Справа № 742/715/25
Суддя: Ільченко О. І.
Дата ухвалення: 2026-01-15 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Провадження № 2-а/742/10/26
Єдиний унікальний № 742/715/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 січня 2026 року місто Прилуки

Прилуцький міськрайонний суд Чернігівської області в складі: головуючого - судді Ільченка О.І., за участю секретаря судового засідання Голушко Н.А., представника позивача адвокати Харченко О.О., розглянувши у відкритому судовому засіданні у режимі відеоконференції адміністративну справу за позовом представниці ОСОБА_1 - адвокатки Харченко Оксани Олексіївни до ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання протиправною та скасування постанови про адміністративне правопорушення, -

В С Т А Н О В И В :

До Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області на підставі ухвали Київського окружного адміністративного суду від 24.06.2025, про роз`єднання позовних вимог було надіслано 21.08.2025 позовну заяву представниці ОСОБА_1 - адвокатки Харченко О.О. до ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання протиправною та скасування постанови про адміністративне правопорушення. У якому сторона позивача просить скасувати постанову начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 №118 від 15.01.2025 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.3 ст.210-1 КУпАП у вигляді штрафу у розмірі 25500,00 грн. та стягнути за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень ІНФОРМАЦІЯ_1 на користь позивача понесені по справі судові витрати в розмірі 484,48 грн.

Позов аргументує тим, що у позовній заяві представник позивача зазначила, що 14.01.2025 приблизно о 08:00, за адресою: АДРЕСА_1 до позивача під`їхала цивільна автівка, з якої вийшли невідомі люди та підійшли до позивача. Невідомі представилися працівниками поліції та ІНФОРМАЦІЯ_2 , виявити їх приналежність до поліції чи працівників вказаного ТЦК можливо було лише по одягу, оскільки жодних документів, які посвідчують особу позивачу не було пред`явлено. Вони запитали у ОСОБА_1 наявність військово-облікового документу. Позивач відповів, що може надати військово-обліковий документ, але такі знаходяться у автомобілі. Проте, працівники ТЦК та поліції не дали змогу цього зробити. Тому Позивач сказав, що може показати електронний військово-обліковий документ в Резерв+. Коли Позивач почав відкривати застосунок Резерв+, йому видало помилку. Таке відбувається дуже часто у застосунку Резерв+, також у той період були здійснені хакерські атаки та реєстри не працювали. Коли Позивач показав доказ того, що Резерв+ не працює, йому у грубій формі було наказано проїхати до ІНФОРМАЦІЯ_3 для уточнення даних, проте Позивач заявив, що не хоче нікуди їхати і наполягав, щоб йому виписали повістку для уточнення військово-облікових даних на інший день.

