Справа № 420/32485/25
Суддя: Бабенко Д.А.
Дата ухвалення: 2026-01-21 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 січня 2026 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Бабенка Д.А., розглянувши в спрощеному позовному провадженні в приміщенні суду адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

24 вересня 2025 року до Одеського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області, в якій позивач просить суд:

визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області щодо відмови ОСОБА_1 у нарахуванні та виплаті з 01.03.2025 року пенсії без обмеження максимальним розміром з урахуванням індексації, передбаченої Постановою Кабінету Міністрів України від 25 лютого 2025 року №209 «Про індексацію пенсійних і страхових виплат та додаткові заходи щодо підвищення рівня соціального захисту найбільш вразливих верств населення у 2025 році»;

зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області нараховувати та виплачувати з 01.03.2025 пенсію ОСОБА_1 без обмеження максимальним розміром, з урахуванням індексації, передбаченої Постановою Кабінету Міністрів України від 25 лютого 2025 року №209 «Про індексацію пенсійних і страхових виплат та додаткові заходи щодо підвищення рівня соціального захисту найбільш вразливих верств населення у 2025 році та здійснити виплату різниці між максимально нарахованим та фактично виплаченим розміром з 01.03.2025 року по день проведення перерахунку;

визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області щодо припинення нарахування та виплати ОСОБА_1 щомісячної доплати у розмірі 2000 грн. згідно з постановою Кабінету Міністрів України №713 від 14.07.2021 р. «Про додатковий соціальний захист окремих категорій осіб»;

зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області з 01.03.2025 року поновити ОСОБА_1 нарахування та виплату щомісячної доплати у розмірі 2000 грн. згідно з постановою Кабінету Міністрів України №713 від 14.07.2021 р. «Про додатковий соціальний захист окремих категорій осіб».

Позивач зазначив, що він є пенсіонером, який отримує пенсію відповідно до Закону України №2262-ХІІ «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» (далі Закон №2262-ХІІ).

Позивач зазначив, що після перерахунку пенсії на підставі рішення суду №420/7624/21 пенсія позивачеві виплачується без урахування щомісячної доплати у розмірі 2000 грн.

У позові вказано, що, відповідно до Постанови КМУ №209 від 24.02.2025 року «Про індексацію пенсійних і страхових виплат та додаткові заходи щодо підвищення рівня соціального захисту найбільш вразливих верств населення у 2025 році» та згідно ЗУ «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», позивачу було проведено індексацію пенсії з 01.03.2025 року.

Здійснивши індексацію пенсії з 01.03.2025 відповідно до Постанови КМУ №209, відповідач протиправно обмежив пенсію позивача максимальним розміром.

Позивач звернувся до відповідача із письмовою заявою, в якій просив нарахувати та виплачувати з 01.03.2025 року пенсію без обмеження максимальним розміром з урахуванням індексації, передбаченої Постановою КМУ №209, посилаючись на норми Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» №2262- XII (далі Закон №2262-ХІІ), рішення Конституційного Суду України №7-рп/2016 щодо неконституційності ч. 7 ст. 43 Закону №2262-XII, усталену практику Верховного Суду та практику ЄСПЛ (ст. 1 Першого протоколу до Конвенції). Також, просив нарахувати та виплачувати позивачу щомісячну доплату у розмірі 2000 грн, передбачену постановою Кабінету Міністрів України від 14 липня 2021 року №713 «Про додатковий соціальний захист окремих категорій осіб».

Позивачу відмовлено у задоволені вищезазначених вимог, що стало підставою для звернення позивача до суду з вказаним позовом.

Суд ухвалою від 29.09.2025 відкрив провадження у справі, вирішив розглядати справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін відповідно до ст.262 КАС України, встановив сторонам строки для подання заяв по суті справи.

У відзиві на позов представник відповідача зазначив, що Головне управління вважає позовні вимоги необґрунтованими з наступних підстав.

Постановою Кабінету Міністрів України від 14.07.2021 №713 «Про додатковий соціальний захист окремих категорій осіб» (далі - Постанова №713) передбачено встановлення з 01.07.2021 особам, яким призначено пенсію до 1 березня 2018 р. відповідно до Закону №2262 (крім військовослужбовців строкової служби), до розмірів їх пенсій, визначених відповідно до статей 13, 21 і 36 Закону №2262 станом на 1 березня 2018 р., щомісячну доплату в сумі 2000 гривень, яка враховується під час подальших підвищень розмірів пенсій, визначених відповідно до статей 13, 21 і 36 Закону.

