Справа № 380/22521/25
Суддя: Мричко Наталія Іванівна
Дата ухвалення: 2026-01-21 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 січня 2026 року м.Львів

Львівський окружний адміністративний суд у складі головуючої судді Мричко Н.І., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області про визнання протиправною бездіяльність, зобов`язання вчинити дії

встановив:

до Львівського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 РНОКПП НОМЕР_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 (далі позивач) до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області , місцезнаходження: 79016, м. Львів, вул. Митрополита Андрея, 10 (далі відповідач), в якій позивач просив:

- визнати протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області щодо невиплати тимчасової державної допомоги дітям, батьки яких ухиляються від сплати аліментів, за серпень-вересень 2025 року;

- зобов`язати відповідача нарахувати та виплатити зазначену допомогу в сумі 6392 грн;

- стягнути з відповідача на користь позивача моральну шкоду у розмірі 15000 грн.

Ухвалою від 17.11.2025 суддя залишила позовну заяву без руху.

Ухвалою від 24.11.2025 суддя відмовила у задоволенні клопотання позивача про звільнення від сплати судового збору.

Ухвалою від 01.12.2025 відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без виклику учасників справи за наявними у справі матеріалами.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що позивач є батьком двох неповнолітніх дітей, які мають право на отримання тимчасової державної допомоги дітям, батьки яких ухиляються від сплати аліментів. Зазначає, що після передачі повноважень щодо призначення та виплати зазначеної допомоги до Пенсійного фонду України (постанови КМУ №695 від 11.06.2025, №765 від 25.06.2025, №766 від 23.06.2025), виплата допомоги за серпень та вересень 2025 року протиправно не була проведена.

Представник відповідача подав до суду відзив на позовну заяву, в якому проти позовних вимог заперечив. Відзив обґрунтований тим, що у зв`язку з набранням чинності постанов Кабінету Міністрів України від 11.06.2025 №695 "Деякі питання надання окремих видів державної соціальної допомоги Пенсійним фондом України"; від 23.06.2025 № 766 "Про реалізацію експериментального проекту щодо централізації механізму виплати деяких державних допомог"; від 25.06.2025 № 765 "Деякі питання призначення та виплати державних соціальних допомог, соціальних стипендій органами Пенсійного фонду України" з 1 липня 2025 року функції прийому документів, призначення та здійснення виплат державних соціальних допомог передані Пенсійному фонду України.

Постановою Кабінету Міністрів України від 22.02.2006 № 189 затверджено Порядок призначення та виплати тимчасової державної допомоги дітям, батьки яких ухиляються від сплати аліментів, не мають можливості утримувати дитину або місце проживання їх невідоме (далі Порядок № 189). Цей Порядок визначає механізм надання тимчасової державної допомоги дітям, батьки яких ухиляються від сплати аліментів, не мають можливості утримувати дитину або місце проживання (перебування) їх невідоме.

Покриття витрат, пов`язаних з виплатою тимчасової допомоги, здійснюється за рахунок коштів державного бюджету (пункт 15 Порядку № 189).

Зазначає, що за результатами розгляду звернень ОСОБА_1 від 02.10.2025 вх. № 24491/Б-1300 25 та від 08.10.2025 вх. № 25284/Б-1300-25, Головним управлінням скеровано відповіді від 16.10.2025 вих. №23001-24491/Б-52/8-1300/25 та від 22.10.2025 вих. № 23786 25284/Б-54/8-1300/25, якими було повідомлено заявника, що тимчасова допомога за серпень-вересень 2025 буде виплачена за першої можливості. Тимчасову допомогу ОСОБА_1 призначено на період з 01.04.2025 року по 30.09.2025 року на двох утриманців в розмірі 3196,00 грн. Виплату допомоги за квітень, травень, червень та липень поточного року в сумі 12784,00 грн включено до виплатних відомостей липня 2025 року та скеровані на банківський рахунок заявника в ПАТ КБ "Приватбанк". Нараховану допомогу за серпень та вересень 2025 року в сумі 6392,00 грн буде виплачено у найближчий виплатний період.

Позивач подав відповідь на відзив, в якому зазначив ті ж самі мотиви що і у позовній заяві.

