Справа № 620/5518/25
Суддя: Лариса ЖИТНЯК
Дата ухвалення: 2026-01-21 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЧЕРНІГІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 січня 2026 року Чернігів Справа № 620/5518/25

Чернігівський окружний адміністративний суд під головуванням судді Житняк Л.О., розглянувши в порядку спрощеного провадження справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору - Головне управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області, третя особа - Головне управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області, у якому просить:

- визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області від 15.04.2025 №70 про відмову позивачу у переведенні з пенсії за віком на пенсію відповідно до Закону України від 16.12.1993 №3723-ХІІ ''Про державну службу'' на підставі заяви від 08.04.2025 №497;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області перевести позивача з пенсії за віком, призначеної відповідно до Закону України ''Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування'' на пенсію державного службовця відповідно до п.10 Розділу ХІ Прикінцевих та перехідних положень Закону України від 16.12.1993 №3723-ХІІ ''Про державну службу'', здійснити перерахунок та виплату пенсії на підставі довідок для призначення пенсії державного службовця від 08.04.2025 №06/887 та 06/886, виданих Управлінням соціального захисту населення Новгород-Сіверської районної державної адміністрації Чернігівської області, починаючи з дня звернення 08.04.2025, з урахуванням раніше виплачених сум.

Позов мотивовано тим, що позивач отримує пенсію за віком відповідно до Закону № 1058-IV, а тому, маючи необхідний стаж державної служби та вік, має право перейти на пенсію за віком відповідно до Закону №3723-ХІІ, з урахуванням довідок про заробітну плату. Проте відповідач відмовив їй у такому переході, посилаючись на відсутність права на перерахунок пенсії, яка призначається відповідно до Закону №3723-ХІІ.

Суд ухвалою від 17.06.2025 відкрив провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження та встановив відповідачу 15-денний строк з дня вручення вказаної ухвали для подання відзиву на позов.

Головне управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області надіслало відзив на позов, в якому позовні вимоги не визнало та просило в задоволенні позову відмовити. Вказало, що оскільки після переведення позивача з пенсії за віком, призначеної відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» на пенсію за віком, відповідно до Закону України «Про державну службу», розмір пенсії позивача зменшиться, тому таке переведення є недоцільним, про що відповідачем було зазначено у оскаржуваному рішення. Також зазначає, що позивач помилково не враховує, що проведення перерахунку пенсії державного службовця не передбачено законодавством. Підстави для перерахунку пенсій державних службовців у зв`язку із підвищенням заробітної плати працюючих державних службовців відсутні, оскільки законодавство не регламентує ні права особи на перерахунок пенсії у зв`язку зі зміною розміру заробітної плати, ні порядок і умови здійснення такого перерахунку.

Розглянувши подані документи і матеріали, з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд зазначає про таке.

Судом встановлено та підтверджується матеріалами справи, що позивач ОСОБА_1 у період з 23.12.2006 по 01.03.2021 отримувала пенсію за віком згідно з Законом України «Про державну службу».

В подальшому, з 01.03.2021 було здійснено переведення, як більш доцільне, на пенсію за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (далі -Закон № 1058-IV).

Позивач 08.04.2025 звернулася до територіального підрозділу ГУ ПФУ із заявою про перерахунок пенсії/перехід на інший вид пенсії на пенсію за віком по Закону № 889-VIII, з врахуванням довідок про складові заробітної плати для призначення пенсії державного службовця від 08.04.2025 №06/887 та 06/886, виданих Управлінням соціального захисту населення Новгород-Сіверської районної державної адміністрації Чернігівської області.

Головне управління Пенсійного фонду в Запорізькій області 15.04.2025 прийняло рішення №70 про відмову у переведенні на пенсію за віком відповідно до Закону України «Про державну службу», яке мотивоване тим, що за матеріалами пенсійної справи позивачу з 23.12.2006 призначалась пенсія відповідно до Закону України «Про державну службу», тому підстави для призначення пенсії по Закону № 889 відсутні. Також вказано, що проведення перерахунків пенсій, призначених згідно з Законом України «Про державну службу», діючим законодавством не передбачено.

Не погодившись із відмовою відповідача, позивач звернулася до суду з даним позовом за захистом свого порушеного права.

Надаючи правову оцінку зазначених обставинам, суд зважає на таке.