Крім того, Позивач погано себе почував того дня, були явні ознаки того, що він хворіє. Він повідомив поліцейському та працівнику ІНФОРМАЦІЯ_3 , що на завтра в нього запланований візит до лікаря. Після доставки позивача до ІНФОРМАЦІЯ_2 його дані було перевірено, після чого йому наказали почекати в коридорі, та через деякий час до позивача підійшов військовий і сказав, що зараз він має пройти ВЛК. На зауваження позивача, що він не готовий зараз пройти ВЛК, оскільки немає жодних медичних документів, також законом встановлено 10 днів на проходження ВЛК, і просив щоб йому надали повістку у законом встановленому порядку, що було проігноровано. Позивач зазначив не раз, що йому не дають змоги надати свої військово-облікові документи, а також те що він не добре себе почуває. Після чого, його силоміць вивели на вулицю та посадили в автомобіль, який відвіз його у лікарню, за адресою: АДРЕСА_2 . Приїхавши до лікарні, його завели в приміщення, де його сфотографували та видали бланк проходження ВЛК. Позивач неодноразово наголошував, що має проблеми зі здоров`ям і взагалі погано себе почуває, і що він не відмовляється від проходження військово-лікарської комісії, а хоче підготуватися та просить видати повістку у встановленому законом порядку. Проте всі ці заяви було проігноровано. Згодом його було викликано до кабінету майора, де з ним почали бесіду під час бесіди заходили лікарі та проводили медичний огляд позивача, що є протиправним. Потім позивача було виведено на вулицю та наказано сідати в автівку, на що він відмовився і сказав, що відповідно до закону має право на адвоката. Позивача силоміць намагалися заштовхнути до автівки, проте позивач неодноразово зазначав, що такі дії є незаконними та протиправними. Після прибуття адвоката Грабовець І.В. було запропоновано пройти у приміщення та скласти протокол щодо відсутні у нього військово-облікових документів. Хоча, позивач навіть при складенні протоколу, заявляв, що в нього є військово-облікові документи, і вони в авто, і просив щоб йому дали змогу їх пред`явити, а також надавав фото документів у Резерв+, коли застосунок запрацював, проте це не було взято до уваги. Крім того, за ініціативою адвоката позивача, було викликано слідчо-оперативну групу, у зв`язку з тим, що ОСОБА_1 незаконно утримували, в результаті чого було складено пояснення до О/у ВКП Деснянського УП ГУ НП у м. Києві. Також, позивачем окремо надано пояснення на ім`я начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 , де зазначено, що йому не дали змоги надати військово-облікові документи, які знаходилися у машині, а те, що він показав їх фото до уваги працівниками ІНФОРМАЦІЯ_2 не було взято. За цей час, працівники ТЦК незаконно зарахували позивача у наказ про мобілізацію, оскільки ВЛК було протиправним, не було визначено придатність до військової служби, і як результат позивачу видали повістку на відправку на 15.01.2024 на 09 год. 00 хв, тобто на час на який у протоколі було визначено розгляд справи про адміністративне правопорушення, проте дата вказана 15.01.2024, тобто з`явитися на неї не є можливим, оскільки назначено на «2024 рік». Весь цей час Позивача утримували протиправно та незаконно, були порушені його конституційні права.

Оскаржуваною постановою ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності, яку позивач вважає незаконною та просить її скасувати. Стверджує, що оскаржувана постанова має достатню кількість підстав для її скасування, це: порушення процедури здійснення розгляду справи про адміністративне правопорушення визначене положеннями статті 268 КупАП, тобто без участі Позивача; порушення приписів статті 2772 КУпАП де визначено, що повістка особі, яка притягається до адміністративної відповідальності, вручається не пізніше як за три доби до дня розгляду справи в суді, в якій зазначаються дата і місце розгляду справи; відсутність прямого умислу, тобто вини у вчиненні адміністративного правопорушення Позивачем; недостатність доказів, та наявність таких, які підлягають сумніву тощо.Також, не було складено протоколу про адміністративне затримання, яке передбачено законом. Протокол за №118 складений неправомірно та містить купу помилок, зокрема неправильно зазначену дату, коректно не зазначено документ, який би посвідчував особу тощо. Крім того, Позивач на момент розгляду справи перебував вже на лікарняному, про що свідчить медичний висновок непрацездатності від 15.01.2025 року. Не вказано документ, який посвідчую особу Позивача. У протоколі зі сторони Відповідача вказано неправдиві обставини справи, що ніби то це все сталося за адресою Закревського 81/1, хоча за цією адресою Позивача вже змушували пройти ВЛК.

Таким чином, вважаючи, що матеріали справи не містять, допустимих та належних доказів які дали б можливість зробити висновок про винуватість Позивача та незаконне притягнення до адміністративної відповідальності, у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ч.3 ст. 210-1 КУпАП, у зв`язку з чим, постанова за №118 від 15.01.2025 у справі про адміністративне правопорушення, є незаконною, необґрунтованою та такою, що підлягає скасуванню.

На адресу суду надійшов відзив, у якому відповідач проти заявлених вимог заперечує та просить відмовити у задоволенні позову. У відзиві зазначено про те, що позивач на вимогу уповноваженого представника відповідача не пред`явив свій військово-обліковий документ чим порушив чинне законодавство про мобілізацію, що і стало причиною притягнення позивача до адміністративної відповідальності.

На адресу суду від представника позивача надійшла відповідь на відзив, у якій останній проти доводів відзиву заперечує, оскільки такі є нічим не підтверджені, позовні вимоги підтримує повністю та просить задовольнити. Наголошує, що представники ТЦК не дали можливості ОСОБА_1 взяти військово-облікові документ із автомобіля і пред`явити, а також, що коли позивач надавав фото документів у Резерв+, коли застосунок запрацював, проте це не було взято до уваги.

