Справа № 500/6441/25
Суддя: Подлісна Ірина Миколаївна
Дата ухвалення: 2026-01-13 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 500/6441/25

13 січня 2026 рокум.Тернопіль
Тернопільський окружний адміністративний суд, у складі головуючої судді Подлісної І.М. розглянувши в порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

До Тернопільського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області, в якій просить:

визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України у Тернопільській області щодо відмови провести перерахунок та виплату ОСОБА_1 пенсії з 01.02.2023 року на підставі положень Постанови № 704 та наданої Управлінням СБУ в Тернопільській області оновленої довідки № 69/21-6386 від 04.07.2025 про розмір грошового забезпечення станом на 01.01.2023 в розмірі 83% від грошового забезпечення, а також з включенням у загальний розмір пенсії отримуваних в даний час сум індексації та надбавки 2000.00 грн. згідно Постанови КМУ №713 від 14.07.2021 року, без обмеження пенсії максимальним розміром;

зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області провести перерахунок та виплату з 01.02.2023 ОСОБА_1 пенсії на підставі положень Постанови № 704 та наданої Управлінням СБУ в Тернопільській області оновленої довідки № 69/21-6386 від 04.07.2025 про розмір грошового забезпечення станом на 01.01.2023 в розмірі 83% від грошового забезпечення, а також з включенням у загальний розмір пенсії отримуваних в даний час сум індексації та надбавки 2000.00 грн. згідно Постанови КМУ №713 від 14.07.2021 року, без обмеження пенсії максимальним розміром.

Позов обґрунтовано тим, що позивачу призначена пенсія за вислугу років відповідно до Закону України від 09.04.1992 №2262-ХІІ "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" (далі - Закон №2262-ХІІ), у розмірі 83% грошового забезпечення.

На виконання рішення Тернопільського окружного адміністративного суду від 12.06.2025 по справі №500/1426/25 УСБУ в Тернопільській області підготовило та надало супровідним листом № 69/21-6387 від 04/07/2025 до ГУ ПФУ в Тернопільській області, та позивачу в копії довідку (супровідний лист і копію довідки додаю) про розмір його грошового забезпечення станом на 01.01.2023, складену із зазначенням посадового окладу і окладу за військовим званням, визначених шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 01.01.2023, на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з додатками 1.12.13.14 до Постанови №704, з включенням щомісячних додаткових видів грошового забезпечення.

Позивач звернувся із заявою до ГУ ПФУ в Тернопільській області, в якій на підставі положень Постанови №704 та з урахуванням наданої Управлінням СБУ в Тернопільській області оновленої довідки №69/21-6386 від 04.07.2025 про розмір його грошового забезпечення станом на 01.01.2023 просив здійснити з 01.02.2023 перерахунок та виплату пенсії за вислугу років в розмірі 83% від грошового забезпечення, без обмеження пенсії максимальним розміром, з урахуванням індексацій та щомісячної доплати 2000.00 грн., яка виплачується позивачу відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України від 14 липня 2021 року № 713 Про додатковий соціальний захист окремих категорій осіб ".

Проте, листом № 7590-8079/Х-02/8-1900/25 від 28.10.2025 ГУ ПФУ в Тернопільській області повідомило позивача про відмову у проведенні перерахунку пенсії на підставі положень Постанови №704 та оновленої довідки довідку №69/21-6386 від 04.07.2025 Управління СБУ в Тернопільській області про розмір грошового забезпечення станом на 01.01.2023. Відмова мотивована тим, що: "після визнання протиправним та скасування пунктів 1-2 Постанови № 103, інших рішень Уряду про умови та порядок проведення перерахунку пенсії не приймалося", тому підстав для перерахунку пенсії позивача немає.

Позивач вважає відмову ГУ ПФУ в Тернопільській області, оформлену листом №7590-8079/Х-02/8-1900/25 від 28.10.2025 у проведенні перерахунку пенсії позивача, з урахуванням оновленої довідки Управління СБУ в Тернопільській області №69/21-6386 від 04.07.2025 про розмір грошового забезпечення станом на 01.01.2023, на підставі положень Постанови №704 протиправною та необґрунтованою. Для відновлення порушеного права звернувся з даним позовом до суду.

