Справа № 380/19978/25
Суддя: Лунь Зоряна Іванівна
Дата ухвалення: 2026-01-20 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 січня 2026 рокусправа № 380/19978/25
Львівський окружний адміністративний суд у складі судді Лунь З.І. розглянув у письмовому провадженні за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Торговий дім «Електрон» до Головного управління ДПС у Львівській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлення-рішення.

в с т а н о в и в:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Торговий дім «Електрон» (місцезнаходження: 81300, Львівська область, Мостиський район, м.Мостиська, вул.Полуботка, буд.5, ) звернулося до суду з позовом до Головного управління ДПС у Львівській області (місцезнаходження: 79026, м.Львів, вул.Стрийська, 35, ), в якому просить суд:

-визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення форми «Р» Головного управління ДПС у Львівській області №30832/13-01-07-02 від 04.07.2025 та №30833/13-01-07-02 від 04.07.2025.

Обґрунтовуючи позовні вимоги, позивач зазначив, що оскаржувані податкові повідомлення-рішення ґрунтуються на хибних висновках акта перевірки про відсутність фактичного здійснення господарських операцій між позивачем та його контрагентом ТОВ «Фірма Промелектробуд». Позивач не погоджується із такими висновками контролюючого органу, оскільки позивач із вказаним контрагентом має сталі господарські відносини, у нього наявні всі необхідні документи первинного бухгалтерського обліку по операціях із цим підприємством, придбані товари і послуги використані в господарській діяльності позивача. Законність та дійсність придбання товарно-матеріальних цінностей підтверджується представленими для перевірки належними первинними документами бухгалтерського обліку. На думку позивача, ТзОВ «Торговий дім «Електрон» не може нести відповідальності за можливі порушення податкового чи іншого законодавства зі сторони його контрагента, оскільки зі свого боку позивач виконав всі необхідні дії для підтвердження свого права на податковий кредит та понесені витрати, а тому притягнення його до відповідальності є необґрунтованим та суперечить положенням Податкового кодексу України та Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні». Просив позов задовольнити повністю.

Ухвалою від 13.10.2025 відкрито провадження по справі за правилами спрощеного позовного провадження, без повідомлення учасників справи та запропоновано відповідачам у п`ятнадцятиденний строк з дня вручення ухвали подати відзив на позовну заяву.

Відповідач подав до суду відзив на позовну заяву, в якому просить суд відмовити у задоволенні позовних вимог повністю. Відзив обґрунтований тим, що при проведенні перевірки позивача ним дотримано усіх вимог податкового законодавства. Відповідач зазначив, що згідно з представленими документами, перевіркою встановлено, що в серпні 2019року товар, придбання якого товариством оформлено від ТОВ «Фірма Промелектробуд», реалізовано на ТОВ «Завод Електронмаш» згідно з видатковою накладною від 06.08.2019 №761 на загальну суму 398088,50грн в т.ч. ПДВ 66348,08 гривень (резистор КФ 51*1,2 Ом в кількості 11шт по ціні 1613,92 грн (без ПДВ), блок резисторів БТР-02 в кількості 22шт по ціні 14272,15 грн (без ПДВ). ТОВ «Торговий дім «Електрон» в бухгалтерському обліку ця господарська операція відображена проведенням: Дт 361 Кт 702 з відповідним відображенням у складі доходів підприємства та включено до складу собівартості реалізації вартість оприбуткованого товару на суму 314160грн, що в бухгалтерському обліку відображено проведеннями: Дт 902 Кт 281, Дт 791 Кт 902. Отже, виходячи з вищенаведеного, фактично ТОВ «Торговий дім «Електрон» здійснено безпідставне документальне оформлення нереальної господарської операції з ТОВ «Фірма Промелектробуд» складено первинні документи (акти наданих послуг, податкові накладні), всупереч норм частини першої ст.9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» та пп. 2.1 і 2.2 Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 24.05.95 № 88, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 05.06.1995 за № 168/704. Оскільки відсутній факт формування згідно з абзацом другим ст.1 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» відповідного активу, як ресурсу контрольованого у результаті минулих подій внаслідок реального придбання у інших суб`єктів господарювання або власного виробництва. Тобто, відсутня господарська операція як певна дія або подія у визначенні абзацу 5 ст.1 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», в основі якої має бути дійсний рух певного активу. Отже, за сукупністю вищевикладених фактів, перевіркою не підтверджується реальність проведення господарських операцій Торговий Дім «Електрон» із ТОВ «Фірма Промелектробуд» у результаті чого завищено податковий кредит. Також, перевіркою встановлено заниження суми ПДВ за серпень 2019року на 15708грн, у тому числі через неправомірне формування податкового кредиту на суму 316022грн. Відповідно до п.198.1 198.6 ПК України, право на податковий кредит виникає лише у разі фактичного придбання товарів/послуг. У цьому випадку факт постачання товару не підтверджено жодними доказами, у тому числі: відсутні транспортні документи, товарно-транспортні накладні; контрагент не здійснював аналогічної діяльності; не підтверджено походження товару (резисторів і блоків БТР-02). Отже, формування податкового кредиту за рахунок операцій з ТОВ «Фірма Промелектробуд» є безпідставним. З огляду на наведене, між ТОВ «Торговий дім «Електрон» та ТОВ «Фірма Промелектробуд» є законними, обґрунтованими та підтвердженими належними доказами, отриманими в межах повноважень, визначених Податковим кодексом України. Просив у задоволенні позову відмовити.

