Справа № 420/13094/25
Суддя: Шишов О.О.
Дата ухвалення: 2026-01-20 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

20 січня 2026 року

м. Київ

права № 420/13094/25

адміністративне провадження № К/990/219/26

Верховний Суд у складі судді Касаційного адміністративного суду Шишова О. О., перевіривши касаційну скаргу Одеської митниці на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 18 червня 2025 року та постанову П`ятого апеляційного адміністративного суду від 29 жовтня 2025 року у справі № 420/13094/25 за адміністративним позовом товариства з обмеженою відповідальністю «УКРСТРОЙСЕРВІС» до Одеської митниці про визнання протиправним та скасування рішення та зобов`язання вчинити певні дії,-

установив:

Товариство з обмеженою відповідальністю «УКРСТРОЙСЕРВІС» звернулось до Одеського окружного адміністративного суду з позовом до Одеської митниці, в якому просило:

- визнати протиправними та скасувати рішення Одеської митниці від 28 березня 2025 року, за підписом головного державного інспектора ВМО 1 м/п «Південний-порт» Макарчук О. та заступника начальника митного поста - начальника ВМО 1 митного поста «Південний-порт» Викової А., про відмову в продовженні строку тимчасового ввезення, а саме щодо продовження строку тимчасового ввезення судна землесос «UMD Hercules» (ІМО 8123195, MMSI 636017869), поміщеного в режим відповідно МД від 16 грудня 2021 року № UA500130/2021/219046;

- визнати протиправними та скасувати рішення Одеської митниці від 28 березня 2025 року, за підписом головного державного інспектора ВМО 1 м/п «Південний-порт» Макарчук О. та Заступника начальника митного поста - начальника ВМО 1 митного поста «Південний-порт» Викової А., про відмову в продовженні строку тимчасового ввезення, а саме щодо продовження строку тимчасового ввезення глибинного екскаватора LIEBHERR 995 Litronic (№ WLHZ0627VZC012247) на понтоні МР 26, поміщеного в режим відповідно МД від 21.06.2016 №UA500010003/2016/007369, та комплекту металевих якорних паль (і/н: АР.МР26/01, АР.МР26/02, АР.МР26/03) до екскаватору, поміщених в режим відповідно МД від 04 липня 2016 року №U А500010003/2016/007860;

- визнати протиправними та скасувати відмову в продовженні строку тимчасового ввезення, оформлену листом Одеської митниці від 28 березня 2025 року за вих. № 7.10-3/28-03-01/13/4949 «Щодо розгляду заяв на продовження терміну тимчасового ввезення»;

- зобов`язати Одеську митницю надати дозвіл на продовження строку тимчасового ввезення судна землесос «UMD Hercules» (ІМО 8123195, MMSI 636017869), поміщеного в режим відповідно МД від 16 грудня 2021 року № UA500130/2021/219046;

- зобов`язати Одеську митницю надати дозвіл на продовження строку тимчасового ввезення глибинного екскаватора LIEBHERR 995 Litronic (№ WLHZ0627VZC012247) на понтоні МР 26, поміщеного в режим відповідно МД від 21 червня 2016 року №UA500010003/2016/007369, та комплекту металевих якорних паль (і/н: АР.МР26/01, АР.МР26/02, АР.МР26/03) до екскаватору, поміщених в режим відповідно МД від 04 липня 2016 року №UA500010003/2016/007860.

Ухвалою Одеського окружного адміністративного суду від 05 травня 2025 року відкрито провадження у справі та призначено її розгляд за правилами спрощеного позовного провадження.

Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 18 червня 2025 року, залишеним без змін постановою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 29 жовтня 2025 року, позовну заяву задоволено частково.

Визнано противоправним та скасовано рішення від 28 березня 2025 року митного органу про відмову в продовженні строку тимчасового ввезення судна землесос «UMD Hercules» (ІМО 8123195, MMSI 636017869), поміщеного в режим відповідно МД від 16 грудня 2021 року № UA500130/2021/219046.

Визнано противоправним та скасовано рішення від 28 березня 2025 року митного органу про відмову в продовженні строку тимчасового ввезення глибинного екскаватора LIEBHERR 995 Litronic (№ WLHZ0627VZC012247) на понтоні МР 26, поміщеного в режим відповідно МД від 21.06.2016 №UA500010003/2016/007369, та комплекту металевих якорних паль (і/н: АР.МР26/01, АР.МР26/02, АР.МР26/03) до екскаватору, поміщених в режим відповідно МД від 04 липня 2016 №UА500010003/2016/007860.

У іншій частині позовних вимог - відмовлено.

Не погоджуючись з рішеннями судів першої та апеляційної інстанцій, відповідач звернувся до Верховного Суду з касаційною скаргою.

Під час перевірки поданої касаційної скарги на предмет дотримання вимог статті 330 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) установлено, що у касаційній скарзі не викладені передбачені КАС України підстави для оскарження судових рішень в касаційному порядку.

Відповідно до частини першої статті 328 КАС України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в касаційному порядку рішення суду першої інстанції після апеляційного перегляду справи, а також постанову суду апеляційної інстанції повністю або частково у випадках, визначених цим Кодексом.

Приписами частини четвертої статті 328 КАС України обумовлено, що підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у частині першій цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно в таких випадках: 1) якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку; 2) якщо скаржник вмотивовано обґрунтував необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні; 3) якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах; 4) якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами другою і третьою статті 353 цього Кодексу.

У касаційній скарзі скаржник формально зазначає пункт 3 частини четвертої статті 328 КАС України як на підставу для відкриття касаційного провадження.