Частиною п`ятою статті 262 Кодексу адміністративного судочинства України (далі-КАС України) передбачено, що суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.

З клопотаннями про розгляд справи у судовому засіданні сторони у справі не звертались.

Дослідивши матеріали справи на підтвердження й спростування заявлених вимог в їх сукупності, надавши їм юридичну оцінку, суд встановив таке.

Позивач є батьком двох неповнолітніх дітей, які мають право на отримання тимчасової державної допомоги дітям, батьки яких ухиляються від сплати аліментів.

Позивач звернувся до відповідача з письмовим запитом щодо виплати такої допомоги.

Листом від 16.10.2025 №23001-24491/Б-52/8-1300/25 відповідач повідомив позивача про те, що згідно із постановами Кабінету Міністрів України від 25 червня 2025 року №765 "Деякі питання призначення та виплати державних соціальних допомог, соціальних стипендій органами Пенсійного фонду України" та від 23 червня 2025 року №766 "Про реалізацію експериментального проекту щодо централізації механізму виплати деяких державних допомог" з 01.07.2025 функції щодо призначення та виплати державних соціальних допомог, соціальних стипендій, які раніше призначалися та виплачувалися органами соціального захисту населення, передано до органів Пенсійного фонду України.

Призначення тимчасової державної допомоги дітям, батьки яких ухиляються від сплати аліментів, не мають можливості утримувати дитину або місце проживання (перебування) їх невідоме регулюється Порядком призначення та виплати тимчасової державної допомоги дітям, батьки яких ухиляються від сплати аліментів, не мають можливості утримувати дитину або місце проживання їх невідоме затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 22 лютого 2006 №189 «Про затвердження Порядку призначення та виплати тимчасової державної допомоги дітям, батьки яких ухиляються від сплати аліментів, не мають можливості утримувати дитину або місцепроживання їх невідоме» (зі змінами та доповненнями)(надалі-Порядок№189).

Зазначено, що згідно даних ІКІС Пенсійного фонду України позивач перебуває на обліку як одержувач тимчасової допомоги дітям, батьки яких ухиляються від сплати аліментів. Виплату допомоги за серпень-вересень 2025 року буде проведено за першої можливості.

Вважаючи протиправною бездіяльність відповідача щодо невиплати тимчасової державної допомоги дітям, батьки яких ухиляються від сплати аліментів, за серпень-ересень 2025 року позивач звернувся з цим позовом до суду.

Вирішуючи цей спір по суті, суд виходи з такого.

Статтею 3 Конституції України закріплене визнання найвищою соціальною цінністю в України людини, її життя і здоров`я, честі і гідності, недоторканності і безпеки, відповідальність держави перед людиною за свою діяльність та головний обов`язок держави щодо утвердження і забезпечення прав і свобод людини.

Відповідно до частини першої статті 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Частиною другою статті 19 Конституції Україні передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

У зв`язку з набранням чинності постанов Кабінету Міністрів України від 11.06.2025 №695 "Деякі питання надання окремих видів державної соціальної допомоги Пенсійним фондом України"; від 23.06.2025 № 766 "Про реалізацію експериментального проекту щодо централізації механізму виплати деяких державних допомог" та від 25.06.2025 № 765 "Деякі питання призначення та виплати державних соціальних допомог, соціальних стипендій органами Пенсійного фонду України" з 1 липня 2025 року функції прийому документів, призначення та здійснення виплат державних соціальних допомог передані Пенсійному фонду України.

Відповідно до ухвалених змін з 1 липня 2025 року Пенсійний фонд України має забезпечувати прийом, призначення і виплату таких видів допомоги, які раніше були у віданні Міністерства соціальної політики, а саме: згідно Постанови Кабінету Міністрів України від 11.06.2025 № 695 «Деякі питання надання окремих видів державної соціальної допомоги Пенсійним фондом України»:

- державної соціальної допомоги особам, які не мають права на пенсію, та особам з інвалідністю;

державної соціальної допомоги на догляд;

- державної соціальної допомоги особам з інвалідністю з дитинства та дітям з інвалідністю;

- допомоги на поховання особам, які одержували державну соціальну допомогу та не мали права на пенсію, особам з інвалідністю, особам з інвалідністю з дитинства та дітям з інвалідністю.

