Справа № 160/16255/25
Суддя: Головко О.В.
Дата ухвалення: 2026-01-20 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

20 січня 2026 року м. Дніпросправа № 160/16255/25

Третій апеляційний адміністративний суд

у складі колегії суддів: головуючого - судді Головко О.В. (доповідач),

суддів: Ясенової Т.І., Суховарова А.В.,

розглянувши в порядку письмового провадження в м. Дніпрі апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області

на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 16 жовтня 2025 року (суддя Савченко Артур Владиславович) в адміністративній справі

за позовом ОСОБА_1

до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області

про визнання дій протиправними та скасування рішення,

в с т а н о в и в :

ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом, в якому просить: визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області від 10.04.2025 № 68 про відмову у призначенні пенсії за віком ОСОБА_1 ; зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області зарахувати до страхового стажу роботи ОСОБА_1 періоди роботи згідно з трудовою книжкою НОМЕР_1 від 24.01.1983 з 25.01.1983 по 21.09.1983, з 21.09.1983 по 19.03.1986, з 21.01.1987 по 10.08.1987, з 09.09.1987 по 20.09.1992, з 12.10.1992 по 15.12.1992, з 10.01.1993 по 02.04.2001; зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області призначити та виплатити пенсію за віком ОСОБА_1 відповідно до ст. 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» відповідно до заяви про призначення пенсії від 03.04.2025.

Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 16 жовтня 2025 року позов задоволено частково. Визнано протиправним та скасовано рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області від 10.04.2025 № 68. Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 03.04.2025 з урахуванням трудової книжки серії НОМЕР_1 від 24.01.1983 та з урахуванням висновків суду. В решті позовних вимог відмовлено.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить його скасувати та прийняти нове судове рішення, яким у задоволенні позову відмовити повністю. Апеляційна скарга ґрунтується на тому, що судом першої інстанції не надано належної оцінки обставинам справи та нормам чинного законодавства, що призвело до прийняття невірного рішення.

Відзив на апеляційну скаргу не надходив.

Перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, а також правильність застосування судом норм матеріального і процесуального права та правової оцінки обставин у справі, суд апеляційної інстанції дійшов таких висновків.

Судом першої інстанції встановлено, матеріалами справи підтверджено, що ОСОБА_1 03.04.2025 звернулася до Головного управління Пенсійного фонду з заявою про призначення пенсії за віком (а.с. 9).

Засобами програмного забезпечення за принципом екстериторіальності Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області визначено органом, уповноваженим розглянути заяву позивача.

Рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області від 10.04.2025 № 68 позивачу відмовлено у призначенні пенсії за віком у зв`язку з відсутністю необхідного страхового стажу.

У вказаному рішенні зазначено: не враховано періоди роботи по трудовій книжці, оскільки відсутні документи, які підтверджують зміну прізвищ з ОСОБА_2 на ОСОБА_3 , з ОСОБА_3 на ОСОБА_2 . В трудовій книжці ці записи внесені з порушенням інструкції ведення трудових книжок. Для підтвердження необхідно надати свідоцтво про шлюб, свідоцтво про розірвання шлюбу. Додатково повідомляємо, що для врахування до загального страхового стажу періоду роботи в Росії з 21.01.1987 по 10.08.1987, відповідно до ст. 24-1 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», періоди трудової діяльності до 1 січня 1992 року за межами України у республіках колишнього Союзу РСР зараховуються до страхового стажу, у тому числі на пільгових умовах, особам, які проживають в Україні, за умови нездійснення іншою державою пенсійних виплат таким особам за зазначені періоди. Порядок підтвердження нездійснення іншою державою пенсійних виплат визначається Кабінетом Міністрів України (а.с. 10).

Не погодившись з таким рішенням, ОСОБА_1 звернулася до суду з цим позовом.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам та висновкам суду першої інстанції, суд апеляційної інстанції зазначає, що частиною 1 статті 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» № 1058 передбачено, що особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років за наявності страхового стажу не менше 15 років по 31 грудня 2017 року. Починаючи з 1 січня 2018 року право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років мають особи за наявності страхового стажу з 1 січня 2025 року по 31 грудня 2025 року - не менше 32 років.

На підтвердження наявного страхового стажу ОСОБА_1 надано до пенсійного органу трудову книжку НОМЕР_1 , дата заповнення 24.01.1983 (а.с.11).

