визнати протиправною бездіяльність військової частини НОМЕР_1 щодо невиплати індексації грошового забезпечення, відповідно до вимог абзаців 4, 5, 6, пункту 5 Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17 липня 2003 року № 1078, за період з 01 березня 2018 року по 18 липня 2024 року включно;

- стягнути з військової частини НОМЕР_1 на його користь індексацію грошового забезпечення, у відповідності до вимог абзаців 4, 5, 6 пункту 5 Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17 липня 2003 року №1078, за період з 01 березня 2018 року по 18 липня 2024 року включно з розрахунку 3900,63 гривень на місяць в сумі 298712,76 гривень;

- визнати протиправними дії військової частини НОМЕР_1 щодо виплати одноразових видів грошового забезпечення, а саме: грошової допомоги на оздоровлення за 2016-2024 роки, матеріальної допомоги дія вирішення соціально-побутових питань за 2017, 2019, 2022 та 2024 роки, грошової компенсації за невикористані календарні дні щорічної основної відпустки за 2021-2024 роки, грошової компенсації за невикористані календарні дні додаткової відпустки як учаснику бойових дій за 2015-2021 роки, грошової компенсації за невикористані календарні дні додаткової відпустки як особі з інвалідністю внаслідок війни за 2022-2024 роки та одноразової грошової допомоги при звільненні, без урахування при їх обчисленні індексації грошового забезпечення та щомісячної додаткової грошової винагороди військовослужбовцям Збройних Сил України, передбаченої постановою Кабінету Міністрів України від 22 вересня 2010 року №889;

- зобов`язати військову частину НОМЕР_1 здійснити перерахунок та виплату одноразових видів грошового забезпечення, а саме грошову допомогу на оздоровлення за 2016-2024 роки, матеріальну допомогу для вирішення соціально-побутових питань за 2017, 2019, 2022 та 2024 роки, грошову компенсацію за невикористані календарні дні щорічної основної відпустки за 2021-2024 роки, грошову компенсацію за невикористані календарні дні додаткової відпустки як учаснику бойових дій за 2015-2021 роки, грошову компенсацію за невикористані календарні дні додаткової відпустки як особі з інвалідністю внаслідок війни за 2022-2024 роки та одноразову грошову допомогу при звільненні, з включенням до грошового забезпечення, з якого проводиться розрахунок, індексації грошового забезпечення, розрахованої у відповідності до вимог пункту 1-1 та вимог абзаців 4, 5, 6 пункту 5 Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17 липня 2003 року № 1078, та щомісячної додаткової грошової винагороди військовослужбовцям Збройних Сил України, передбаченої постановою Кабінету Міністрів України від 22 вересня 2010 року № 889. з урахуванням раніше виплачених сум;

- зобов`язати військову частину НОМЕР_1 у відповідності до Закону України від 19 жовтня 2000 року №2050-ІІІ «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати» та Порядку проведення компенсації громадянам втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21 лютого 2001 року №159, нарахувати та виплатити йому компенсацію втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати на суму невиплаченого грошового забезпечення (одноразових додаткових видів грошового забезпечення та індексації) за весь час затримки виплати, а саме за період з 01 січня 2016 року по дату фактичної виплати заборгованості з грошового забезпечення.

Обґрунтовуючи позовні вимоги, позивач зазначив, що протиправно не отримав у повному обсязі кошти, на які мав право за час проходження військової служби, а саме не була виплачена індексація грошового забезпечення за період з 01.01.2016 по 28.03.2018, з 01.03.2018 по 18.07.2024 в повному обсязі. Стверджує, що виплата позивачу одноразових видів грошового забезпечення протиправно, на його думку, була проведена без урахування при їх обчисленні індексації грошового забезпечення.

Рішенням Житомирського окружного адміністративного суду від 01 жовтня 2025 року позов задоволено частково.

Визнано протиправною бездіяльність військової частини НОМЕР_2 щодо ненарахування та невиплати ОСОБА_1 індексації грошового забезпечення з 01 січня 2016 року по 28 лютого 2018 року, включно.

