Справа № 420/9967/25
Суддя: Білостоцький О.В.
Дата ухвалення: 2026-01-20 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 420/9967/25
УХВАЛА

20 січня 2026 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Білостоцького О.В., розглянувши у порядку письмового провадження заяву представника позивача про визнання протиправними дій, вчинених відповідачем на виконання рішення суду по справі №420/9967/25, -

ВСТАНОВИВ:

В провадженні Одеського окружного адміністративного суду перебувала адміністративна справа за позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору ІНФОРМАЦІЯ_2 про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії.

Рішенням Одеського окружного адміністративного суду 20.06.2025 року №420/9967/25, постановленим в порядку спрощеного позовного провадження, визначеного ч. 5 ст. 262 КАС України, було частково задоволено адміністративний позов ОСОБА_1 .

Визнано протиправною бездіяльність ІНФОРМАЦІЯ_1 щодо не розгляду заяви ОСОБА_1 від 11.02.2025 року про внесення відомостей в Єдиний державний реєстр призовників, військовозобов`язаних та резервістів.

Зобов`язано ІНФОРМАЦІЯ_3 розглянути заяву ОСОБА_1 від 11.02.2025 року, та прийняти відповідне рішення з урахуванням правової оцінки, наданої судом у рішенні, та у відповідності із процедурою, передбаченою чинним законодавством.

В іншій частині заявлених позовних вимог відмовлено.

Рішення по справі №420/9967/25 набрало законної сили 22.07.2025 року.

Ухвалою суду від 18.11.2025 року було зобов`язано ІНФОРМАЦІЯ_3 у місячний строк з моменту отримання копії ухвали суду подати до Одеського окружного адміністративного суду звіт про виконання рішення суду від 20.06.2025 року по справі №420/9967/25.

На виконання вищевказаної ухвали суду, від ІНФОРМАЦІЯ_4 надійшов звіт про виконання рішення суду від 20.06.2025 року по справі №420/9967/25, в якому зазначено, що ІНФОРМАЦІЯ_5 було розглянуто заяву ОСОБА_1 за вик. вх.№2459 від 24.02.2025 року, внаслідок чого була надана відповідь №2227 від 27.02.2025 року, яка була направлена позивачу на задеклароване місце проживання.

На підтвердження вищевказаних обставин представником ІНФОРМАЦІЯ_4 до суду надано примірник листа-відповіді від 27.02.2025 року.

Ухвалою суду від 19.12.2025 року було прийнято звіт ІНФОРМАЦІЯ_4 про виконання судового рішення від 20.06.2025 року по справі №420/9967/25.

Ухвала набула законної сили в порядку та строки, встановлені ст. 256 КАС України, надіслана сторонам через підсистему «Електронний суд» та, як вбачається з наданих позивачем до суду матеріалів, наразі оскаржується позивачем в апеляційному порядку.

30.12.2025 року (під час перебування головуючого судді у щорічній відпустці) до суду від представника позивача адвоката Михайлова О.М. надійшла заява в порядку ст.383 КАС України. В обґрунтування вказаної заяви представник позивача зазначив, що рішення, з урахуванням правової оцінки, наданої судом у вищевказаному рішенні, у відповідності із процедурою, передбаченою чинним законодавством, дотепер відповідачем прийнято не було.

Як вбачається зі змісту поданої заяви позивач фактично не погоджується з Ухвалою суду від 19.12.2025 року, якою було прийнято звіт ІНФОРМАЦІЯ_4 про виконання судового рішення від 20.06.2025 року по справі №420/9967/25.

Також представником позивача заявлено клопотання про виклик сторін до судового засідання для розгляду заяви від 30.12.2025 року.

Щодо клопотання сторони позивача про виклик сторін до суду для розгляду заяви представника позивача в порядку ст.383 КАС України, суд зазначає, що воно не підлягає задоволенню, з огляду на наступне.

Як було зазначено судом справу №420/9967/25 було розглянуто в порядку спрощеного позовного провадження, визначеного ч. 5 ст. 262 КАС України без виклику сторін в судове засідання.