Ухвалою суду від 13.11.2025 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у даній справі, ухвалено судовий розгляд справи проводити за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи (у письмовому провадженні) суддею одноособово.

Відповідно до статей 162-164 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) встановлено відповідачу 15-денний строк з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі для подання відзиву на позовну заяву.

У встановлений строк відповідача відзиву не подав, як і будь яких клопотань.

Дослідивши письмові докази та перевіривши доводи, викладені у позовній заяві, суд встановив наступні обставини.

Позивач ОСОБА_1 , пенсіонер Служби безпеки України, полковник у відставці, у 2010 році був звільнений зі Служби безпеки України за вислугою років, на пенсію. Перебуває на обліку в Головному Управлінні ПФУ в Тернопільській області (пенсійна справа №-СБУ) та отримує пенсію згідно Закону України № 2262-ХІІ від 09.04.1992 року "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб".

Пенсія за вислугу років позивачу призначено довічно Управлінням Служби безпеки України в Тернопільській області з січня 2011 року в розмірі 83% від грошового забезпечення, при вислузі 31 рік, у відповідності до Закону України від 09 квітня 1992 року №2262-ХІІ Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб. (далі - Закон № 2262-ХII).

Обчислення сум грошового забезпечення при останньому перерахуванні пенсії проведено згідно з довідкою № Х-274-234/22 від 13.08.2020 року, виданою Управлінням СБ України в Тернопільській області станом на 01.04.2019 року за посадою, яка є відповідною (аналогічною) останній штатній посаді. При видачі довідки було враховано, що прожитковий мінімум для працездатних осіб, визначений законом на той період, складав 1921 грн.

На виконання рішення Тернопільського окружного адміністративного суду від 12.06.2025 по справі № 500/1426/25 УСБУ в Тернопільській області підготовило та надало супровідним листом №69/21-6387 від 04/07/2025 до ГУ ПФУ в Тернопільській області, та позивачу в копії довідку про розмір грошового забезпечення позивача станом на 01.01.2023, складену із зазначенням посадового окладу і окладу за військовим званням, визначених шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 01.01.2023, на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з додатками 1.12.13.14 до Постанови № 704, з включенням щомісячних додаткових видів грошового забезпечення.

15 жовтня 2025 року, намагаючись вирішити питання перерахунку та виплати пенсії у досудовому порядку, згідно з вимогами статті 63 Закону № 2262-ХІІ, позивач звернувся із заявою до ГУ ПФУ в Тернопільській області, в якій на підставі положень Постанови № 704 та з урахуванням наданої Управлінням СБУ в Тернопільській області оновленої довідки № 69/21-6386 від 04.07.2025 про розмір грошового забезпечення позивача станом на 01.01.2023 просив здійснити з 01.02.2023 перерахунок та виплату пенсії за вислугу років в розмірі 83% від грошового забезпечення, без обмеження пенсії максимальним розміром, з урахуванням індексацій та щомісячної доплати 2000.00 грн., яка виплачується позивачу, відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України від 14 липня 2021 року № 713 Про додатковий соціальний захист окремих категорій осіб ".

Проте, листом № 7590-8079/Х-02/8-1900/25 від 28.10.2025 ГУ ПФУ в Тернопільській області повідомило позивача про відмову у проведенні перерахунку пенсії на підставі положень Постанови №704 та оновленої довідки довідку №69/21-6386 від 04.07.2025 Управління СБУ в Тернопільській області про розмір грошового забезпечення станом на 01.01.2023. Відмова мотивована тим, що: "після визнання протиправним та скасування пунктів 1-2 Постанови №103 інших рішень Уряду про умови та порядок проведення перерахунку пенсії не приймалося", тому підстав для перерахунку пенсії позивача немає.

Вважаючи такі дії відповідача протиправними, позивач звернувся до суду з даним адміністративним позовом.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд виходить з такого.

Правовідносини у сфері пенсійного забезпечення громадян України із числа осіб, які перебували на військовій службі в органах служби безпеки регулює Закон України від 09.04.1992 року №2262-ХІІ «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» (далі - Закон №2262-ХІІ).