Зобов`язано військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 індексацію грошового забезпечення за період з 01 січня 2016 року по 28 лютого 2018 року включно, з встановленням для обчислення індексації місяця підвищення (базового місяця) - січень 2008 року.

Визнано протиправною бездіяльність військової частини НОМЕР_1 щодо неврахування вимог абзаців четвертого-шостого пункту 5 Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 №1078 при нарахуванні ОСОБА_1 індексації грошового забезпечення за період з 01.03.2018 по 31.12.2022 та з 01.01.2024 по 18.07.2024.

Зобов`язано військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити індексацію грошового забезпечення ОСОБА_1 за період з 01.03.2018 по 31.12.2022 та з 01.01.2024 по 18.07.2024 з урахуванням абзаців четвертого-шостого пункту 5 Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 №1078.

Визнано протиправними дії щодо неврахування військовою частиною НОМЕР_1 індексації грошового забезпечення при здійсненні обрахунку ОСОБА_1 грошової допомоги на оздоровлення за 2016-2024 роки, матеріальної допомоги дія вирішення соціально-побутових питань за 2017, 2019, 2022 та 2024 роки, грошової компенсації за невикористані календарні дні щорічної основної відпустки за 2021-2024 роки, грошової компенсації за невикористані календарні дні додаткової відпустки як учаснику бойових дій за 2016-2021 роки, грошової компенсації за невикористані календарні дні додаткової відпустки як особі з інвалідністю внаслідок війни за 2022-2024 роки та одноразової грошової допомоги при звільненні з військової служби.

Зобов`язано військову частину НОМЕР_1 здійснити перерахунок та виплату ОСОБА_1 грошової допомоги на оздоровлення за 2016-2022, 2024 роки, матеріальної допомоги дія вирішення соціально-побутових питань за 2017, 2019, 2022 та 2024 роки, грошової компенсації за невикористані календарні дні щорічної основної відпустки за 2021-2024 роки, грошової компенсації за невикористані календарні дні додаткової відпустки як учаснику бойових дій за 2016-2021 роки, грошової компенсації за невикористані календарні дні додаткової відпустки як особі з інвалідністю внаслідок війни за 2022, 2024 роки та одноразової грошової допомоги при звільненні з військової служби, з включенням до грошового забезпечення, з якого проводиться обрахунок, розміру індексації грошового забезпечення, розрахованої у відповідності до вимог абзаців 4, 5, 6 пункту 5 Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17 липня 2003 року №1078, з урахуванням виплачених сум.

Визнано протиправною бездіяльність військової частину НОМЕР_1 щодо нарахування та виплати ОСОБА_1 одноразових видів грошового забезпечення, а саме грошової допомоги на оздоровлення за 2016-2018 роки, матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань за 2017 рік без включення до грошового забезпечення, з якого проводиться розрахунок, щомісячної додаткової грошової винагороди військовослужбовцям Збройних Сил України, передбаченої постановою Кабінету Міністрів України від 22 вересня 2010 року №889.

Зобов`язано військову частину НОМЕР_1 здійснити перерахунок та виплату ОСОБА_1 одноразових видів грошового забезпечення, а саме грошової допомоги на оздоровлення за 2016-2018 роки, матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань за 2017 рік з включенням до грошового забезпечення, з якого проводиться розрахунок, щомісячної додаткової грошової винагороди військовослужбовцям Збройних Сил України, передбаченої постановою Кабінету Міністрів України від 22 вересня 2010 року №889, з урахуванням раніше виплачених сум.

Зобов`язано військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 компенсацію втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати на суму невиплаченого грошового забезпечення (одноразових, додаткових видів грошового забезпечення та індексації) за період з 01.01.2016 по день фактичної виплати грошового забезпечення включно за весь час затримки виплати.

