Справа № 420/12259/25
Суддя: Єщенко О.В.
Дата ухвалення: 2026-01-20 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 січня 2026 р.м. ОдесаСправа № 420/12259/25

Місце ухвалення рішення суду 1 інстанції:

м. Одеса;

Дата складання повного тексту рішення суду 1 інстанції:

11.07.2025 року;

Головуючий в 1 інстанції: Хом`якова В.В.

П`ятий апеляційний адміністративний суд в складі колегії:

Головуючого судді Єщенка О.В.

суддів Бітова А.І.

Градовського Ю.М.

розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу Одеської митниці на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 11 липня 2025 року по справі за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ДАНН» до Одеської митниці про визнання протиправними та скасування рішень,-

В С Т А Н О В И В:

Товариство з обмеженою відповідальністю «ДАНН.» звернулось до суду першої інстанції з позовом, в якому просило:

визнати протиправним та скасувати рішення про коригування митної вартості №UA500580/2025/000076/1 від 19.04.2025;

визнати протиправною та скасувати картку відмови у митному оформленні (випуску) товарів №UA500580/2025/000134 від 19.04.2025.

В обґрунтування позову зазначено, що в межах зовнішньоекономічного контракту позивачем ввезено на митну територію України товари. На підтвердження заявленої митної вартості товарів відповідачу представлено повний пакет документів, які підтверджують правильність обраного позивачем методу визначення митної вартості товарів за ціною контракту.

Наполягає на тому, що висновки контролюючого органу про заниження позивачем митної вартості товару та неможливість її визначення за ціною контракту зроблені в результаті неналежного аналізу поданих до митного оформлення документів. Представлені матеріалами підтверджують як умови постачання товару на митну територію України так і його кількісні та вартісні характеристики. Проте, митним органом не надано правильної правової оцінки представленим до митного оформлення документам, фактично вказані матеріали не досліджувались належним чином, що призвело до помилкових висновків про наявність у них розбіжностей, відсутність відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товару та відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена за товар.

Зазначене у сукупності свідчить про те, що рішення про коригування митної вартості та відмову у митному оформленні товарів є необґрунтованими, прийняті без достатніх правових підстав, що є безумовною підставою для їх скасування в судовому порядку.

Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 11 липня 2025 року адміністративний позов задоволено.

Суд визнав протиправним та скасував рішення Одеської митниці про коригування митної вартості №UA500580/2025/000076/1 від 19.04.2025 року.

Визнав протиправною та скасував картку відмови у митному оформленні (випуску) товарів №UA500580/2025/000134 від 19.04.2025 року, прийняту Одеською митницею.

Стягнув з Одеської митниці за рахунок бюджетних асигнувань на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ДАНН.» 5002 грн. 11 коп. судового збору.

Вирішуючи спір по суті та задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що позивач надав повний перелік документації, яка необхідна для визначення митної вартості товару за першим методом за ціною договору.

В свою чергу, митним органом не наведено достатнього обґрунтування причин, через які заявлену декларантом митну вартість не може бути визнано та не визначено інформацію, яка призвела до виникнення сумнівів у правильності визначення митної вартості та до прийняття рішення про коригування митної вартості, заявленої декларантом.

В апеляційній скарзі Одеська митниця, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального права, неповне з`ясування обставин справи, невідповідність висновків суду обставинам справи, недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд визнав встановленими, просить скасувати судове рішення та ухвалити нове про відмову у задоволенні позову у повному обсязі.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги апелянт посилається на те, що судом першої інстанції не надано належної правової оцінки положенням Митного кодексу України та обставинам справи і помилково не враховано, що надані позивачем документи містили розбіжності та не містили всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів та відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари. Зазначені обставини виключали можливість підтвердити заявлену митну вартість за ціною договору та свідчать про правомірність і обґрунтованість рішень митного органу про коригування митної вартості товару та відмову у його митному оформленні товарів.

У відзиві на апеляційну скаргу Товариство з обмеженою відповідальністю «Данн.» посилається на необґрунтованість доводів апелянта, правильність висновків суду першої інстанції та відсутність підстав для скасування судового рішення.