Представник позивача подав до суду відповідь на відзив на позовну заяву, в якому просить суд позов задовольнити в повному обсязі. Крім того, зазначив, що відзив базується на хибних твердженнях про те, що первинні документи щодо постачання у серпні 2019 року від ТОВ «Фірма Промелектробуд» до ТОВ ТД «Електрон» резисторів КФ 51*1,2 Ом в кількості 11 шт. та блоків резисторів БТР-02 в кількості 22 шт. «лише формально відображають операції, які не підтверджують фактичного руху товарів чи активів». Відповідач у жоден спосіб не спростував надані позивачем докази, що господарська операція щодо закупівлі та подальшої поставки 11 шт. резисторів КФ 51х1,2 Ом та 22 шт. блоків резисторів БТР-02 є реальною, витрати здійснено за наявності ділової мети, розумних економічних причин для здійснення господарської операції, відбулось фактичне (реальне) здійснення оподатковуваних операцій; наявне документальне підтвердження реального здійснення господарської операції юридично значимими (дійсними) первинними документами, які зазвичай супроводжують операції певного виду; у покупця наявна належним чином складена та зареєстрована продавцем податкова накладна. На думку позивача, оспорювані у цій справі податкові повідомлення-рішення є незаконними та необґрунтованими, а тому підлягають скасуванню, а позовні вимоги - задоволенню в повному обсязі.

Інших заяв по суті спору також не надходило.

Суд встановив таке.

Товариство з обмеженою відповідальністю «Торговий дім «Електрон» зареєстроване як юридична особа, 13.08.2016 за адресою: 79000, 81300, Україна, Мостиський р-н, Львівська обл., місто Мостиська, вулиця Полуботка, будинок 5; .

Фактичне місцезнаходження: м.Львів вул. Стороженка буд.12. (договір оренди від 01.05.2025 №73/2024-о (угода про часткову зміну договору оренди від 01.02.2025 №1/73/2024-о) орендодавець Інноваційно-Промислове підприємство «Електрон»- дочірнє підприємство ПрАТ «Концерн-Електрон».

Основний вид діяльності Товариства з обмеженою відповідальністю «Торговий дім «Електрон»: 46.90 Неспеціалізована оптова торгівля.

Інші види діяльності: Торгівля автомобілями та легковими автотранспортними засобами, Торгівля іншими автотранспортними засобами, Роздрібна торгівля деталями та приладдям для автотранспортних засобів, Діяльність посередників у торгівлі машинами, промисловим устаткуванням, суднами та літаками, Діяльність посередників, що спеціалізуються в торгівлі іншими товарами, Інші види роздрібної торгівлі поза магазинами, Транспортне оброблення вантажів, Інша допоміжна діяльність у сфері транспорту, Інша поштова та кур`єрська діяльність, Надання інших інформаційних послуг, н.в.і.у., Дослідження кон`юнктури ринку та виявлення громадської думки.

На підставі направлень від 30.05.2025 №№6181, 6182, 6183 виданих ГУ ДПС у Львівській області головними державними інспекторами відділу перевірок у сфері матеріального виробництва управління податкового аудиту ГУ ДПС у Львівській області відповідно до 16.1.5, пп.16.1.7 п.16.1 ст.16, пп.20.1.2 п.20.1 ст.20, пп.73.3 ст.73, п.п.78.1.1 п.78.1 ст.78 Податкового кодексу України від 02 грудня 2010 року №2755-VI (із змінами) (далі -Податковий кодекс), на підставі наказу ГУ ДПС у Львівській області від 30.05.2024 №3194-ПП «Про проведення документальної позапланової виїзної перевірки ТОВ «Торговий дім «Електрон», проведена позапланова документальна виїзна перевірка Приватної фірми «Електрон»() з питань проведення взаємовідносин із ТОВ «Фірма Промелектробуд» (41369263) за період серпень 2019року, та правомірності їх відображення у податкових деклараціях з податку на додану вартість та податкових деклараціях з податку на прибуток підприємств.