В задоволенні решти вимог (зобов"язанні Відповідача нарахувати та виплатити Позивачу індексацію грошового забезпечення за період з 01.03.2018 по 18.07.2024 у конкретній величині - 3900,63 грн. на місяць в сумі 298712,76 грн.) - відмовлено.

Не оспорюючи рішення суду першої інстанції в цілому, Позивач вважає що дане рішення в частині відмови у задоволенні позовних вимог ухвалене з порушенням норм процесуального права просить скасувати рішення в відмовленій його частині та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги у повному обсязі.

На обгрунтування заявленого Позивач зазначає, що ухвалене рішення не в повній мірі забезпечує дотримання принципу ефективності захисту його прав та інтересів, оскільки судом не враховано правову позицію Верховного Суду сформовану у перерахованих ним справах, що мають ознаки типових, оскільки суд не перевірив правильність наведеного ним розрахунку та не вказав у резолютивній частині рішення чіткі розміри виплат, на які Позивач має право та які Відповідач зобов"язаний нарахувати й виплатити.

Відповідачем також подано апеляційну скаргу на вказане судове рішення, проте, ухвалою Сьомого апеляційного суду від 18.12.2025 апеляційну скаргу повернуто відповідачеві.

Враховуючи, що рішення суду першої інстанції ухвалено в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін, суд апеляційної інстанції в порядку п.3 ч.1 ст.311 КАС України розглядає справу в порядку письмового провадження.

Перевіривши вимоги та підстави апеляційної скарги Позивача, дослідивши матеріали справи в їх сукупності, проаналізувавши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, з огляду на наступне.

Як встановлено судом першої інстанції та підтверджено матеріалами справи, позивач проходив військову службу у військовій частині НОМЕР_1 .

18.07.2024 наказом командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 18.07.2024 №206 позивача виключено зі списків особового складу та всіх видів забезпечення як такого, що звільнений з військової служби у відставку наказом командира військової частини НОМЕР_1 (по особовому складу) від 16.07.2024 №75-РС.

На день виключення зі списків особового складу військової частини НОМЕР_1 позивачем не отримано у повному обсязі кошти, на які він мав право за час проходження військової служби.

Позивач звернувся із заявою до відповідача щодо нарахування та виплати індексації у повному розмірі.

Листом від 18.10.2024 року №8232 військова частина НОМЕР_1 повідомила позивача, що нарахування та виплата грошового забезпечення проводилась відповідно до норм Порядку виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам, затвердженого наказом Міністра оборони України від 07.06.2018 №260 (зі змінами), Постанови Кабінету Міністрів України від 30 серпня 2017 року №704 «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» (зі змінами). Заборгованість по виплаті грошового забезпечення у військовій частині НОМЕР_1 відсутня, тому підстав для виплати компенсації втрати частини доходів і середнього заробітку немає.

З довідок, приєднаних до листа військової частини НОМЕР_1 , позивачу стало відомо про неврахування індексації грошового забезпечення при обрахунку одноразових та додаткових видів грошового забезпечення у попередніх роках служби.

Вважаючи протиправними дії відповідача щодо незастосування коефіцієнтів індексації, які відповідають місяцю підвищення посадового окладу - січня 2008 року, та, як наслідок, неправильний обрахунок індексації з 01.03.2018, а також неврахування індексації при обчисленні одноразових та додаткових видів грошового забезпечення, позивач звернувся до суду з цим позовом.

Ухвалюючи оскаржуване рішення та частково задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з їх обґрунтованості, відтак і наявності підстав для часткового задоволення вимог. Щодо «фіксованої» суми індексації, то суд зазначив, що як Закон України «Про індексацію грошових доходів населення» так і Порядок №1078 такого поняття не містять, відтак позовні вимоги щодо стягнення з Відповідача індексації грошового забезпечення, відповідно до вимог абзаців 4, 5, 6 пункту 5 Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17 липня 2003 року №1078, за період з 01 березня 2018 року по 18 липня 2024 року включно з розрахунку 3900,63 гривень на місяць в сумі 298712,76 гривень задоволенню не підлягають.

