Справа № 160/34960/25
Суддя: Ремез Катерина Ігорівна
Дата ухвалення: 2026-01-19 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді Ремез К.І.
розглянувши у письмовому провадженні у місті Дніпро адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровської області про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії,-
09.12.2025 до Дніпропетровського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровської області про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії, в якій позивач просить суд:
Ухвалою від 17.12.2025 прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі та призначено розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами (у письмовому провадженні), встановлено відповідачу строк для подання відзиву протягом п`ятнадцяти днів з дня отримання копії цієї ухвали.
Копія ухвали від 17.12.2025 вважається врученою відповідачу у день її постановлення, що підтверджується довідкою про доставку електронного листа до електронного кабінету відповідача.
Відповідно до ч. 1 ст. 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.
Дослідивши матеріали справи, проаналізувавши зміст норм матеріального права, що регулюють спірні правовідносини, з`ясувавши всі обставини справи, оцінивши докази у справі за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, суд дійшов таких висновків.
Судом встановлено, що ОСОБА_1 , перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області та отримує пенсію по втраті годувальника померлого чоловіка ОСОБА_2 .
ОСОБА_2 помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_2 , актовий запис № 73.
ОСОБА_1 як дружині померлого годувальника розрахунок пенсії по втраті годувальника здійснено виходячи з розміру первісного грошового забезпечення її померлого чоловіка, з якого йому було розраховано та призначено пенсію.
Рішенням Дніпроветровського окружного адмінітративного суду від 12 листопада 2024 року по справі № 160/25890/24 було:

Визнано протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області щодо обмеження пенсії ОСОБА_2 максимальним розміром з 01.04.2024.

Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України у Дніпропетровській області з 01.04.2024 здійснити ОСОБА_2 перерахунок та виплату пенсії без обмеження максимальним розміром, з урахуванням виплачених сум.

Постановою Третього апеляційного адміністративного суду від 15.05.2025 по справі № 160/25890/24 постановлено апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області залишити без задоволення, рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 12 листопада 2024 року у справі за позовом ОСОБА_2 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії залишити без змін.

Рішення Дніпроветровького окружного адмінітративного суду від 12 листопада 2024 року по справі № 160/25890/24 набрало чинності 15 травня 2025 року.

Після смерті чоловіка на підставі заяви позивачки її було переведено з пенсії за віком на пенсію по втраті годувальника.

Проте, при нарахуванні розміру її пенсії по втраті годувальника відповідачем допущено неточності та помилки, так як розмір пенсії не відповідає розміру пенсії по втраті годувальника розрахованого від суми розміру отримуваною чоловіком пенсії на час його смерті в розмірі 50 423,31 гривень.

15 жовтня 2025 року позивачка звернулась з письмовою заявою до відповідача з вимогою розраховувати розмір її пенсії по втраті годувальника.

Згідно листа № 60944-4683З/Л-01/8-0400/25 від 10 листопада 2025 року позивачці було відмовлено у приведенні її пенсії у відповідність до рішення Дніпропетровського окружного адмінітративного суду від 12 листопада 2024 року по справі № 160/25890/24.

Не погоджуючись з вказаним, позивач звернулась до суду з цим позовом.

Вирішуючи спірні правовідносини, суд зазначає наступне.

Згідно із ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Так, ч. 2 ст. 2 КАС України визначено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

За приписами пункту 6 частини першої статті 92 Конституції України, основи соціального захисту, форми і види пенсійного забезпечення визначаються виключно законами України.

За змістом частини першої статті 9 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» № 1058-ІV від 09.07.2003, відповідно до цього Закону в солідарній системі призначаються такі пенсійні виплати: 1) пенсія за віком; 2) пенсія по інвалідності; 3) пенсія у зв`язку з втратою годувальника.

