Справа № 357/20638/25
Суддя: Цукуров В. П.
Дата ухвалення: 2026-01-21 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Провадження № 2-а/357/101/26
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 січня 2026 року Білоцерківський міськрайонний суд Київської області у складі:

головуючий суддя Цукуров В.П.,

секретар судового засідання Чайка О.В.,

розглянувши у порядку письмового провадження в місті Біла Церква Київської області адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення та закриття провадження у справі,

В С Т А Н О В И В:

1. Описова частина.

Короткий зміст позовних вимог. Рух справи.

У грудні 2025 року ОСОБА_1 (далі Позивач), в інтересах якого діє його представник, звернувся до суду з даним позовом. В обґрунтування заявлених вимог посилається на наступні обставини.

19.09.2025 року начальником ІНФОРМАЦІЯ_2 полковником ОСОБА_2 було винесено постанову №3988 за справою про адміністративне правопорушення за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП, якою Позивача було визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення та накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 17000,00 гривень.

В указаній постанові було зазначено, що Позивачем було порушено пункт 2 розділу ІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про внесення змін до деяких законів України щодо забезпечення прав військовослужбовців та поліцейських на соціальний захист», а саме він у особливий період не пройшов повторний медичний огляд з метою визначення придатності до військової служби в строк до 05.06.2025 року.

Указану постанову Позивач вважає незаконною, зазначає, що оскаржувана постанова прийнята після закінчення строку накладення адміністративного стягнення, а також вказує на те, що його повторно притягнули до адміністративної відповідальності за одне й те ж правопорушення. Посилаючись на приписи ст. 288 КУпАП, ст.ст. 20, 160, 161 КАС України, Позивач просив суд вказану постанову скасувати а провадження по справі про адміністративне правопорушення відносно нього закрити.

19.12.2025 року ухвалою суду відкрито провадження по даній справі, постановлено провести її розгляд в порядку письмового провадження без виклику сторін. Витребувано у Відповідача належним чином засвідчені копії матеріалів справи про адміністративне правопорушення за частиною 3 статті 210-1 КУпАП відносно Позивача.

Указану ухвалу представник Відповідача отримав 05.01.2026 року, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення.

2. Мотивувальна частина.

Фактичні обставини справи, встановлені судом.

19.09.2025 року начальником ІНФОРМАЦІЯ_2 полковником ОСОБА_2 було винесено постанову №3988 за справою про адміністративне правопорушення за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП, якою Позивача було визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення та накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 17000,00 гривень. В указаній постанові було зазначено, що Позивачем було порушено пункт 2 розділу ІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про внесення змін до деяких законів України щодо забезпечення прав військовослужбовців та поліцейських на соціальний захист», а саме він у особливий період не пройшов повторний медичний огляд з метою визначення придатності до військової служби в строк до 05.06.2025 року.

Указану постанову Позивач вважає незаконною, стверджує, оскаржувана постанова прийнята після закінчення строку накладення адміністративного стягнення, а також вказує на те, що його повторно притягнули до адміністративної відповідальності за одне й те ж правопорушення.

02.03.2025 року Позивач вніс свої відомості до Єдиного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів, отримав військово-обліковий документ та оновив свої дані, що підтверджується відповідними відомостями з додатку «Резерв+», де міститься вказівка «дані уточнено вчасно».

08.09.2025 року постановою №R64968, що винесена керівником ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_2 , Позивача було притягнуто до адміністративної відповідальності, передбаченої ч. 3 ст. 210 КУпАП, за порушення п.2. розділу ІІ Прикінцевих та перехідних положень, Закону України «Про внесення змін до деяких законів України щодо забезпечення прав військовослужбовців та поліцейських на соціальний захист» № 3621-IX від 21.03.2025 року (за відмову в проходженні ВЛК).