Зі змісту пункту 3 частини четвертої статті 328 КАС України слідує, що вказана підстава спрямована на формування єдиної правозастосовчої практики шляхом висловлення Верховним Судом висновків щодо питань застосування тих чи інших норм права, які регулюють певну категорію правовідносин та підлягають застосуванню адміністративними судами під час вирішення спору.

Разом з тим, оскарження судових рішень з підстав, передбачених пунктом 3 частини четвертої статті 328 КАС України вимагає не лише констатації факту відсутності висновку Верховного Суду щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, а і визначення норми (норм) права, що потребує висновку, підстав необхідності такого висновку у подібних правовідносинах (усунення колізій норм права, визначення пріоритету однієї норми над іншою, тлумачення норми, т.і.), а також зазначення, у чому, на думку заявника, полягає неправильне застосування судами норми права, щодо якої необхідний висновок Верховного Суду.

Посилання на відсутність висновку Верховного Суду щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, за відсутності мотивованих аргументів неправильного застосування певної норми права, не є підставою для відкриття касаційного провадження.

Наведені скаржником доводи стосуються здебільшого оцінки встановлених судами обставин та досліджених ними доказів, а тому посилання скаржника в цій частині не узгоджуються з наведеною скаржником підставою касаційного оскарження судових рішень - пункт 3 частини четвертої статті 328 КАС України.

Також, суд звертає увагу на те, що за правилами пункту 2 частини п`ятої статті 328 КАС України судові рішення у справах незначної складності та інших справах, розглянутих за правилами спрощеного позовного провадження (крім справ, які відповідно до цього Кодексу розглядаються за правилами загального позовного провадження) не підлягають касаційному оскарженню крім випадків, якщо: касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; суд першої інстанції відніс справу до категорії справ незначної складності помилково.

Таким чином, можливість відкриття касаційного провадження у малозначних справах та у справах розглянутих за правилами спрощеного позовному провадженні, залежить виключно від обставин конкретної справи та значення кожної з них для формування єдиної правозастосовчої практики або виняткового значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу. Фундаментальне значення для формування правозастосовчої практики означає, що скаржник у своїй касаційній скарзі має поставити на вирішення суду касаційної інстанції проблему, яка, у випадку відкриття касаційного провадження Верховним Судом, впливатиме на широку масу спорів, створюючи тривалий у часі, відмінний від минулого підхід до вирішення актуальної правової проблеми.

Фундаментальне значення для формування правозастосовчої практики означає, що скаржник у своїй касаційній скарзі має поставити на вирішення суду касаційної інстанції проблему, яка, у випадку відкриття касаційного провадження Верховним Судом, впливатиме на широку масу спорів, створюючи тривалий у часі, відмінний від минулого підхід до вирішення актуальної правової проблеми.

Однак, в чому саме полягає фундаментальне значення саме даної справи для формування єдиної правозастосовчої практики із зазначенням новітніх, проблемних, засадничих, раніше ґрунтовно не досліджуваних питань права, відповідь касаційного суду на які мала б надати нового, уніфікованого розуміння та застосування права як для сторін спору, так і для невизначеного, але широкого кола суб`єктів правовідносин скаржником не обґрунтовано.

Також є безпідставним посилання скаржника на виняткове значення справи для нього, оскільки особа, яка подала касаційну скаргу, не надала доказів, що підтверджують наявність обставин, які б свідчили про особливу правову або суспільну важливість спору. При цьому зазначені правовідносини вже були предметом судового розгляду в межах першої та апеляційної інстанцій.

Крім того, як убачається з Єдиного державного реєстру судових рішень та відповідно до відомостей комп`ютерної програми «Діловодство спеціалізованого суду», скаржник уже реалізував своє право на касаційне оскарження у цій справі. Водночас ухвалою Верховного Суду від 12 грудня 2025 року його касаційну скаргу було повернуто як таку, що не містила підстав для касаційного оскарження. У зазначеній ухвалі надано вичерпні роз`яснення щодо вимог до форми та змісту касаційної скарги, зокрема в частині визначення підстав касаційного оскарження.

Втім, звертаючись до суду з цією касаційною скаргою, скаржник так і не виправив недоліків касаційної скарги, на які були вказані Верховним Судом.

Зазначене свідчить про формальний підхід до оформлення касаційної скарги та ігнорування скаржником роз`яснень, які йому надавалися Верховним Судом щодо вимог до форми і змісту касаційної скарги в частині викладення підстав касаційного оскарження судових рішень.

Суд звертає увагу на те, що відповідно до приписів статті 44 КАС України учасники справи, маючи намір добросовісної реалізації належного їм права на касаційне оскарження судового рішення, повинні забезпечити неухильне виконання вимог процесуального закону, зокрема, стосовно строку подання касаційної скарги, її форми та змісту.

Враховуючи межі перегляду судом касаційної інстанції, визначені статтею 341 КАС України, суд касаційної інстанції не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати чи приймати до розгляду нові докази або додатково перевіряти докази.

Пунктом 4 частини п`ятої статті 332 КАС України встановлено, що касаційна скарга не приймається до розгляду і повертається суддею-доповідачем, зокрема якщо у касаційній скарзі не викладені, передбачені цим Кодексом, підстави для оскарження судового рішення в касаційному порядку.

Керуючись статтями 328, 330, 332, 359 КАС України, -

постановив:

Касаційну скаргу Одеської митниці на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 18 червня 2025 року та постанову П`ятого апеляційного адміністративного суду від 29 жовтня 2025 року у справі № 420/13094/25 - повернути скаржнику.

Роз`яснити скаржнику, що повернення касаційної скарги не позбавляє права повторного звернення до Верховного Суду.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання і оскарженню не підлягає.

Суддя О. О. Шишов