Статтею 62 Закону України «Про пенсійне забезпечення» від 05 листопада 1991 року № 1788-XII визначено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка.

Станом на час початку ведення трудової книжки НОМЕР_1 , дата заповнення 24.01.1983, діяла Інструкція про порядок ведення трудових книжок на підприємствах, установах, організаціях від 20.06.1974 № 162.

Відповідно до п. 1.2 Інструкції прийом на роботу без трудової книжки не допускається.

Пункт 2.12 Інструкції № 162 передбачав, що зміни записів у трудових книжках про прізвище, ім`я, по батькові та дату народження проводяться адміністрацією за останнім місцем роботи на підставі документів (паспорта, свідоцтва про народження, про шлюб, про розірвання шлюбу, про зміну прізвища, імені, по батькові та ін.) та з посиланням на номер та дату цих документів.

Зазначені зміни вносяться на першій сторінці (титульному аркуші) трудової книжки. Однією рисою закреслюється, наприклад, колишнє прізвище чи ім`я, по батькові, дата народження та записуються нові дані.

Надалі порядок ведення (внесення записів) до трудових книжок врегульовано Інструкцією про порядок ведення трудових книжок працівників, затвердженої наказом Міністерства праці України від 29.07.1993 № 58 (далі - Інструкція № 58).

Згідно з підпунктами 2.11- 2.13 Інструкція № 58 відомості про працівника записуються на першій сторінці (титульному аркуші) трудової книжки. Прізвище, ім`я та по батькові (повністю, без скорочення або заміни імені та по батькові ініціалами) і дата народження вказуються на підставі паспорту або свідоцтва про народження. Після зазначення дати заповнення трудової книжки працівник своїм підписом завіряє правильність внесених відомостей. Першу сторінку (титульний аркуш) трудової книжки підписує особа, відповідальна за видачу трудових книжок, і після цього ставиться печатка підприємства (або печатка відділу кадрів), на якому вперше заповнювалася трудова книжка. Зміна записів у трудових книжках про прізвище, ім`я, по батькові і дату народження виконується власником або уповноваженим ним органом за останнім місцем роботи на підставі документів (паспорта, свідоцтва про народження, про шлюб, про розірвання шлюбу, про зміну прізвища, ім`я та по батькові тощо) і з посиланням на номер і дату цих документів. Зазначені зміни вносяться на першій сторінці (титульному аркуші) трудової книжки. Однією рискою закреслюється, наприклад, колишнє прізвище або ім`я, по батькові, дата народження і записуються нові дані з посиланням на відповідні документи на внутрішньому боці обкладинки і завіряються підписом керівника підприємства або печаткою відділу кадрів.

Відповідно до пункту 1 постанови Ради Міністрів СССР та ВЦСПС від 06.09.1973 № 656 «Про трудові книжки робітників та службовців» трудова книжка є основним документом про трудову діяльність робочих та державних службовців, кооперативних і громадських підприємств, установ та організацій, що пропрацювали більше 5 днів, в тому числі на сезонних та тимчасових роботах, а також на позаштатних працівників при умові, що вони підлягають державному соціальному страхуванню.

При цьому відповідно до пункту 18 Порядку № 656 відповідальність за організацію робіт з ведення, обліку, зберігання та видачі трудових книжок покладається на керівника підприємства, установи, організації. Відповідальність за своєчасне та правильне заповнення трудових книжок, за їх облік, зберігання та видачу несе спеціально уповноважена особа, що призначається наказом (розпорядженням) керівника підприємства, установи, організації. За порушення встановленого порядку ведення, обліку, зберігання та видачі трудових книжок посадові особи несуть дисциплінарну, а у передбачених законом випадках іншу відповідальність.

Аналогічні норми містяться й у постанові Кабінету Міністрів України від 27.04.1993 «Про трудові книжки працівників» № 301, якою передбачено, що відповідальність за організацію ведення обліку, зберігання і видачу трудових книжок покладається на керівника підприємства, установи, організації.

Таким чином, законодавцем покладено обов`язок правильного ведення трудової книжки на адміністрацію підприємства, у зв`язку з чим недотримання відповідного порядку останньою не може позбавити позивача права на включення періодів роботи до її страхового (пільгового) стажу.

Разом з цим суд апеляційної інстанції зауважує, що відомості трудової книжки серії НОМЕР_1 містять посилання на номер і дату документів (свідоцтво про шлюб та свідоцтво про розірвання шлюбу) на підставі яких вносилися відомості про зміну прізвищ ОСОБА_1 (а.с. 11).