За результатами перевірки складено акт від 12.06.2025 №30832/13-01-07-02/40743608 «Про результати документальної позапланової виїзної перевірки ТЗОВ «Торговий дім «Електрон» () ) з питань проведення взаємовідносин із ТОВ «Фірма Промелектробуд» () за період серпень 2019 року, та правомірності їх відображення у податкових деклараціях з податку на додану вартість та податкових деклараціях з податку на прибуток підприємств далі також акт перевірки.

Перевіркою встановлено порушення:

-п.п.134.1.1 п.134.1 ст.134 Податкового кодексу в результаті чого підприємством занижено податок на прибуток на загальну суму 56549,00грн в тому числі ІІІ квартал 2019 56549,00грн.;

-п.198.1, п.198.2, п.198.3 ст.198; п.200.1 ст.200 Податкового кодексу, в результаті чого підприємством занижено податок на додану вартість, що підлягає сплаті до бюджету, всього у сумі 62832,00грн, в тому числі за серпень 2019 року у сумі 62832,00грн.

На підставі акту перевірки ГУ ДПС у Львівській області винесено податкові повідомлення-рішення:

- №30832/13-01-07-02 від 04.07.2025 про збільшення суми податкового зобов`язання з податку на прибуток на суму 56549,00грн. та за штрафними (фінансовими) санкціями (штрафами) на суму 14137,25грн.;

- №30833/13-01-07-02 від 04.07.2025 про збільшення суми грошового зобов`язання за податком на додану вартість на суму 62832,00грн. та за штрафними (фінансовими) санкціями (штрафами) на суму 15708,00грн.

На підставі акта перевірки відповідач склав податкові повідомлення-рішення.

Не погоджуючись із оскаржуваними податковими повідомленнями-рішеннями, ТОВ ТД «Електрон» 22.07.2025 звернулося у електронній формі засобами електронного зв`язку до Державної податкової служби України із скаргою про перегляд податкових повідомлень-рішень Головного управління ДПС у Львівській області № 30833/13-01 07-02 та № 30832/13-01-07-02 від 04.07.2025 .

Рішенням Державною податковою службою України продовжено строк розгляду скарги від 29.07.2025 № 21745/6/99-00-01-01-06 до 19.09.2025 (включно).

Державною податковою службою України скаргу залишено без розгляду, про що прийнято рішення про залишення скарги без розгляду №26801/699-00-06-01-01-06 від 16.09.2025.

Вважаючи податкові повідомлення-рішення №30832/13-01-07-02 та №30833/13-01-07-02 від 04.07.2025 протиправними, позивач звернувся з вказаним позовом до суду.

Суд при вирішенні спору по суті зазначає таке.

Відповідно до частини 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час адміністрування податків та зборів, а також відповідальність за порушення податкового законодавства, визначено нормами Податкового кодексу України від 2 грудня 2010 року № 2755-VI (далі - ПК України, у редакції, чинній на час спірних правовідносин).

Відповідно до абзаців 1 та 2 пункту 44.1. статті 44 Податкового кодексу України (тут і далі - у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) для цілей оподаткування платники податків зобов`язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов`язаних з визначенням об`єктів оподаткування та/або податкових зобов`язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов`язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством. Платникам податків забороняється формування показників податкової звітності, митних декларацій на підставі даних, не підтверджених документами, що визначені абзацом першим цього пункту.

Відповідно до пп. 14.1.36 п. 14.1 ст. 14 ПК України господарська діяльність - діяльність особи, що пов`язана з виробництвом (виготовленням) та/або реалізацією товарів, виконанням робіт, наданням послуг, спрямована на отримання доходу і проводиться такою особою самостійно та/або через свої відокремлені підрозділи, а також через будь-яку іншу особу, що діє на користь першої особи, зокрема, за договорами комісії, доручення та агентськими договорами.