Відповідно до ст. 3 Конституції України людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю.

Реалізація права на життя не можлива без реалізації права на здоров`я. Адже нормальне біологічне та соціальне функціонування людини не можливе без здоров`я. Реалізація права на життя у повному об`ємі можливо лише при гарантуванні права на здоров`я.

Право на життя захищається у ст. 2 Конвенції. При цьому, згідно зі сталою практикою ЄСПЛ це право вважається порушеним не тільки у разі позбавлення життя, але і при серйозних пошкодженнях організму людини, які не спричинили його смерть, але представляли серйозну загрозу його життю. Держава повинна не тільки утримуватися від умисного позбавлення людини життя, але і дотримуватися позитивного зобов`язання захищати життя людини від посягань третіх осіб або від ризику хвороби, яка може спричинити смерть.

Згідно статті 3 Закону України «Про національну безпеку України» державна політика у сферах національної безпеки і оборони спрямована на захист: людини і громадянина - їхніх життя і гідності, конституційних прав і свобод, безпечних умов життєдіяльності; суспільства - його демократичних цінностей, добробуту та умов для сталого розвитку; держави - її конституційного ладу, суверенітету, територіальної цілісності та недоторканності; території, навколишнього природного середовища - від надзвичайних ситуацій.

Основними принципами, що визначають порядок формування державної політики у сферах національної безпеки і оборони, зокрема, є принцип верховенства права.

В свою чергу, відповідно до статті 129 Конституції України саме суд забезпечує дотримання принципу верховенства права, здійснюючи правосуддя, забезпечує захист життя та гідності людини і громадянина, їх конституційних прав і свобод, безпечних умов життєдіяльності.

Тим самим, саме судом через судовий контроль забезпечується належна державна політика у сфері національної безпеки і оборони.

При цьому суд зазначає, що Указом Президента України від 24.02.2022 року №64/2022 з 5:30 24 лютого 2022 року був введений воєнний стан, який продовжує свою дію й по теперішній час.

Враховуючи вищевикладене, а також з метою недопущення загрози життю та здоров`ю учасників судового процесу суд доходить висновку, що клопотання представника позивача про виклик сторін до суду для розгляду заяви представника позивача в порядку ст.383 КАС України є необґрунтованим, а тому задоволенню не підлягає.

Дослідивши матеріали поданої представником позивача заяви, а також інші матеріали адміністративної справи №420/9967/25, суд дійшов висновку, що заява представника позивача задоволенню не підлягає з огляду на наступне.

Так статтею 129-1 Конституції України визначено, що судові рішення є обов`язковими до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Згідно з ч.1 ст. 370 КАС України судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності, - за її межами.

Відповідно до ч.ч. 1 та 4 ст. 383 КАС України особа-позивач, на користь якої ухвалено рішення суду, має право подати до суду першої інстанції заяву про визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності, вчинених суб`єктом владних повноважень - відповідачем на виконання такого рішення суду, або порушення прав позивача, підтверджених таким рішенням суду.

Заяву, зазначену у частині першій цієї статті, може бути подано протягом десяти днів з дня, коли позивач дізнався або повинен був дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів, але не пізніше дня завершення строку пред`явлення до виконання виконавчого листа, виданого за відповідним рішенням суду.

У разі відповідності заяви вимогам, зазначеним у цій статті, вона підлягає розгляду та вирішенню в порядку письмового провадження або в судовому засіданні на розсуд суду протягом десяти днів з дня її отримання. Неприбуття в судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені, не перешкоджає розгляду такої заяви (ч. 5 ст. 383 КАС України).

У Рішенні від 30 червня 2009 року №16-рп/2009 Конституційний Суд України зазначив, що метою судового контролю є своєчасне забезпечення захисту та охорони прав і свобод людини і громадянина, та наголосив, що виконання всіма суб`єктами правовідносин приписів, викладених у рішеннях суду, які набрали законної сили, утверджує авторитет держави як правової (абзац перший підпункту 3.2 пункту 3, абзац другий пункту 4 мотивувальної частини).