Судом першої інстанції з`ясовано та як встановлено під час апеляційного розгляду, 25.09.2024 року між Компанією «Alltag und Geratetechnik GmbH», (Швейцарія) (Продавець), та Товариством з обмеженою відповідальністю «ДАНН.», Україна (Покупець), укладено договір поставки товару №AUG-00D/12. За цим Договором Продавець зобов`язується передати у зумовлені строки Покупцеві Товар та документи, що відносяться до нього, а Покупець зобов`язується прийняти такий товар і сплатити Продавцю за нього обумовлену грошову суму. Товар, що поставляється за цим Договором - товари для дому та саду, обладнання та хімічні засоби для басейнів та інші товари широкого вжитку. Сторони можуть домовитись про постачання інших категорій товарів за цим Договором.

З метою митного оформлення імпортованого товару ТОВ «ДАНН.» подано до митного органу митну декларацію ІМ 40 ДЕ 25UA79U8.

Митна вартість товару визначена за першим методом: за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються.

Митна вартість товару під час митного оформлення позивачем підтверджена: зовнішньоекономічним договором з додатковими угодами до договору; рахунком-фактурою (інвойсом); пакувальним листом; коносаментом; автотранспортною накладною; специфікацією; декларацією про походження товару.

На вимогу митного органу позивач надав додаткові документи на підтвердження заявленої митної вартості: прайс лист, експертне дослідження, експортну декларацію, комерційну пропозицію продавця.

19.04.2025 Одеською митницею прийнято рішення за №UA500580/2025/000076/1 про коригування митної вартості товарів.

У рішенні зазначено, що подані декларантом документи містять розбіжності та не містять усіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, які підтверджують митну вартість, а саме:

1) у комерційному інвойсі і специфікації до контракту відсутня інформація щодо торговельної марки, виробника, моделей та артикулів, що може вплинути на вартість товару та не дає можливості ідентифікувати ці документи з заявленою поставкою;

2) у комерційному рахунку відсутнє посилання на специфікацію, як невід`ємну частину контракту, відповідно до якої сформована партія товарів;

3) на момент відвантаження товару цей товар ще не був проданий ТОВ "ДАНН.", що ставить під сумнів заявлену зовнішньоекономічну операцію та товаросупровідні документи. Заявлені комерційні умови поставки DPU Київ означають доставку товару на місце з розвантаженням. При цьому, у CMR наявні відомості графи 21, що товар прибув під навантаження у порт Констанца Румунія (відповідальна експедиторська компанія Kronotrans Spedition SPL), відповідальна компанія за доставку товару з порту Констанца в Одесу Київ український перевізник ForceTransUkraine;

4) у наданому морському коносаменті наявні відомості щодо порту видачі коносаменту - Shenzhen (Китай), при цьому зазначено маршрут слідування Ningbo (Китай) Constanta (Румунія). Окрім цього, наявні відомості про перевантаження у порту Constanta на автотранспорт згідно відповідної CMR. Зазначене свідчить про наявність витрат на навантажувально-розвантажувальні роботи, що є складовими митної вартості, а також на наявність додаткових транспортних документів, що відображають факт перевантаження товару з одного морського судна на інше, та які не були надані до митного оформлення.

З посилання на неможливість визначити митну вартість товарів шляхом послідовного використання методів зазначених у ст. 58, 59, 60, 61, 62, 63 МКУ, митницею зазначено, що митна вартість оцінюваних товарів, буде визначена з використанням способів, які не суперечать законам України і є сумісними з відповідними принципами і положеннями Генеральної Угоди з тарифів і торгівлі (GATT), другорядним методом - резервним.

Карткою від 19.04.2025 року № UA500580/2025/000134 митниця відмовила позивачеві у митному оформленні товарів.

Не погоджуючись із коригуванням митної вартості товару, посилаючись на неправомірність та необґрунтованість рішень відповідача, позивач звернувся до суду із цим позовом за захистом своїх прав та інтересів.

Дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення, колегія суддів виходить з наступного.

Відповідно до статті 49 Митного кодексу України митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Згідно пункту 1 частини 1 статті 50 Митного кодексу України відомості про митну вартість товарів використовуються для нарахування митних платежів.

Декларант, який заявляє митну вартість товару, зобов`язаний: заявляти митну вартість, визначену ним самостійно, у тому числі за результатами консультацій із митним органом; подавати митному органу достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об`єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню; нести всі додаткові витрати, пов`язані з коригуванням митної вартості або наданням митному органу додаткової інформації (частина 2 статті 52 Митного кодексу України).