Враховуючи вимоги частини 2 статті 19 Конституції України та частини 2 статті 2 КАС України, законодавцем визначено критерії для оцінювання рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень, які одночасно є принципами адміністративної процедури, що вироблені у практиці європейських країн.

Наведена норма означає, що суб`єкт владних повноважень зобов`язаний діяти лише на виконання закону, за умов і обставин, визначених ним, вчиняти дії, не виходячи за межі прав та обов`язків, дотримуватися встановленої законом процедури, обирати лише встановлені законодавством України способи правомірної поведінки під час реалізації своїх владних повноважень.

01.05.2016 набрав чинності Закон №889-VІІІ, який визначає принципи, правові та організаційні засади забезпечення публічної, професійної, політично неупередженої, ефективної, орієнтованої на громадян державної служби, яка функціонує в інтересах держави і суспільства, а також порядок реалізації громадянами України права рівного доступу до державної служби, що базується на їхніх особистих якостях та досягненнях.

Відповідно до статті 90 Закону №889-VІІІ пенсійне забезпечення державних службовців здійснюється відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Постановою Кабінету Міністрів України від 14.09.2016 №622 затверджено Порядок призначення пенсій деяким категоріям осіб, згідно з пунктом 1 якого пенсійне забезпечення державних службовців здійснюється відповідно до Закону №1058-IV.

Підпунктом 1 пункту 2 розділу XI «Прикінцеві та перехідні положення» Закону №889-VIII визнано таким, що втратив чинність Закон №3723-ХІІ, крім статті 37, що застосовується до осіб, зазначених у пунктах 10 і 12 цього розділу.

Відповідно до частини першої статті 37 Закону №3723-ХІІ на одержання пенсії державних службовців мають право чоловіки, які досягли віку 62 роки, та жінки, які досягли пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», за наявності страхового стажу, необхідного для призначення пенсії за віком у мінімальному розмірі, передбаченого абзацом першим частини першої статті 28 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», у тому числі стажу державної служби не менш як 10 років, та які на час досягнення зазначеного віку працювали на посадах державних службовців, а також особи, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, незалежно від місця роботи на час досягнення зазначеного віку. Пенсія державним службовцям призначається в розмірі 60 відсотків суми їх заробітної плати, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а до 01.01.2011 - страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, а особам, які на час звернення за призначенням пенсії не є державними службовцями, - у розмірі 60 відсотків заробітної плати працюючого державного службовця відповідної посади та рангу за останнім місцем роботи на державній службі, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а до 01.01.2011 - страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування.

Пунктом 10 розділу XI «Прикінцеві та перехідні положення» Закону №889-VIII передбачено, що державні службовці, які на день набрання чинності цим Законом займають посади державної служби та мають не менш як 10 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державних службовців, визначених статтею 25 Закону №3723-ХІІ та актами Кабінету Міністрів України, мають право на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону №3723-ХІІ у порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців.

Пунктом 12 розділу XI «Прикінцеві та перехідні положення» Закону №889-VIII передбачено, що для осіб, які на день набрання чинності цим Законом мають не менш як 20 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державної служби, визначених статтею 25 Закону №3723-ХІІ та актами Кабінету Міністрів України, зберігається право на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону №3723-ХІІ у порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців.

За такого правового регулювання обов`язковою умовою для збереження у особи права на призначення пенсії державного службовця за віком після 01.05.2016 є дотримання сукупності вимог, визначених частиною першою статті 37 Закону №3723-ХІІ і Прикінцевих та перехідних положень Закону №889-VIII, а саме щодо віку, страхового стажу, стажу державної служби.

Аналогічні правові висновки щодо застосування зазначених норм права були викладені у постановах Верховного Суду від 18.03.2021 у справі № 500/5183/17, від 11.04 2023 у справі № 1.380.2019.003855.

Як встановлено судом та не заперечується сторонами, позивачці з 23.12.2006 була призначена пенсія за віком за нормами Закону №3723-ХІІ, яку вона отримувала до переведення на пенсію за віком відповідно до Закону №1058-IV (до 01.03.2021). При цьому, в квітні 2025 року позивачка, з метою переведення на пенсію за віком відповідно до Закону №3723-ХІІ, звернулась із відповідною заявою до відповідача, вказавши при цьому про перерахунок зазначеної пенсії на підставі оновлених довідок.