Оскаржуваною постановою (№3988 від 19.09.2025року ) Позивача також притягнуто до відповідальності за порушення п.2. розділу ІІ Прикінцевих та перехідних положень, Закону України «Про внесення змін до деяких законів України щодо забезпечення прав військовослужбовців та поліцейських на соціальний захист» № 3621-IX від 21.03.2025 року (за відмову від проходження ВЛК).

Нормами матеріального та процесуального права України, якими керується суд.

У відповідності до ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Стаття 251 КУпАП передбачає, що доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Згідно з ст.ст. 268, 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи, а особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, має право: знайомитися з матеріалами справи, давати пояснення, подавати докази, заявляти клопотання; при розгляді справи користуватися юридичною допомогою адвоката, іншого фахівця у галузі права, який за законом має право на надання правової допомоги особисто чи за дорученням юридичної особи, виступати рідною мовою і користуватися послугами перекладача, якщо не володіє мовою, якою ведеться провадження; оскаржувати постанову у справі.

Системний аналіз приписів КУпАП, які регламентують порядок притягнення особи до адміністративної відповідальності, дозволяє зробити висновок про те, що провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюються на основі суворого додержання законності. При розгляді справи про адміністративне правопорушення, виходячи з його правової природи та завдання, уповноважена особа має всебічно, повно і об`єктивно з`ясувати обставини справи, зокрема наявність вини особи у вчиненні такого правопорушення. Відповідач, як представник державного органу, наділеного повноваженнями щодо виявлення та притягнення винних осіб до адміністративної відповідальності, у своїй діяльності має керуватися виключно законом та діяти відповідно до нього.

Відповідно до ст.ст.72-74 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, а належними та допустимими є докази, які містять інформацію щодо предмету доказування та одержані в порядку встановленому законом.

При цьому, ст. 77 КАС України передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на Відповідача.

Відповідно до ч. 1 ст. 210-1 КпАП України адміністративна відповідальність настає за законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію.

Згідно з ч. 3 ст. 210-1 КУпАП вчинення дій, передбачених частиною першою цієї статті, в особливий період - тягне за собою накладення штрафу на громадян від однієї тисячі до однієї тисячі п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян і на посадових осіб органів державної влади, органів місцевого самоврядування, юридичних осіб та громадських об`єднань - від двох тисяч до трьох тисяч п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Вказана норма є бланкетною, при її застосуванні необхідно використовувати законодавчі акти, які визначають правила військового обліку та запровадження в Україні особливого періоду.

Відповідно до ст. 235 КУпАП територіальні центри комплектування та соціальної підтримки розглядають справи про такі адміністративні правопорушення: про порушення призовниками, військовозобов`язаними, резервістами правил військового обліку, про порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію, про зіпсуття військово-облікових документів чи втрату їх з необережності (ст.ст. 210, 210-1, 211 (крім правопорушень, вчинених військовозобов`язаними чи резервістами, які перебувають у запасі Служби безпеки України або Служби зовнішньої розвідки України). Від імені територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право керівники територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки.

Згідно з ч. 1 ст. 38 КУпАП адміністративне стягнення може бути накладено не пізніш як через два місяці з дня вчинення правопорушення, а при триваючому правопорушенні не пізніш як через два місяці з дня його виявлення, крім справ про адміністративні правопорушення, зазначених у частинах дев`ятій і десятій цієї статті, та за винятком випадків, коли справи про адміністративні правопорушення відповідно до цього Кодексу підвідомчі суду (судді).

Статтю 210-1 КУпАП доповнено частиною 3 Законом України №3696-ХІ від 09.05.2024 року, який набрав чинності 19.05.2024 року.

Відповідно до абзацу 1 частини 1 статті 22 Закону України «Про мобілізаційну піг8отовку та мобілізацію» громадяни зобов`язані з`являтися за викликом о територіального центру комплектування та соціальної підтримки у строк та місце, зазначені в повістці ( військовозобов`язані, резервісти Служби безпеки України- за викликом Центрального управління або регіонального органу Служби безпеки України, військовозобов`язані резервісти розвідувальних органів України за викликом відповідного підрозділу розвідувальних органів України), для взяття на військовий облік військовозобов`язаних чи резервістів, визначення їх призначення на особливий період, направлення для проходження медичного огляду.