Відповідно до положень статті 63 Закону №2262-XII, перерахунок раніше призначених пенсій військовослужбовцям, особам, які мають право на пенсію за цим Законом та членам їх сімей у зв`язку із введенням в дію цього Закону провадиться за документами, що є у пенсійній справі, а також додатковими документами, поданими пенсіонерами на час перерахунку. Якщо пенсіонер згодом подасть додаткові документи, які дають право на подальше підвищення пенсії, то пенсія перераховується за нормами цього Закону. При цьому перерахунок провадиться за минулий час, але не більш як за 12 місяців з дня подання додаткових документів і не раніше, ніж з дня введення в дію цього Закону. Усі призначені за цим Законом пенсії підлягають перерахунку у зв`язку з підвищенням грошового забезпечення відповідних категорій військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію за цим Законом, на умовах, у порядку та розмірах, передбачених Кабінетом Міністрів України. У разі якщо внаслідок перерахунку пенсій, передбаченого цією частиною, розміри пенсій звільненим із служби військовослужбовцям, особам, які мають право на пенсію за цим Законом, є нижчими, зберігаються розміри раніше призначених пенсій.

Відповідно до частини другої статті 13 Закону №2262-XII (у редакції, чинній на час призначення пенсії позивачу), максимальний розмір пенсії, обчислений відповідно до цієї статті, не повинен перевищувати 90 процентів відповідних сум грошового забезпечення (стаття 43), а особам, які під час проходження служби брали участь у ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС і віднесені в установленому законом порядку до категорії 1, - 100 процентів, до категорії 2, - 95 процентів.

Стаття 22 Конституції України передбачає, що права і свободи людини і громадянина, закріплені цією Конституцією, не є вичерпними. Конституційні права і свободи гарантуються і не можуть бути скасовані. При прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод.

Таким чином, відсотковий розмір при призначенні пенсії визначається статтею 13 Закону №2262-XII на момент призначення пенсії, а розміри складових пенсії визначаються Кабінетом Міністрів України.

При цьому відсоткове співвідношення, установлене статтею 13 Закону №2262-XII, уже призначеної пенсії до складових грошового забезпечення (окладу) є сталим, оскільки визначається на день призначення пенсії.

Судом встановлено, що пенсія за вислугу років позивачу призначена довічно УСБУ в Тернопільській області з січня 2011 року в розмірі 83% від грошового забезпечення, при вислузі 31 рік у відповідності до Закону України № 2262-ХІІ. З 2017 року по даний час перебуває на обліку в ГУ ПФУ в Тернопільській області та отримує пенсію згідно зазначеного закону.

Разом з тим, визнання протиправними та не чинними пунктів 1,2 Постанови №103 та змін до пункту 5 і Додатку 2 до Порядку № 45 рішенням Окружного адміністративного суду м. Києва по справі № 826/3858/18 не зумовлює необхідності повторного повідомлення Пенсійного Фонду України про виникнення підстав для перерахунку пенсій, як і повторного надання списків до регіональних Управлінь Служби Безпеки, адже підстава перерахунку пенсії - Постанова №704 з ухваленням даного рішення не змінилася.

Аналогічного висновку дійшов Верховний Суд України в Постанові від 06 серпня 2019 року у зразковій справі №160/3586/19, судове провадження № Пз/9901/12/19. Зокрема, Верховний Суд у пункті 24 зазначив: "Суд вважає безпідставними посилання відповідача на відсутність Постанови Кабінету Міністрів про встановлення умов та порядку перерахування пенсії позивачу після визнання протиправними та не чинними пунктів 1,2 Постанови №103, оскільки порядок проведення перерахунку пенсії встановлений Постановою Кабінету Міністрів України від 10.02.2008р. № 45.