Таким чином, позивачу відповідно до зазначеної Постанови №713 був проведений перерахунок пенсії з 01.07.2021.

У разі, коли пенсія особам, зазначеним в абзацах першому і другому 1 пункту, переглядалася (перераховувалася) після 1 березня 2018 р., щомісячна доплата, встановлена абзацом першим і другим цього пункту, не виплачується, крім випадків, коли розмір пенсії після такого перегляду (перерахунку) збільшився менше ніж на 2000 гривень.

Якщо сума збільшення пенсії під час її перегляду (перерахування) не досягала 2000 гривень, щомісячна доплата, передбачена абзацом першим цього пункту, встановлюється в сумі, якої не вистачає до зазначеного розміру.

На підставі рішення суду по справі №420/7624/21 позивачу 06.12.2021 проведено перерахунок пенсії. Оскільки до перерахунку основний розмір пенсії складав 6091,20 грн, а після перерахунку 12252,96 грн, тому щомісячна доплата згідно з Постановою №713 відсутня.

У відзиві зазначено, що, згідно із статтею 2 Закону України від 08.07.2011 №3668 «Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи», максимальний розмір пенсії (крім пенсійних виплат, що здійснюються з Накопичувального пенсійного фонду) (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною), призначених (перерахованих) відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», не може перевищувати десяти прожиткових мінімумів, установлених для осіб, які втратили працездатність.

Розмір пенсії ОСОБА_1 на 01.08.2025 становить 23610,00 грн.

На переконання відповідача, передбачені ст. 2 Закону №3668 обмеження застосовані до Позивача правомірно.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, судом встановлено наступне.

Позивач є пенсіонером, який отримує пенсію відповідно до Закону України №2262-ХІІ.

Як вбачається з матеріалів справи, відповідачем з 01.07.2021 встановлено позивачу доплату у розмірі 2000,00 грн, що передбачена Постановою Кабінету Міністрів України від 14.07.2021 №713.

Згідно з даними КП «Діловодство спеціалізованого суду» та Єдиного державного реєстру судових рішень, рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 30.06.2021 у справі №420/7624/21, зокрема:

зобов`язано Головне Управління Пенсійного фонду України в Одеській області провести з 01.04.2019 року перерахунок та нарахування пенсії ОСОБА_1 на підставі довідки ІНФОРМАЦІЯ_1 №ЮО102346 від 01.12.2020 року, виданої станом на 05.03.2019 року, з урахуванням раніше проведених виплат;

зобов`язано Пенсійний фонд України здійснити виплату з 01.04.2019 року перераховану Головним управлінням Пенсійного фонду України в Одеській області на підставі довідки ІНФОРМАЦІЯ_1 №ЮО102346 від 01.12.2020 року про розмір грошового забезпечення станом на 05 березня 2019 року пенсію ОСОБА_1 з урахуванням виплачених сум.

Постановою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 17.11.2021 у справі №420/7624/21 апеляційну скаргу Пенсійного фонду України задоволено частково. Рішення Одеського окружного адміністративного суду від 30 червня 2021 року змінено. Викладено 3 абзац резолютивної частини рішення суду у наступній редакції:

«Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області провести з 01 квітня 2019 року перерахунок та виплату пенсії ОСОБА_1 на підставі довідки ІНФОРМАЦІЯ_1 №ЮО102346 від 01 грудня 2020 року, виданої станом на 05 березня 2019 року, з урахуванням раніше проведених виплат.».

Виключено 4 абзац резолютивної частини рішення суду. В решті рішення суду першої інстанції залишено без змін.

Як свідчать матеріали справи, на підставі рішення Одеського окружного адміністративного суду у справі від 30.06.2021 у справі №420/7624/21, ОСОБА_1 06.12.2021 проведено перерахунок пенсії та скасовано виплату доплати у розмірі 2000 грн, передбачену постановою Кабінету Міністрів України від 14 липня 2021 року №713 «Про додатковий соціальний захист окремих категорій осіб».

Матеріалами справи підтверджено, що відповідачем з 01.03.2025 проведено індексацію пенсії позивача та нараховано 1500,00 грн відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України від 25 лютого 2025 року №209 «Про індексацію пенсійних і страхових виплат та додаткові заходи щодо підвищення рівня соціального захисту найбільш вразливих верств населення у 2025 році».

Разом з цим, у перерахунку пенсії позивача з 01.03.2025 відсутня доплата у розмірі 2000 грн, передбачена постановою Кабінету Міністрів України від 14 липня 2021 року №713 «Про додатковий соціальний захист окремих категорій осіб».