Згідно постанови Кабінету Міністрів України 23.06.2025 №766 «Про реалізацію експериментального проекту щодо централізації механізму виплати деяких державних допомог»:

- державної допомоги у зв`язку з вагітністю та пологами;

- державної допомоги на дітей, над якими встановлено опіку чи піклування, державної допомоги на дітей одиноким матерям, державної допомоги при народженні дитини, державної допомоги при усиновленні дитини, державної допомоги на хворих дітей, яким не встановлено інвалідність, державної соціальної допомоги малозабезпеченим сім`ям;

Згідно постанови Кабінету Міністрів України від 25.06.2025 № 765 "Деякі питання призначення та виплати державних соціальних допомог, соціальних стипендій органами Пенсійного фонду України":

- допомоги на проживання внутрішньо переміщеним особам;

- щомісячної грошової допомоги особі, яка проживає разом з особою з інвалідністю I чи II групи внаслідок психічного розладу, яка потребує постійного стороннього догляду, на догляд за нею;

- виплату компенсаційних виплат та допомог громадянам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, інших ядерних аварій та випробувань, військових навчань із застосуванням ядерної зброї, дітям, потерпілим від ЧАЕС, громадянам які евакуйовані, відселені з зони відчуження, за рахунок коштів державного бюджету, передбачених Законом України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи»;

- тимчасової державної допомоги дітям, батьки яких ухиляються від сплати аліментів, не мають можливості утримувати дитину або місце проживання (перебування) їх невідоме;

- виплати матеріальної допомоги військовослужбовцям, звільненим з військової строкової служби; соціальні стипендії студентам (курсантам) закладів фахової передвищої та вищої освіти;

- тимчасової державної соціальної допомоги не працюючій особі, яка досягла загального пенсійного віку, але не набула права на пенсійну виплату;

- допомоги на дітей, які виховуються у багатодітних сім`ях;

- державної соціальної допомоги на дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування, осіб з їх числа, у тому числі з інвалідністю, які перебувають у дитячих будинках сімейного типу та прийомних сім`ях;

- грошового забезпечення батькам-вихователям і прийомним батькам за надання соціальних послуг у дитячих будинках сімейного типу та прийомних сім`ях;

- соціальної допомоги на утримання дитини в сім`ї патронатного вихователя;

- оплати послуги із здійснення патронату над дитиною та здійснення видатків;

- одноразової компенсації особам з інвалідністю та дітям з інвалідністю до 18 років, яким встановлено інвалідність унаслідок одержаних на території України ушкоджень здоров`я, спричинених вибухонебезпечними предметами;

- виплати щорічної допомоги на оздоровлення особам з інвалідністю та дітям з інвалідністю до 18 років, яким встановлено інвалідність унаслідок одержаних на території України ушкоджень здоров`я, спричинених вибухонебезпечними предметами;

- грошової компенсації вартості одноразової натуральної допомоги «пакунок малюка»;

- тимчасової допомоги на дітей, щодо яких встановлено факт відсутності батьківського піклування та які тимчасово влаштовані в сім`ю родичів, знайомих, прийомну сім`ю або дитячий будинок сімейного типу;

- одноразової винагороди жінкам, яким присвоєно почесне звання України «Мати-героїня».

Постановою Кабінету Міністрів України від 22.02.2006 № 189 затверджено Порядок призначення та виплати тимчасової державної допомоги дітям, батьки яких ухиляються від сплати аліментів, не мають можливості утримувати дитину або місце проживання їх невідоме (далі Порядок № 189).

Цей Порядок визначає механізм надання тимчасової державної допомоги дітям, батьки яких ухиляються від сплати аліментів, не мають можливості утримувати дитину або місце проживання (перебування) їх невідоме (далі - тимчасова допомога).

