Справа № 440/498/26
Суддя: Р.І. Молодецький
Дата ухвалення: 2026-01-20 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОЛТАВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

про відмову у забезпеченні позову

20 січня 2026 року м. ПолтаваСправа № 440/498/26

Суддя Полтавського окружного адміністративного суду Молодецький Р.І., розглянувши заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову (вхідний № 4513/26 від 19.01.2026 р.) у справі № 440/498/26, подану одночасно з пред`явленням позову ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И В:

Позивач, ОСОБА_1 , звернувся до Полтавського окружного адміністративного суду з позовною заявою до ІНФОРМАЦІЯ_1 , в якій просить:

- визнати протиправними і скасувати рішення Комісії ІНФОРМАЦІЯ_1 (юридична адреса: АДРЕСА_1 , код ЄДРПОУ: НОМЕР_1 ), оформлене протоколом засідання від 03.01.2026 року № 71, в частині відмови у наданні ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ІПН: НОМЕР_2 відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації на підставі пункту 4 частини третьої статті 23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію»;

- зобов`язати Комісію ІНФОРМАЦІЯ_1 (юридична адреса: АДРЕСА_1 , код ЄДРПОУ: НОМЕР_1 ) повторно розглянути заяву ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ІПН: НОМЕР_2 про надання відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації за пунктом 4 частини третьої статті 23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію».

Одночасно з пред`явленням позову ОСОБА_1 подав до суду заяву про забезпечення позову (вхідний № 4513/26 від 19.01.2026 р.) шляхом заборони ІНФОРМАЦІЯ_1 , а також іншим центрам комплектування та соціальної підтримки України здійснювати призов на військову службу під час мобілізації ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ІПН: НОМЕР_3 , до набрання судовим рішенням у цій справі законної сили.

В обґрунтування заяви про забезпечення позову позивачем зазначено, що підставою для позову є право позивача на відстрочку на підставі пункту 4 частини 3 статті 23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію». Оскільки смерть його батька пов`язана з захворюванням отриманим ним в ході виконання ним власного обов`язку щодо захисту Батьківщини, позивач перебуваючи в лавах Збройних Сил України отримав право на звільнення з війська на підставі положень підпункту «г» пункту 2 частини 4 статті 26 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» та був виключений зі списків особового складу військової частини на підставі наказу № 631 від 27.12.2025. В подальшому він звернувся до ІНФОРМАЦІЯ_3 з заявою про отримання відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації на підставі пункту 4 частини 3 статті 23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію». Згідно з повідомленням відповідача позивачу було донесено, що протоколом від 03.01.2026 № 71 Комісія ухвалила рішення про відмову в наданні відстрочки. Позивач вважає рішення Комісії протиправним та таким, що грубо порушує його права та законні інтереси. На підставі викладеного він змушений звернутись до суду із позовом про визнання протиправним та скасування зазначеного рішення Комісії ІНФОРМАЦІЯ_4 , зобов`язавши її повторно розглянути заяву про надання відстрочки. Враховуючи, що розгляд даної справи може зайняти значний проміжок часу у позивача наявна потреба в подачі заяви з метою забезпечення позову шляхом судової заборони його мобілізації на період судового процесу. Зазначає, що у разі не забезпечення позову шляхом заборони відповідачу здійснювати призов позивача на військову службу, є ризики передбачені п. 1 ч. 2 ст. 150 КАС України буде істотно ускладнене чи взагалі унеможливлене виконання рішення суду, та ефективний захист та поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких звернувся позивач або має намір звернутися до суду. У разі фактичного призова позивача на військову службу, навіть у разі задоволення позову, його правом на відстрочку він вже не зможе скористатися, а питання звільнення з військової служби, є більш організаційно складним, а тому підпадає під поняття «ускладнення виконання рішення та ефективного захисту прав». Позивач, зазначає, що частина 3 ст. 151 КАС України не передбачає обмежень на забезпечення позову шляхом заборони здійснення призову на військову службу під час мобілізації. Отже просить забезпечити позов.

Частиною 1 статті 154 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що заява про забезпечення позову розглядається судом, у провадженні якого перебуває справа або до якого має бути поданий позов, не пізніше двох днів з дня її надходження, без повідомлення учасників справи.

Вирішуючи заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову (вхідний № 4513/26 від 19.01.2026 р.) у справі № 440/498/26 подану одночасно з пред`явленням позову ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії, суд дійшов таких висновків.

Частиною 1 статті 150 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що суд за заявою учасника справи або з власної ініціативи має право вжити визначені цією статтею заходи забезпечення позову.

Згідно із статтею 153 Кодексу адміністративного судочинства України заява про забезпечення позову подається: 1) до подання позовної заяви - до суду, до якого має бути подано позов за правилами підсудності, встановленими цим Кодексом; 2) одночасно з пред`явленням позову - до суду, до якого подається позов за правилами підсудності, встановленими цим Кодексом; 3) після відкриття провадження у справі - до суду, у провадженні якого перебуває справа.

У разі подання заяви про забезпечення позову до подання позовної заяви заявник повинен подати відповідну позовну заяву протягом десяти днів з дня постановлення ухвали про забезпечення позову.

Відповідно до частини 2 статті 150 Кодексу адміністративного судочинства України забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо: 1) невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду; або 2) очевидними є ознаки протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, та порушення прав, свобод або інтересів особи, яка звернулася до суду, таким рішенням, дією або бездіяльністю.