Окрім того, з означеного перерахунку вбачається, що розмір пенсії позивача обмежено максимальним розміром у сумі 23610,00 грн..

В подальшому, 28.07.2025 представник позивача адвокат Єрьоміна В.А. звернулась до ГУ ПФУ в Одеській області із заявою, в якій просила:

перерахувати (нарахувати) та виплачувати заявнику пенсію з 01.03.2025, застосувавши розмір пенсії, визначений на момент первинного призначення пенсії, без обмеження її максимальним розміром, з урахуванням Постанови Кабінету Міністрів України від 16 лютого 2022 року №118 «Про індексацію пенсій та заходи щодо підвищення рівня соціального захисту найбільш вразливих верств населення у 2022 році», Постанови Кабінету Міністрів України від 24 лютого 2023 р. №168 «Про індексацію пенсійних і страхових виплат та додаткових заходів щодо підвищення рівня соціального захисту найбільш вразливих верств населення у 2023 році», Постанови Кабінету Міністрів України від 24 лютого 2024 р. №185 «Про індексацію пенсійних і страхових виплат та додаткових заходів щодо підвищення рівня соціального захисту найбільш вразливих верств населення у 2024 році» та Постанови Кабінету Міністрів України від 25 лютого 2025 р. №209 «Про індексацію пенсійних і страхових виплат та додаткові заходи щодо підвищення рівня соціального захисту найбільш вразливих верств населення у 2025 році»;

нарахувати та виплачувати заявнику з 01.07.2021 щомісячну доплату у розмірі 2000 грн, передбачену постановою Кабінету Міністрів України від 14 липня 2021 року №713 «Про додатковий соціальний захист окремих категорій осіб», без обмеження пенсії заявника максимальним розміром, застосувавши розмір пенсії, визначений на момент первинного призначення пенсії.

У відповідь на запит представника позивача, відповідач надіслав відповідь від 05.08.2025 №1500-0220-8/133741, в якій зазначив, що на підставі рішення Одеського окружного адміністративного суду у справі від 30.06.2021 у справі №420/7624/21, ОСОБА_1 06.12.2021 проведено перерахунок пенсії. Оскільки до перерахунку основний розмір пенсії складав 6091,20 грн, а після перерахунку 12252,96 грн, тому щомісячна доплата згідно з Постановою №713 відсутня.

Окрім того, відповідач надіслав відповідь від 20.08.2025 №23462-21702/М-02/5-1500/25, в якій зазначив таке.

Відповідно да постанови Кабінету Міністрів України від 25.02.2025 №209 «Про індексацію пенсійних і страхових виплат та додаткові заходи щодо підвищення рівня соціального захисту найбільш вразливих верств населення у 2025 році» з 01.03.2025 ОСОБА_1 нарахована індексація пенсії в сум 1500,00 грн.

Постановою Кабінету Міністрів України від 14.07.2021 №713 «Про додатковий соціальний захист окремих категорій осіб» (далі - Постанова №713) установлено з 01.07.2021 особам, яким призначено пенсію до 01.03.2018 відповідно до Закону України від 09.04.1992 №2262 "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" до розмірів їх пенсій, визначених відповідно до статей 13, 21 і 36 Закону станом на 01.03.2018 щомісячну доплату 2000 грн, яка враховується під час подальших підвищень розмірів пенсій, визначених відповідно до статей 13, 21 1 36 Закону.

Таким чином ОСОБА_1 відповідно до зазначеної Постанови №713 був проведений перерахунок пенсії з 01.07.2021, розмір якої становив 8091,20 грн.

На підставі рішення суду по справі №420/7624/21 ОСОБА_1 16.12.2021 проведено перерахунок пенсії.

Оскільки до перерахунку основний розмір пенсії складав 6091,20 грн, а після перерахунку - 12252,96 грн, тому щомісячна доплата згідно з Постановою №713 відсутня.

Відповідно до Закону України «Про державний бюджет України на 2025 рік» прожитковий мінімум для осіб, які втратили працездатність, з 01.01.2025 становить 2361,00 грн, максимальний розмір пенсії становить 23610,00 грн.

Розмір пенсії ОСОБА_1 на 01.08.2025 становить 23610,00 грн.

Не погоджуючись із діями відповідача щодо обмеження пенсії максимальним розміром та щодо припинення нарахування та виплати доплати до пенсії у розмірі 2000,00 грн, що передбачена Постановою Кабінету Міністрів України від 14.07.2021 №713 «Про додатковий соціальний захист окремих категорій осіб», позивач звернувся до суду з позовною заявою.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам суд виходить з наступного.