Відповідно до пункту 2 Порядку № 189 тимчасова допомога призначається у разі, коли: відомості про одного з батьків (платника аліментів), які внесено до Єдиного реєстру боржників у зв`язку з несплатою ним аліментів; стосовно одного з батьків здійснюється кримінальне провадження або він перебуває на примусовому лікуванні, у місцях позбавлення волі, якого визнано в установленому порядку недієздатним, а також перебуває на строковій військовій службі; місце проживання (перебування) одного з батьків не встановлено.

Відповідно до пункту 3 Порядку № 189 тимчасова допомога призначається дитині віком до 18 років.

Пунктом 5 Порядку № 189 передбачено, що призначення і виплата тимчасової допомоги здійснюються органами Пенсійного фонду України.

Заява з необхідними документами та/або відомостями про призначення тимчасової допомоги (далі - заява з необхідними документами та/або відомостями) подається до органу Пенсійного фонду України незалежно від адреси зареєстрованого/ задекларованого місця проживання (перебування) заявника.

Згідно пункту 7 Порядку № 189 тимчасова допомога призначається кожні шість місяців починаючи з місяця, в якому подано заяву з усіма необхідними документами.

Пунктом 8 Порядку № 189 встановлено, що тимчасова допомога призначається з урахуванням матеріального стану сім`ї, в якій виховується дитина, в розмірі, що дорівнює різниці між 100 відсотками прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та середньомісячним сукупним доходом сім`ї в розрахунку на одну особу за попередні шість місяців, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Згідно пункту 13 Порядку № 189 тимчасова допомога виплачується шляхом перерахування коштів одержувачу або через виплатні об`єкти АТ "Укрпошта" за місцем його проживання або на його особовий рахунок, відкритий в установі уповноваженого банку.

Як видно з матеріалівс справи, позивач є батьком двох неповнолітніх дітей.

Позивач звернувся до відповідача з письмовим запитом щодо виплати тимчасової допомоги за серпень-вересень 2025.

За результатами розгляду звернень ОСОБА_1 відповідачем повідомлено, що тимчасова допомога за серпень-вересень 2025 буде виплачена за першої можливості.

Представник відповідача у відзиві на позовну заяву зазначає, що нараховану допомогу за серпень та вересень 2025 року в сумі 6392,00 грн буде виплачено у найближчий виплатний період.

Отже, відповідачем не заперечується право позивача на виплату тимчасової допомоги, разом з тим вказує, що нараховану допомогу буде виплачено у найближчий виплатний період.

З цього приводу суд зазначає таке.

Європейський Суд з прав людини у своїх рішеннях неодноразово констатував, що органи державної влади не можуть посилатись на відсутність коштів як на причину невиконання своїх зобов`язань.

Так, відповідно до рішень ЄСПЛ «Кечко проти України» (заява № 63134/00, п.п. 23, 26) та "Ромашов проти України" (заява № 67534/01, п. 43), реалізація особою права, яке пов`язано з отриманням бюджетних коштів, що базується на спеціальних та чинних на час виникнення спірних правовідносин нормативно-правових актах національного законодавства, не може бути поставлена у залежність від бюджетних асигнувань, тобто посилання органами державної влади на відсутність коштів, як на причину невиконання своїх зобов`язань, є безпідставними.

У справі «Кечко проти України» (заява № 63134/00) ЄСПЛ зазначив, що органи державної влади не можуть посилатися на відсутність коштів як на причину невиконання своїх зобов`язань (пункт 26).

Таким чином, реалізація особою права, що пов`язане з отриманням бюджетних коштів, яке базується на спеціальних чинних на час виникнення спірних правовідносин нормативно-правових актів національного законодавства, не може бути поставлена у залежність від бюджетних асигнувань.

Суд наголошує, що позивач та його діти є громадянами України, а отже мають право на соціальний захист від держави, а соціальний захист - це комплекс організаційно-правових та економічних заходів, спрямованих на захист добробуту кожного члена суспільства. Забезпечення прав і свобод людини є головним обов`язком держави, держава зобов`язується забезпечити дитині захист і піклування, які необхідні для її благополуччя.

Статтею 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод передбачено, що кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

Засіб юридичного захисту, якого вимагає стаття 13, має бути «ефективним» як з практичної, так і з правової точки зору. При цьому під ефективним способом слід розуміти такий, що призводить до потрібних результатів, наслідків, дає найбільший ефект.