Відповідач оскаржуваним рішенням у такому переведенні відмовив з тих підстав, що пенсія позивачки внаслідок такого переведення буде меншою, ніж вона отримувала до переведення, оскільки пенсія, призначена на підставі Закону №3723-ХІІ, перерахунку на підставі оновлених довідок не підлягає.

Отже, ключовим у цій справі є питання права осіб, які бажають перейти з пенсії за віком, призначеної відповідно до Закону №1058-IV, на пенсію відповідно до статті 37 Закону №3723-XII, яка їм вже призначалась до цього, на перерахунок цієї пенсії на підставі нових довідок про складові заробітної плати для призначення пенсії державного службовця за посадою, з якої ці особи вийшли на пенсію.

Між тим, як Закон №889-VІІІ, так і Закон №1058-IV не передбачають підстав (умов) для перерахунку пенсії державного службовця у зв`язку зі збільшенням розміру заробітної плати працюючих службовців. Не передбачає таких підстав і стаття 37 Закону №3723-ХІІ.

Враховуючи пряму дію закону в часі, до правовідносин щодо перерахунку пенсій застосовується законодавство, чинне на час, коли здійснюється перерахунок, а не те, яке діяло на час призначення пенсії. Отже, враховуючи, що законодавством не передбачено підстав та умов перерахунку пенсій, призначених відповідно до статті 37 Закону №3723-ХІІ, суд приходить до висновку про відсутність у відповідача правових підстав для здійснення перерахунку пенсії позивачки, на яку вона просила її перевести у зв`язку з підвищенням розміру заробітної плати працюючих державних службовців, а відтак відсутність підстав і для переведення на пенсію відповідно до статті 37 Закону №3723-ХІІ через зменшення розміру отримуваної пенсії.

А отже позовні вимоги задоволенню не підлягають.

Крім того, суд зазначає, що додані позивачкою до заяви про переведення на пенсію відповідно до Закону №3723-ХІІ довідки враховуються лише при призначенні такої пенсії вперше, а не при її перерахунку.

Суд також бере до уваги Рішення Конституційного Суду України щодо відповідності Конституції України (конституційності) підпункту 1 пункту 2 розділу ХІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про державну службу» від 10.12.2015 №889-VIII (щодо гарантій соціального захисту державних службовців) від 23.12.2022 №3-р/2022 у справі №3-132/2018 (5462/17).

Цим рішенням визнано таким, що не відповідає Конституції України (є неконституційним), підпункт 1 пункту 2 розділу ХІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про державну службу» від 10.12.2015 №889-VIII у тім, що він унеможливив перерахунок розмірів пенсій, призначених на підставі статті 37 Закону України «Про державну службу» від 16.12.1993 №3723-ХІІ зі змінами.

Конституційний Суд Україні звернув увагу на обов`язок Верховної Ради України внормувати перерахунок розмірів пенсій осіб, яким надано право на призначення пенсії на підставі статті 37 Закону №3723-ХІІ зі змінами, з урахуванням приписів Конституції України та цього Рішення. А тому, з урахуванням Рішення Конституційного Суду України 23.12.2022 №3-р/2022, правове регулювання перерахунку пенсії позивачки у майбутньому зазнає змін.

Однак до врегулювання Верховною Радою України питання перерахунку пенсій, призначених на підставі статті 37 Закону №3723-ХІІ, підстав для такого перерахунку немає.

Аналогічні правові висновки щодо застосування зазначених норм права були викладені у постанові Верховного Суду від 28.02.2023 у справі № 520/6418/21 та постанові Верховного Суду від 19.03.2025 у справі №300/936/23.

Відповідно до частин 1 та 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Керуючись статтями 139, 227, 241-246, 250, 263 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

В И Р І Ш И В:

У позові ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору - Головне управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії відмовити повністю.

Рішення суду набирає законної сили в порядку статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення суду. Апеляційна скарга подається до адміністративного суду апеляційної інстанції.

Позивач ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ).

Відповідач - Головне управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області (проспект Соборний, 158-Б, м. Запоріжжя, 69005, ).

Третя особа Головне управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області (вул. П`ятницька, 83-а, м. Чернігів, ).

Повний текст рішення суду складено 21.01.2026.

Суддя Л.О. Житняк