Спірні правовідносини, що виникли між сторонами врегульовано, зокрема, але не виключно, Конституцією України, Законом України від 09 квітня 1992 року №2262-ХІІ «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» (далі Закон №2262-ХІІ), Законом України від 20 грудня 1991 року №2011-XII «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» (далі Закон №2011-XII), Законом України від 08.07.2011 №3668-VI «Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи» (далі Закон №3668-VI).

Частиною другою статті 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч.1 ст.46 Конституції України, громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Згідно зі ст.43 Закону №2262-XII (в редакції Закону України від 08.07.2011 №3668-VI «Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи», який набрав чинності з 01.10.2011), максимальний розмір пенсії (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною) не може перевищувати десяти прожиткових мінімумів, установлених для осіб, які втратили працездатність.

Рішенням Конституційного Суду України від 20.12.2016 №7-рп/2016 визнано такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними), положення частини 7 статті 43 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» від 09.04.1992 №2262-XII, згідно з якими максимальний розмір пенсії (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною) не може перевищувати десяти прожиткових мінімумів, установлених для осіб, які втратили працездатність. Тимчасово, у період з 1 січня 2016 року по 31 грудня 2016 року, максимальний розмір пенсії (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною) не може перевищувати 10740 грн.

Згідно з пунктом 2 резолютивної частини цього рішення №7-рп/2016, положення частини 7 статті 43 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», які визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України цього Рішення.

Відповідно до статті 1-1 Закону №2262-XII, зміна умов і норм пенсійного забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб, які мають право на пенсію за цим Законом, здійснюється виключно шляхом внесення змін до цього Закону та Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Частиною сьомою статті 43 Закону №2262-XII (у редакції Закону України від 06.12.2016 №1774-VIII, який набрав чинності з 01.01.2017) знову ж таки передбачено, що максимальний розмір пенсії (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною) не може перевищувати десяти прожиткових мінімумів, установлених для осіб, які втратили працездатність. Тимчасово, по 31 грудня 2017 року, максимальний розмір пенсії (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною) не може перевищувати 10740 гривень.

Суд звертає увагу, що частина сьома статті 43 Закону №2262-XII, якою було передбачено обмеження пенсій максимальним розміром, втратила чинність з дати прийняття рішення Конституційного Суду України від 20.12.2016 №7-рп/2016.

За таких обставин, внесені Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України» №1774 від 06.12.2016 до частини сьомої зазначеної статті, яка визнана неконституційною і втратила чинність, зміни (щодо періоду, протягом якого діють обмеження пенсії), самі по собі не створюють підстав для такого обмеження.

Відповідний висновок викладений в постанові Верховного Суду від 03.10.2018 у справі №127/4267/17.

Отже, внесені Законом №1774-VIII зміни (щодо періоду, протягом якого діють обмеження пенсії) до частини сьомої статті 43 Закону №2262-XII, яка визнана неконституційною і втратила чинність, є повторним запровадженням регулювання, яке Конституційний Суд визнав неконституційним, а тому, ці зміни самі по собі не створюють підстав для обмеження максимального розміру пенсії. Рішення Конституційного Суду України є обов`язковим до виконання на всій території України, остаточним і не може бути оскаржене.

Крім того, Конституційний Суд України неодноразово розглядав питання, пов`язані з реалізацією права на соціальний захист, і сформулював правову позицію, згідно з якою Конституція України виокремлює певні категорії громадян України, що потребують додаткових гарантій соціального захисту з боку держави. До них, зокрема належать громадяни, які відповідно до ст.17 Конституції України перебувають на службі у військових формуваннях та правоохоронних органах держави, забезпечуючи суверенітет і територіальну цілісність України, її економічну та інформаційну безпеку, а саме у Збройних Силах України, органах Служби безпеки України, міліції, прокуратури, охорони державного кордону України, податкової міліції. Управління державної охорони України, державної пожежної охорони, Державного департаменту України з питань виконання покарань тощо (рішення Конституційного Суду України від 06.07.1999 №8-рп/99 у справі щодо права на пільги та від 20.03.2002 №5-рп/2002 у справі щодо пільг, компенсацій і гарантій).