При цьому суд апеляційної інстанції враховує і те, що відповідач ані в рішенні № , ані в апеляційній скарзі не зазначає в чому полягає порушення роботодавцем інструкції ведення трудових книжок при внесенні до трудової книжки серії НОМЕР_1 записів щодо зміни прізвищ ОСОБА_1 .

Враховуючи те, що відомості трудової книжки НОМЕР_1 містять посилання на номер і дату документів, на підставі яких вносилися відомості про зміну прізвищ ОСОБА_1 , при цьому відповідальність за правильність та повноту заповнення трудової книжки несе роботодавець, а також враховуючи те, що відповідачем не заперечується факт належності цієї трудової книжки позивачу, колегія суддів доходить висновку про безпідставне не врахування періодів роботи згідно з трудовою книжкою серії НОМЕР_1 від 24.01.1983.

Щодо висновку у рішенні № про відсутність підстав для врахування до загального страхового стажу ОСОБА_1 періоду роботи на території російської федерації з 21.01.1987 по 10.08.1987, через не надання інформації про нездійснення іншою державою пенсійних виплат за зазначений період, суд апеляційної інстанції зазначає, що відповідно до ч. 1 ст. 4 Закону № 1058-IV законодавство про пенсійне забезпечення базується на Конституції України, складається з Основ законодавства України про загальнообов`язкове державне соціальне страхування, цього Закону, законів України «Про недержавне пенсійне забезпечення», «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», міжнародних договорів з пенсійного забезпечення, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України (далі - закони про пенсійне забезпечення), а також інших законів та нормативно-правових актів, прийнятих відповідно до законів про пенсійне забезпечення, що регулюють відносини у сфері пенсійного забезпечення в Україні.

Угоди про гарантії прав громадян держав - учасниць Співдружності Незалежних Держав у галузі пенсійного забезпечення від 13 березня 1992 року, гарантуючи захист прав громадян у сфері пенсійного забезпечення, стосуються призначення пенсії та передбачають, що пенсійне забезпечення громадян держав - учасниць цієї Угоди та членів їх сімей здійснюється за законодавством держави, на території якої вони проживають. Стаж, набутий на території будь-якої з держав-учасниць Угоди, та заробіток (дохід) за періоди роботи, які зараховуються до трудового стажу, враховуються лише при призначенні пенсії.

Аналогічна правова позиція викладена в постановах Верховного Суду від 14 листопада 2019 року у справі № 676/6166/16-а, від 16 квітня 2020 року у справі № 555/2250/16-а від 17 червня 2020 року у справі № 646/1911/17, від 21 лютого 2020 року у справі № 291/99/17 та від 06 липня 2020 року у справі № 345/9/17.

Враховуючи те, що записи трудової книжки позивача серії НОМЕР_1 містять інформацію про роботу ОСОБА_1 на території російської федерації з 21.01.1987 по 10.08.1987, а також враховуючи чинність Угоди у спірний період, колегія суддів доходить висновку про неправомірне не врахування зазначених періодів роботи до страхового стажу позивача.

Не є обґрунтованими доводи відповідача щодо неможливості врахувати спірний період роботи з підстав не надання інформації про нездійснення іншою державою пенсійних виплат за зазначений період, адже період робот ОСОБА_1 на території російської федерації з 21.01.1987 по 10.08.1987 становить менше року та, відповідно, не може бути підставою для призначення будь-якого виду пенсії на території російської федерації, а тому це зауваження відповідача у спірних відносинах є формальним.

Відтак, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про протиправність оскаржуваного рішення № 68.

Доводи апеляційної скарги такий висновок не спростовують.

Рішення суду першої інстанції ухвалене з правильним застосуванням норм матеріального та процесуального права, підстави для його скасування відсутні.

Керуючись ст.ст. 243, 316, 322 Кодексу адміністративного судочинства України суд,

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області залишити без задоволення.

Рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 16 жовтня 2025 року в адміністративній справі № 160/16255/25 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з 20 січня 2026 року та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом 30 днів з дня складання повної постанови у випадках, передбачених статтею 328 КАС України.

Повна постанова складена 20 січня 2026 року.

Головуючий - суддя О.В. Головко

суддя Т.І. Ясенова

суддя А.В. Суховаров