Ухвалою судді Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 28.08.2025 адміністративну справу за позовом представниці ОСОБА_1 - адвокатки Харченко Оксани Олексіївни до ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання протиправною та скасування постанови про адміністративне правопорушення прийнято до свого провадження, призначено судове засідання на 12.11.2025, яке у подальшому було відкладено до 15.01.2026.

У судовому засіданні 12.11.2025 та 15.01.2026 у режимі відеоконференції взяла участь представник позивача, яка позовні вимоги підтримала, посилаючись на обставини викладені у позові та відповіді на відзив.

Суд, заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи, з`ясувавши фактичні обставини на яких ґрунтуються позовні вимоги, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення справи по суті, дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з таких підстав.

Спірні правовідносини, що виникли між сторонами регулюються Кодексом України про адміністративні правопорушення, Законом України від 21 жовтня 1993 року № 3543-ХІІ "Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію" (далі - Закон України № 3543-ХІІ), Порядком проведення призову громадян на військову службу під час мобілізації, на особливий період, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 16 травня 2024 р. № 560 (далі - Порядок № 560).

Статтею 65 Конституції України встановлено, що захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, шанування її державних символів є обов`язком громадян України. Громадяни відбувають військову службу відповідно до закону.

Правове регулювання відносин між державою і громадянами України у зв`язку з виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, а також загальні засади проходження в Україні військової служби здійснюється на підставі Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу».

Захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України є конституційним обов`язком громадян України, що також передбачено ч. 1 ст. 1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу».

Відповідно до ст.1 ЗУ «Про оборону» особливий період, що настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.

Указом Президента України від 17.03.2014 №303/2014 «Про часткову мобілізацію» на території України почав діяти особливий період, який триває до теперішнього часу.

Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24.02.2022 затверджено Указ Президента України від 24 лютого 2022 року №64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні».

Указом Президента України «Про загальну мобілізацію» від 24.02.2022 №69/2022 оголошено загальну мобілізацію.

Воєнний стан та загальна мобілізація у встановленому законодавством України порядку неодноразово продовжувалися і тривають на даний час.

Відповідно до частини 6 статті 22 Закону України № 3543-ХІІ у період проведення мобілізації (крім цільової) громадяни України чоловічої статі віком від 18 до 60 років зобов`язані мати при собі військово-обліковий документ та пред`являти його за вимогою уповноваженого представника територіального центру комплектування та соціальної підтримки або поліцейського, а також представника Державної прикордонної служби України у прикордонній смузі, контрольованому прикордонному районі та на пунктах пропуску через державний кордон України.

Наведена норма продубльована у Порядку № 560, де у пункті 25 зазначено, що громадяни чоловічої статі віком від 18 до 60 років зобов`язані мати при собі військово-обліковий документ (військово-обліковий документ в електронній формі) та пред`являти його за вимогою уповноваженого представника територіального центру комплектування та соціальної підтримки або поліцейського, а також представника Держприкордонслужби у прикордонній смузі, контрольованому прикордонному районі та на пунктах пропуску через державний кордон України.

Отже, Законом № 3543-ХІІ на період мобілізації встановлений обов`язок для громадян України мати при собі військово-обліковий документ (ВОД) та пред`являти його за вимогою уповноваженого представника територіального центру комплектування та соціальної підтримки.

Статтею 210-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення встановлено відповідальність за порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію, зокрема порушення законодавства про мобілізацію тягне за собою накладення штрафу на громадян від трьохсот до п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян і на посадових осіб органів державної влади, органів місцевого самоврядування, юридичних осіб та громадських об`єднань - від однієї тисячі до однієї тисячі п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян (частина 1 наведеної норми), а вчинення дій, передбачених частиною першою цієї статті, в особливий період - тягне за собою накладення штрафу на громадян від однієї тисячі до однієї тисячі п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян і на посадових осіб органів державної влади, органів місцевого самоврядування, юридичних осіб та громадських об`єднань - від двох тисяч до трьох тисяч п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян (частина 3 статті 210-1).