Згідно частин 1, 2 статті 53 Митного кодексу України у випадках, передбачених цим Кодексом декларант подає митному органу документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення.

Документами, які підтверджують митну вартість товарів, є: 1) декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п`ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості; 2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності; 3) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу); 4) якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; 5) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; 6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів; 7) ліцензія на імпорт товару, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню; 8) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.

Таким чином, митна вартість товарів має підтверджуватись вищезазначеними та можуть підтверджуватись іншими документами, з яких вбачається ціна товару, фактично сплачена або яка підлягає сплаті за ці товари.

Митна вартість визначається самостійно декларантом, у тому числі за результатами консультацій з митним органом.

У разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, які мають вплив на правильність визначення митної вартості, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант на письмову вимогу митного органу зобов`язаний протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи: 1) договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов`язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається; 2) рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом); 3) рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов`язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту); 4) виписку з бухгалтерської документації; 5) ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів; 6) каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; 7) копію митної декларації країни відправлення; 8) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини (частина 3 статті 53 Митного кодексу України).

Згідно частин 1, 2, 3, 6, 7 статті 54 Митного кодексу України контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється митним органом під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості.

Контроль правильності визначення митної вартості товарів за основним методом - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту (вартість операції), здійснюється митним органом шляхом перевірки розрахунку, здійсненого декларантом, за відсутності застережень щодо застосування цього методу, визначених у частині першій статті 58 цього Кодексу.

За результатами здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів митний орган визнає заявлену декларантом митну вартість чи приймає письмове рішення про її коригування відповідно до положень статті 55 цього Кодексу.

Митний орган може відмовити у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю виключно за наявності обґрунтованих підстав вважати, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, у разі: 1) невірно проведеного декларантом або уповноваженою ним особою розрахунку митної вартості; 2) неподання декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій - четвертій статті 53 цього Кодексу, або відсутності у цих документах всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари; 3) невідповідності обраного декларантом або уповноваженою ним особою методу визначення митної вартості товару умовам, наведеним у главі 9 цього Кодексу; 4) надходження до митного органу документально підтвердженої офіційної інформації митних органів інших країн щодо недостовірності заявленої митної вартості.

У разі якщо під час проведення митного контролю митний орган не може аргументовано довести, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, заявлена декларантом митна вартість вважається визнаною автоматично.

Частинами 1, 2 статті 55 Митного кодексу України визначено, що рішення про коригування заявленої митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України з поміщенням у митний режим імпорту, приймається митним органом у письмовій формі під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості цих товарів як до, так і після їх випуску, якщо митним органом у випадках, передбачених частиною шостою статті 54 цього Кодексу, виявлено, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів.

Разом з цим, за правилами цієї статті, прийняте митним органом рішення про коригування заявленої митної вартості товарів має містити, зокрема, обґрунтування причин, через які заявлену декларантом митну вартість не може бути визнано; наявну в митного органу інформацію (у тому числі щодо числових значень складових митної вартості, митної вартості ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, інших умов, що могли вплинути на ціну товарів), яка призвела до виникнення сумнівів у правильності визначення митної вартості та до прийняття рішення про коригування митної вартості, заявленої декларантом.

За змістом статті 57 Митного кодексу України основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору (вартість операції), а кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу.

Застосуванню другорядних методів передує процедура консультацій між митним органом та декларантом з метою визначення основи вартості згідно з положеннями статей 59 і 60 цього Кодексу. Під час таких консультацій митний орган та декларант можуть здійснити обмін наявною у кожного з них інформацією за умови додержання вимог щодо її конфіденційності.

Відповідно до частин 1, 2 статті 256 Митного кодексу України відмова у митному оформленні - це письмове вмотивоване рішення митного органу про неможливість здійснення митного оформлення товарів, транспортних засобів комерційного призначення через невиконання декларантом або уповноваженою ним особою умов, визначених цим Кодексом.

У рішенні про відмову у митному оформленні повинні бути зазначені причини відмови та наведені вичерпні роз`яснення вимог, виконання яких забезпечує можливість митного оформлення товарів, транспортних засобів комерційного призначення. Зазначене рішення повинно також містити інформацію про порядок його оскарження.