Таким чином, з урахуванням змін у грошовому забезпеченні з прийняттям Постанови № 704, зміною у бік збільшення розміру грошового забезпечення відповідних категорій посад військовослужбовців, та введенням для зазначених категорій осіб нових щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (надбавок, доплат, підвищень) і премій у розмірах, встановлених законодавством, враховуючи визнання не чинними пунктів 1.2 Постанови №103, на підставі статей 43,51,63 Закону № 2262-ХII. Постанови Кабінету Міністрів України від 10.02.2008 №45 Про затвердження Порядку проведення перерахунку пенсій, призначених відповідно до Закону України № 2262-ХII "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" та рішення Тернопільського окружного адміністративного суду від 12 червня 2025 року по справі №500/1426/25 позивачем набуте право на перерахунок не тільки основного розміру пенсії з 01.02.2023 в частині зазначених УСБУ в Тернопільській області в довідці № 69/21-6386 від 04.07.2025.

Щодо обмеження пенсії позивача максимальним розміром при проведені перерахунку пенсії, то суд зауважує таке.

Обмеження граничного розміру пенсії, призначеної на підставі Закону № 2262-XII, десятьма прожитковими мінімумами, установленими для осіб, які втратили працездатність, вперше введено в дію Законом України «Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи» №3668-VI (далі - Закон №3668-VI), який набрав законної сили 01.10.2011.

Відповідно до положень статті 2 Закону № 3668-VI максимальний розмір пенсії (крім пенсійних виплат, що здійснюються з Накопичувального пенсійного фонду) або щомісячного довічного грошового утримання (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною), призначених (перерахованих) відповідно до Митного кодексу України, законів України "Про державну службу", "Про прокуратуру", "Про статус народного депутата України", "Про Національний банк України", "Про Кабінет Міністрів України", "Про дипломатичну службу", "Про службу в органах місцевого самоврядування", "Про судову експертизу", "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", "Про державну підтримку засобів масової інформації та соціальний захист журналістів", "Про наукову і науково-технічну діяльність", "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб", "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", "Про пенсійне забезпечення", "Про судоустрій і статус суддів", Постанови Верховної Ради України від 13 жовтня 1995 року "Про затвердження Положення про помічника-консультанта народного депутата України", не може перевищувати десяти прожиткових мінімумів, установлених для осіб, які втратили працездатність.

Водночас Законом № 3668-VI внесено зміни у статтю 43 Закону № 2262-XII, яку викладено в редакції Закону № 3668-VI, а саме: максимальний розмір пенсії (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною) не може перевищувати десяти прожиткових мінімумів, установлених для осіб, які втратили працездатність.

Цю частину статті 43 Закону №2262-XII Законом України Про внесення змін до деяких законодавчих актів України від 24.12.2015 №911-VIII (чинним з 01.01.2016 по 20.12.2016) доповнено реченням такого змісту: Тимчасово, у період з 01.01.2016 по 31.12.2016, максимальний розмір пенсії (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною) не може перевищувати 10740 грн.

Рішенням Конституційного Суду України від 20.12.2016 №7-рп/2016 визнано такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними), положення частини сьомої статті 43 Закону №2262-XII, згідно з якими максимальний розмір пенсії (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною) не може перевищувати десяти прожиткових мінімумів, установлених для осіб, які втратили працездатність; тимчасово, у період з 1 січня 2016 року по 31 грудня 2016 року, максимальний розмір пенсії (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною) не може перевищувати 10740 грн.

Згідно з пунктом 2 резолютивної частини вказаного Рішення положення частини сьомої статті 43 Закону № 2262-XII, які визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України цього Рішення, тобто 20.12.2016.

Конституційний Суд України у Рішенні від 20.12.2016 № 7-рп/2016, яким визнав таким, якими, що не відповідають статті 17 Конституції України, положення частини сьомої статті 43 Закону № 2262, виходив із того, що норми-принципи частини п`ятої статті 17 Конституції України щодо забезпечення державою соціального захисту громадян України, які перебувають на службі у Збройних Силах України та в інших військових формуваннях, а також членів їхніх сімей є пріоритетними та мають безумовний характер. Тобто заходи, спрямовані на забезпечення державою соціального захисту вказаної категорії осіб, зокрема у зв`язку з економічною доцільністю, соціально-економічними обставинами не можуть бути скасовані чи звужені. При цьому Конституційний Суд України стверджує, що обмеження максимального розміру пенсії, призначеної особам, яким право на пенсійне забезпечення встановлене Законом № 2262-ХІІ, порушує суть конституційних гарантій щодо безумовного забезпечення соціального захисту осіб, передбачених частиною п`ятою статті 17 Конституції України, які зобов`язані захищати суверенітет, територіальну цілісність і недоторканність України.