Колегія суддів не погоджується з рішенням суду першої інстанції в його відмовленій частині та, відповідно до ч.1 ст.308 КАС України, переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами, перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Так, щодо позовних вимог про нарахування та виплати "фіксованої" суми індексації грошового забезпечення за період з 01.03.2018 по 18.07.2024, то колегія суддів зазначає, що дійсно ні Закон України "Про індексацію грошових доходів населення" ні Порядок № 1078 такого поняття не містять.

Цей термін фігурував у Додатку 4 до Порядку №1078 у редакції постанови Кабінету Міністрів України від 13 червня 2012 року №526, де були наведені приклади обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації.

Проте постановою Уряду №1013 від 9.12.2015 цей Додаток був викладений у новій редакції і з 01.12.2015 у цьому Додатку, як і в цілому Порядку №1078, поняття фіксованої суми індексації не згадується.

З 1 грудня 2015 року в абзацах 3, 4, 5, 6 пункту 5 Порядку №1078 по суті йде мова про поняття індексації-різниці, право на яку виникає тільки тоді, коли у місяці підвищення тарифних ставок (окладів) розмір доходу менший суми можливої індексації, визначеної в цьому місяці.

Абзаци 3, 4 пункту 5 Порядку №1078 у редакціях, які застосовувалися з 01.12.2015 до 01.04.2021, передбачали обставини, за наявності яких у місяці підвищення доходу індексація (не) нараховується, а саме:

- сума індексації у місяці підвищення тарифних ставок (окладів) не нараховується, якщо розмір підвищення грошового доходу перевищує суму індексації, що склалася у місяці підвищення доходу (абз.3);

- сума індексації у місяці підвищення тарифних ставок (окладів) нараховується, якщо розмір підвищення грошового доходу не перевищує суму індексації, що склалася у місяці підвищення доходу (абз.4).

Якщо у місяці підвищення тарифних ставок (окладів) сума цієї індексації нараховується, то абзац 6 пункту 5 Порядку №1078 додатково указує, що ця сума індексації-різниці виплачується до наступного підвищення тарифних ставок (окладів) і до неї надалі додається поточна індексація, яка складається, коли величина індексу споживчих цін перевищує поріг індексації у розмірі 103 відсотки.

Системний аналіз пункту 1, абзаців 4, 6 пункту 5 Порядку №1078 (у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) дає суду підстави зробити висновок, що нарахування й виплата суми індексації-різниці мають щомісячний фіксований характер, гарантуються законом і є обов`язковими для підприємств, установ та організацій незалежно від форми власності і господарювання, а також для фізичних осіб, які використовують працю найманих працівників.

З урахуванням того факту, що 01.03.2018 набрала чинності постанова Кабінету Міністрів України "Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб" від 30 серпня 2017 року №704, якою були встановлені нові розміри окладів військовослужбовців, та з огляду на правила пунктів 5, 10-2 Порядку №1078, березень 2018 року став місяцем підвищення доходу позивача, за яким слід здійснювати обчислення індексу споживчих цін для проведення подальшої індексації грошового забезпечення.

Аналогічна правова позиція викладена Верховним Судом у постановах від 23.03.2023 у справі №400/3826/21, від 29.03.2023 у справі №380/5493/21, від 06.04.2023 у справі №420/11424/21.

З матеріалів справи видно, що відповідач не нараховував і не виплачував позивачу індексацію-різницю за період з 01.03.2018 по 18.07.2024.

З огляду на абз.4 п.5 Порядку №1078 позивач (військовослужбовець) має право на отримання суми індексації-різниці за умови, якщо розмір підвищення доходу в березні 2018 року дорівнює або є меншим за суму можливої індексації, що склалася у березні 2018 року.

Якщо ця умова наявна, то розмір належної індексації-різниці визначається як різниця між сумою можливої індексації і розміром підвищення доходу.