Згідно з частиною третьою статті 36 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" № 1058-ІV від 09.07.2003, до членів сім`ї, які вважаються такими, що були на утриманні померлого годувальника, відносяться особи, зазначені в частині другій цієї статті, якщо вони: 1) були на повному утриманні померлого годувальника; 2) одержували від померлого годувальника допомогу, що була для них постійним і основним джерелом засобів до існування. Члени сім`ї померлого годувальника, для яких його допомога була постійним і основним джерелом засобів до існування, але які й самі одержували пенсію, мають право, за бажанням, перейти на пенсію у зв`язку з втратою годувальника.

Частиною 1 статті 29 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" № 2262-ХІІ, пенсії в разі втрати годувальника сім`ям військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію за цим Законом призначаються, якщо годувальник помер у період проходження служби або не пізніше 3 місяців після звільнення зі служби чи пізніше цього строку, але внаслідок поранення, контузії, каліцтва або захворювання, одержаних у період проходження служби, а сім`ям пенсіонерів з числа цих військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію за цим Законом - якщо годувальник помер у період одержання пенсії або не пізніше 5 років після припинення її виплати.

Частинами першою, другою статті 30 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" № 2262 передбачено, що право на пенсію в разі втрати годувальника мають непрацездатні члени сімей загиблих, померлих або таких, що пропали безвісти військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію за цим Законом, які перебували на їх утриманні. Незалежно від перебування на утриманні годувальника пенсія призначається: непрацездатним дітям; непрацездатним батькам і дружині (чоловікові), якщо вони після смерті годувальника втратили джерело засобів до існування, а також непрацездатним батькам і дружині (чоловікові) військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію за цим Законом, які загинули чи померли або пропали безвісти в період проходження служби або пізніше внаслідок поранення, контузії, каліцтва чи захворювання, що мали місце під час служби.

Непрацездатними членами сім`ї вважаються, зокрема, батьки та дружина (чоловік), якщо вони досягли пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», або є особами з інвалідністю (частина четверта статті 30 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб»).

Приписами пункту "б" частини 1 статті 36 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" № 2262-ХІІ також визначено, що пенсії в разі втрати годувальника призначаються в таких розмірах: б) сім`ям військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію за цим Законом, які померли внаслідок каліцтва, одержаного в результаті нещасного випадку, не пов`язаного з виконанням обов`язків військової служби (службових обов`язків), або внаслідок захворювання, пов`язаного з проходженням служби, - 30 процентів заробітку годувальника на кожного непрацездатного члена сім`ї.

При цьому, статтею 37 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" № 2262-ХІІ, встановлено, що пенсії в разі втрати годувальника, які призначаються членам сімей військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію за цим Законом, не можуть бути нижче двох визначених законом розмірів прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність.

Відповідно до статті 40 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" № 2262-ХІІ, пенсія в разі втрати годувальника встановлюється на весь період, протягом якого член сім`ї померлого вважається непрацездатним (стаття 30), а членам сім`ї, які досягли пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», - довічно.

Згідно частини першої статті 48 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" № 2262-ХІІ, заява про призначення пенсії згідно з цим Законом подається до територіального органу Пенсійного фонду України або до уповноваженого ним органу чи уповноваженій особі в порядку, встановленому правлінням Пенсійного фонду України за погодженням із центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сферах трудових відносин, соціального захисту населення, іншими заінтересованими центральними органами виконавчої влади та Службою зовнішньої розвідки. При цьому днем звернення за призначенням пенсії є день подання до відповідного органу Пенсійного фонду України письмової заяви про призначення пенсії з усіма необхідними для вирішення цього питання документами, а в разі пересилання заяви і документів поштою - дата їх відправлення.

Так, рішенням Дніпроветровського окружного адмінітративного суду від 12 листопада 2024 року по справі № 160/25890/24 було:

Визнано протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області щодо обмеження пенсії ОСОБА_2 максимальним розміром з 01.04.2024.

Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України у Дніпропетровській області з 01.04.2024 здійснити ОСОБА_2 перерахунок та виплату пенсії без обмеження максимальним розміром, з урахуванням виплачених сум.

На Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області покладено зобов`язання здійснити з 01.04.2024 перерахунок та виплату пенсії без обмеження максимальним розміром, з урахуванням виплачених сум.

