Справа № 520/28060/25
Суддя: Панов М.М.
Дата ухвалення: 2026-01-19 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

У Х В А Л А

про повернення заяви про вжиття заходів забезпечення позову

"19" січня 2026 р. № 520/28060/25

Суддя Харківського окружного адміністративного суду Панов М.М., розглянувши в порядку письмового провадження заяву представника позивача про забезпечення позову у справі №520/28060/25 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Відділу державного нагляду (контролю) у Донецькій, Луганській та Харківській областях Державної служби України з безпеки на транспорті про визнання протиправною та скасування постанови, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з позовом, в якому просить суд визнати протиправною та скасувати постанову Відділу державного нагляду (контролю) у Донецькій, Луганській та Харківській областях Державної служби України з безпеки на транспорті про застосування адміністративно-господарського штрафу №084807 від 09.09.2025 до ОСОБА_1 у вигляді штрафу в розмірі 17000,00 грн.

Ухвалою суду від 13.11.2025 відкрито спрощене провадження по справі в порядку, передбаченому статтею 257 Кодексу адміністративного судочинства України, та запропоновано відповідачу надати відзив на позов.

25.12.2025 представником позивача через підсистему Електронний суд до суду подана заява про забезпечення позову, в якій він просить суд:

- забезпечити адміністративний позов у справі №520/28060/25 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Відділу державного нагляду (контролю) у Донецькій, Луганській та Харківській областях Державної служби України з безпеки на транспорті про визнання противоправною та скасування постанови про застосування адміністративно-господарського штрафу №084807 від 09.09.2025;

- зупинити стягнення штрафу на підставі постанови №084807 від 09.09.2025;

- зупинити виконавче провадження виконавчого провадження № 79468195 відкрите 29 жовтня 2025р. заступником начальника відділу Лисичанського відділу державної виконавчої служби у Сіверськодонецькому районі Луганської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Новіковим Олександром Костянтиновичем;

- зупинити дію арешту на банківські рахунки позивача до набрання законної сили рішенням суду у даній справі.

У період з 29.12.2025 по 16.01.2026 суддя Панов М.М. перебував у щорічній відпустці, тому вирішення даного питання здійснюється в перший робочий день після відпустки.

Дослідивши подану представником позивача заяву про забезпечення позову, суд зазначає наступне.

Статтею 150 Кодексу адміністративного судочинства України визначено підстави забезпечення позову.

Відповідно до ч. 1 ст. 150 Кодексу адміністративного судочинства України суд за заявою учасника справи або з власної ініціативи має право вжити визначені цією статтею заходи забезпечення позову.

Згідно з ч. 2 ст. 150 Кодексу адміністративного судочинства України забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо: 1) невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду; або 2) очевидними є ознаки протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, та порушення прав, свобод або інтересів особи, яка звернулася до суду, таким рішенням, дією або бездіяльністю. Ухвалу про забезпечення позову постановляє суд першої інстанції, а якщо розпочато апеляційне провадження, то таку ухвалу може постановити суд апеляційної інстанції. Подання позову, а також відкриття провадження в адміністративній справі не зупиняють дію оскаржуваного рішення суб`єкта владних повноважень, якщо суд не застосував відповідні заходи забезпечення позову.

Частиною 4 статті 152 Кодексу адміністративного судочинства України визначено вимоги до заяви про забезпечення позову, а саме те, що до заяви додаються документи, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі.

Так, згідно з п.п. 6 п. 3 ч. 2 ст. 4 Закону України "Про судовий збір" від 08.07.2011 № 3674-VI за подання до адміністративного суду заяви про забезпечення доказів або позову, заяви про видачу виконавчого документа на підставі рішення іноземного суду, заяви про зміну чи встановлення способу, порядку і строку виконання судового рішення справляється судовий збір в розмірі 0,3 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Згідно з ч. 3 ст. 4 Закону України "Про судовий збір" при поданні до суду процесуальних документів, передбачених частиною другою цієї статті, в електронній формі - застосовується коефіцієнт 0,8 для пониження відповідного розміру ставки судового збору.

Відповідно до ст. 7 Закону України "Про Державний бюджет України на 2025 рік" установлено у 2025 році прожитковий мінімум для працездатних осіб з 1 січня 2025 року - 3028 гривень.

Таким чином, за заяву про забезпечення позову з урахуванням вимог ч. 3 ст. 4 Закону України "Про судовий збір" ОСОБА_1 повинен був сплати судовий збір у розмірі 726,72 грн.

Судом встановлено, що заявником не надано до суду квитанції про сплату судового збору за подання заяви про забезпечення позову.

До заяви про забезпечення позову представником позивача додано заяву про звільнення від сплати судового збору за подання заяви про забезпечення позову, в обґрунтування якої зазначено, що позивач у справі - ОСОБА_1 є малозабезпеченою особою, що підтверджується довідкою форми ОК-5 станом на 29.12.2025, та на його утриманні знаходяться неповнолітні діти, а саме ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Крім того, позивачу надано безоплатну вторинну правову допомогу відповідно до ЗУ Про безоплатну правову допомогу, що підтверджується дорученням центру з надання безоплатної вторинної правової допомоги від 10.12.2025.