Абзацом 3 ч. 3 ст. 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» визначено, що 3у разі отримання повістки про виклик до територіального центру комплектування та соціальної підтримки громадянин зобов`язаний з`явитися у визначені у ній місце та строк.

Відповідно до положень п. 2 ч. 1 дод. 2 «Правил військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів», затверджених постановою КМУ №1487 від 30.12.2022 призовники, військовозобов`язані та резервісти повинні: прибувати за викликом районних (міських) територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки, органів СБУ, відповідних підрозділів розвідувальних органів на збірні пункти, призовні дільниці, до територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки, органів СБУ, відповідних підрозділів розвідувальних органів у строки, зазначені в отриманих ними документах (мобілізаційних розпорядженнях, повістках, розпорядженнях) районних (міських) територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки, органів СБУ, відповідних підрозділів розвідувальних органів для взяття на військовий облік та визначення призначення на особливий період, оформлення військово-облікових документів, проходження медичного огляду, направлення на підготовку з метою здобуття або вдосконалення військово-облікової спеціальності, призову на військову службу або на навчальні (перевірочні) та спеціальні збори військовозобов`язаних та резервістів.

Статтею 280 КУпАП встановлено, що орган ( посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду. Чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини , що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно ч. 7 ст. 38 КУпАП, адміністративне стягнення за вчинення в особливий період правопорушень, передбачених статтями 210, 210-1 цього Кодексу, може бути накладено протягом трьох місяців з ня його виявлення, але не пізніше одного року з дня його вчинення.

Визначення на законодавчому рівні у статті 38 КУпАП тривалості строків накладення адміністративного стягнення безпосередньо пов`язано з можливістю реального впливу адміністративної відповідальності на суспільні відносини, поведінку суб`єктів, їхню правосвідомість тощо, тобто, з можливістю реалізації функцій адміністративної відповідальності, яка втрачається з плином часу.

Згідно п. 7 ч. 1 ст. 247 КУпАП, провадження про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у разі закінчення на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків, передбачених ст. 38 цього Кодексу.

Логічне тлумачення абзацу першого ст. 247 КУпАП дозволяє дійти висновку, що встановлення у даній статті юридичних фактів є єдиною необхідною підставою для припинення будь-яких дій щодо притягнення особи до адміністративної відповідальності незалежно від встановлення будь-яких інших обставин, що підлягають з`ясуванню при розгляді справи про адміністративне правопорушення.

Відповідно до пункту 2 розділу II «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про внесення змін до деяких законів України щодо забезпечення прав військовослужбовців та поліцейських на соціальний захист» , установлено, що громадяни України віком від 25 до 60 років, які були визнані обмежено придатними до військової служби до набрання чинності цим Законом (крім осіб, визнаних в установленому порядку особами з інвалідністю), з дня набрання чинності цим Законом зобов`язані до 5 червня 2025 року пройти повторний медичний огляд з метою визначення придатності до військової служби. Такі громадяни зобов`язані самостійно звернутися до територіального центру комплектування та соціальної підтримки (військовозобов`язані та резервісти Служби безпеки України - до Центрального управління або регіональних органів Служби безпеки України, військовозобов`язані та резервісти розвідувальних органів України - до відповідного підрозділу розвідувальних органів України) або через електронний кабінет призовника, військовозобов`язаного та резервіста з метою отримання направлення на військово-лікарську комісію для проходження медичного огляду".

Висновки суду.

Отже, до 05.06.2025 року громадяни України віком від 25 до 60 років, які були визнані обмежено придатними до військової служби повинні були пройти повторний медичний огляд з метою визначення придатності до військової служби.

