Справа № 686/37737/25
Суддя: Хараджа Н. В.
Дата ухвалення: 2026-01-16 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Провадження № 2-а/686/38/26
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 січня 2026 року м. Хмельницький

Суддя Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області Хараджа Н.В. перевіривши матеріали адміністративного позову ОСОБА_1 , який подано та підписано представником Козак Юлією Григорівною до ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання протиправною та скасування постанови про адміністративне правопорушення,-

ВСТАНОВИВ:

Адвокат Козак Ю.Г. звернулась в інтересах ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання протиправною та скасування постанови про адміністративне правопорушення.

Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 29.12.2025 року справу передано головуючій-судді Хараджі Н.В.

Ухвалою Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 02.01.2026 року вказаний адміністративний позов було залишено без руху та надано строк для усунення недоліків.

12 січня 2026 року на адресу суду через підсистему «Електронний Суд» від представника ОСОБА_1 адвоката Козак Ю.Г. надійшла заява про поновлення процесуального строку, у якій остання просила:

поновити ОСОБА_1 строк для подання адміністративного позову до ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання протиправною та скасування постанов №6395 та №6331 начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 підполковника ОСОБА_2 про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП винесені 13.06.2025 року;

прийняти до розгляду адміністративний позов ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 та відкрити провадження по справі.

В обґрунтування такого клопотання вказала, що про існування вказаних постанов представник позивача зазначив, що позивач дізнався лише у серпні 2025 року коли отримав повідомлення про накладення арешту на його рахунки у мобільному застосунку, а отримав їх копії через витребування з органу ТЦК та СП лиш 16.11.2025 року, оскаржив 29.12.2026, тобто поза межами строку позовної давності. Позивач у позові наголошував, що не отримував від Відповідача копій постанови № 6395 від 13 червня 2025 року по справі про адміністративне правопорушення та постанов № 6331 від 13.06.2025 по справі про адміністративне правопорушення про стягнення із ОСОБА_1 адміністративного штрафу. Фактично копії оскаржуваних постанов Позивач отримав за результатами звернення з адвокатським запитом, № 14/10/2025-2 від 14.10.2025 лише 16 листопада 2025 року. Водночас, Відповідачем за адвокатським запитом щодо надання копій документів адміністративних справ за постановами № 6331 та № 6395 надано власне лише копії постанов по справі про адміністративне правопорушення, протоколи про адміністративне правопорушення № 846 від 25.03.2025 та № 886 від 28.03.2025, заяви про направлення вказаних постанов на примусове виконання вих. № 6844 від 23.06.2025 та № 6846 від 23.06.2025 до Першого відділу ДВС у м. Хмельницькому, та не надано інші витребувані документи, зокрема: докази направлення Відповідачем та вручення постанов № 6331, 6395 Позивачу, відеоматеріали оповіщення Позивача 25.03.2025, які б доводили винні дії Позивача у вчиненні адміністративного правопорушення за що йому прийнято рішення про стягнення разом 34 000,00 грн. Оскаржувані постанови органу ТЦК та СП прийняті безпідставно, з грубим порушенням процесуальних норм права Позивача, при їх винесенні та при їх пред`явленні до органу ДВС на примусове виконання. Тобто, на день звернення до суду, копії оскаржуваних постанов про притягнення до адміністративної відповідальності Позивача та документів, на підставі яких їх було прийнято, не направлено та не вручено Позивачу, у порядку визначеному законом.

В той же час, як вбачається з матеріалів справи, оскаржувані постанови № 6395 та №6331 начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 підполковника ОСОБА_2 про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП винесені 13.06.2025 року.

Як вказує представник позивача, копії вказаних постанов позивач отримав 16.11.2025 року, проте з адміністративним позовом звернувся лише 29.12.2025 року, що свідчить про значне порушення ним строку звернення до суду, передбаченого ст. 286 КАС України.

Норми КАС України не містять виключень або підстав для звільнення учасників процесу від обов`язку надавати докази до суду та доводити обставини, які є підставами для поновлення пропущеного строку звернення до суду. Особа, яка заявляє клопотання, згідно з ч.1 ст. 77 КАС України повинна навести доводи і подати докази на підтвердження того, що пропуск такого строку дійсно пов`язаний з об`єктивно непереборними обставинами чи істотними перешкодами. Підстави пропуску строку можуть бути визнані судом поважними, а строк поновлено лише у разі, якщо вони пов`язані з дійсно непереборними та об`єктивними перешкодами, істотними труднощами, які не залежать від волі особи та унеможливили своєчасне, тобто у встановлений процесуальним законом строк подання адміністративного позову.

