Справа № 140/495/26
Суддя: Каленюк Жанна Василівна
Дата ухвалення: 2026-01-20 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОЛИНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

про залишення позовної заяви без руху

20 січня 2026 року ЛуцькСправа № 140/495/26
Суддя Волинського окружного адміністративного суду Каленюк Ж.В., вивчивши позовну заяву ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання відмови протиправною та зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання протиправною відмови щодо ненарахування та невиплати надбавки (підвищення) до пенсії як учаснику бойових дій, виходячи із розміру 150 процентів мінімальної пенсії за віком відповідно до частини четвертої статті 12 Закону України від 22 жовтня 1993 року №3551-ХІІ «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» (далі Закон №3551-ХІІ); зобов`язання здійснити перерахунок та виплату надбавки (підвищення) до пенсії в розмірі 150 процентів мінімальної пенсії за віком з 01 січня 2004 року по 11 січня 2005 року, виходячи з розміру мінімальної пенсії за віком - 20 процентів середньої заробітної плати працівників, зайнятих у галузях економіки України за 2003 рік, що визначена спеціально уповноваженим центральним органом виконавчої влади у галузі статистики, а з 12 січня 2005 року по 30 червня 2006 року - в розмірі 150 процентів мінімальної пенсії за віком, яка застосовується відповідно до статті 28 Закону №3551-ХІІ в розмірі прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, встановленого Законом України «Про Державний бюджет України на 2005 рік» та Закону України «Про Державний бюджет України на 2006 рік», з урахуванням виплачених сум.

Відповідно до пунктів 3, 5 частини першої статті 171 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) суддя після одержання позовної заяви з`ясовує, чи відповідає позовна заява вимогам, встановленим статтями 160, 161, 172 цього Кодексу; чи позов подано у строк, установлений законом (якщо позов подано з пропущенням встановленого законом строку звернення до суду, то чи достатньо підстав для визнання причин пропуску строку звернення до суду поважними).

Позовна заява не відповідає вимогам, встановленим статтею 161 КАС України, та містить такі недоліки.

Відповідно до частини першої статті 122 КАС України позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

За приписами частини другої статті 122 КАС України для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до актуальної правової позиції, викладеної у постанові Верховного Суду у складі Судової палати з розгляду справ щодо захисту соціальних прав від 31 березня 2021 року у справі №240/12017/19 стосовно застосування строку звернення до суду, передбаченого статтею 122 КАС України, необхідно враховувати таке:

1) для визначення початку перебігу строку для звернення до суду необхідно встановити час, коли позивач дізнався або повинен був дізнатись про порушення своїх прав, свобод та інтересів. Позивачу недостатньо лише послатись на необізнаність про порушення його прав, свобод та інтересів; при зверненні до суду він повинен довести той факт, що він не міг дізнатися про порушення свого права й саме із цієї причини не звернувся за його захистом до суду протягом шести місяців від дати порушення його прав, свобод чи інтересів чи в інший визначений законом строк звернення до суду. В той же час триваюча пасивна поведінка такої особи не свідчить про дотримання такою особою строку звернення до суду з урахуванням наявної у неї можливості знати про стан своїх прав, свобод та інтересів;

2) пенсія є щомісячним періодичним платежем, а тому в будь-якому разі її розмір відомий особі, яка її отримує щомісячно. Відтак отримання пенсіонером листа від територіального органу Пенсійного фонду України у відповідь на його заяву не змінює момент, з якого така особа повинна була дізнатись про порушення своїх прав, а свідчить лише про час, коли вона почала вчиняти дії щодо реалізації свого права і ця дата не пов`язується з початком перебігу строку звернення до суду у разі якщо така особа без зволікань та протягом розумного строку не вчиняла активних дій щодо отримання інформації про правильність/помилковість нарахування розміру пенсії, своєчасність/несвоєчасність її перерахунку, тощо.

У постановах від 26 червня 2024 року у справі №520/29247/23, від 01 липня 2025 року у справі №420/23756/24 та від 17 вересня 2025 року у справі №560/7397/24, від 28 жовтня 2025 року №420/19263/24 Верховний Суд застосував той же підхід для встановлення моменту початку строку для звернення до суду для перерахунку пенсійних виплат.

Отже, з огляду на формулювання позовних вимог, отримавши пенсію за спірні періоди (з 01 січня 2004 року по 30 червня 2006 року), позивач повинен був дізнатися про порушення своїх прав при виплаті як учаснику бойових дій надбавки (підвищення) до пенсії (виплачується разом із основною пенсією).

Позивач звернувся до суду із цим позовом лише 14 січня 2026 року, тобто із пропуском встановленого частиною другою статті 122 КАС України шестимісячного строку звернення до суду з позовними вимогами.

Частиною шостою статті 161 КАС України встановлено, що разі пропуску строку звернення до адміністративного суду позивач зобов`язаний додати до позову заяву про поновлення цього строку та докази поважності причин його пропуску.

Поважними причинами пропуску строку звернення до суду є лише наявність тих обставин, які є об`єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи, пов`язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення відповідних дій та підтверджені належними доказами, тобто які об`єктивно та істотно перешкоджали зверненню до суду та не залежали від волевиявлення особи.