Обмеження граничного розміру пенсії, призначеної на підставі Закону № 2262-XII, десятьма прожитковими мінімумами, установленими для осіб, які втратили працездатність, введено в дію Законом № 3668-VI, яким внесено зміни у статтю 43 Закону № 2262-XII, шляхом викладення її в редакції Закону № 3668-VI.

Тобто, положення частини сьомої статті 43 Закону № 2262-XII та положення частини першої статті 2 Закону № 3668-VІ (у частині поширення її дії на Закон № 2262-ХІІ), прийняті одночасно для регулювання одних і тих самих правовідносин (обмеження максимальним розміром пенсій, призначених відповідно до Закону № 2262-XII) та є однаковими за змістом.

Відповідно до Закону України Про внесення змін до деяких законодавчих актів України від 06.12.2016 №1774-VIII, який відповідно до Прикінцевих положень цього Закону, набрав чинності з 01.01.2017, у частині сьомій статті 43 Закону №2262-XII слова і цифри у період з 1 січня 2016 року по 31 грудня 2016 року замінено словами і цифрами по 31 грудня 2017 року.

При цьому, буквальне розуміння змін внесених Законом України Про внесення змін до деяких законодавчих актів України від 06.12.2016 №1774-VIII, з урахуванням рішення Конституційного Суду України №7-рп/2016 від 20.12.2016 дозволяє стверджувати, що у Законі №2262-XII відсутня частина сьома статті 43, а внесені до неї зміни, що полягають у зміні слів і цифр є нереалізованими.

Конституційним Судом України у Рішенні від 20.12.2016 № 7-рп/2016 надано оцінку правовому регулюванню спірних правовідносин (обмеження максимальним розміром пенсії військовослужбовців) та визнано таким, що не відповідає статті 17 Конституції України положення частини сьомої статті 43 Закону № 2262-XII.

Поряд з цим положення статті 2 Закону № 3668-VI (у частині поширення її дії на Закон №2262-XII), які дублюють зміст частини сьомої статті 43 Закону № 2262-XII, тобто є однопредметними правовими нормами, які прийняті одночасно для регулювання спірних правовідносин - змін не зазнали та передбачали обмеження максимальним розміром пенсії військовослужбовців.

Тобто, на момент виникнення спірних правовідносин була наявна колізія між Законом № 2262-XII з урахуванням Рішення Конституційного Суду України від 20.12.2016 № 7-рп/2016 та Законом № 3668-VI - у частині обмеження максимальним розміром пенсії військовослужбовців.

Однак суб`єктом владних повноважень у спірних правовідносинах надано перевагу найменш сприятливому для позивача підходу та застосовано положення статті 2 Закону №3668-VI.

Оскільки норми вказаних законів неоднаково регулюють правовідносини щодо пенсійного забезпечення військовослужбовців, у частині обмеження їх пенсії максимальним розміром, суд доходить висновку, що вони явно суперечать один одному.

Водночас положеннями статті 6 КАС України встановлено, що суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого зокрема людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики ЄСПЛ. Звернення до адміністративного суду для захисту прав і свобод людини і громадянина безпосередньо на підставі Конституції України гарантується.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 06.11.2018 у справі №812/292/18 зазначила, що норми законодавства, які допускають неоднозначне або множинне тлумачення, завжди трактуються на користь особи.

У постанові від 13.02.2019, що винесена Великою Палатою Верховного Суду у зразковій справі № 822/524/18 із посиланням на положення статей 1, 8, 92 Конституції України, а також на статтю 9 Міжнародного пакту про економічні, соціальні і культурні права зроблено висновок, що у випадку існування неоднозначного або множинного тлумачення прав та обов`язків особи в національному законодавстві, наявність у національному законодавстві правових "прогалин" щодо захисту прав людини та основних свобод, зокрема, у сфері пенсійного забезпечення, органи державної влади зобов`язані застосувати підхід, який був би найбільш сприятливим для особи.