Днем вчинення правопорушення, передбаченого ч. 3 статті. 210-1 КУпАП, є день коли, позивачем не вчинені дії, які він повинен вчинити цього дня, тобто таким днем є 05.06.2025 року як останній день встановлений законодавцем для проходження військово-лікарської комісії, особам які раніше були визнані обмежено придатними до військової служби, а днем виявлення є наступний день, як й слідує за граничним днем проходження ВЛК, тобто днем виявлення є 06.06.2025 року. Датою виявлення правопорушення є 06.06.2025 року, коли відповідач повинен був виявити, що позивач не з`явився до РТЦК.

Оскаржувана постанова про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП та накладення на нього адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі 17000,00 гривень винесена 19.09.2025 року, тобто після закінчення визначеного ст. 38 КУпАП строку накладення адміністративного стягнення.

Частина 1 статті 247 КУпАП зазначає, що провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю, зокрема, якщо на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення закінчилися строки передбачені статтею 38 КУпАП.

Судом також встановлено, що 08.09.2025 року керівником ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 була винесена постанова №R64968, відповідно до якої ОСОБА_1 було притягнуто до адміністративної відповідальності передбаченою ч. 3 ст. 210 КУпАП, за те, що він не пройшов/відмовився від проходження ВЛК (п. 2 розділу ІІ ЗУ «Про внесення змін до деяких законів України щодо забезпечення прав в/сл та поліцейських на соціальний захист» встановлений абзацом сьомим частини 3 ст. 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію») та накладено адміністративний штраф, який було сплачено Позивачем 03.10.2025 року згідно платіжної інструкції №153062158-2 від 03.10.2025 року.

Таким чином Позивача двічі притягнуто до адміністративної відповідальності за одне й те ж правопорушення, що є порушенням вимог статті 61 Конституції України, відповідно до вимог якої ніхто не може бути двічі притягнутий до юридичної відповідальності одного виду за одне й те ж правопорушення.

Також Відповідачем не надано суду і доказів дотримання його працівниками вимог ст.ст.268, 280 КУпАП під час прийняття рішення відносно Позивача. Тобто, Відповідачем не доведено, що при винесенні оспорюваної постанови було дотримано права Позивача, а саме: особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, має право знайомитися з матеріалами справи; давати пояснення, подавати докази, заявляти клопотання; при розгляді справи користуватися юридичною допомогою адвоката, іншого фахівця у галузі права, який за законом має право на надання правової допомоги особисто чи за дорученням.

Ураховуючи згадані норми чинного законодавства України, даючи оцінку зібраним доказам у справі, оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок в їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженню наявних у справі доказів суд приходить до висновку про те, що позовні вимоги є законними та підлягають задоволенню. Постанова про притягнення Позивача до адміністративної відповідальності підлягає скасуванню, а справа - закриттю.

3.Розподіл судових витрат.

Згідно з ч.1 ст.132 КАС України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

За приписами ч.1 ст.139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Враховуючи вищенаведені положення закону, судовий збір за подання адміністративного позову в розмірі 484,50 гривень також підлягає стягненню з Відповідача на користь Позивача.

4.Резолютивна частина.

На підставі вищевикладеного та керуючись ст. ст. 2, 6-8, 19, 72-77, 241-246, 255, 286 КАС України, суд

У Х В А Л И В :

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про скасування постанови про адміністративне правопорушення та закриття провадження у справі задовольнити.

Постанову за справою про адміністративне правопорушення за частиною 3 статті 210-1 КУпАП №3988 від 19.09.2025 року скасувати.

Справу про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за частиною 3 статті 210-1 КУпАП закрити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань з ІНФОРМАЦІЯ_2 на користь ОСОБА_1 суму сплаченого ним судового збору в розмірі 484,50 гривень (чотириста вісімдесят чотири гривні 50 копійок).

Рішення суду може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня його складення.

Учасник справи, якому рішення не було вручено у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом десяти днів з дня вручення йому рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , місце реєстрації: АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 .

Відповідач ІНФОРМАЦІЯ_5 , місцезнаходження: АДРЕСА_2 .

Повне судове рішення складено 21.01.2026 року.

СуддяВ. П. Цукуров