Європейський суд з прав людини у рішенні від 07 травня 2002 року у справі «Бурдов проти Росії» визначив, що у контексті статті 6 Конвенції виконання судового рішення, прийнятого будь-яким судом, має розглядатися як складова "судового розгляду".

У рішенні Європейського суду з прав людини від 19 березня 1997 року у справі «Горнсбі проти Греції» суд підкреслив, що виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватись як складова частина судового розгляду. Здійснення права на звернення до суду з позовом стосовно його прав та обов`язків цивільного характеру було б ілюзорним, якби внутрішня правова система допускала, щоб остаточне судове рішення, яке має обов`язкову силу, не виконувалося б на шкоду однієї зі сторін (п. 40).

Суд зауважує, що переслідуючи мету забезпечення реалізації конституційного принципу обов`язковості судових рішень, адміністративні суди мають зважено підходити до вибору процесуальних засобів такого забезпечення, а саме: встановлювати дійсні причини виникнення затримки у виконанні судового рішення, аналізувати акти законодавства, враховувати здійснені відповідною посадовою особою дії, спрямовані на виконання судового рішення, та їх відповідність вимогам законодавства, встановлювати наявність та форму вини такої посадової особи, а також зазначати про співмірність розміру штрафу та доходів (фінансової спроможності) такої посадової особи.

Це не повинно зумовлювати порушення основоположних засад адміністративного судочинства, зокрема, пропорційності, необхідності дотримання оптимального балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи та цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія) тощо. Такі засоби не можуть бути надмірними за визначених умов та не мають призводити до порушення прав, гарантованих Конституцією України та Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод.

При розгляді заяви представника позивача судом встановлено, що рішенням Одеського окружного адміністративного суду 20.06.2025 року №420/9967/25 було частково задоволено адміністративний позов ОСОБА_1 , та зобов`язано ІНФОРМАЦІЯ_3 розглянути заяву ОСОБА_1 від 11.02.2025 року, та прийняти відповідне рішення з урахуванням правової оцінки, наданої судом у рішенні, та у відповідності із процедурою, передбаченою чинним законодавством.

Як вбачається з наданих до суду матеріалів, ІНФОРМАЦІЯ_5 було розглянуто заяву ОСОБА_1 за вик. вх.№2459 від 24.02.2025 року, за результатами розгляду якої надано відповідь №2227 від 27.02.2025 року.

З огляду на вищевикладене, судом вбачається, що ІНФОРМАЦІЯ_5 на виконання рішення суду було розглянуто заяву позивача від 11.02.2025 року.

Посилання ІНФОРМАЦІЯ_4 в листі-відповіді від 27.02.2025 року на те, що у ТЦК та СП відсутні відомості про визнання позивача непридатним до військової служби з виключенням з військового обліку, не свідчать на думку суду про протиправність дій, вчинених відповідачем на виконання рішення суду по справі №420/9967/25, оскільки при вирішення справи судом не надавалась оцінка наявності або відсутності підстав для виключення позивача за військового обліку.

Таким чином, з наданих до суду документів вбачається, що судове рішення у справі №420/9967/24 відповідачем було виконане відповідно до вимог діючого законодавства та змісту ухваленого рішення, а тому заява представника позивача, подана в порядку виконання судового рішення, задоволенню не підлягає.

Керуючись приписами ст.ст. 5-11, 241, 243, 248, 256, 293-295, 370, 383 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

УХВАЛИВ:

Заяву представника позивача про визнання протиправними дій, вчинених відповідачем на виконання рішення суду по справі №420/9967/25 залишити без задоволення.

Ухвала набирає законної сили в порядку та строки встановлені ст. 256 КАС України.

Ухвала суду може бути оскаржена до П`ятого апеляційного адміністративного суду в порядку та строки, встановлені статтями 293, 295 КАС України.

Суддя Білостоцький О.В.