Аналіз наведених норм показав, що обов`язок доведення митної вартості товару покладається на позивача, а митний орган, у випадку наявності сумнівів у достовірності поданих декларантом відомостей, може витребувати додаткові документи. При цьому, такі сумніви митниці мають бути обґрунтованими, а дискреційні функції митних органів піддаються законодавчим обмеженням у випадках незгоди із задекларованою митною вартістю.

Колегія суддів звертає увагу на те, що наявність підстав для витребування митним органом додаткових документів для підтвердження митної вартості товару не може обумовлюватись лише формальними обставинами, які цей орган підводить під сумнівність митної вартості товару. Лише за наявності підстав, визначених чинним законодавством, митний орган має право витребувати, а позивач зобов`язаний надавати лише ті докази, які можуть підтвердити або спростувати сумніви митниці.

Апеляційний суд враховує, що під час митного оформлення товару позивачем подано митниці, у тому числі, митну декларацію; зовнішньоекономічний договір; специфікацію; інвойс; транспортні документи, в яких містяться відомості про оцінюваний товар, його характеристики, кількість та вартість.

Отже, під час митного оформлення товару позивачем подано документи, обумовлені у Контракті від 25.09.2024 року №AUG-00D/12, та за якими відповідно до частини 1 статті 53 Митного кодексу України має підтверджуватись заявлена митна вартість.

Під час вирішення справи судом першої інстанції правильно враховано, що інформація в комерційному рахунку включає опис, кількість, вартість та інші дані, що відповідають змісту специфікації, а також умовам зовнішньоекономічного контракту. Формальне посилання на номер специфікації в інвойсі не є обов`язковим з точки зору законодавства, в тому числі міжнародного. Зміст специфікації співпадає з товарною частиною інвойсу та іншими документами (у т. ч. пакувальним листом), що підтверджує зв`язок цих документів між собою.

Поряд з цим, у рамках зовнішньоекономічного контракту передбачено часткове постачання на умовах попередньої домовленості, яке документально оформлюється поетапно. Дата виготовлення або фактичного відвантаження товару не обов`язково збігається з датою формування комерційного рахунку. Також варто враховувати, що постачання здійснювалося з відстрочкою платежу, що є поширеною практикою, отже твердження митниці про порушення визначення митної вартості не знаходять свого обґрунтованого підтвердження.

Умови поставки DPU Київ передбачають обов`язок продавця доставити товар у визначене місце призначення на території України з розвантаженням. При цьому Incoterms 2020 не вимагає, щоб усі етапи транспортування були відображені в одному транспортному документі, особливо коли доставка здійснюється мультимодально, із залученням декількох перевізників, етапів переміщення. Позивач пояснює, що CMR відображає лише одну ділянку маршруту, а саме доставку товару від порту Констанца (Румунія) до складу отримувача в м. Київ, здійснену українським перевізником ForceTransUkraine. У графі 21 CMR зазначено, що товар був перевантажений у порту Констанца, що підтверджує факт транзитного переміщення, однак не суперечить умовам DPU. Щодо залучення експедиторської компанії Kronotrans Spedition SPL, то її участь відповідає звичайній міжнародній практиці, коли продавець делегує організацію логістики та виконання поставки третім особам. Це не змінює суті умов поставки DPU, які, як і передбачено, виконуються до місця розвантаження - м. Київ. Отже, умови поставки DPU Київ підтверджуються сукупністю документів, зокрема: зовнішньоекономічним контрактом та специфікацією; комерційним інвойсом; транспортними документами, які відображають окремі етапи маршруту.

Суд першої інстанції одночасно обґрунтовано враховано, що поставка товару здійснюється на умовах DPU (Delivered at Place Unloaded), що передбачає, відповідно до Інкотермс 2020, повне покриття продавцем всіх витрат, включаючи транспортування, перевантаження та розвантаження. Таким чином, всі логістичні витрати, пов`язані з доставкою товару до місця призначення, вже включені до вартості товару, зазначеної у зовнішньоекономічному контракті. Митна вартість, заявлена у ВМД, визначена на підставі дійсної комерційної документації з урахуванням умов поставки DPU, а отже, є правильною та обґрунтованою відповідно до вимог глави 9 Митного кодексу України. Сам факт наявності перевантаження або участі інших видів транспорту (зокрема, згадане CMR) не впливає на митну вартість, оскільки ці витрати несе продавець і вони не є додатковими для покупця відповідно до умов поставки. Отже, висновки митного органу про необхідність надання додаткових коносаментів та коригування митної вартості є безпідставними та не підлягають врахуванню при митному оформленні товарів.