У зазначених рішеннях Конституційний Суд України вказав, що необхідність додаткових гарантій соціальної захищеності цієї категорії громадян як під час проходження служби, так і після її закінчення зумовлена насамперед тим, що служба у Збройних Силах України, інших військових формуваннях та правоохоронних органах держави пов`язана з ризиком для життя і здоров`я, підвищеними вимогами до дисципліни, професійної придатності, фахових, фізичних, вольових та інших якостей. Це повинно компенсуватися наявністю підвищених гарантій соціальної захищеності, тобто комплексу організаційно-правових економічних заходів, спрямованих на забезпечення добробуту саме цієї категорії громадян як під час проходження служби, так і після її закінчення (Рішення №5-рп/2002).

Виходячи з висловленого у рішеннях Конституційного Суду України розуміння сутності соціальних гарантій військовослужбовців, працівників правоохоронних органів, зміст та обсяг досягнутих ними соціальних гарантій не може бути звужено шляхом внесення змін до законодавства, а правовідносини щодо їхнього пенсійного забезпечення виникають на момент звернення за призначенням пенсії.

Крім того, ст.1-1 Закону №2262-ХІІ передбачено, що зміна умов і норм пенсійного забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб, які мають право на пенсію за цим Законом, здійснюється виключно шляхом внесення змін до цього Закону (№2262-ХІІ) та Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Отже, зміна умов і норм пенсійного забезпечення осіб, звільнених з військової служби, іншими законами є неможливою, і такі закони у разі їх прийняття не підлягають застосуванню в частині визначення умов і норм пенсійного забезпечення військовослужбовців.

Протягом періоду з 20.12.2016 (дати набрання законної сили рішенням Конституційного Суду України від 20.12.2016 року №7-рп/2016) та по теперішній час будь-яких змін до Закону №2262-ХІІ, Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» щодо встановлення обмеження розміру пенсії для осіб, звільнених з військової служби, не вносилося, стаття 1-1 Закону №2262-ХІІ є чинною.

Суд зазначає, що Закон №2262-XII є спеціальним, що регулює питання пенсійного забезпечення військовослужбовців, по відношенню до Закону №3668-VI, а тому суд застосовує спеціальний Закон.

Також суд бере до уваги, що норми статті 2 Закону №3668-VI є абсолютно тотожними нормам частини 7 ст.43 Закону №2262-XII, які рішенням Конституційного Суду України від 20.12.2016 року №7-рп/2016 вже визнані неконституційними стосовно обмеження розміру пенсій осіб, звільнених з військової служби.

Отже, з дати прийняття Конституційним Судом України рішення від 20.12.2016 року №7-рп/2016 і до моменту виникнення спірних правовідносин законодавство про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, не містить норм, які обмежують пенсії цих осіб максимальним розміром.

Щодо норми статті 2 Закону №3668-VI суд додатково зауважує на такому.

У Рішенні Конституційного Суду України від 12 жовтня 2022 року №7-р(II)/2022 зазначено, що приписи статті 2 Закону №3668-VI, що поширюють свою дію на Закон №2262-XII, не відповідають приписам статей 1, 3, 8, частин першої, другої, п`ятої статті 17, частини першої статті 46, частини першої статті 65 Конституції України в тому, що вони не забезпечують соціальних гарантій високого рівня, які випливають зі спеціального юридичного статусу громадян України, які перебувають на службі у Збройних Силах України та в інших військових формуваннях, а також осіб, що збройно захищають суверенітет, територіальну цілісність та недоторканність України під час агресії Російської Федерації проти України, розпочатої в лютому 2014 року.

Пунктом 2 цього Рішення приписи статті 2 Закону України «Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи» від 8 липня 2011 року №3668-VI зі змінами, визнані неконституційними, втрачають чинність через шість місяців із дня ухвалення Конституційним Судом України цього Рішення.

Отже, станом на момент перерахунку пенсії позивача, приписи статті 2 Закону №3668-VI, що поширюють свою дію на Закон №2262-XII, також визнано неконституційними.

Верховний Суд вже висловлював правову позицію щодо заборони обмеження максимальним розміром пенсії особам, яким вона призначена відповідно до Закону №2262-ХІІ. Водночас, згідно з ч.5 ст.13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду, є обов`язковими для всіх суб`єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить відповідну норму права.

При цьому, на думку суду, обмеження максимального розміру пенсії, призначеної згідно з Законом №2262-ХІІ, порушує суть конституційних гарантій щодо безумовного забезпечення соціального захисту осіб, передбачених ч.5 ст.17 Конституції України.

У постанові від 16.12.2021 у справі №400/2085/19 Верховний Суд наголосив на протиправності обмеження органом Пенсійного фонду максимального розміру пенсії позивача, право на пенсійне забезпечення якого встановлене Законом №2262-ХІІ, та зазначив, що у спірних відносинах підлягають застосуванню норми Закону №2262-XII з урахуванням Рішення Конституційного Суду України від 20.12.2016 р. №7-рп/2016, а не норми Закону №3668-VI.