Отже, для правильного вирішення справи необхідно з`ясувати, чи має позивач право на отримання щомісячної індексації-різниці за період з 01.03.2018 по 18.07.2024.

Так, Верховний Суд у згаданих вище постановах дійшов висновку, що для правильного застосування абзаців 3, 4, 5, 6 пункту 5 Порядку № 1078 необхідно встановити:

- розмір підвищення доходу позивача в березні 2018 року (А);

- суму можливої індексації грошового забезпечення позивача в березні 2018 року (Б);

- чи перевищує розмір підвищення доходу (А) суму можливої індексації (Б).

Розмір підвищення доходу в березні 2018 року (А) визначається як різниця між сумою грошового забезпечення в березні 2018 року та сумою грошового забезпечення в лютому 2018 року.

В обидві ці суми враховуються складові грошового забезпечення, які не мають разового характеру (речення 2 абзацу 5 пункт 5 Порядку №1078).

Сума можливої індексації грошового забезпечення в березні 2018 року (Б) визначається як результат множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, актуального для березня 2018 року, на величину приросту індексу споживчих цін у березні 2018 року, поділений на 100 відсотків (абз.5 п.4 Порядку №1078).

Якщо розмір підвищення доходу в березні 2018 року (А) дорівнює або є меншим за суму можливої індексації, що склалася у березні 2018 року (Б), то це є підставою для нарахування й виплати позивачу індексації-різниці до чергового підвищення тарифних ставок (окладів) або до дати звільнення зі служби.

Як вже було зазначено судом, у такому випадку відповідно до абзацу 4 пункту 5 Порядку №1078 сума індексації-різниці в березні 2018 року розраховується як різниця між сумою можливої індексації (Б) і розміром підвищення доходу (А).

Згідно з п.1.9 Інструкції про порядок виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам, затвердженої наказом Міністра оборони України від 11.06.2008 №260 (чинної станом на лютий березень 2018 року), грошове забезпечення військовослужбовцям виплачується за місцем штатної служби в поточному місяці за минулий.

Відповідно до довідки від 18.10.2024 року №3578 фактично отримане грошове забезпечення Позивача в лютому 2018 року складалось з наступних складових:

- посадовий оклад 760,00 грн;

- оклад за військовим званням 60,00 грн;

- надбавка за вислугу років 328,00 грн;

- надбавка за виконання особливо важливих завдань 574,00 грн;

- премія 3708,80 грн;

- щомісячна додаткова грошова винагорода 3258,00 грн, що в загальному становить 8688,80 грн.

В березні 2018 року грошове забезпечення Позивача складалось з таких складових:

- посадовий оклад 3260,00 грн;

- оклад за військовим званням 950,00 грн;

- надбавка за вислугу років 2105,00 грн;

- надбавка за виконання особливо важливих завдань 631,50 грн;

- премія 2304,82 грн, що в загальному становить 9251,32 грн.

Суд враховує, що при визначенні розміру грошового забезпечення застосуванню підлягає саме Закон №2011-ХІІ, відповідно до якого щомісячна додаткова грошова винагорода входить до складу грошового забезпечення військовослужбовця, яке не має разового характер, що відповідає правовій позиції, викладеної у постанові Великої Палати Верховного Суду від 06.02.2019 у справі № 522/2738/17, постанові Верховного Суду в постанові по справі №520/8887/2020 від 26.01.2022.

Отже, грошовий дохід позивача у березні 2018 року в порівнянні з лютим 2018 року збільшився на 562,52 грн. (9251,32 грн - 8688,80 грн.).

Як зазначалося судом вище, для правильного вирішення цієї справи слід також визначити суму можливої індексації грошового забезпечення позивача в березні 2018 року, яка з урахуванням абзацу 5 пункту 4 Порядку №1078 вираховується шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, актуального для березня 2018 року, на величину приросту індексу споживчих цін у березні 2018 року, поділеного на 100 відсотків.

