Справа № 280/9206/25
Суддя: Батрак Інна Володимирівна
Дата ухвалення: 2026-01-15 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЗАПОРІЗЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

З ПИТАНЬ ЗАБЕЗПЕЧЕННЯ АДМІНІСТРАТИВНОГО ПОЗОВУ

15 січня 2026 рокуСправа № 280/9206/25 м.Запоріжжя

Запорізький окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді: Батрак І.В.,

за участю секретаря: Прус Я.І.,

представника відповідача: Гримала А.П.,

розглянувши заяву представника позивача Балабанової Світлани Миколаївни про вжиття заходів забезпечення позову в адміністративній справі

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «МОТОТЕХІМПОРТ» (69000, м. Запоріжжя, вул. Штабна, буд. 13, приміщення 19; )

до Тернопільської митниці (46400, м. Тернопіль, вул. Текстильна, буд. 38; )

про визнання протиправним та скасування рішення

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «МОТОТЕХІМПОРТ» (далі позивач) звернулось до Запорізького окружного адміністративного суду із позовом до Тернопільської митниці (далі відповідач), в якому просить суд визнати протиправним та скасувати рішення відповідача про коригування митної вартості товару №UA403070/2025/000324/2 від 06.10.2025.

Ухвалою судді від 22.10.2025 відкрито спрощене позовне провадження у справі без повідомлення (виклику) сторін та проведення судового засідання за наявними у справі матеріалами в порядку, визначеному ст. 262 КАС України. Відповідачу запропоновано у 15-денний строк з дня отримання ухвали надати відзив на позовну заяву.

Ухвалою від 04.11.2025 суд перейшов до розгляду справи за правилами загального позовного провадження. Призначено підготовче засідання на 25 листопада 2025 року.

В підготовчому засіданні, призначеному на 25 листопада 2025 року, відкладено підготовче засідання на 16 грудня 2025 року.

Підготовче засідання, призначене на 16 грудня 2025 року, не відбулося в зв`язку з перебуванням судді Батрак І.В. в період з 09.12.2025 по 17.12.2025 у відпустці (наказ від 08.12.2025 №406 «Про надання відпустки»). Підготовче засідання призначено на 22 грудня 2025 року.

В підготовчому засіданні, яке відбулося 22 грудня 2025 року, протокольно з занесенням до протоколу судового засідання судом закрито підготовче засідання та призначено судове засідання на 15 січня 2026 року.

14 січня 2026 року через систему «Електронний суд» до суду надійшла заява представника позивача про забезпечення позову (вх. № 2390), в якій позивач просить суд:

вжити заходи забезпечення позову шляхом зупинення дії рішення Тернопільської митниці про коригування митної вартості товарів № UA403070/2025/000324/2 від 06.10.2025 до набрання законної сили рішенням суду у справі №280/9206/25;

заборонити Тернопільській митниці здійснювати будь-які дії, спрямовані на стягнення митних платежів за гарантією №25UAFN1 від 07.10.2025 до набрання законної сили рішенням суду у справі №280/9206/25;

заборонити іншим особам вчиняти дії, що спрямовані на сплату митних платежів за гарантією №№25UAFN1 від 07.10.2025 до набрання законної сили рішенням суду у справі №280/9206/25.

В обґрунтування поданої заяви зазначає, що станом на сьогодні відповідач зберігає можливість направити позивачу вимогу про сплату митних платежів за гарантією №25UAFN1 від 07.10.2025 навіть незважаючи на обізнаність митного органу стосовно того факту, що донараховані митницею за ЕМД №25UA77U4 від 07.10.2025 митні платежі в розмірі 2169697,70 грн., вважаються спірними і оскаржені в рамках даної справи. Також зазначив, що невжиття заходів забезпечення позову може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист порушених прав позивача з огляду на таке: У разі стягнення коштів позивачу доведеться звертатися з окремими вимогами про їх повернення що потребуватиме значних втрат. Вилучення коштів з обігу підприємства може негативно вплинути на його фінансовий стан та виконання зобов`язань перед контрагентами.

Представник позивача в судове засідання не з`явився, до суду звернувся з заявою про розгляд справи без його участі. Позовні вимоги підтримав в повному обсязі.

Представник відповідача в судовому засіданні заперечив проти заяви про забезпечення позову.

Дослідивши матеріали справи та заяви, вислухавши заперечення представника відповідача, суд вважає, що заява про забезпечення позову не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно ч. 1 ст. 154 КАС України заява про забезпечення позову розглядається судом, у провадженні якого перебуває справа або до якого має бути поданий позов, не пізніше двох днів з дня її надходження, без повідомлення учасників справи.

Згідно частини першої статті 150 КАС України, суд за заявою учасника справи або з власної ініціативи має право вжити визначені цією статтею заходи забезпечення позову.

Частиною 2 цієї статті встановлено, що забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо: 1) невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду; або 2) очевидними є ознаки протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, та порушення прав, свобод або інтересів особи, яка звернулася до суду, таким рішенням, дією або бездіяльністю.

Суд зазначає, що ст. 150 КАС України визначено вичерпний перелік підстав для вжиття заходів забезпечення позову, а суд повинен, виходячи з конкретних доказів, встановити, чи існують зазначені підстави, і оцінити, чи не може застосування заходів забезпечення позову завдати більшої шкоди, ніж та, якій можна запобігти.