Суд також наголошує, що питання щодо застосування Закону №3668-VI в частині обмеження максимальним розміром пенсії, призначеної згідно Закону №2262-ХІІ, було неодноразово предметом розгляду Верховним Судом (зокрема, постанови від 03 жовтня 2018 року у справі №127/4267/17, від 16 жовтня 2018 року у справі №522/16882/17, від 06 листопада 2018 року у справі №522/3093/17, від 17 жовтня 2019 року у справі №348/190/17, від 05 лютого 2020 року у справі №815/357/18, від 16 квітня 2020 року у справі №620/1285/19, від 30 жовтня 2020 року у справі №522/16881/17, від 16 грудня 2021 року у справі №400/2085/19, від 21 грудня 2021 року у справі №120/3552/21-а, від 18 травня 2022 року у справі №380/12337/20, від 12 грудня 2022 року у справі №620/5701/20, від 04 липня 2023 року у справі №420/10528/21).

Верховний Суд неодноразово висловив позицію, що з прийняттям Конституційним Судом України рішення від 20 грудня 2016 року №7-рп/2016, а саме з 20 грудня 2016 року по теперішній час, в законодавстві України про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, відсутні норми, якими обмежується максимальний розмір пенсії, та будь-яких змін до Закону 2262-XII та інших нормативно-правових актів України, прийнятих відповідно до цього закону, щодо обмеження пенсії максимальним розміром протягом цього часу не вносилося.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 06.11.2018 у справі №812/292/18 зазначила, що норми законодавства, які допускають неоднозначне або множинне тлумачення, завжди трактуються на користь особи.

Суд вважає за необхідне наголосити на тому, що рішення суду передбачає виплату позивачу пенсії без обмеження її максимального розміру, не лише на якусь дату, а й надалі, проводячи пенсійні виплати, які в певний момент були обмежені максимальним розміром.

Правова визначеність, як спеціальна складова більш загального принципу верховенства права, передбачає правило остаточності рішень суду та гарантованість їх виконання. Цей принцип був сформульований ще в Стародавньому Римі: «res judicata pro veritate habeture» «судове рішення має прийматися за істину» (у більш вільному трактуванні формулюється так: «що вирішено - вирішено і не має переглядатися до безмежності»).

Таким чином, з`ясувавши та перевіривши всі фактичні обставини справи, об`єктивно оцінивши докази, що мають юридичне значення, враховуючи основні засади адміністративного судочинства, вимоги законодавства України, суд доходить висновку про наявність правових підстав для задоволення позовних вимог шляхом:

визнання протиправними дій Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області щодо обмеження ОСОБА_1 з 01.03.2025 пенсії максимальним розміром;

зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області нарахувати та виплатити з 01.03.2025 пенсію ОСОБА_1 без обмеження максимальним розміром, з урахуванням виплачених сум.

Водночас, не є спірним у цій справі проведення індексації пенсії позивача у відповідності до Постанови Кабінету Міністрів України від 25 лютого 2025 року №209 «Про індексацію пенсійних і страхових виплат та додаткові заходи щодо підвищення рівня соціального захисту найбільш вразливих верств населення у 2025 році», оскільки згідно з перерахунком пенсії позивача з 01.03.2025, до пенсії позивача застосовано:

індексацію базового ОСНП 2025 (16 699,65 грн. х 0,1150) 1500 грн.

Відтак, позовні вимоги в цій частині не належать до задоволення.

Суд також вважає передчасними вимоги про зобов`язання відповідача нараховувати та виплачувати з 01.03.2025 пенсію та здійснити виплату різниці між максимально нарахованим та фактично виплаченим розміром з 01.03.2025 року по день проведення перерахунку, виходячи з такого.

Обов`язковою умовою надання правового захисту судом є наявність відповідного порушення суб`єктом владних повноважень прав, свобод або інтересів особи на момент її звернення до суду.

У спірному випадку, перерахунку пенсії позивача з 01.03.2025 без обмеження максимальним розміром відповідачем ще не здійснено, жодні суми за наслідком такого перерахунку ще не нараховані, відповідно, не визначено і різниці між максимально нарахованим та фактично виплаченим розміром, не здійснено жодних виплат. Підстави вважати, що при перерахунку пенсії не буде здійснена виплата різниці між нарахованою пенсією та фактично виплаченою, відсутні.

Отже, у вказаній частині позову відсутній спір, а такі вимоги позивача є передчасними.