Зважаючи на викладене, у цій справі застосуванню підлягають норми Закону № 2262-XII з урахуванням Рішення Конституційного Суду України від 20.12.2016 № 7-рп/2016, а не норми Закону № 3668-VI. Застосування положень Закону України №3668-VI по відношенню до військовослужбовців фактично зводить нанівець наслідки прийняття рішення Конституційного Суду України від 20.12.2016 № 7-рп/2016, яким фактично встановлено, що обмеження пенсії військовослужбовців максимальним розміром не відповідає статті 17 Конституції України.

Вказані висновки узгоджуються з правовою позицією Верховного Суду, що викладена у постановах від 09.02.2021 у справі №640/2500/18, від 16.12.2021 у справі №400/2085/19, від 23.01.2024 у справі №160/17347/22.

За таких обставин, обмеження Головним управлінням Пенсійного фонду України в Тернопільській області максимального розміру пенсії позивача, право на пенсійне забезпечення якого встановлене Законом № 2262-ХІІ, є протиправним.

Зважаючи на визнання неконституційними положень частини сьомої статті 43 Закону №2262-ХІІ, якою передбачено обмеження пенсії максимальним розміром, та відсутність правових підстав для застосування до спірних відносин положень Закону № 3668-VI, суд дійшов висновку про протиправність дій Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області щодо застосування обмеження максимального розміру пенсії позивача десятьма прожитковими мінімумами, установлених для осіб, які втратили працездатність.

Відтак, належить зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області здійснити з 01.02.2023 перерахунок та виплату пенсії позивача на підставі оновленої довідки Управління СБУ в Тернопільській області №69/21-6386 від 04.07.2025 про розмір грошового забезпечення станом на 01.01.2023, виходячи з 83% відповідних сум грошового забезпечення без обмеження пенсії максимальним розміром десятьма прожитковими мінімумами, установлених для осіб, які втратили працездатність, з урахуванням виплачених сум.

Щодо наявності правових підстав для виплати позивачу щомісячної доплати до пенсії в розмірі 2000 грн відповідно до Кабінету Міністрів України Про додатковий соціальний захист окремих категорій осіб від 14.07.2021 №713 (далі - Постанови №713), виходить на ступного.

Так, з метою поетапного зменшення диспропорцій в розмірах пенсій, призначених військовослужбовцям, особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ (міліції), поліцейським та деяким іншим особам, та до прийняття Верховною Радою України законодавчих актів щодо пенсійного забезпечення військовослужбовців і деяких інших осіб, Кабінет Міністрів України 14 липня 2021 року ухвалив Постанову №713, пунктом 1 якої установив з 01.07.2021 особам, яким призначено пенсію до 01.03.2018 відповідно до Закону № 2262-ХІІ (крім військовослужбовців строкової служби), до розмірів їх пенсій, визначених відповідно до статей 13, 21 і 36 Закону №2262-ХІІ станом на 01.03.2018, щомісячну доплату в сумі 2000 грн., яка враховується під час подальших підвищень розмірів пенсій, визначених відповідно до статей 13, 21 і 36 Закону №2262-ХІІ.

Особам, яким призначено (поновлено) пенсію після 1 березня 2018 р., розмір якої обчислено відповідно до статей 13, 21 і 36 Закону (крім військовослужбовців строкової служби) з грошового забезпечення, визначеного станом на 1 березня 2018 р. або до цієї дати, встановлюється щомісячна доплата, передбачена абзацом першим цього пункту.

Особам, зазначеним в абзацах першому і другому цього пункту, пенсії яких переглядалися (перераховувалися) після 1 березня 2018 р. (крім перерахунку пенсій на виконання Закону України від 24 березня 2022 р. № 2146-IX Про внесення змін до Закону України Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб щодо пенсій в разі втрати годувальника), щомісячна доплата, встановлена абзацами першим і другим цього пункту, не виплачується, крім випадків, коли розмір пенсії після такого перегляду (перерахунку) збільшився менше ніж на 2000 гривень. Якщо сума збільшення пенсії під час її перегляду (перерахування) не досягала 2000 гривень, щомісячна доплата, передбачена абзацом першим цього пункту, встановлюється в сумі, якої не вистачає до зазначеного розміру.