Таким чином, ефективний спосіб захисту повинен забезпечити реальне поновлення порушеного права та виключати подальше звернення особи до суду за захистом цього порушеного права.

Керуючись принципом верховенства права, суд вважає, що з урахуванням інтересів позивача та обставин, встановлених судом, позивач має право на виплату тимчасової державної допомоги дітям, батьки яких ухиляються від сплати аліментів, за серпень-вересень 2025 року.

Відтак, бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області щодо невиплати тимчасової державної допомоги дітям, батьки яких ухиляються від сплати аліментів, за серпень-вересень 2025 року є протиправною.

З урахуванням вищевикладеного суд, з метою ефективного поновлення порушених прав позивача у спірних відносинах, вважає за необхідне зобов`язати відповідача нарахувати та виплатити тимчасову державну допомогу дітям, батьки яких ухиляються від сплати аліментів в сумі 6392 грн.

Щодо позовної вимоги в частині стягнення з відповідача на користь позивача моральної шкоди у розмірі 15000 грн.

Відповідно до частини другої статті 23 Цивільного кодексу України (далі ЦК України) моральна шкода полягає: у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку зі знищенням чи пошкодженням її майна; у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

Відповідно до статті 1173 ЦК України шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, дією чи бездіяльністю органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування при здійсненні ними своїх повноважень, відшкодовується державою, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування незалежно від вини цих органів.

Під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.

Моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв`язку з ушкодженням здоров`я, у порушенні права власності, прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, у зв`язку з незаконним перебуванням під слідством і судом, у порушенні нормальних життєвих зв`язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків.

Вирішуючи вимоги про відшкодування моральної шкоди судам слід надавати оцінку тому, чим саме підтверджується факт заподіяння моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, чи існує причинний зв`язок, чи обґрунтовано грошовий вираз заявленої шкоди та інші обставини, що мають значення для вирішення спору в цій частині. Ці обставини входять до предмету доказування у справі.

Суд при розгляді враховує висновки Верховного Суду щодо застосування норм права у подібних правовідносинах, викладені у постанові від 09.04.2021 у справі № 260/1484/18.

Згідно з вимогами статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення. Тобто, обов`язок доказування завданої моральної шкоди, її розміру та інших обставин, покладається на позивача.

Однак позивач не навів доводів з належним їх обґрунтуванням і підтвердженням, що внаслідок протиправних дій відповідача йому заподіяно моральні чи фізичні страждання.

Виходячи з викладеного, суд дійшов висновку про безпідставність позовної вимоги про стягнення з відповідача на користь позивача моральної шкоди у розмірі 15000 грн.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України та частини третьої статті 2 КАС України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з вимогами статті 78 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідно до статті 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Виходячи із заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України та доказів, зібраних у справі, суд дійшов висновку, що позов необхідно задовольнити частково.

Відповідно до статті 139 КАС України з відповідача за рахунок його бюджетних асигнувань необхідно стягнути судовий збір пропорційно до задоволених позовних вимог у розмірі 1211,20 грн.

Керуючись статтями 2, 6, 8-10, 13, 14, 72-76, 139, 241-246, 250, 262 КАС України, суд

ВИРІШИВ:

позов задовольнити частково.

Визнати протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області щодо невиплати тимчасової державної допомоги дітям, батьки яких ухиляються від сплати аліментів, за серпень-вересень 2025 року.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області (, місцезнаходження: 79016, м. Львів, вул. Митрополита Андрея, 10) нарахувати та виплатити ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 ) тимчасову державну допомогу дітям в сумі 6392 грн.

У задоволенні інших позовних вимог відмовити повнвістю.

Стягнути з Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області (, місцезнаходження: 79016, м. Львів, вул. Митрополита Андрея, 10) за рахунок його бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 ) судовий збір у розмірі 1211 (одна тисяча двісті одинадцять) грн 20 коп.

Рішення суду першої інстанції набуває чинності після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого Кодексом адміністративного судочинства України, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набуває чинності після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Восьмого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного рішення суду.

Суддя Мричко Н.І.