Оскільки судовому захисту підлягають порушені права чи інтереси особи, а не ті, що можливо/ймовірно будуть порушені у майбутньому, у задоволенні позовних вимог в цій частині, слід відмовити, як передчасних.

Поряд з цим, суд також зауважує, що формулювання позовних вимог в частині зобов`язати нараховувати та виплачувати пенсію не підлягає задоволенню, оскільки має на меті вчинення дій на майбутнє, а суд вирішує спір щодо правовідносин, які вже виникли. Суд захищає порушене право, а не те, яке можливо може бути порушене у майбутньому.

Стосовно щомісячної доплати у розмірі 2000 грн. згідно з постановою Кабінету Міністрів України №713 від 14.07.2021 р. «Про додатковий соціальний захист окремих категорій осіб», то суд вказує про таке.

З метою поетапного зменшення диспропорцій в розмірах пенсій, призначених військовослужбовцям, особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ (міліції), поліцейським та деяким іншим особам, та до прийняття Верховною Радою України законодавчих актів щодо пенсійного забезпечення військовослужбовців і деяких інших осіб, 14 липня 2021 року Кабінет Міністрів України ухвалив постанову №713 «Про додатковий соціальний захист окремих категорій осіб», пунктом 1 якої установив з 01.07.2021 особам, яким призначено пенсію до 01.03.2018 відповідно до Закону №2262-ХІІ (крім військовослужбовців строкової служби), до розмірів їх пенсій, визначених відповідно до статей 3, 21 і 36 Закону станом на 01.03.2018, щомісячну доплату в сумі 2000,00 грн, яка враховується під час подальших підвищень розмірів пенсій, визначених відповідно до статей 13, 21 і 36 Закону.

Особам, яким призначено (поновлено) пенсію після 01.03.2018, розмір якої обчислено відповідно до статей 13, 21 і 36 Закону (крім військовослужбовців строкової служби) з грошового забезпечення, визначеного станом на 01.03.2018 або до цієї дати, встановлюється щомісячна доплата, передбачена абзацом першим цього пункту.

У разі коли пенсія особам, зазначеним в абзацах першому і другому цього пункту, переглядалася (перераховувалася) після 01.03.2018, щомісячна доплата, встановлена абзацами першим і другим цього пункту, не виплачується, крім випадків, коли розмір пенсії після такого перегляду (перерахунку) збільшився менше ніж на 2000 грн. Якщо сума збільшення пенсії під час її перегляду (перерахування) не досягала 2000 грн, щомісячна доплата, передбачена абзацом першим цього пункту, встановлюється в сумі, якої не вистачає до зазначеного розміру.

Щомісячна доплата, передбачена цим пунктом, встановлюється у межах максимального розміру пенсії, визначеного Законом, починаючи з 01.07.2021.

Отже, внаслідок ухвалення вказаного нормативно-правового акта Уряду з 01.07.2021 колишнім військовослужбовцям, особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ (міліції), поліцейським та іншим особам, пенсії яким призначено за нормами Закону №2262-ХІІ до 01.03.2018 установлено щомісячну доплату в сумі 2000,00 грн виплата якої не здійснюється у разі коли пенсія особам, зазначеним в абзацах першому і другому цього пункту, переглядалася (перераховувалася) після 01.03.2018.

Водночас, аналіз наведених норм права, а також мета прийняття Урядом вказаної Постанови №713 свідчить про те, що перерахунок пенсії, проведення якого згідно з абзацом третім пункту 1 Постанови №713 є обставиною, що виключає можливість нарахування щомісячної доплати у розмірі 2000 грн до розмірів пенсій, визначених відповідно до статей 13, 21 і 36 Закону №2262-ХІІ, має бути обумовлений підвищенням грошового забезпечення відповідних категорій військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію за Законом №2262-ХІІ на підставі нормативно-правого акта компетентного органу, оскільки в такий спосіб досягається мета, яка слугувала підставою для ухвалення Постанови №713, а саме зменшення диспропорцій в розмірах пенсій, визначених на законних підставах. Натомість перерахунок пенсії, проведений на виконання судового рішення з метою усунення порушеного права особи на належний розмір пенсії, право на отримання якої у особи виникло до 01.03.2018, не є перерахунком пенсії у зв`язку із зміною складових грошового забезпечення чи інших показників основного розміру пенсії.

Судом встановлено, що пенсію позивачу призначено на підставі Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб».