Щомісячна доплата, передбачена цим пунктом, встановлюється у межах максимального розміру пенсії, визначеного Законом, починаючи з 1 липня 2021 року.

Згідно пояснювальної записки до проекту Постанови №713 метою її ухвалення зазначено поетапне зменшення диспропорцій у розмірах пенсій, призначених до 01.03.2018, які мають місце після перерахунку пенсії. Прийняття постанови зумовлено тим, що в червні 2021 року в осіб начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ (міліції), яким пенсію призначено відповідно до Закону № 2262-ХІІ, завершується період виплати частини коштів компенсації підвищеного розміру пенсії за 2016-2017 роки і підвищення розмірів пенсій з 2016 року для цієї категорії пенсіонерів не відбувалося. Сумарна виплата пенсії з цією доплатою з 01.07.2021 зменшилася до місячного розміру пенсії та середній розмір цієї виплати складає біля 2000,00 грн. Крім того, після перерахунку пенсій колишнім військовослужбовцям Збройних Сил України у 2018 році, їхні пенсії не індексувалися через відсутність відповідного механізму, а диспропорція у розмірах пенсій в залежності від часу їх призначення складає більше 70 відсотків. Мінімальні пенсійні виплати для військовослужбовців, зокрема складають близько 2000,00-2700,00 грн..

Отже, внаслідок ухвалення вказаного нормативно-правового акта Уряду з 01.07.2021 року колишнім військовослужбовцям, особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ (міліції), поліцейським та іншим особам, пенсії яким призначено за нормами Закону № 2262-ХІІ до 01.03.2018 було установлено щомісячну доплату в сумі 2000 грн., виплата якої не здійснюється у разі коли пенсія особам, зазначеним в абзацах першому і другому цього пункту, переглядалася (перераховувалася) після 01.03.2018.

Аналізуючи положення пункт 1 Постанови №713, суд дійшов висновку, що доплата, встановлена цим пунктом, розповсюджується на: осіб, яким призначено пенсію до 01.03.2018 року відповідно до Закону №2262-ХІІ (крім військовослужбовців строкової служби); осіб, яким призначено (поновлено) пенсію після 1 березня 2018 року, розмір якої обчислено відповідно до статей 13, 21 і 36 Закону (крім військовослужбовців строкової служби) з грошового забезпечення, визначеного станом на 1 березня 2018 р. або до цієї дати; осіб, зазначеним в абзацах першому і другому цього пункту, пенсії яких переглядалися (перераховувалися) після 1 березня 2018 року.

Виходячи із наведених норм слідує, що Постановою №713 визначено, зокрема, для осіб, яким призначено пенсію до 01.03.2018, щомісячну доплату в сумі 2000 гривень, яка враховується під час подальших підвищень розмірів пенсій, при цьому обумовлено, що вказана доплата не виплачується у разі, коли пенсія переглядалася (перераховувалася) після 01.03.2018, крім випадків, коли розмір пенсії після такого перегляду (перерахунку) збільшився менше ніж на 2000 гривень. У такому випадку щомісячна доплата встановлюється в сумі, якої не вистачає до зазначеного розміру.

Таким чином, внаслідок ухвалення вказаного нормативно-правового акта Уряду з 01.07.2021 колишнім військовослужбовцям, особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ (міліції), поліцейським та іншим особам, пенсії яким призначено за нормами Закону № 2262-ХІІ до 01.03.2018 було установлено щомісячну доплату в сумі 2000,00 грн., виплата якої не здійснюється у разі, коли пенсія особам, зазначеним в абзацах першому і другому цього пункту, переглядалася (перераховувалася) після 01.03.2018. Тобто такі доплати є тимчасовими.