Величина приросту індексу споживчих цін для розрахунку індексації грошового забезпечення в березні 2018 року розрахована наступним шляхом:

лютий 2008 року 102,7% (індекс споживчих цін до попереднього місяця згідно з даними Держстату) = 1,027; березень 2008 року103,8% = 1,038; квітень 2008 року103,1% = 1,031; травень 2008 року 101,3% = 1,013; вересень 2008 року 101,3% = 1,013; жовтень 2008 року 101,7% = 1,017; листопад 2008 року 101,5% = 1,015; грудень 2008 року 102,1% = 1,021; січень 2009 року 102,9% = 1,029; лютий 2009 року 101,5% = 1,015; березень 2009 року 101,4% = 1,014; травень 2009 року 101,4% = 1,014; червень 2009 року 101,1% = 1,011; жовтень 2009 року 101,4% = 1,014; листопад 2009 року 101,1% = 1,011; січень 2010 року 102,7% = 1,027; лютий 2010 року 101,9% = 1,019; вересень 2010 року 103,5% = 1,035; грудень 2010 року 101,6% = 1,016; березень 2011 року 103,3% = 1,033; квітень 2011 року 101,3% = 1,013; червень 2011 року 101,2% = 1,012; березень 2014 року 101,98% = 1,020; квітень 2014 року 103,3% = 1,033; травень 2014 року 103,8 = 1,038; липень 2014 року 101,4% = 1,014; вересень 2014 року 103,72% = 1,037; жовтень 2014 року 102,4% = 1,024; листопад 2014 року 101,9% = 1,019; грудень 2014 року103,0% = 1,030; січень 2015 року 103,1% = 1,031; лютий 2015 року 105,3 = 1,053; березень 2015 року 110,8% = 1,108; квітень 2015 року 114% = 1,140; травень 2015 року 102,2% = 1,022; листопад 2015 року 101,55% = 1,016; квітень 2016 року 105,79% = 1,058; жовтень 2016 року 104,0% = 1,040; січень 2017 року 103,85% = 1,038; квітень 2017 року 103,74% = 1,037; липень 2017 року 103,13% =1,031; жовтень 2017 року 103,12% = 1,031; січень 2018 року 103,44% = 1,034.

Величина приросту індексу споживчих цін для розрахунку індексації грошового забезпечення розрахована наростаючим підсумком за період з лютого 2008 по січень 2018, а саме: 1,027 х 1,038 х 1,031 х 1,013 х 1,013 х 1,017 х 1,015 х 1,021 х 1,029 х 1,015 х 1,014 х 1,014 х 1,011 х 1,014 х 1,011 х 1,027 х 1,019 х 1,035 х 1,016 х 1,033 х 1,013 х 1,012 х 1,020 х 1,033 х 1,038 х 1,014 х 1,037 х 1,024 х 1,019 х 1,030 х 1,031 х 1,053 х 1,108 х 1,140 х 1,022 х 1,016 х 1,058 х 1,040 х 1,038 х 1,037 х 1,031 х 1,031 х 1,034 = 3,533 (353,3%).

Відтак величина приросту індексу споживчих цін становить 353,3% (наростаючий індекс споживчих цін) 100% = 253,3%.

Прожитковий мінімум для працездатних осіб у березні 2018 року складав 1762,00 грн.

Отже, сума можливої індексації грошового забезпечення в березні 2018 року становить 4463,15 грн (1762,00 грн х 253,30% /100 = 4463,15 грн).

Враховуючи те, що розмір належної індексації-різниці визначається як різниця між сумою можливої індексації і розміром підвищення доходу, то індексація-різниця (фіксована індексація) складає 4462,97 грн, оскільки розмір підвищення доходу в березні 2018 року (562,52 грн) є меншим за суму можливої індексації, що склалася у березні 2018 року (4463,15 грн).

