Справа № 120/701/26
Суддя: Томчук Андрій Валерійович
Дата ухвалення: 2026-01-21 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

про забезпечення позову

м. Вінниця

21 січня 2026 р. Справа № 120/701/26

Суддя Вінницького окружного адміністративного суду Томчук А.В., розглянувши у письмово заяву про забезпечення позову ОСОБА_1 , яка надійшла до подання позовної заяви

ВСТАНОВИВ:

19.01.2026 за допомогою системи "Електронний суд" до Вінницького окружного адміністративного суду надійшла заява про забезпечення позову ОСОБА_1 до подання позовної заяви.

Вимоги заяви обґрунтовані тим, що з 23.07.2024 ОСОБА_1 , перебуває під медичним наглядом в комунальному некомерційному підприємстві Вінницької обласної ради «Клінічний Центр інфекційних хвороб» з діагнозом: В20.4. Клінічна стадія IV. Рецидивуючий орофарингеальний кандидоз (консультаційний висновок спеціаліста № 46 від 14.01.2026).

За наслідками пройденої 25.07.2024 ВЛК при ІНФОРМАЦІЯ_1 заявник був визнаний придатним до військової служби у в/ч забезпечення, ТЦК та СП, ВВНЗ, НЦ, закладах (установах), медпідрозділах, підрозділах логістики, зв`язку, ОЗ, охорони.

Водночас, 14.01.2026 позаштатна постійно діюча військово-лікарська комісія при ІНФОРМАЦІЯ_1 визнала ОСОБА_1 придатним до військової служби, хоча як вказує представник заявника, жодних досліджень, оглядів лікарями відносно останнього проведено не було, а працівники ВЛК відмовились прийняти у нього копію консультаційного висновку спеціаліста від 14 січня 2026 року № 46 та оглянути оригінал такого. Більше того, військовозобов`язаному не було видано довідку чи рішення ВЛК про результати проходження огляду, і про те, що його визнано придатним до військової служби ОСОБА_1 стало відомо тільки 16.01.2026, коли уповноважені особи ІНФОРМАЦІЯ_2 ( ОСОБА_2 ) вручили йому бойову повістку.

Так, відповідно до повістки начальника ІНФОРМАЦІЯ_2 підполковником ОСОБА_3 заявнику наказано 20.01.2026 о 08.00 з`явитися для проходження військової служби під час мобілізації В/ч НОМЕР_1 ОШБ (окремий штурмовий батальйон).

Представник заявника стверджує, що зважаючи на діагноз ОСОБА_1 , та ту обставину, що у 2024 році з урахуванням вказаного діагнозу його було визнано придатним до військової служби у в/ч забезпечення, ТЦК та СП, ВВНЗ, НЦ, закладах (установах), медпідрозділах, підрозділах логістики, зв`язку, ОЗ, охорони, а також зважаючи на результати лабораторних досліджень, викладені у консультаційному висновку, який у заявника відмовилися прийняти, порушення порядку проведення медичного огляду, рішення постійно діючої військово-лікарської комісії при ІНФОРМАЦІЯ_1 від 14.01.2026 є протиправним, що і слугуватиме предметом позову, з яким він має намір звернутися до суду.

З огляду на вказані обставини заявник вважає завідомо протиправним рішення військово-лікарської комісії при ІНФОРМАЦІЯ_1 від 14.01.2026. Також наголошує, що зважаючи на його медичний діагноз, він змушений пожиттєво приймати ліки, перебувати під наглядом інфекціоніста та сімейного лікаря за місцем проживання, що, звичайно, не може бути реалізовано під час участі у штурмових діях, виконанні бойових завдань у зоні активних бойових дій.

Більше того, представник заявника зауважує, що у зв`язку з тим, що на даний час відносно ОСОБА_1 вживаються заходи щодо мобілізації (повістка на 20.01.2026), перебування на військовій службі, зміна статусу з військовозобов`язаного на військовослужбовця, неможливість проходження повторного медичного огляду, у випадку задоволення позову, значно ускладнить або навіть унеможливить виконання рішення суду в даній адміністративній справі.

