Справа № 600/6124/25-а
Суддя: Григораш Віталій Олександрович
Дата ухвалення: 2026-01-19 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЧЕРНІВЕЦЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

про відкриття спрощеного позовного провадження в адміністративній справі

19 січня 2026 р. м. Чернівці Справа № 600/6124/25-а

Суддя Чернівецького окружного адміністративного суду Григораш В.О., розглянувши матеріали позову ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ), в інтересах якого звернувся адвокат Крушельницький Ігор Аркадійович до військової частини НОМЕР_1 ( АДРЕСА_2 ) про визнання протиправною бездіяльність та зобов`язання вчинити дії,-

ВСТАНОВИВ:

29.12.2025 до Чернівецького окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов ОСОБА_1 (позивач), в інтересах якого звернувся адвокат Крушельницький Ігор Аркадійович до військової частини НОМЕР_1 (відповідач) з такими позовними вимогами:

- визнати протиправною бездіяльність військової частини НОМЕР_1 щодо не проведення перерахунку та доплати розміру грошового забезпечення ОСОБА_1 з урахуванням розмірів посадового окладу та окладу за військовим званням, визначених шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 01 січня календарного року, на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з додатками 1, 12, 13, 14 до постанови Кабінету Міністрів України №704 від 30.08.2017 "Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб" в період з 17 листопада 2022 року по 15 січня 2025 року включно;

- зобов`язати військову частину НОМЕР_1 перерахувати та виплатити ОСОБА_1 грошове забезпечення, а також усі інші належні за цей період додаткові види грошового забезпечення (грошової допомоги для оздоровлення, матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань, компенсації за невикористані дні відпусток, одноразової грошової допомоги при звільнені, тощо) з урахуванням розмірів посадового окладу та окладу за військовим званням, визначених шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 01.01.2022, 01.01.2023, 01.01.2024 та 01.01.2025 (але не менше 50 відсотків розміру мінімальної заробітної плати встановленого законом на 01 січня календарного року) на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з додатками 1, 12, 13, 14 до постанови Кабінету Міністрів України №704 від 30.08.2017 "Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб" в період з 17 листопада 2022 року по 15 січня 2025 року включно, із врахуванням раніше виплачених сум та з компенсацією податку на доходи фізичних осіб;

- зобов`язати військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 компенсацію втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати на суму невиплаченого грошового забезпечення, а також усіх інших належних за цей період додаткових видів грошового забезпечення (грошової допомоги для оздоровлення, компенсації за невикористані дні відпусток, одноразової грошової допомоги при звільнені, тощо) за період з 17 листопада 2022 року по 15 січня 2025 року включно, за весь час затримки виплати, а саме з 17 листопада 2022 року по день фактичної виплати.

Ухвалою суду від 05.01.2026 даний адміністративний позов залишено без руху та встановлено строк для усунення недоліків та запропоновано надати до суду:

- докази, що позивач в період з 25.02.2022 по 26.09.2022 проходив військову службу у Збройних Силах України, в тому числі докази проходження військової служби (з 17.11.2022 по 15.01.2025) у військовій частині НОМЕР_1 , або вказати причини неможливості їх надання;

- заяву про поновлення строку звернення до суду із зазначенням причин пропуску строку звернення до суду.

На виконання вказаної заяви позивач подав до суду, заяву в якій вказував, що згідно до витягу із наказу командира військової частини НОМЕР_2 (по стройовій частині) від 15.01.2025 №14 позивача було не звільнено з військової служби, а переведено до військової частини НОМЕР_3 . Наказом командира військової частини НОМЕР_3 (по стройовій частині) від 26.09.2025 №286 позивача виключено зі списків особового складу військової частини та усіх видів забезпечення як такого, що звільнений з військової служби у запас. Таким чином з врахуванням вимог ст.ст. 116, 233 КЗпП України вважає, що тримісячний строк звернення до суду в даній справі предметом якої є виплата належних при звільненні сум є дотриманим, так як письмове повідомлення від відповідача, на запити адвоката від 19.11.2025 та від 22.12.2025, щодо нарахованих та виплачених сум було надано тільки 06.01.2026.

Розглянувши подану заяву та перевіривши наявні матеріали, суд зазначає таке.

Як вбачається із поданого позову, позивач в період з 17.11.2022 по 15.01.2025 проходив військову службу у військовій частині НОМЕР_1 , та в подальшому був переведений до військової частини НОМЕР_3 , з якої звільнений 26.09.2025.

19.11.2025 та 29.12.2025 представник позивача звертався із адвокатським запитом до військової частини НОМЕР_1 , в яких просив, в тому числі повідомити про суми нараховані та виплачені та виплачені при звільненні, із зазначенням окремо кожного виду виплати.

На вказані запити адвоката 06.01.2026 відповідач надав запитувану інформацію та документи, в тому числі картку особового рахунку позивача.

Процесуальним строком є проміжок часу, встановлений законом або судом, у який суд та особи, що беруть участь у справі, та інші учасники процесу вчиняють певні процесуальні дії, передбачені Кодексом адміністративного судочинства України, в результаті вчинення яких настають певні правові наслідки.

Так, положеннями частин першої та другої статті 122 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами. Для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Спеціальним законодавством, не врегульовано питання строків звернення до суду у зв`язку з порушенням відповідачем законодавства про оплату праці (виплату грошового забезпечення), однак такі питання регулює Кодекс законів про працю України.