Згідно з підпунктом 134.1.1 пункту 134.1 статті 134 Податкового кодексу України об`єктом оподаткування (податок на прибуток підприємств) є прибуток із джерелом походження з України та за її межами, який визначається шляхом коригування (збільшення або зменшення) фінансового результату до оподаткування (прибутку або збитку), визначеного у фінансовій звітності підприємства відповідно до національних положень (стандартів) бухгалтерського обліку або міжнародних стандартів фінансової звітності, на різниці, які виникають відповідно до положень цього Кодексу.

Підпунктом «а» пункту 185.1 статті 185 Податкового кодексу України визначено, що об`єктом оподаткування (податок на додану вартість) є операції платників податку з постачання товарів, місце постачання яких розташоване на митній території України, відповідно до статті 186 цього Кодексу, у тому числі операції з безоплатної передачі та з передачі права власності на об`єкти застави позичальнику (кредитору), на товари, що передаються на умовах товарного кредиту, а також з передачі об`єкта фінансового лізингу в користування лізингоотримувачу/орендарю.

Згідно з пунктом 198.1 статті 198 ПК України право на віднесення сум податку до податкового кредиту виникає у разі здійснення операцій: а) придбання або виготовлення товарів та послуг; б) придбання (будівництво, спорудження, створення) необоротних активів (у тому числі у зв`язку з придбанням та/або ввезенням таких активів як внесок до статутного фонду та/або при передачі таких активів на баланс платника податку, уповноваженого вести облік результатів спільної діяльності); в) отримання послуг, наданих нерезидентом на митній території України, та в разі отримання послуг, місцем постачання яких є митна територія України; г) ввезення необоротних активів на митну територію України за договорами оперативного або фінансового лізингу; ґ) ввезення товарів та/або необоротних активів на митну територію України.

Податковий кредит звітного періоду, відповідно до пункту 198.3 статті 198 ПК України визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг та складається із сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв`язку з: придбанням або виготовленням товарів та наданням послуг; придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій у необоротні капітальні активи); ввезенням товарів та/або необоротних активів на митну територію України.

Нарахування податкового кредиту здійснюється незалежно від того, чи такі товари/послуги та основні фонди почали використовуватися в оподатковуваних операціях у межах провадження господарської діяльності платника податку протягом звітного податкового періоду, а також від того, чи здійснював платник податку оподатковувані операції протягом такого звітного податкового періоду.

Відповідно до підпункту «г» пункту 198.5 статті 198 ПК України платник податку зобов`язаний нарахувати податкові зобов`язання виходячи з бази оподаткування, визначеної відповідно до пункту 189.1 статті 189 цього Кодексу, та скласти не пізніше останнього дня звітного (податкового) періоду і зареєструвати в Єдиному реєстрі податкових накладних в терміни, встановлені цим Кодексом для такої реєстрації, зведену податкову накладну за товарами/послугами, необоротними активами (для товарів/послуг, необоротних активів, придбаних або виготовлених до 1 липня 2015 року, - у разі, якщо під час такого придбання або виготовлення суми податку були включені до складу податкового кредиту), у разі якщо такі товари/послуги, необоротні активи призначаються для їх використання або починають використовуватися в операціях, що не є господарською діяльністю платника податку (крім випадків, передбачених пунктом 189.9 статті 189 цього Кодексу).

Згідно з абзацами 1 та 2 пункту 198.6 статті 198 Податкового кодексу України не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв`язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені зареєстрованими в Єдиному реєстрі податкових накладних податковими накладними/розрахунками коригування до таких податкових накладних чи не підтверджені митними деклараціями (тимчасовими, додатковими та іншими видами митних декларацій, за якими сплачуються суми податку до бюджету при ввезенні товарів на митну територію України), іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу.

У разі коли на момент перевірки платника податку контролюючим органом суми податку, попередньо включені до складу податкового кредиту, залишаються не підтвердженими зазначеними у абзаці першому цього пункту документами, платник податку несе відповідальність відповідно до цього Кодексу.

Правові засади регулювання, організації, ведення бухгалтерського обліку та складання фінансової звітності в Україні визначає Закон України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» (далі також Закон № 996-ХIV).

Відповідно до статті 1 цього Закону № 996-ХIV (тут і далі - у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) господарська операція - дія або подія, яка викликає зміни в структурі активів та зобов`язань, власному капіталі підприємства; первинний документ - документ, який містить відомості про господарську операцію.

Згідно із частиною 1 статті 9 Закону № 996-ХIV підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи.

Відповідно до акта перевірки, підставою для прийняття спірних податкових повідомлень-рішень є встановлена перевіркою відсутність реальності господарських операцій позивача з контрагентом ТОВ «Фірма Промелектробуд».