З огляду на викладене, представник ОСОБА_1 просить суд вжити заходи забезпечення позову до подання позовної заяви у спосіб заборони ІНФОРМАЦІЯ_3 вчиняти дії щодо призову заявника на військову службу під час мобілізації до набрання законної сили рішенням суду у цій адміністративній справі.

Відповідно до частини першої статті 154 КАС України заява про забезпечення позову розглядається судом, у провадженні якого перебуває справа або до якого має бути поданий позов, не пізніше двох днів з дня її надходження, без повідомлення учасників справи.

Беручи до уваги те, наведені вище положення процесуального законодавства, заява про забезпечення позову розглядається без повідомлення (виклику) учасників справи (у письмовому провадженні).

Розглянувши заяву про забезпечення позову, зазначаю про наступне.

Відповідно до статті 150 КАС України, суд за заявою учасника справи або з власної ініціативи має право вжити визначені цією статтею заходи забезпечення позову (частина перша).

Згідно пунктів 1, 2 частини другої статті 150 КАС України забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо:

- невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду;

- очевидними є ознаки протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, та порушення прав, свобод або інтересів особи, яка звернулася до суду, таким рішенням, дією або бездіяльністю.

Аналіз наведеної правової норми свідчить на користь висновку, що законодавець встановив наступні підстави для постановлення ухвали про забезпечення позову у справі: існування очевидної небезпеки заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам позивача до ухвалення рішення в адміністративній справі; захист прав, свобод та інтересів стане неможливим без вжиття таких заходів, або для їх відновлення необхідно буде докласти значних зусиль та витрат; наявні ознаки очевидної протиправності оскаржуваного рішення, дій чи бездіяльності.

Згідно з частинами першою та другою статті 151 КАС України позов може бути забезпечено: 1) зупиненням дії індивідуального акта або нормативно-правового акта; 2) забороною відповідачу вчиняти певні дії; 3) встановленням обов`язку відповідача вчинити певні дії; 4) забороною іншим особам вчиняти дії, що стосуються предмета спору; 5) зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа або іншого документа, за яким стягнення здійснюється у безспірному порядку.

Частина друга статті 151 Кодексу адміністративного судочинства України передбачає, що заходи забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами. Суд також повинен враховувати співвідношення прав (інтересу), про захист яких просить заявник, із наслідками вжиття заходів забезпечення позову для заінтересованих осіб.

Із системного аналізу вимог наведених норм слідує, що заходи забезпечення позову повинні відповідати і бути співмірними заявленим позовним вимогам, безпосередньо пов`язаними з предметом спору, необхідними і достатніми для забезпечення виконання судового рішення. При цьому, заявник обов`язково повинен обґрунтувати свою заяву і з цією метою подати докази наявності фактичних обставин, з якими пов`язує застосування певного заходу забезпечення позову. Доказами у даному випадку вважатимуться будь-які відомості, що вказують на ймовірне порушення чиїхось прав (свобод, інтересів) під час провадження у справі.

В силу приписів частини першої статті 152 КАС України заява про забезпечення позову подається в письмовій формі і повинна містити, зокрема, обґрунтування необхідності забезпечення позову, а також захід забезпечення позову, який належить застосувати, з обґрунтуванням його необхідності.

Отже, забезпечення позову це надання заявнику (позивачеві) тимчасової правової охорони його прав та інтересів, за захистом яких він звернувся чи планує звернутися до суду, до вирішення спору судом та набрання рішенням суду законної сили. Заходи забезпечення позову є втручанням суду у спірні правовідносини, тому вони повинні застосовуватися судом з підстав та в порядку, прямо передбачених законом (відповідний правовий висновок наведений у постанові Верховного Суду від 20 березня 2019 року у справі № 826/14951/18).

Суддя зауважує, що частиною другою статті 150 КАС України передбачено вичерпний перелік підстав для вжиття заходів забезпечення адміністративного позову. Відтак суд, виходячи з конкретних обставин та з урахуванням наданих йому доказів, повинен встановити, чи існує хоча б одна з названих підстав, і оцінити, чи не може застосування заходів забезпечення позову завдати більшої шкоди, ніж та, якій можна запобігти.