Відповідно до рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 30.06.2021 у справі №420/7624/21 та Постанови П`ятого апеляційного адміністративного суду від 17.11.2021 у справі №420/7624/21, зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області провести з 01 квітня 2019 року перерахунок та виплату пенсії ОСОБА_1 на підставі довідки ІНФОРМАЦІЯ_1 №ЮО102346 від 01 грудня 2020 року, виданої станом на 05 березня 2019 року, з урахуванням раніше проведених виплат.».

Отже, проведений на виконання рішення Одеського окружного адміністративного суду від 30.06.2021 та Постанови П`ятого апеляційного адміністративного суду від 17.11.2021 у справі №420/7624/21, перерахунок пенсії позивача здійснено з метою відновлення порушеного права позивача на врахування додаткових видів грошового забезпечення, а не внаслідок зміни правового врегулювання спірних правовідносин після набрання законної сили рішеннями суду по справам №826/3858/18 та №826/12704/18 у 2019 році, внаслідок чого змінились складові грошового забезпечення.

Оскільки перерахунок пенсії позивача, проведений відповідачем на виконання рішення Одеського окружного адміністративного суду від 30.06.2021 та Постанови П`ятого апеляційного адміністративного суду від 17.11.2021 у справі №420/7624/21 з метою усунення порушеного права на належний розмір пенсії, право на отримання якої виникло до 01.03.2018, не є перерахунком пенсії у зв`язку із зміною складових грошового забезпечення чи інших показників основного розміру пенсії, то позивач має право на щомісячну доплату до відповідно до пункту 1 Постанови №713, яка має виплачуватись для досягнення мети прийняття Постанови №713 - поетапного зменшення диспропорцій у розмірах пенсій, призначених до 01.03.2018.

Вказаний висновок суду узгоджується з позицією Верховного Суду, що викладена у постанові від 8 листопада 2022 року у справі №420/2473/22.

Аналогічні висновки викладені і у постанові Верховного Суду від 02.03.2023 по справі №600/870/22-а, від 17.10.2023 у справі №580/1149/23.

При цьому, суд зауважує, що відповідно до перерахунку пенсії позивача з 01.03.2025, відсутня щомісячна доплата згідно з Постановою №713 від 14 липня 2021 року «Про додатковий соціальний захист окремих категорій осіб» в сумі 2000 грн

Відтак, позовні вимоги позивача підлягають задоволенню шляхом:

визнання протиправними дій Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області щодо припинення нарахування та виплати з 01.03.2025 ОСОБА_1 щомісячної доплати у розмірі 2000 грн згідно з постановою Кабінету Міністрів України №713 від 14.07.2021 «Про додатковий соціальний захист окремих категорій осіб»;

зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області поновити з 01.03.2025 ОСОБА_1 нарахування та виплату щомісячної доплати у розмірі 2000 грн згідно з постановою Кабінету Міністрів України №713 від 14.07.2021 «Про додатковий соціальний захист окремих категорій осіб»., з урахуванням раніше виплачених сум.

Відповідно до частин першої та другої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

З урахуванням зазначеного, суд, на підставі наданих доказів в їх сукупності, системного аналізу положень законодавства України, доходить висновку, що позов підлягає задоволенню частково.

Відповідно до ч.1 ст.139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Позивач згідно з п.9 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір» звільнений від сплати судового збору. Оскільки позивач звільнений від сплати судового збору, то розподіл судових витрат у справі не здійснюється.

Керуючись статтями 72-77, 139, 244-246 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії задовольнити частково.

Визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області щодо обмеження ОСОБА_1 з 01.03.2025 пенсії максимальним розміром.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області нарахувати та виплатити з 01.03.2025 пенсію ОСОБА_1 без обмеження максимальним розміром, з урахуванням виплачених сум.

Визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області щодо припинення нарахування та виплати з 01.03.2025 ОСОБА_1 щомісячної доплати у розмірі 2000 грн згідно з Постановою Кабінету Міністрів України №713 від 14.07.2021 «Про додатковий соціальний захист окремих категорій осіб».

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області поновити з 01.03.2025 ОСОБА_1 нарахування та виплату щомісячної доплати у розмірі 2000 грн згідно з Постановою Кабінету Міністрів України №713 від 14.07.2021 «Про додатковий соціальний захист окремих категорій осіб»., з урахуванням раніше виплачених сум.

В задоволені решти позовних вимог відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення до П`ятого апеляційного адміністративного суду.

Позивач: ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстрована адреса місця проживання: АДРЕСА_1 .

Відповідач: Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області, , місцезнаходження: вул. Канатна, буд. 83, м. Одеса, Одеська область, 65012.

Суддя Дмитро БАБЕНКО