Як видно з матеріалів справи, 15.01.2019 між ТОВ ТД «Електрон» та Товариством з обмеженою відповідальність «Завод ЕлектронМаш» (Покупець) укладено договір поставки № ЛВ/15/01/19.

Згідно з п.1.1., 1.2. Договору поставки, в порядку та на умовах, визначених цим договором Продавець зобов`язується передати, а Покупець зобов`язується прийняти та оплатити продукцію промислово-технічного призначення для виготовлення тролейбусів Т19102 «Електрон» в кількості 50 одиниць на умовах, визначених у цьому Договорі. Найменування асортимент, кількість, комплектність та ціни на Товар, вимоги до його відповідності нормативно-технічній документації обумовлюються у Замовленнях до цього договору, які є невід`ємною частиною цього договору.

Після цього, ТзОВ «Завод ЕлектронМаш» надав заявку №2269 від 22.05.2019 на придбання резисторів КФ 51х1,2 Ом в кількості 50 шт. та блоків резисторів БТР-02 в кількості 100шт.

У зв`язку з цим, 27.05.2019 ТОВ ТД «Електрон» укладено з ТОВ «Фірма Промелектробуд» договір №2705/2019 на поставку продукції промислово-технічного призначення.

Відповідно до специфікації №1 до цього договору, ТОВ «Фірма Промелектробуд» зобов`язувалось поставити резистори КФ 51х1,2 Ом в кількості 50 шт. та блоки резисторів БТР-02 в кількості 100 шт. протягом 70-ти календарних днів з моменту авансової оплати.

ТОВ «Фірма Промелектробуд» виставлено рахунок-фактуру № СФ-27/01 від 27.05.2019 року на згадані резистори та блоки резисторів на загальну суму 1 713 600 грн.

Оплата за 50 резисторів КФ 51х1,2 Ом та 100 блоків резисторів БТР-02 здійснена за платіжними інструкціями:

№479 від 31.05.2019 на суму 428 400 грн.;

№935 від 07.08.2019 на суму 128 400 грн.;

№1093 від 22.08.2019 на суму 300 000 грн.;

№1124 від 27.08.2019 на суму 428 400 грн.;

№1867 від 27.02.2020 на суму 87 000 грн.;

№2118 від 15.05.2020 на суму 170 700 грн.;

№2266 від 28.07.2020 на суму 170 700 грн.

Поставка згаданих вище 50резисторів КФ 51х1,2 Ом та 100 блоків резисторів БТР-02 проведена у повному обсязі протягом 2019 2020 років та здійснювалась у кілька етапів.

Крім того, в серпні 2019 року (період, що перевірявся згідно з Акту перевірки) ТОВ «Фірма Промелектробуд» поставлено 11 шт. резисторів КФ 51х1,2 Ом та 22 шт. блоків резисторів БТР-02 відповідно до видаткової накладної №208 від 02.08.2019.

Сама поставка здійснена 02.08.2019 засобами логістичного підприємства ПП «Нічний експрес», що підтверджується товарно-транспортною накладною 2315647.38127.

За результатами здійснення згаданої господарської операції ТОВ «Фірма Промелектробуд» складено та зареєстровано податкову накладну № 1 від 02.08.2019. Податкову накладну зареєстровано у ЄРПН 23.08.2019 за №0, реєстрацію не скасовано.

Визначальним фактором для формування податкового кредиту платником ПДВ є відповідність податкової накладної до порядку її заповнення та подальше використання придбаних товарів в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника.

Податкові накладні за вказаними операціями зареєстровані у ЄРПН і зауважень у відповідача в цій частині не має, що відображено в акті перевірки.

Також судом встановлено, що зазначені 11 шт. резисторів КФ 51х1,2 Ом та 22 шт. блоків резисторів БТР-02 відповідно до видаткової накладної №761 від 06.08.2019передано на ТзОВ «Завод ЕлектронМаш» по договору № ЛВ/15/01/19 від 15.01.2019 . Оплату за резистори (50 шт.) та блоки резисторів (100 шт.) ТзОВ «Завод ЕлектронМаш» здійснено відповідно до рахунку на оплату № 388 від 28.05.2019 , виставленого ТОВ ТД «Електрон».

Далі, вказані резистори та блоки резисторів ТзОВ «Завод ЕлектронМаш» використано при виготовлені тролейбусів, які згідно з контрактом №49844/1 про поставку 50-ти 12-тиметрових низькопідлогових тролейбусів, запасних частин і витратних матеріалів, обладнання та інструментів для технічного обслуговування і ремонту та супутніх послуг, поставлено ЛКП «Львівелектротранс».