Здійснивши аналіз пункту 1 Постанови №713 у сукупності з приписами статті 63 Закону №2262-XII, Велика Палата Верховного Суду за наслідками перегляду рішення Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду від 16 грудня 2024 року у зразковій справі №400/6254/24 у своїй постанові від 13 березня 2025 року вказала, що перерахунок пенсії, проведення якого згідно з абзацом третім пункту 1 цієї Постанови є обставиною, що виключає можливість нарахування щомісячної доплати у розмірі 2000,00 грн. до розмірів пенсій, визначених відповідно до статей 13, 21 і 36 Закону № 2262-ХІІ, має бути обумовлений підвищенням грошового забезпечення відповідних категорій військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію за Законом №2262-ХІІ на підставі нормативно-правого акта компетентного органу, оскільки в такий спосіб досягається мета, яка була підставою для ухвалення Постанови №713, а саме зменшення диспропорцій у розмірах пенсій, визначених на законних підставах.

Іншими словами, доплати до пенсій (розмір яких обчислювався з прожиткового мінімуму станом на 1 березня 2018 року), передбачені Постановою №713, здійснювалися тимчасово до перерахунку відповідних пенсій у зв`язку з підвищенням грошового забезпечення військовослужбовців (посадового окладу), зокрема через підвищення прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом України про Державний бюджет на відповідний рік відповідно до пункту 4 Постанови №704 в редакції з 29 січня 2020 року.

Судом встановлено, що пенсія позивачу призначена з січня 2011 року. При цьому, на виконання рішення суду від 28.06.2023 у справі №500/2112/23 Головне управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області здійснило нарахування та виплату ОСОБА_1 з 20.11.2022 щомісячну доплату до пенсії у розмірі 2000,00 грн. відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 14.07.2021 №713 "Про додатковий соціальних захист окремих категорій осіб".

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку про відсутність правових підстав для зобов`язання відповідача здійснити з 01.02.2023 виплату позивачу щомісячної доплати до пенсії у розмірі 2000 грн, передбаченої Постановою №713.

З огляду на викладене, позовні вимоги підлягають задоволенню частково.

Відповідно до частини першої статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

При частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. При цьому суд не включає до складу судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами, витрати суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката та сплату судового збору (частина третя статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України).

Оскільки позов підлягає задоволенню частково, то відповідно до частин першої, третьої статті 139 КАС України до відшкодування позивачу за рахунок бюджетних асигнувань відповідача підлягає судовий збір пропорційно до розміру задоволених позовних вимог у сумі 605,60 грн.

Керуючись статтями 139, 241-246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України у Тернопільській області щодо відмови провести перерахунок та виплату ОСОБА_1 пенсії з 01.02.2023 року на підставі положень Постанови № 704 та наданої Управлінням СБУ в Тернопільській області оновленої довідки № 69/21-6386 від 04.07.2025 про розмір грошового забезпечення станом на 01.01.2023 в розмірі 83% від грошового забезпечення, а також з включенням у загальний розмір пенсії отримуваних в даний час сум індексації та надбавки 2000,00 грн. згідно Постанови КМУ № 713 від 14.07.2021 року без обмеження пенсії максимальним розміром.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області здійснити з 01.02.2023 перерахунок та виплату пенсії ОСОБА_1 на підставі оновленої довідки Управління СБУ в Тернопільській області № 69/21-6386 від 04.07.2025 про розмір грошового забезпечення, виходячи з 83% відповідних сум грошового забезпечення та без обмеження пенсії максимальним розміром десятьма прожитковими мінімумами, установлених для осіб, які втратили працездатність, з урахуванням виплачених сум.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Стягнути на користь ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області сплачений судовий збір у розмірі 605 (шістсот п`ять) гривень 60 коп.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Відповідно до частини першої статті 295 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Згідно із статтею 297 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційна скарга подається безпосередньо до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

Повне судове рішення складено 13 січня 2026 року.

Реквізити учасників справи:

позивач:

- ОСОБА_1 (місцезнаходження/місце проживання: АДРЕСА_1 код ЄДРПОУ/РНОКПП НОМЕР_1 );

відповідач:

- Головне управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області (місцезнаходження/місце проживання: майдан Волі, 3,м. Тернопіль,Тернопільський р-н, Тернопільська обл.,46001 код ЄДРПОУ/РНОКПП 14035769) .

Головуючий суддя Подлісна І.М.