Позивач у позовній заяві (в порушення вимог частини шостої статті 161 КАС України не подано окрему заяву про поновлення строку звернення до суду), просив поновити строк звернення до суду з підстав наявності та очевидності вини суб`єкта владних повноважень, який при обрахунку підвищення мав керуватися законами, а не постановою Уряду. При цьому вказав, що Головне управління Пенсійного фонду України у Волинській області відмовило у виплаті спірної доплати листом від 30 грудня 2025 року №22265-21510/В-02/8-0300/25.

В контексті доводів позивача необхідно зазначити про те, що отримання листа відповідача від 30 грудня 2025 року №22265-21510/В-02/8-0300/25 у відповідь на заяву щодо пенсійного забезпечення не змінює момент, з якого така особа повинна була дізнатись про порушення своїх прав, а свідчить лише про час, коли вона почала вчиняти дії щодо реалізації свого права, і ця дата не пов`язується з початком перебігу строку звернення до суду в даному випадку. Триваюча пасивна поведінка позивача, яка проявилася у невчиненні жодних активних дій, з урахуванням наявної можливості знати про стан своїх прав та інтересів не може слугувати достатнім обґрунтуванням для визнання причин пропуску строку звернення до суду поважними.

Верховний Суд дотримується такої ж позиції (постанови від 04 липня 2023 року у справі №320/2938/21, від 21 лютого 2024 року у справі №240/27663/23, від 13 січня 2025 року у справі №160/28752/23 тощо).

При цьому зазначена у позовній заяві правова позиція Верховного Суду, викладена у постанові від 24 грудня 2020 року у справі №510/1286/16-а, не є релевантною для розгляду цієї справи, оскільки стосується інших обставин.

У вказаному остаточному судовому рішенні Велика Палата Верховного Суду надавала оцінку і застосовувала загальні норми пенсійного законодавства в частині строків перерахунку пенсії за попередній період, зокрема, положення статті 87 Закону України «Про пенсійне забезпечення», статті 46 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» і статей 51, 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» (щодо необмеження будь-яким строком невиплаченої пенсіонерові суми пенсії) підлягають застосуванню у справах за позовами про оскарження бездіяльності, дій та/або рішень суб`єкта владних повноважень щодо обчислення, призначення, перерахунку пенсійних виплат виключно за наявності таких умов: 1) ці суми мають бути нараховані пенсійним органом; 2) ці суми мають бути не виплаченими саме з вини держави в особі пенсійного органу.

Оскільки предметом оскарження у цій справі є дії відповідача щодо виплаченої надбавки (підвищення) до пенсії як учаснику бойових дій (як вважає позивач, не у тому розмірі), то вказані висновки Верховного Суду до спірних правовідносин застосуванню не підлягають.

Також з приводу незастосування строків звернення до суду із цим позовом позивач покликається на постанову Верховного Суду від 19 червня 2018 року у справі №646/6250/17, однак правовий висновок у цій справі стосується питання застосування до спорів, які виникли у зв`язку поновленням виплати раніше призначених (нарахованих) пенсій громадянам України, які проживають за її межами, строків звернення до суду.

Стосовно висновків Конституційного Суду України у Рішенні №8-рп/2013, яке згадує позивач, то необхідно зазначити, що Рішення від 15 жовтня 2013 року №8-рп/2013 у справі №1-13/2013 прийняте за конституційним зверненням щодо офіційного тлумачення положень частини другої статті 233 Кодексу законів про працю України, статей 1, 12 Закону України «Про оплату праці» (чи охоплює поняття «належна працівнику заробітна плата» усі виплати, на які працівник має право, зокрема й за час простою, що мав місце не з вини працівника, та чи обмежується строком позовної давності звернення до суду з позовом про стягнення такої заробітної плати залежно від її нарахування роботодавцем), тобто, таке Рішення не стосується ситуації, щодо якої виник спір, та застосування строку звернення до суду у цьому випадку.

За правилами частин першої, другої статті 123 КАС України у разі подання особою позову після закінчення строків, установлених законом, без заяви про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані судом неповажними, позов залишається без руху. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали особа має право звернутися до суду з заявою про поновлення строку звернення до адміністративного суду або вказати інші підстави для поновлення строку. Якщо заяву не буде подано особою в зазначений строк або вказані нею підстави для поновлення строку звернення до адміністративного суду будуть визнані неповажними, суд повертає позовну заяву.

Згідно з частинами першою, другою статті 169 КАС України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, встановлених статтями 160, 161 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня подання позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху. В ухвалі про залишення позовної заяви без руху зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб і строк їх усунення, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху.

Оскільки позовна заява не відповідає зазначеним вище вимогам, встановленим статтею 161 КАС України, її належить залишити без руху, встановивши позивачу строк для усунення недоліків - десять днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху.

Позивачу у цей строк необхідно усунути зазначені недоліки позовної заяви шляхом подання до суду заяви про поновлення строку звернення до суду, у якій вказати підстави для поновлення строку, надати докази поважності причин пропуску цього строку.

Керуючись статтями 122, 123, 161, 169, 171, 248 КАС України,

УХВАЛИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання відмови протиправною та зобов`язання вчинити дії залишити без руху.

Встановити позивачу строк для усунення недоліків позовної заяви - десять днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху.

Роз`яснити, що у випадку не усунення недоліків позовної заяви у встановлений судом строк позовна заява буде повернута позивачу без розгляду.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею та не може бути оскаржена окремо від рішення суду.

Суддя Ж.В. Каленюк