Отже, з встановлених обставин видно, що у ТОВ«Торговий дім «Електрон» існувала розумна економічна причина (ділова мета) здійснення спірних господарських операцій. Внаслідок їх здійснення позивачем отримано економічний ефект. В свою чергу, податкові вигоди, отримані позивачем внаслідок здійснення таких господарських операцій є їх похідним (вторинним) результатом.

Щодо посилання відповідача на те, що під час проведення перевірки позивачем не представлено оригіналу паспорту на Товар та завірені копії сертифікату якості та/або інших документів, що підтверджують якість Товару, що передбачено умовами договору від 27.05.2019 № 2705/2019, то суд зазначає, що позивачем оригінали паспортів на товари передано разом з цими товарами ТзОВ «Завод ЕлектронМаш» на підставі договору №ЛВ/15/01/19 від 15.01.2019, тому не можуть зберігатися на підприємстві.

Про якість товар та про відповідність технічним умовам, зазначено в паспорті товару. Тобто, у паспортах для блоків резисторів БТР-02 вказано, що блок резисторів відповідає вимогам, передбаченим технічною документацією ТУ У 27.9-3:2012 і визнаний придатним для експлуатації.

Також, Резистори КФ 51х1,2 Ом, згідно з інформації паспорта товару, відповідають вимогам, передбаченим технічною документацією ТУ У 27.9-3:2019 і визнані придатними для експлуатації.

З огляду на вказане, суд дійшов висновку, що господарська операція щодо закупівлі та подальшої поставки 11 шт. резисторів КФ 51х1,2 Ом та 22 шт. блоків резисторів БТР-02 є реальною, оскільки вказані витрати здійснено за наявності ділової мети, розумних економічних причин для здійснення господарської операції, відбулось фактичне (реальне) здійснення оподатковуваних операцій, наявні документальні підтвердження реального здійснення господарської операції юридично значимими (дійсними) первинними документами, які зазвичай супроводжують операції певного виду, також у сторін господарської операції на момент її вчинення була наявна спеціальна податкова правосуб`єктність та у покупця наявна належним чином складена та зареєстрована податкова накладна.

Водночас, з матеріалів справи судом встановлено, що позивачем надано документи про рух активів у процесі здійснення зазначених господарських операцій, наявність спеціальної податкової правосуб`єктності учасників господарських операцій та існування зв`язку між фактом придбання товарів (робіт, послуг) господарською діяльністю платника податку та доказами на підтвердження отримання позивачем товарів (робіт, послуг).

Суд зазначає, що контрагент позивача ТОВ «Фірма Промелектробуд» станом на період, що перевірявся та станом на момент здійснення господарських правовідносин був зареєстрованим як платника податку на додану вартість, мав код ЄДРПОУ, а всі виписані ним податкові накладні зареєстровані у Єдиному реєстрі податкових накладних.

Тобто контрагент позивача мав необхідний обсяг цивільної та податкової правоздатності, оскільки перебував на обліку у органах податкової служби та був зареєстрований як платник податку на додану вартість.

У цій справі позивачем на підтвердження законного характеру правовідносин із постачальником позивача було надано повний перелік первинних та інших документів, які підтверджують поставку товару, в тому числі його транспортування та зберігання.

Щодо доводів позивача про дотримання принципу індивідуальної відповідальності платника податків та характеру обставин, якими відповідач обґрунтував оскаржувані податкові повідомлення-рішення, суд зазначає таке.

Одне лише невиконання контрагентами своїх податкових обов`язків не можуть бути безумовним свідченням відсутності ділової мети та/або обізнаність платника податків із протиправним характером діяльності його контрагентів та відповідно недостовірності задекларованих даних податкового обліку платника податків.

Аналогічна позиція викладена в постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 19.06.2023 у справі № 810/1577/17.

Як зазначає Велика Палата Верховного Суду в постанові від 07.07.2022 у справі №160/3364/19, порушення, допущені одним платником податків, за загальним правилом не впливають на права та обов`язки іншого платника податків; чинне законодавство не покладає на підприємство обов`язок збирання інформації про стан господарської діяльності та порушення підприємств-контрагентів; так само невиконання контрагентами своїх податкових обов`язків не може бути безумовним свідченням відсутності ділової мети та/або обізнаності платника податків із протиправним характером діяльності його контрагентів та відповідно недостовірності задекларованих даних податкового обліку платника податків.