Дана обставина підтверджує, що ОСОБА_1 є внутрішньо-переміщеною особою та його середньомісячний дохід не перевищує двох розмірів прожиткового мінімуму, розрахованого та затвердженого відповідно до закону для осіб, які належать до основних соціальних і демографічних груп населення.

З огляду на викладене представник позивача просить суд врахувати майновий стан - ОСОБА_1 та надану йому безоплатну правову допомогу та звільнити від сплати судового збору за подання заяви про забезпечення позову в рамках справи №520/28060/25 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Відділу державного нагляду (контролю) у Донецькій, Луганській та Харківській областях Державної служби України з безпеки на транспорті про визнання противоправною та скасування постанови про застосування адміністративно-господарського штрафу №084807 від 09.09.2025.

З цього приводу суд зазначає наступне.

Згідно з ч. 1 ст. 8 Закону України "Про судовий збір", враховуючи майновий стан сторони, суд може своєю ухвалою за її клопотанням відстрочити або розстрочити сплату судового збору на певний строк, але не довше ніж до ухвалення судового рішення у справі за таких умов:1) розмір судового збору перевищує 5 відсотків розміру річного доходу позивача - фізичної особи за попередній календарний рік; або 2) позивачами є: а) військовослужбовці; б) батьки, які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину-інваліда, якщо інший з батьків ухиляється від сплати аліментів; в) одинокі матері (батьки), які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину-інваліда; г) члени малозабезпеченої чи багатодітної сім`ї; ґ) особа, яка діє в інтересах малолітніх чи неповнолітніх осіб та осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена; або 3) предметом позову є захист соціальних, трудових, сімейних, житлових прав, відшкодування шкоди здоров`ю.

Відповідно до ч. 2 ст. 8 Закону України "Про судовий збір" суд може зменшити розмір судового збору або звільнити від його сплати на підставі, зазначеній у частині першій цієї статті.

Згідно з ч. 1 ст. 133 Кодексу адміністративного судочинства України суд, враховуючи майновий стан сторони, може своєю ухвалою зменшити розмір належних до оплати судових витрат чи звільнити від їх оплати повністю або частково, чи відстрочити або розстрочити сплату судових витрат на визначений строк.

Наведені норми щодо відстрочення, розстрочення сплати судового збору, зменшення розміру, а також звільнення від сплати судового збору закріплюють дискреційне право, а не обов`язок суду відстрочити або розстрочити сплату судового збору на певний строк, зменшити розмір судового збору або звільнити від його сплати. Реалізація права особи на вказане не може призводити до порушення принципу процесуального рівноправ`я сторін та знаходиться в безпосередній залежності від доведеності за допомогою належних, допустимих, достовірних та достатніх доказів того, що скрутне майнове становище особи не дозволяє їй сплатити судовий збір у встановленому законом розмірі.

Вказаний висновок узгоджується з правовою позицією Верховного Суду, викладену в постанові від 18 липня 2022 року у справі №161/18983/20.

Відповідно до ч. 5 ст. 242 Кодексу адміністративного судочинства України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Отже підставою для відстрочення та розстрочення сплати судового збору, зменшення його розміру або звільнення від його сплати є, зокрема, незадовільний майновий стан фізичної особи. При цьому, клопотання про відстрочення або розстрочення сплати судового збору, зменшення його розміру або звільнення від його сплати може бути викладене в позовній заяві, яка подаються до суду, або окремим документом. Особа, яка заявляє відповідне клопотання, згідно з ч. 1 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України повинна навести доводи і подати докази на підтвердження того, що її майновий стан перешкоджав (перешкоджає) сплаті нею судового збору у встановленому законодавством порядку і розмірі.

Майновий стан сторони (належні стороні майнові права та обов`язки) має визначатися судом у світлі конкретних обставин певної справи, включаючи спроможність заявника сплатити судовий збір. Отже, визначення майнового стану сторони є оціночним та залежить від доказів, якими обґрунтовується рівень майнового стану сторони.

З огляду на викладене, суд має можливість вирішити у спосіб, визначений наведеними нормами, питання щодо сплати судового збору, в той же час наявність такого майнового стану сторони, який не надає можливості здійснити сплату судового збору на час звернення до суду, підлягає підтвердженню саме з боку цієї сторони.

Таким чином, підставою для зменшення розміру судового збору у зв`язку зі скрутним майновим становищем є обов`язкова умова, за якої розмір судового збору перевищує 5 відсотків річного доходу позивача - фізичної особи за попередній календарний рік.

Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини від 19 червня 2001 року у справі Креуз проти Польщі, право на суд не є абсолютним, воно може обмежуватися державою різноманітними засобами, в тому числі і фінансовими. Вимога сплатити судовий збір не обмежує право заявників на доступ до правосуддя.

Зазначена правова позиція також збігається з висновками Європейського суду з прав людини у справі Терем ЛТД, Чечеткін та Оліус проти України від 18 жовтня 2005 року (заява № 70297/01) та Верховного Суду України, викладеними в його ухвалі від 28 вересня 2015 року у справі № 21-5496а15.