Судом установлено, що 15 січня 2025 року ІНФОРМАЦІЯ_4 винесено постанову про адміністративне правопорушення № 118 згідно з якою ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за частиною 3 статті 210-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 25000,00 грн (а.с. 28-29).

У постанові зазначено, що ОСОБА_1 14.01.2025 о 12 год 20 хв не мав при собі військово-облікового документа та не пред`явив його на вимогу начальника групи документального забезпечення ІНФОРМАЦІЯ_5 майора ОСОБА_2 , чим порушив законодавство про мобілізаційну підготовку і мобілізацію, а саме: частину 6 статті 22 Закону України "Про мобілізаційну підготовку і мобілізацію", чим вчинив правопорушення, передбачене частиною 3 статті 210-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Позивач стверджує, що працівники ТЦК не дали йому змогу пред`явити військово-обліковий документ, які були у автомобілі.

У своїх поясненнях начальнику ІНФОРМАЦІЯ_6 ОСОБА_1 написав, що 14.01.2025 був зупинений працівниками ТЦК та працівниками поліції, які під час перевірки документів не дали змоги їх надати, оскільки вони знаходились в автомобілі. Його було доставлено д військомату. Він надав дані Резерв+, які були оновлені вчасно. Він пояснював, що оригінали документів знаходяться в автомобілі у якому прямував (а.с.30).

У протоколі №118 від 14 січня 2024 року (дата документа зазначена на бланку) про адміністративне правопорушення ОСОБА_1 написав пояснення, що був зупинений працівниками ТЦК, на вимогу надати військово-облікові документи сказав, що вони перебувають у автомобілі у якому прямував, подав дані Резерв+ (а.с. 31-32).

У постанові №118 від 15 січня 2025 року по справі про адміністративне правопорушення зазначено, що ОСОБА_1 свою провину не визнав на розгляд справи про адміністративне правопорушення 15.01.2025 о 09 год 00 хв - не з`явився.

У постанові не надано оцінку та спростування доводів позивача щодо наявності у нього військово-облікового документа та ненадання можливості його пред`явити.

Отже, зі слів позивача він мав при собі військово-облікові документи, які знаходились у його автомобілі біля якого він був зупинений працівниками ТЦК та поліції, про що він зазначив як у письмових поясненнях так і у поясненні до протоколу про адміністративне правопорушення, також показав за стосунок Резерв+ з даними документами коли він запрацював.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам суд виходить із наступного.

Відповідно до статті 235 Кодексу України про адміністративні правопорушення територіальні центри комплектування та соціальної підтримки розглядають справи про такі адміністративні правопорушення: про порушення призовниками, військовозобов`язаними, резервістами правил військового обліку, про порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію, про зіпсуття військово-облікових документів чи втрату їх з необережності (статті 210, 210-1, 211 (крім правопорушень, вчинених військовозобов`язаними чи резервістами, які перебувають у запасі Служби безпеки України або Служби зовнішньої розвідки України).

Від імені територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право керівники територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки.

Відповідно до частини 1 статті 277-2 Кодексу України про адміністративні правопорушення повістка особі, яка притягається до адміністративної відповідальності, вручається не пізніш як за три доби до дня розгляду справи в суді, в якій зазначаються дата і місце розгляду справи.

Позивач стверджує, що не був належним чином повідомлений про час і дату розгляду справи про адміністративне правопорушення та перебував на лікарняному.

Однак, у матеріалах справи міститься протокол №118 від 15 січня 2024 року у якому позивач під підпис ознайомлений із датою і часом розгляду справи про адміністративне правопорушення (а.с. 31-32). Посилання сторони позивача на описки у бланці протоколу, зокрема на те, що у протоколі зазначено 2024 рік замість 2025 року, не свідчать про те, що ОСОБА_1 не розумів у якому році буде відбуватися розгляд справи, тому суд відхиляє доводи сторони позивача про порушення порядку повідомлення про розгляд справи про адміністративне правопорушення.

Позивачем до матеріалів справи долучено медичний висновок про тимчасову непрацездатність від 15.01.2025 (а.с.22), проте, матеріали справи не містять доказів того, що позивач повідомив відповідача що перебував на лікарняному у період з 15 січня 2025 року до 21 січня 2025 року, тому такі доводи не можуть бути прийняті судом.