Відповідно до частини 8 статті 9 Закону № 996-ХIV відповідальність за несвоєчасне складання первинних документів і регістрів бухгалтерського обліку та недостовірність відображених у них даних несуть особи, які склали та підписали ці документи.

Аналіз цієї норми дає підстави вважати, що відповідальність, зокрема, за недостовірність відображених у первинних документах даних покладена саме на ту особу, яка склала та підписала ці документи. Відтак кожен з учасників господарської операції відповідає лише за ті відомості, які до первинного документа вносив він сам.

Таким чином, у приписах частини 8 статті 9 Закону № 996-ХIV знайшов відображення принцип індивідуальної відповідальності платника податків.

Водночас немає жодних підстав перекладати на платника податків відповідальність за внесення до первинних документів недостовірних даних іншою особою. Інакше це буде суперечити принципу індивідуальної відповідальності та визначеним у статті 16 Податкового кодексу України обов`язкам платника податків, до яких не віднесено те, що останній повинен дбати про правомірність податкового обліку контрагента.

З огляду на викладене Велика Палата Верховного Суду вважає, що платник податків не може бути обмежений у використанні первинного документа для цілей податкового обліку в тому разі, якщо безпосередньо він не вносив до такого документа неправдиві (недостовірні) відомості. Всі негативні наслідки, пов`язані з недостовірністю даних, зазначених у первинному документі, мають покладатися виключно на ту особу, яка їх внесла. Отже, якщо іншою особою були внесені до документа відомості щодо учасника господарської операції, який має дефекти правового статусу, то добросовісний платник податків, який скористався відповідним документом для підтвердження даних свого податкового обліку, не може зазнавати жодних негативних наслідків у тому разі, якщо інші обставини, зазначені в первинному документі, зокрема рух відповідних активів, мали місце. При цьому має враховуватися реальна можливість платника податків пересвідчитися у тому, чи були достовірними відомості, що внесені до первинного документа його контрагентом.

Як зазначив Верховний Суд у постанові від 14.08.2024 у справі № 560/12984/23, визначальним для вирішення спорів про наявність податкових наслідків за результатами вчинення господарських операцій є дослідження сукупності обставин та первинних документів, які можуть як підтверджувати, так і спростовувати реальність господарських операцій. Саме по собі: лише наявність вироку щодо контрагента платника податків; лише факт порушення кримінального провадження відносно контрагента та отримання в його межах від посадової особи відомостей щодо не прийняття участі у створенні і діяльності підприємства; лише податкова інформація щодо контрагентів по ланцюгу постачання; лише відсутність у контрагентів платника податків матеріальних і трудових ресурсів; лише недоліки в оформленні первинних документів або відсутність окремих документів тощо - не є самостійними та достатніми підставами для висновку про нереальність господарських операцій. Водночас, у сукупності з іншими обставинами справи наявність або відсутність таких документів чи обставин можуть свідчити на спростування або підтвердження позиції контролюючого органу.

Як зазначає Велика Палата Верховного Суду в постанові від 07.07.2022 у справі №160/3364/19, норми податкового законодавства не ставлять у залежність достовірність даних податкового обліку платника податків від дотримання податкової дисципліни його контрагентами, якщо цей платник (покупець) мав реальні витрати у зв`язку з придбанням товарів (робіт, послуг), призначених для використання у його господарській діяльності. Порушення певними постачальниками товару (робіт, послуг) у ланцюгу постачання вимог податкового законодавства чи правил ведення господарської діяльності не може бути підставою для висновку про порушення покупцем товару (робіт, послуг) вимог закону щодо формування витрат та податкового кредиту, тому платник податків (покупець товарів (робіт, послуг)) не повинен зазнавати негативних наслідків, зокрема у вигляді позбавлення права на формування витрат чи податкового кредиту, за можливу неправомірну діяльність його контрагента за умови, якщо судом не було встановлено фактів, які свідчать про обізнаність платника податків щодо такої поведінки контрагента та злагодженість дій між ними.

Відповідач в акті не спростував обставини реального виконання спірних господарських операцій, засвідчених поданими платником первинними документами, не скористався правами, наданими йому податковим законодавством, для безпосереднього з`ясування обставин, які б підтвердили або спростували висновки про неможливість виконання контрагентами позивача господарських операцій; натомість, контролюючий орган лише обмежився податковою інформацією з власних баз даних, достовірність інформації в яких не підтверджена жодними об`єктивними доказами.

Відтак висновки податкового органу про фіктивність господарських операцій між позивачем та його контрагентом є формальними та необ`єктивними, оскільки ґрунтуються не на первинних документах та результатах співставлення даних бухгалтерського і податкового обліку, як це передбачено п. 73.5 ст. 75 ПК України, а на обставинах, які не мають безпосереднього значення для формування податкових зобов`язань.