Також, прайс лист не є основним документом для визначення митної вартості, а має лише довідковий характер. Основою для декларування митної вартості є зовнішньоекономічний контракт, інвойс, транспортні документи та підтвердження оплати, які надані в повному обсязі. Умови поставки, виробник, марка товару та його характеристики чітко зазначені в інвойсі, пакувальних документах і сертифікатах відповідності. Реальні умови постачання між сторонами визначаються у зовнішньоекономічному контракті та комерційному інвойсі, де чітко вказано умови поставки, що відповідає даним у митній декларації країни відправлення. Порівняння цін у прайсі та митній декларації країни відправлення є некоректним, оскільки прайс лист відображає загальні умови продажу, тоді як реальні договірні ціни формуються на основі конкретної угоди, яка враховує обсяг замовлення, умов оплати, знижки та комерційні домовленості. Посилання ж на складову та підставу визначення митної вартості товару на підставі прайс листа виробника товару є безпідставними, оскільки обов`язкове подання такого документу частиною 2 статті 53 МК України не передбачено.

Аналогічним чином, комерційна пропозиція являє собою документ довільної форми продавця інформаційного характеру, який в розумінні згаданих положень частини 2 статті 53 МК України не є документом, який підтверджує митну вартість товару.

Поряд з цим, висновок експертного дослідження проведений відносно товару та документів на нього, який було фактично імпортовано і документи на який надано до митного органу. Зазначене експертне дослідження було проведено щодо товару торгівельної марки START PRO та характеристик на аналогічний товар. При цьому в скрінах експертного дослідження зазначено найменування виробника та ідентифікуючі ознаки товару. Експертом повністю розписано і зазначено, які джерела і дані використовувались при підготовці дослідження, а отже жодні неузгодженості в цій частині також відсутні.

Слід також зазначити, що посилання митного органу на наявність інформації про іншу вартість подібного товару не можуть вважатись обґрунтованими, оскільки у спірному випадку позивач діяв на підставі Контракту, визначених в ньому умов та цін, що підтверджується наданими до митної декларації документами. Відповідні умови контракту належним чином узгоджені між сторонами, тобто випливають із господарської діяльності позивача та його контрагента.

Діюче законодавство надає право сторонам угоди визначати умови господарських операцій за певною домовленістю у цих операціях, що і було дотримано підприємствами.

Отже, самостійне визначення контролюючим органом ціни товару не може впливати на права та обов`язки сторін Договору за умови їх підтвердження належними документами. Таким правом чинним законодавством відповідача не наділено.

Таким чином, колегія суддів вважає, що відповідачем не обґрунтовано ті обставини, що у поданих до митного оформлення документах містяться розбіжності та не міститься всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товару, у тому числі причини, через які заявлену декларантом митну вартість не може бути визначено за ціною договору та які призвели до виникнення у митного органу сумнівів у правильності визначення митної вартості товару.

Колегія суддів вважає, що встановлення в судому порядку необґрунтованості коригування митної вартості товару є беззаперечною підставою для скасування рішень, що прийнятих на підставі неправомірних висновків митного органу.

Враховуючи викладене, оскільки відповідачем необґрунтовано не враховано документи, за якими декларантом заявляється митна вартість, коригування митної вартості проведено не у відповідності до норм митного законодавства, колегія суддів вважає, що судом першої інстанції правильно встановлено підстави для задоволення позову та скасування оспорюваних рішень митниці.

З огляду на те, що висновки суду першої інстанції відповідають нормам матеріального і процесуального права та обставинам справи, колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції відповідно до статті 316 КАС України підлягає залишенню без змін.

Відповідно до приписів частини 5 статті 250 КАС України датою ухвалення судового рішення в порядку письмового провадження є дата складення повного судового рішення.

Керуючись ст.ст. 139, 308, 311, п. 1 ч. 1 ст. 315, 316, 321, 322, 325 КАС України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Одеської митниці залишити без задоволення.

Рішення Одеського окружного адміністративного суду від 11 липня 2025 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її прийняття, але може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту постанови.

Головуючий суддя: О.В. Єщенко

судді: А.І. Бітов

Ю.М. Градовський