Згідно з частиною 1 статті 151 Кодексу адміністративного судочинства України позов може бути забезпечено: 1) зупиненням дії індивідуального акта або нормативно-правового акта; 2) забороною відповідачу вчиняти певні дії; 4) забороною іншим особам вчиняти дії, що стосуються предмета спору; 5) зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа або іншого документа, за яким стягнення здійснюється у безспірному порядку.

Частиною 2 статті 151 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що суд може застосувати кілька заходів забезпечення позову. Заходи забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами. Суд також повинен враховувати співвідношення прав (інтересу), про захист яких просить заявник, із наслідками вжиття заходів забезпечення позову для заінтересованих осіб.

Таким чином, заходи забезпечення мають бути вжиті лише в межах позовних вимог та бути адекватними та співмірними з позовними вимогами.

Спосіб забезпечення позову має бути безпосередньо пов`язаним з предметом спору, співмірним суті порушеного права та водночас запобігати порушенню прав інших осіб, тобто в основі має бути принцип збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників процесу.

Співмірність передбачає співвідношення негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії.

Адекватність заходу до забезпечення позову, що застосовується судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється судом, зокрема, з урахуванням співвідношення права (інтересу), про захист яких просить заявник, з майновими наслідками заборони відповідачеві вчиняти певні дії.

Суди не вправі вживати такі заходи до забезпечення позову, які є фактично рівнозначними задоволенню позовних вимог.

Предметом спору у цій справі, як їх визначив позивач, є рішення Комісії ІНФОРМАЦІЯ_1 , оформлене протоколом засідання від 03.01.2026 року № 71, в частині відмови у наданні ОСОБА_1 відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації на підставі пункту 4 частини третьої статті 23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію».

Суд зазначає, що гарантоване статтею 55 Конституції України й конкретизоване у звичайних законах України право на судовий захист передбачає можливість звернення до суду за захистом порушеного права, але вимагає, щоб стверджувальне порушення було обґрунтованим.

При цьому сторона, яка звертається із заявою про забезпечення позову, повинна обґрунтувати необхідність забезпечення позову, що полягає у доказуванні обставин, з якими пов`язано вирішення питання про забезпечення позову. З цією метою та з урахуванням загальних вимог, передбачених статтею 77 Кодексу адміністративного судочинства України, обов`язковим є подання доказів наявності фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного заходу до забезпечення позову.

Застосування судом обраних позивачем заходів забезпечення позову не може ґрунтуватися лише на припущеннях позивача, як і суду. Вирішуючи питання про вжиття заходів забезпечення позову, суд має пересвідчитися, що надані докази та доводи позивача на цьому етапі переконливо свідчать про наявність підстав для забезпечення позову.

Водночас, позивачем не надано до суду жодних підтверджуючих документів, що свідчать про вжиття відповідачем дій щодо призову позивача на військову службу. Позивачем не надано доказів, що відповідачем вчиняються активні мобілізаційні заходи по відношенню до позивача, які полягають у його розшуку, затриманні, доставки до ІНФОРМАЦІЯ_4 , врученні йому повістки на відправку, тощо, та що існує реальна загроза вжиття заходів, спрямованих на призов заявника на військову службу під час мобілізації.

Наведені позивачем у заяві про забезпечення позову аргументи про можливий призов позивача на військову службу під час мобілізації на цій стадії судового процесу не дають підстави вважати, що невжиття заходів забезпечення позову може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся.

Позивачем не доведено наявності підстав, передбачених частиною 2 статті 150 Кодексу адміністративного судочинства України, які є обов`язковими для постановлення ухвали про забезпечення позову.

Своєю чергою посилання позивача на ймовірну загрозу ускладнення або унеможливлення виконання рішення суду, ефективного захисту та поновлення порушених прав не може бути єдиною підставою для забезпечення позову, оскільки, у разі вирішення спору на користь заявника по суті, застосовуються відповідні правові механізми, спрямовані на відновлення попереднього становища та виконання вимог законодавства.

Щодо доводів позивача у заяві про наявність обґрунтованого і чинного права на відстрочку від призову на військову службу, суд зазначає, що оцінка оскаржуваним у цій справі діям або бездіяльності може бути надана під час розгляду справи по суті з урахуванням доказів, витребуваних судом, стверджувати про правомірність чи неправомірність оскаржуваного рішення відповідача на даний час неможливо.

Так, відповідно до статті 192 Кодексу адміністративного судочинства України завданням розгляду справи по суті є розгляд та вирішення спору на підставі зібраних у підготовчому провадженні матеріалів, а також розподіл судових витрат. Таким чином, саме на стадії розгляду справи по суті суд з`ясовує обставини справи, на які учасники справи посилаються як на підставу своїх вимог та заперечень, та досліджує зібрані докази.

Підсумовуючи все викладене вище, суд дійшов висновку про відсутність підстав для вжиття заходів забезпечення позову, тому у задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову (вхідний № 4513/26 від 19.01.2026 р.) у справі № 440/498/26 поданої одночасно з пред`явленням позову ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії, слід відмовити.

На підставі викладеного, керуючись статтями 150-154, 248, 256, 294 Кодексу адміністративного судочинства України,

П О С Т А Н О В И В:

У задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову (вхідний № 4513/26 від 19.01.2026 р.) у справі № 440/498/26, поданої одночасно з пред`явленням позову ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії, - відмовити.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Ухвала суду може бути оскаржена шляхом подання апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня складення ухвали до Другого апеляційного адміністративного суду, в порядку, визначеному частиною 8 статті 18, частинами 7-8 статті 44 та статтею 297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя Р.І. Молодецький