Тобто контролюючим органом в ході перевірки, складення акту перевірки та винесення оскаржуваних ППР не було доведено та не надано належних доказів, які б свідчили, що наявні у контрагента позивача трудові ресурси та матеріально-технічне забезпечення були недостатніми для виконання умов укладених договорів, як не було надано і доказів про наявність фактів, які свідчать про обізнаність платника податків щодо неправомірної поведінки контрагентів та злагодженості дій між ними.

Щодо зазначення податковим органом про отримання позивачем необґрунтованої податкової вигоди суд зазначає таке.

Згідно вимог підпункту 14.1.36 пункту 14.1 статті 14 ПК України господарська діяльність - це діяльність особи, що пов`язана з виробництвом (виготовленням) та/або реалізацією товарів, виконанням робіт, наданням послуг, спрямована на отримання доходу.

При цьому, витрати визначаються такими, що понесені у рамках господарської діяльності платника, якщо вони спрямовані на отримання платником позитивного економічного ефекту. В свою чергу, сама по собі збитковість окремої операції платника податків не є беззаперечним доказом того, що вона не пов`язана з господарською діяльністю позивача.

Оцінка доцільності економічних рішень платника в процесі провадження ним господарської діяльності, ефективність використання платником капіталу шляхом оцінювання витрат платника у світлі їх доцільності, раціональності не належить до повноважень податкового органу. Платник здійснює фінансово-господарську діяльність на власний ризик, а тому вправі самостійно оцінювати її ефективність та доцільність, вирішуючи, які саме господарські операції йому необхідно здійснити для забезпечення своєї діяльності. Економічна ефективність витрат відображає лише ступінь умілості ведення господарської діяльності та є якісним показником, що не впливає на податковий облік платника.

Аналогічна позиція викладена у постанові Касаційного адміністративного суду від 21.07.2020 у справі №816/191/17.

Враховуючи зазначене, а також, що судом в межах розгляду даної адміністративної справи не було встановлено ознак фіктивності укладеного між позивачем та його контрагентом правочину, необґрунтованими є висновки, викладені відповідачем в акті перевірки, про порушення позивачем податкового законодавства.

Як наслідок, неправомірними та такими, що підлягають скасуванню у судовому порядку, є оскаржувані податкові повідомлення-рішення, що ґрунтуються на зазначених висновках акту перевірки.

Стаття 19 Конституції України встановлює, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно із ст. 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Ніякі докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Згідно ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Згідно ст. 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Також суд звертає увагу сторін, що хоча пункт 1статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довод (рішення Європейського Суду з прав людини у справі Трофимчук проти України, no. 4241/03, від 28.10.2010).

Таким чином, заявлені позовні вимоги є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Згідно з частиною 1 статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа, а тому слід стягнути з відповідача на користь позивача судові витрати - судовий збір в сумі 3028,00 грн.

Керуючись ст.ст. 242-246, 250, 257-262 КАС України, суд,

в и р і ш и в :

адміністративний позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Торговий дім «Електрон» (місцезнаходження: 81300, Львівська область, Мостиський район, м.Мостиська, вул.Полуботка, буд.5, ) до Головного управління ДПС у Львівській області (місцезнаходження: 79026, м.Львів, вул.Стрийська, 35, ) про визнання протиправними та скасування податкових повідомлення-рішення задовольнити повністю.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управлінням ДПС у Львівській області від 04.07.2025 №30832/13-01-07-02, яким збільшено суму податкового зобов`язання з податку на прибуток на суму 56 549,00грн. та за штрафними (фінансовими) санкціями (штрафами) на суму 14137,25грн.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управлінням ДПС у Львівській області від 04.07.2025 № 30833/13-01-07-02, яким збільшено суму грошового зобов`язання за податком на додану вартість на суму 62832,00грн. та за штрафними (фінансовими) санкціями (штрафами) на суму 15708,00грн.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у Львівській області (місцезнаходження: 79026, м.Львів, вул.Стрийська, 35, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Торговий дім «Електрон» (місцезнаходження: 81300, Львівська область, Мостиський район, м.Мостиська, вул. Полуботка, буд.5, ) 3028 (три тисячі двадцять вісім)грн. 00коп. витра по сплаті судового збору.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга подається до Восьмого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту судового рішення.

Повне рішення складене 20.01.2026.

Суддя Лунь З.І.