Так, відповідно до ч. 2 ст. 233 КЗпП України (у редакції, яка діяла до 19.07.2022) у разі порушення законодавства про оплату праці працівник має право звернутися до суду з позовом про стягнення належної йому заробітної плати без обмеження будь-яким строком.

Законом України від 01.07.2022 №2352, який набрав чинності з 19.07.2022, ч.ч. 1, 2 ст. 233 КЗпП України викладено в такій редакції:

"Працівник може звернутися із заявою про вирішення трудового спору безпосередньо до суду в тримісячний строк з дня, коли він дізнався або повинен був дізнатися про порушення свого права, крім випадків, передбачених частиною другою цієї статті.

Із заявою про вирішення трудового спору у справах про звільнення працівник має право звернутися до суду в місячний строк з дня вручення копії наказу (розпорядження) про звільнення, а у справах про виплату всіх сум, що належать працівникові при звільненні, - у тримісячний строк з дня одержання ним письмового повідомлення про суми, нараховані та виплачені йому при звільненні (стаття 116)".

Проте, 11.12.2025 Конституційним Судом України прийнято рішення №1-р/2025 у справі №1-7/2024(337/24) у справі за конституційним поданням Верховного Суду щодо відповідності Конституції України (конституційності) ч. 1 ст. 233 Кодексу законів про працю України (справа щодо строків звернення працівника до суду про стягнення заробітної плати та інших належних працівникові виплат), відповідно до якого визнано такою, що не відповідає Конституції України (є неконституційною), ч. 1 ст. 233 Кодексу законів про працю України в частині встановлення тримісячного строку для звернення працівника до суду про стягнення заробітної плати та інших належних працівникові виплат.

В пункті 2 резолютивної частини рішення зазначено, що ч. 1 ст. 233 Кодексу законів про працю України в частині встановлення тримісячного строку для звернення працівника до суду про стягнення заробітної плати та інших належних працівникові виплат, визнана неконституційною, утрачає чинність із дня ухвалення Конституційним Судом України цього Рішення.

Відтак, з 11.12.2025 втратила чинність ч. 1 ст. 233 Кодексу законів про працю України, яка встановлювала тримісячний строк звернення до суду з позовом про виплату належних працівникові сум заробітної плати (грошового забезпечення).

Позивач був виключений зі списків особового складу та всіх видів грошового забезпечення наказом від 26.09.2025 №286, отже в цій справі підлягає застосуванню частина 2 статті 233 КЗпП України, яка передбачає, що із заявою про вирішення трудового спору у справах про виплату всіх сум, що належать працівникові при звільненні працівник має право звернутися до суду у тримісячний строк з дня одержання ним письмового повідомлення про суми, нараховані та виплачені йому при звільненні.

Враховуючи, що матеріали справи не містять іншої, ніж зазначеної представником позивача інформації щодо дати отримання ним письмового повідомлення про суми, нараховані і виплачені при звільненні (06.01.2026), а позовна заява подана 29.12.2025, тобто у визначений частиною 2 статті 233 КЗпП України строк, тому питання про поновлення такого строку не потребує вирішення судом.

Розглянувши позовну заяву, суд приходить до висновку, що вона подана особою, яка має адміністративну процесуальну дієздатність; відповідає вимогам, встановленим статтями 160, 161,171 Кодексу адміністративного судочинства України; даний спір виник із публічно-правових відносин; спір підлягає розгляду в порядку адміністративного судочинства; справа підсудна Чернівецькому окружному адміністративному суду.

Підстави залишення позовної заяви без руху, її повернення чи відмови у відкритті провадження у справі відсутні.

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку про наявність правових підстав для відкриття провадження у даній справі.

Беручи до уваги склад учасників справи, характер спірних правовідносин, а також враховуючи інші критерії, визначені частиною третьою статті 257 Кодексу адміністративного судочинства України, суд вважає за можливе розглянути вказану справу за правилами спрощеного позовного провадження.

Керуючись статтями 171, 241, 243, 248, 257, 260 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

УХВАЛИВ:

1. Прийняти позовну заяву до розгляду та відкрити провадження у справі за позовом ОСОБА_1 , в інтересах якого звернувся адвокат Крушельницький Ігор Аркадійович до військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправною бездіяльність та зобов`язання вчинити дії.

2. Справа буде розглядатись в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше.

3. Роз`яснити, що клопотання про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням сторін відповідач має подати в строк для подання відзиву, а позивач - не пізніше п`яти днів з дня отримання відзиву.

4. У разі заперечення проти позову запропонувати відповідачу у п`ятнадцятиденний строк з дня вручення даної ухвали подати відзив на позовну заяву, який повинен відповідати вимогам, встановленим частиною другою та частиною четвертою статті 162 Кодексу адміністративного судочинства України. Копія відзиву та доданих до нього документів повинні бути надіслані (надані) іншим учасникам справи одночасно з надісланням (наданням) відзиву до суду.

У разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.

5. Повідомити учасникам справи про можливість отримати інформацію по справі на сторінці суду на офіційному веб-порталі судової влади України в мережі Інтернет: adm.cv.court.gov.ua/sud2470/.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею та оскарженню не підлягає.

Суддя В.О. Григораш