У справі №215/5482/17 Верховний Суд відзначив, що Закон України "Про судовий збір" не містить вичерпного й чітко визначеного переліку документів, які можливо вважати такими, що підтверджують майновий стан особи. У кожному конкретному випадку суд установлює можливість особи сплатити судовий збір на підставі поданих нею доказів щодо її майнового стану за своїм внутрішнім переконанням. Оцінюючи фінансове становище особи, яка звертається до суду з вимогою про звільнення її від сплати судового збору, зменшення його розміру, надання відстрочки чи розстрочки в його сплаті, національні суди повинні встановлювати наявність у такої особи реального доходу (розмір заробітної плати, стипендії, пенсії, прибутку тощо), рухомого чи нерухомого майна, цінних паперів, можливості розпорядження ними без значного погіршення фінансового становища (пункт 44 рішення Європейського суду з прав людини від 25 липня 2005 р. у справі "Княт проти Польщі" ("Kniat v. Poland"), заява №71731/01; пункти 63- 64 рішення Європейського суду з прав людини від 26.07.2005 у справі "Єдамскі та Єдамска проти Польщі" ("Jedamski and Jedamska v. Poland"), заява №73547/01).

Верховний Суд в ухвалі від 04 квітня 2023 року при розгляді справи № 9901/988/18 дійшов висновку, що для підтвердження наявності пільг щодо сплати судового збору, передбачених статтею 5 Закону №3674-VI, позивач повинен надати:

- довідку з Пенсійного фонду України про наявність/відсутність виплат за попередній календарний рік;

- довідку з Управління праці та соціального захисту населення про наявність/відсутність виплат за попередній календарний рік;

- довідку з Державного центру зайнятості про наявність/відсутність виплат за попередній календарний рік.

При цьому, Державна податкова служба України формує й веде Державний реєстр фізичних осіб - платників податків. До інформаційної бази Державного реєстру включаються такі дані про фізичних осіб: джерела отримання доходів, об`єкти оподаткування, сума нарахованих та/або отриманих доходів, сума нарахованих та/або сплачених податків, інформація про податкову знижку й податкові пільги платника податків.

Для отримання відомостей про себе з Державного реєстру фізичних осіб - платників податків, фізична особа звертається особисто або через уповноважену особу до територіального органу ДПС за місцем свого проживання або за місцем отримання доходів, або за місцезнаходженням іншого об`єкта оподаткування. Для цього необхідно подати документ, що посвідчує особу та заяву встановленого зразка.

Зазначена позиція суду відповідає висновкам Верховного Суду, викладеним в ухвалі від 05.07.2019 по справі №140/2033/18.

Відповідно до ч. 5 ст. 242 Кодексу адміністративного судочинства України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

З огляду на вищевикладене суд зазначає, що оскільки позивачем не надано відповідної довідки про доходи ні з Пенсійного фонду України про наявність/відсутність виплат за попередній календарний рік, ні з Управління праці та соціального захисту населення про наявність/відсутність виплат за попередній календарний рік, на з Державного центру зайнятості про наявність/відсутність виплат за попередній календарний рік, ні від контролюючого органу за попередній календарний рік, які б підтверджували його майновий стан щодо неможливості слати судового збору відповідно до статті 8 Закону України «Про судовий збір», то на даний час відсутні підстави для задоволення клопотання про звільнення від сплати судового збору за заяву про забезпечення позову.

З огляду на наведене, клопотання позивача про звільнення (відстрочення) від сплати судового збору є не обґрунтованим.

Отже, заява ОСОБА_1 про забезпечення адміністративного позову не відповідає вимогам, встановленим ст. 152 Кодексу адміністративного судочинства України, оскільки вона не містить документу про сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі.

Частиною 7 статті 154 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що суд, встановивши, що заяву про забезпечення позову подано без додержання вимог статті 152 цього Кодексу, повертає її заявнику без розгляду, про що постановляє ухвалу.

Таким чином, виходячи з вищезазначеного, суд дійшов висновку про наявність підстав для повернення заявнику заяви про забезпечення позову без розгляду.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 150, 152, 154, 248, 256, 294 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

У Х В А Л И В :

Заяву представника позивача про забезпечення позову у справі №520/28060/25 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Відділу державного нагляду (контролю) у Донецькій, Луганській та Харківській областях Державної служби України з безпеки на транспорті про визнання протиправною та скасування постанови - повернути заявнику без розгляду.

Ухвала суду може бути оскаржена в апеляційному порядку окремо від рішення суду повністю або частково у випадках, визначених статтею 294 цього Кодексу. Оскарження ухвали суду, яка не передбачена статтею 294 цього Кодексу, окремо від рішення суду не допускається.

Ухвала набирає законної сили негайно після її проголошення, якщо інше не передбачено цим Кодексом.

Ухвала, постановлена судом поза межами судового засідання або в судовому засіданні у разі неявки всіх учасників справи, під час розгляду справи в письмовому провадженні, набирає законної сили з моменту її підписання суддею (суддями).

Суддя Панов М.М.