Тобто, прийняття рішення про забезпечення позову можливе лише в разі наявності обґрунтованого припущення, що невжиття заходів забезпечення може у майбутньому (1) ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист (поновлення) порушених (оспорюваних) прав або інтересів позивача, або (3) є очевидними ознаками протиправності оскаржуваного рішення та порушення прав позивача цим рішенням.

Відповідно до постанови Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 2006 року № 9 "Про практику застосування судами процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову" в тій частині, яка стосується загальних положень застосування забезпечення позову, а також постанови Пленуму Вищого адміністративного Суду України від 06 березня 2008 року № 2 "Про практику застосування адміністративними судами окремих положень Кодексу адміністративного судочинства під час розгляду адміністративних справ", розглядаючи клопотання про забезпечення позову, суд (суддя) повинен з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема в тому, чи існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулась з таким клопотанням, позовним вимогам.

Тобто, інститут забезпечення адміністративного позову є однією з гарантій захисту прав, свобод та законних інтересів юридичних та фізичних осіб позивачів в адміністративному процесі, механізмом, який покликаний гарантувати, у суворій відповідності до закону та за наявності безумовних фактичних підстав, (1) виконання майбутнього рішення суду та/або (2) ефективний захист позивача, який неможливий без негайного втручання суду.

Заходи забезпечення позову мають бути вжиті лише в межах позовних вимог, бути адекватними та співмірними з позовними вимогами.

Співмірність передбачає співвідношення негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії.

Адекватність заходу до забезпечення позову, що застосовується судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється судом, зокрема, з урахуванням співвідношення права (інтересу), про захист яких просить заявник, з майновими наслідками заборони відповідачеві вчиняти певні дії.

Вказані висновки узгоджуються з позицією Верховного Суду, висловленою у постановах від 11 липня 2022 року у справі № 640/18852/21, від 28 липня 2022 року у справі № 640/31850/20, від 16 серпня 2022 року у справі № 640/35685/21.

Так, в ході розгляду поданої заяви установлено, що 25.07.2024 військово-лікарською комісією ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_1 та визнано його придатним до військової служби у в/ч забезпечення, ТЦК та СП, ВВНЗ, НЦ, закладах (установах), медпідрозділах, підрозділах логістики, зв`язку, ОЗ, охорони.

З матеріалів заяви вбачається, що з 23.07.2024 ОСОБА_1 , перебуває під медичним наглядом в комунальному некомерційному підприємстві Вінницької обласної ради «Клінічний Центр інфекційних хвороб» з діагнозом: В20.4. Клінічна стадія IV. Рецидивуючий орофарингеальний кандидоз (консультаційний висновок спеціаліста № 46 від 14.01.2026).

Водночас, 14.01.2026 позаштатною постійно діючою військово-лікарською комісією при ІНФОРМАЦІЯ_3 (Крижопіль) проведено медичний огляд ОСОБА_1 , за результатами якого визнано останнього придатним до військової служби.

В подальшому, 16.01.2026 ІНФОРМАЦІЯ_3 позивачеві вручено повістку, за якою наказано 20.01.2026 о 08.00 з`явитися для проходження військової служби під час мобілізації В/ч НОМЕР_1 ОШБ (окремий штурмовий батальйон).

Відтак, із вищевикладеного слідує, що ІНФОРМАЦІЯ_4 на час розгляду заяви про забезпечення позову вчиняються активні дії щодо призову ОСОБА_1 на військову службу під час мобілізації, адже позивача викликано на 20.01.2026 для призову на військову службу та відправлення в складі В/ч НОМЕР_1 ОШБ (окремий штурмовий батальйон).

Водночас, на переконання суду, призов позивача на військову службу під час мобілізації до розгляду та вирішення справи унеможливить ефективний судовий захист прав позивача через набуття ним статусу військовослужбовця.

У зв`язку з викладеним суддя вважає, що вжиття заходів забезпечення позову є об`єктивно необхідним для збереження існуючого правового стану до моменту остаточного вирішення спору.