Отже, слід визнати протиправною бездіяльність військової частини НОМЕР_1 щодо неврахування вимог абзаців четвертого-шостого пункту 5 Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 №1078, при нарахуванні індексації грошового забезпечення за період з 01.03.2018 по 31.12.2022 та з 01.01.2024 по 18.07.2024 та зобов"язати відповідача нарахувати та виплатити позивачу індексацію грошового забезпечення, відповідно до вимог абзаців 3, 4, 6 пункту 5 Порядку №1078 за період з 01.03.2018 по 31.12.2022 та з 01.01.2024 по 18.07.2024, включно, з розрахунку 3900,63 гривень на місяць в сумі 251905,20 грн. (період: 64 місяці та 18 днів липня 2024р.).

При цьому, колегія суддів враховує вимоги п.3 розділу Прикінцеві положення Закону України "Про Державний бюджет України на 2023 рік", яким зупинена дія Закону України "Про індексацію грошових доходів населення" від 03.07.1991 №1282-XII у 2023 році.

Колегія суддів звертає увагу, що вказана норма підлягає застосуванню у спірних правовідносинах оскільки ця норма є чинною на даний час та не визнавалась неконституційною.

Відтак, підприємства, установи, організації у 2023 році звільнені від обов`язку здійснювати нарахування та виплату індексації доходів, зокрема, оплати праці (грошового забезпечення). Обчислення індексу споживчих цін для нарахування сум індексації у 2023 році не здійснюється.

До того ж оскільки дію Закону №1282-XII зупинено на 2023 рік, то підзаконний нормативно-правовий акт - Порядок проведення індексації грошових доходів населення», затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 №1078, який прийнятий на виконання вимог ч.2 ст.6 вказаного Закону також не діє протягом 2023 року.

Відповідно до позиції Конституційного Суду України, викладеної у рішенні від 26.12.2011 №20-рп/2011, передбачені законами соціально-економічні права не є абсолютними. Механізм реалізації цих прав може бути змінений державою, зокрема, через неможливість їх фінансового забезпечення шляхом пропорційного перерозподілу коштів з метою збереження балансу інтересів усього суспільства. Розміри соціальних виплат залежать від соціально-економічних можливостей держави.

Згідно з ч.2 ст.6 КАС України, суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського Суду з прав людини.

Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) неодноразово висловлював правову позицію щодо можливості обмеження розміру соціальних виплат. ЄСПЛ не заперечує право держав зменшувати такий розмір, не сформулював правової позиції щодо достатнього розміру таких соціальних виплат. Така практика свідчить про достатньо широке «поле» для розсуду, яке ЄСПЛ залишає державам у питаннях соціального забезпечення.

ЄСПЛ визнає можливість, що виплати соціального страхування можуть бути зменшені або припинені, однак, розглядаючи питання відповідності таких дій, ЄСПЛ у кожній конкретній справі ураховує всі відповідні обставини справи й з`ясовує, чи було законним таке втручання, чи мало легітимну мету таке втручання та чи не поклало таке втручання надмірний тягар на особу, якої це стосується (справа «Valkov and Others v. Bulgaria» (заява №2033/04); справа «Khoniakina v. Georgia» (заява №17767/08)).

Колегією суддів, також, враховується правова позиція Європейського суду з прав людини, викладена в рішенні «Великода проти України» від 03 червня 2014 року, в якому Суд зазначив, що законодавчі норми можуть змінюватися, передбачені законами соціально-економічні права не є абсолютними. Механізм реалізації цих прав може бути змінений державою, зокрема, через неможливість їх фінансового забезпечення шляхом пропорційного перерозподілу коштів з метою збереження балансу інтересів усього суспільства, зміна механізму нарахування певних видів соціальних виплат та допомоги є конституційно допустимою до тих меж, за якими ставиться під сумнів сама сутність змісту права на соціальний захист.

Аналогічний правовий підхід Європейським судом з прав людини застосований й в рішеннях від 09 жовтня 1979 року у справі «Ейрі проти Ірландії» та від 12 жовтня 2004 року у справі «Кйартан Асмундсон проти Ісландії», в якому Суд зазначив, що здійснення соціально-економічних прав людини значною мірою залежить від становища в державах, особливо фінансового, і такі положення поширюються й на питання допустимості зменшення соціальних виплат.