Згідно з ч. 1 ст. 151 КАС України, позов може бути забезпечено:

1) зупиненням дії індивідуального акта або нормативно-правового акта;

2) забороною відповідачу вчиняти певні дії;

4) забороною іншим особам вчиняти дії, що стосуються предмета спору;

5) зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа або іншого документа, за яким стягнення здійснюється у безспірному порядку.

За правилами частини другої статті 151 КАС України суд може застосувати кілька заходів забезпечення позову. Заходи забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами. Суд також повинен враховувати співвідношення прав (інтересу), про захист яких просить заявник, із наслідками вжиття заходів забезпечення позову для заінтересованих осіб.

Тобто, метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій із боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

При цьому заходи забезпечення мають вживатись лише в межах позовних вимог, бути співмірними з ними, а необхідність їх застосування повинна обґрунтовуватись поважними підставами й підтверджуватись належними доказами.

Поряд із цим співмірність передбачає співвідношення негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії.

Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Вирішуючи питання про вжиття заходів забезпечення позову, суд в ухвалі про забезпечення позову повинен навести мотиви, з яких він дійшов висновку, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача. Також суд має вказати, в чому будуть полягати дії, направлені на відновлення прав позивача, оцінити складність вчинення цих дій, встановити, що витрати, пов`язані з відновленням прав, будуть значними.

Також суд повинен вказати підстави, з яких він дійшов висновку про існування очевидних ознак протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, та порушення прав, свобод або інтересів особи, яка звернулася до суду, цим рішенням, дією або бездіяльністю до ухвалення рішення у справі.

Відповідно до ч. 1 ст. 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. (ч. 1 ст. 73 КАС України).

Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи (ч. 1 ст. 75 КАС України).

Разом із тим, представником позивача не надано до суду доказів того, що невжиття заходів забезпечення позову може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся до суду, стане неможливим без вжиття таких заходів.

Посилання позивача на те, що на адресу підприємства можливо у майбутньому надійде вимога Тернопільської митниці про сплату митних платежів за гарантією від 07.10.2025 №25UAFN1, що, в свою чергу, може спричинити негативні наслідки для товариства та гаранта, базується на припущеннях, які наразі не підтверджені жодним доказом. Існування порушення прав позивача або неможливість їх відновлення без вжиття заходів забезпечення позову має бути реальним, вбачатися з матеріалів справи, чого у даному випадку немає.

Суд звертає увагу також на правові позиції Верховного Суду у постановах від 20.03.2019 у справі № 826/14951/18, від 30.09.2021 у справі № 160/7358/21 та у справах №640/23179/19, № 460/549/20, № 826/16216/18, від 21.08.2024 у справі № 320/4183/24, за змістом яких підприємницька діяльність передбачає ведення господарської діяльності на власний ризик, який включає в себе можливі втрати інвестицій, виникнення додаткових витрат та інше й у разі оскарження відповідного акту суб`єкта владних повноважень, особа має право разом з іншими позовними вимогами заявити вимоги про відшкодування спричиненої таким актом шкоди.

У згаданих провадженнях Верховний Суд відхилив доводи стосовно можливого нанесення суб`єкту господарювання майнової шкоди як підстави для забезпечення позову і обставини, які ускладнюють чи унеможливлюють ефективний захист чи поновлення порушених прав та інтересів, зазначивши, що безумовно, рішення чи дії суб`єктів владних повноважень справляють певний вплив на суб`єктів господарювання. Такі рішення можуть завдавати шкоди і мати наслідки, які позивач оцінює негативно. Проте, відповідно до ст.150 КАС України зазначені обставини, навіть у разі їх доведення, не є підставами для застосування заходів забезпечення позову в адміністративній справі.

Більш того, п. 5 ч. 3 ст. 151 КАС України встановлено, що не допускається забезпечення позову шляхом зупинення дії рішення суб`єкта владних повноважень, яке не є предметом оскарження в адміністративній справі, або встановлення заборони або обов`язку вчиняти дії, що випливають з такого рішення.

Так, предметом спору в даному випадку є рішення Тернопільської митниці про коригування митної вартості товару від 06.10.2025 № UA403070/2025/000324/2, а не гарантія від 07.10.2025 № 25UAFN1.

В той час позивач просить забезпечити позов шляхом заборони здійснювати дії спрямовані на стягнення митних платежів за гарантією.

Також, позивач у заяві просить заборонити вчиняти певні дії не лише відповідачу, а взагалі невизначеному колу осіб - «іншим особам».

Вказані у заяві про забезпечення позову вимоги є не співмірними із позовними вимогами.

Крім того, суд не вважає наведені у позовній заяві обставини щодо очевидності протиправності спірного рішення достатніми, безспірними та доведеними. Оцінити вказані підстави суд може під час розгляду справи. Тобто, за наведеними підставами, протиправність рішення відповідача може бути перевірена тільки під час судового розгляду справи по суті.

З урахуванням викладеного у сукупності, суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення заяви про забезпечення позову.

Керуючись ст. ст. 151, 152, 154, 243, 248, 256 КАС України, суд,

УХВАЛИВ:

У задоволенні заяви представника позивача Балабанової Світлани Миколаївни (вх. №2390 від 14.01.2026) про забезпечення позову відмовити.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та може бути оскаржена до Третього апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня складення повного тексту ухвали. Апеляційна скарга на ухвалу суду подається безпосередньо до Третього апеляційного адміністративного суду.

Повний текст ухвали виготовлений та підписаний 20.01.2026.

Суддя І.В. Батрак