Відповідно до частини 1 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Відповідно до статті 251 Кодексу України про адміністративні правопорушення доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, безпеки на автомобільному транспорті та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Відповідно до статті 280 Кодексу України про адміністративні правопорушення орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Особливості розгляду справ про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване в автоматичному режимі, безпеки на автомобільному транспорті та про порушення правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксоване в режимі фотозйомки (відеозапису), встановлюються статтями 279-1-279-8 цього Кодексу.

Відповідно до пункту 6 розділу ІІ Інструкції зі складання територіальними центрами комплектування та соціальної підтримки протоколів та оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення, затвердженої Наказом Міністерства оборони України від 01 січня 2024 року № 3, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 05 січня 2024 р. за № 36/41381 до протоколу долучаються докази, що підтверджують факт вчинення адміністративного правопорушення.

Докази, які долучаються до протоколу, повинні містити достовірну інформацію, відповідати вимогам законодавства та правилам діловодства.

Обов`язок щодо збирання доказів та оформлення матеріалів про адміністративне правопорушення покладається на уповноважену особу, яка складає протокол.

Відповідно до частини 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Суб`єкт владних повноважень повинен подати суду всі наявні у нього документи та матеріали, які можуть бути використані як докази у справі.

У матеріалах справи відсутні докази того, що ОСОБА_1 не мав при собі військово-облікових документів. Відповідач не спростував пояснення позивача про те, що військово-облікові документи були у нього наявні і знаходились в автомобілі та не пояснив причину по якій позивачу не було надано можливості пред`явити військово-облікові документи.

У ситуації коли документи знаходились у безпосередній близькості до позивача (в автомобілі біля якого позивача було зупинено) вимога Закону № 3543-ХІІ мати при собі військово-облікові документи не була порушена, оскільки давала змогу одразу пред`явити їх за вимогою уповноваженого представника територіального центру комплектування та соціальної підтримки.

Виходячи з вищезазначеного, відповідач не надав беззаперечних та достатніх доказів відповідно до статей 251, 280, які б свідчили про вчинення позивачем дій, за які передбачена відповідальність за ч.3 ст.210-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення, у зв`зку з чим суд дійшов висновку про відсутність події і складу адміністративного правопорушення.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 247 Кодексу України про адміністративні правопорушення провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за таких обставин: відсутність події і складу адміністративного правопорушення.

Згідно з пунктом 3 частини першої статті 293 Кодексу України про адміністративні правопорушення орган (посадова особа) при розгляді скарги на постанову по справі про адміністративне правопорушення перевіряє законність і обґрунтованість винесеної постанови і приймає одне з таких рішень: скасовує постанову і закриває справу.

Відповідно до пункту 3 частини 3 статті 286 Кодексу адміністративного судочинства України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право: скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення.

Розглянувши справу суд дійшов висновку про скасування оскаржуваної постанови №118 від 15.01.2025 та закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.3 ст.210-1 КУпАП у вигляді штрафу у розмірі 25500,00 грн.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд дійшов висновку, що судові витрати, понесені позивачем, належать відшкодуванню за рахунок бюджетних асигнувань відповідача пропорційно до задоволених вимог.

Керуючись вищевикладеним, на підставі ст.12, 72, 90, 241, 243, 286, 293, 295 КАС України,-

У Х В А Л И В :

Позов представниці ОСОБА_1 ( АДРЕСА_3 , РНОКПП НОМЕР_1 ) - адвокатки Харченко Оксани Олексіївни до ІНФОРМАЦІЯ_1 ( АДРЕСА_4 ) про визнання протиправною та скасування постанови про адміністративне правопорушення задовольнити повністю.

Скасувати постанову начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 №118 від 15 січня 2025 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.3 ст.210-1 КУпАП у вигляді штрафу у розмірі 25500,00 грн, та закрити справу про адміністративне правопорушення, у зв`язку з відсутністю події та складу адміністративного правопорушення на підставі пункту 1 частини першої статті 247 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень ІНФОРМАЦІЯ_1 на користь ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , понесені по справі судові витрати в розмірі 484,48 гри.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення до Шостого апеляційного адміністративного суду.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення (ухвали) суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом десяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя Олександр ІЛЬЧЕНКО