Крім того, колегія суддів звертає увагу, що в постанові Верховного Суду від 28 червня 2024 року в справі №200/2319/23 касаційний суд погодився з висновком суду апеляційної інстанції про відсутність підстав для задоволення позовних вимог про визнання протиправною бездіяльності військової частини щодо невиплати позивачу в повному розмірі індексації грошового забезпечення за період з 01.01.2023 по 02.03.2023 включно, відповідно до абзаців 4, 6 пункту 5 Порядку № 1078 та зобов`язання військової частини нарахувати та виплатити таку індексацію, оскільки пунктом 3 "Прикінцеві положення" Закону України від 03.11.2022 №2710-IX "Про Державний бюджет України на 2023 рік" зупинено на 2023 рік дію Закону України "Про індексацію грошових доходів населення".

Отже, підприємства, установи, організації у 2023 році звільнені від обов`язку здійснювати нарахування та виплату індексації доходів, зокрема оплати праці (грошового забезпечення), тому відсутні підстави для зобов`язання відповідача нарахувати індексацію позивачу за цей період.

З огляду на викладене колегія суддів зазначає, що належне позивачу грошове забезпечення за період з 01.01.2023 по 31.12.2023 не підлягає індексації, відповідач діяв у межах повноважень та у спосіб, що передбачені законом, а тому підстави для задоволення позовних вимог в цій частині відсутні.

На підставі викладеного, колегія суддів приходить до висновку, що доводи апеляційної скарги частково спростовують висновки суду першої інстанції, а тому рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню в частині.

Відповідно до ст.242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Також, ЄСПЛ у п.36 по справі "Суомінен проти Фінляндії" (Suominen v. Finland), №37801/97 від 1 липня 2003 року зазначив, що хоча національний суд має певну свободу розсуду щодо вибору аргументів у тій чи іншій справі та прийняття доказів на підтвердження позицій сторін, орган влади зобов`язаний виправдати свої дії, навівши обґрунтування своїх рішень.

Рішення судів повинні достатнім чином містити мотиви, на яких вони базуються для того, щоб засвідчити, що сторони були заслухані, та для того, щоб забезпечити нагляд громадськості за здійсненням правосуддя (див. п.30. Рішення Європейського Суду з прав людини у справі "Hirvisaari v. Finland" від 27 вересня 2001 року).

Судова колегія зазначає, що згідно з практикою ЄСПЛ, зокрема, в рішенні по справі "Серявін та інші проти України" від 10 лютого 2010 року, відповідно до п. 58 якого суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" (Ruiz Torija v. Spain) від 9 грудня 1994 року, п. 29).

Згідно з п.2 ч.1 ст.315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення.

Відповідно до ст.317 КАС України підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є: неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 310, 315, 317, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В:

апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 01 жовтня 2025 року в частині відмови у задоволенні позову - скасувати.

Прийняти в цій частині нову постанову якою позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити частково.

Визнати протиправною бездіяльності військової частини НОМЕР_1 щодо неврахування вимог абзаців четвертого-шостого пункту 5 Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 №1078, при нарахуванні індексації грошового забезпечення за період з 01.03.2018 по 31.12.2022 та з 01.01.2024 по 18.07.2024.

Зобов"язати військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 індексацію грошового забезпечення, відповідно до вимог абзаців 3, 4, 6 пункту 5 Порядку №1078 за період з 01.03.2018 по 31.12.2022 та з 01.01.2024 по 18.07.2024, включно, з розрахунку 3900,63 гривень на місяць в сумі 251905,20 грн.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку згідно зі ст.ст.328, 329 КАС України.

Постанова суду складена в повному обсязі 20 січня 2026 року.

Головуючий Капустинський М.М.

Судді Сапальова Т.В. Шидловський В.Б.