Пенсію ОСОБА_2 було обчислено із застосуванням довідки № 146 від 02.04.1993 про заробітну плату, одержану за роботу в зоні відчуження з 17.10.1987 по 18.11.1987.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що відповідач діяв в порушення вимог чинного законодавства, фактично відмовивши позивачці у перерахунку пенсії по втраті годувальника.

Окремо суд звертає увагу позивача, що пенсія по втраті годувальника призначається у відсотковому значенні саме із заробітку (пенсії) померлого годувальника, а не із загальної суми грошового забезпечення годувальника, з якого останньому призначено таку пенсію.

Щодо перерахунку пенсії з врахуванням даних викладених у довідці № 146 від 02.04.1993 про заробітну плату, одержану за роботу в зоні відчуження з 07.10.1987 по 18.11.1987 та рішення Дніпропетровського окружного адмінітративного суду від 12.11.2024 по справі № 160/25890/24, суд зазначає наступне.

Зазначену довідку застосовано для розрахунку відповідно до рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду по справі № 160/25890/24 від 12.11.2024, яким було зобов`язано Головне управління Дніпропетровській області здійснити з 01.04.2024 перерахунок та виплату пенсії ОСОБА_2 без обмеження максимальним розміром, з урахуванням раніше виплачених сум.

Оскільки зазначеним судовим рішенням Головне управління було зобов`язано вчинити певні дії для розрахунку пенсії безпосередньо ОСОБА_2 , для застосування довідки № 146 від 02.04.1993 при розрахунку пенсії позивачці по втраті годувальника немає підстав.

Отже, в цій частині позовних вимог слід відмовити.

Стосовно дати, з якої позивачка має право на перерахунок пенсії по втраті годувальника, суд зазначає, що частиною другою статті 50 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" № 2262-ХІІ передбачено, що членам сімей осіб офіцерського складу, прапорщиків і мічманів, військовослужбовців надстрокової служби і військової служби за контрактом та деяких інших осіб, які мають право на пенсію за цим Законом, та пенсіонерів з їх числа, які набули право на пенсію після смерті годувальника, - з дня виникнення права на пенсію, а батькам або дружині (чоловікові), які набули право на пенсію у разі втрати годувальника, - з дня звернення за пенсією.

Отже, позивачка має право на перерахунок пенсії по втраті годувальника з дня її призначення - тобто з 01.08.2025.

Згідно з вимогами статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідно до статті 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Враховуючи викладене, позовні вимоги підлягають задоволенню частково.

Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, суд виходить з наступного.

Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, суд керується вимогами частини третьої статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України, згідно з якими при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. При цьому суд не включає до складу судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами, витрати суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката та сплату судового збору.

Судом встановлено, що позивач сплатив судовий збір за подання цього адміністративного позову до суду у загальній сумі 1211,20 грн.

Отже, враховуючи часткове задоволення позовних вимог, сплачений позивачем судовий збір за подачу позовної заяви до суду підлягає стягненню з Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області за рахунок бюджетних асигнувань в сумі 1211,20 грн.

Керуючись ст. 2, 77, 78, 139, 242-243, 245-246, 258, 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

УХВАЛИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровської області про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії - задовольнити частково.

Визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області щодо відмови викладеній в листі № 60944-46833/Л-01/8-0400/25 від 10.11.2025 в розрахунку розміру пенсії ОСОБА_1 по втраті годувальника призначеної після смерті чоловіка, ОСОБА_2 з розміру пенсії отримуваної чоловіком на день його смерті.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області проводити нарахування та виплату ОСОБА_1 пенсії по втраті годувальника, призначеної після смерті чоловіка, ОСОБА_2 , померлого з врахуванням положень пунктом 9 Порядку обчислення пенсій особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 23.11.2011 № 1210 «Про підвищення рівня соціального захисту громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», починаючи з 01.08.2025.

В решті позовних вимог відмовити.

Стягнути з Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області (49094, м. Дніпро, вул. Набережна Перемоги, 26, ) за рахунок його бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) судові витрати з оплати судового збору у розмірі 1211,20 грн.

Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в строки, передбачені статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя К.І. Ремез