У разі ж невжиття таких заходів існує реальна загроза порушення права позивача, що не підлягатиме ефективному відновленню в майбутньому, зокрема, у зв`язку з імовірністю його призову на військову службу.

Отже, вжиття заходів забезпечення позову є необхідним для гарантування реального й дієвого судового захисту прав позивача, а з огляду на незворотність процедури мобілізації та набуття особою статусу військовослужбовця лише своєчасне вжиття заходів забезпечення позову може гарантувати ефективний судовий захист.

При вирішенні питання щодо вжиття заходів забезпечення позову суддя оцінив, чи не може застосуванням заходів забезпечення позову бути завдано ще більшої шкоди, ніж та, якій можна запобігти та дійшов висновку, що вжиття вказаних заходів забезпечення позову буде мати наслідком виключно збереження існуючого становища до розгляду справи по суті.

Таким чином, зважаючи на встановлені обставини, а також наведені у заяві аргументи, доходжу до висновку, що невжиття заходів забезпечення позову у даному випадку може істотно ускладнити чи унеможливити ефективний захист або поновлення порушених прав та інтересів позивача у разі задоволення пред`явленого ним позову, зумовить необхідність докладати значні зусилля для поновлення цих прав у спірних правовідносинах або навіть може призвести до незворотніх наслідків, зважаючи на документально підтверджений діагноз заявника.

Отже, враховуючи обґрунтованість заяви про забезпечення позову, суд дійшов висновку вжити заходи забезпечення позову шляхом заборони ІНФОРМАЦІЯ_3 вчиняти дії щодо призову ОСОБА_1 на військову службу під час мобілізації до набрання законної сили рішенням суду в адміністративній справі № 120/120/701/26.

Також суддя вважає за необхідне звернути увагу заявника та осіб, яких стосуються заходи забезпечення позову, на те, що згідно частини другої статті 153 Кодексу адміністративного судочинства України у разі подання заяви про забезпечення позову до подання позовної заяви заявник повинен подати відповідну позовну заяву протягом десяти днів з дня постановлення ухвали про забезпечення позову.

Відповідно до частини восьмої статті 157 Кодексу адміністративного судочинства України заходи забезпечення позову, вжиті судом до подання позову, скасовуються судом також у разі: 1) неподання заявником відповідної позовної заяви згідно з вимогами частини другої статті 153 цього Кодексу; 2) повернення позовної заяви; 3) відмови у відкритті провадження у справі.

За приписами статті 156 Кодексу адміністративного судочинства України ухвала суду про забезпечення позову підлягає негайному виконанню з дня її постановляння незалежно від її оскарження і відкриття виконавчого провадження. Особи, винні в невиконанні ухвали про забезпечення позову, несуть відповідальність, встановлену законом.

Керуючись ст.ст. 150, 151, 154, 156, 248, 256, 294 КАС України, -

УХВАЛИВ:

Заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову до подання позовної заяви задовольнити.

Вжити заходи забезпечення позову шляхом заборони ІНФОРМАЦІЯ_3 в особі його посадових осіб вчиняти дії щодо призову ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_5 , РНОКПП НОМЕР_2 ) на військову службу під час мобілізації до набрання законної сили судовим рішенням в адміністративній справі № 120/120/701/26.

Ухвала підлягає негайному виконанню.

Відповідно до частини другої статті 156 КАС України примірник ухвали про забезпечення позову негайно надіслати заявнику, всім особам, яких стосуються заходи забезпечення позову і яких суд може ідентифікувати, а також, залежно від виду вжитих заходів, направити для негайного виконання державним та іншим органам для вжиття відповідних заходів.

Ухвала з питань забезпечення адміністративного позову може бути оскаржена. Оскарження ухвали про забезпечення позову не зупиняє її виконання, а також не перешкоджає подальшому розгляду справи.

Ухвала набирає законної сили в порядку, визначеному ст. 256 КАС України.

Відповідно до ст. 295 КАС України апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення (складання).

Суддя Томчук Андрій Валерійович