Таким чином, наведені позивачем причини пропуску строку звернення до суду є необґрунтованими та не дають підстав вважати, що в даному випадку існували дійсні об`єктивні перешкоди для звернення позивача за захистом своїх прав до суду. Позивач в даному випадку мав дійсну можливість своєчасно реалізувати своє право на звернення до суду, однак допустив необґрунтоване зволікання, яке унеможливлює і не виправдовує втручання у принцип юридичної визначеності стосовно виниклих правовідносин.

У свою чергу, статтею 44 КАС України передбачено обов`язок учасників справи добросовісно користуватися належними їм процесуальними правами і неухильно виконувати процесуальні обов`язки, зокрема, виконувати процесуальні дії у встановлені законом або судом строки, а також виконувати інші процесуальні обов`язки, визначені законом або судом (пункти 6, 7 частини п`ятої цієї статті).

Суддею не встановлено наявності поважних причин, за яких позивач не міг звернутися до адміністративного суду в межах передбаченого законом строку, а наведені ним у позові доводи щодо пропуску строку, є необґрунтованими та такими, що не можуть вважатися поважними причинами пропуску строку на оскарження постанови по справі про адміністративне правопорушення.

З огляду на встановлені обставини суддя робить висновок про те, що звернення позивача ОСОБА_1 із цією позовною заявою 29.12.2025 року відбулось із пропуском встановленого процесуальним законом десятиденного строку.

Слід зазначити, що за належного добросовісного ставлення до своїх прав та виконання своїх обов`язків позивач не був позбавлений можливості подати позовну заяву у межах строку, встановленого статтею 286 КАС України, проте таким правом не скористався.

Приймаючи вищевикладене, надаючи оцінку вищевикладеним обставинам в цілому, суддя вважає підстави, вказані у поданому клопотанні для поновлення процесуального строку звернення до адміністративного суду, неповажними та вважає за необхідне додатково зазначити, що Європейський суд з прав людини, юрисдикція якого поширюється на всі питання тлумачення і застосування Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року (пункт 1 статті 32 зазначеної Конвенції), наголошує, що позовна давність це законне право правопорушника уникнути переслідування або притягнення до суду після закінчення певного періоду після скоєння правопорушення.

Застосування строків позовної давності має кілька важливих цілей, а саме:

- забезпечувати юридичну визначеність і остаточність;

- захищати потенційних відповідачів від прострочених позовів;

- запобігати несправедливості, яка може статися в разі, якщо суди будуть змушені вирішувати справи про події, що мали місце у далекому минулому, спираючись на докази, які вже, можливо, втратили достовірність і повноту із плином часу (пункт 51 рішення від 22 жовтня 1996 року за заявами № 22083/93, 22095/93 у справі «Стаббінгс та інші проти Сполученого Королівства».

Отже, для вирішення питання про правильність застосування судом строку звернення до суду за захистом прав, свобод та інтересів особи необхідно з`ясувати, яким саме рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені права цієї особи, коли розпочався перебіг цього строку.

За змістом наведеної процесуальної норми законодавець виходить не тільки з безпосередньої обізнаності особи про факти порушення її прав, а й об`єктивної можливості цієї особи знати про ці факти.

Зокрема, причини пропуску строку звернення до адміністративного суду можуть бути визнані судом поважними, лише якщо відповідні обставини виникли об`єктивно, незалежно від волі особи, безпосередньо унеможливлюють або ускладнюють можливість подання позову у визначений законом строк, виникли протягом строку, який пропущено та підтверджуються належними і допустимими доказами.

Зазначені висновки викладені у постанові Великої Палати Верховного Суду у справі 240/12017/19 від 31 березня 2021 року.

За загальним правилом перебіг строку на звернення до адміністративного суду починається від дня виникнення права на адміністративний позов, тобто, коли особа дізналася або могла дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Так, під поняттям «дізнався» необхідно розуміти конкретний час, момент, факт настання обізнаності особи щодо порушених її прав,свобод та інтересів.

Поняття «повинен був дізнатися» необхідно розуміти як неможливість незнання, високу вірогідність, можливість дізнатися про порушення своїх прав.

Особа має можливість дізнатися про порушення своїх прав, якщо їй відомо про обставини прийняття рішення чи вчинення дій і у неї відсутні перешкоди для того, щоб дізнатися про те, яке рішення прийняте або які дії вчинені.

Викладені висновки відповідають позиції Верховного Суду, викладеній у постанові від 21 лютого 2020 року у справі 340/1019/19.

Для суду є очевидним, що причини, які перешкодили особі реалізувати право на звернення до суду у визначений процесуальним законом строк, повинні не залежати від волі заявника, мати об`єктивний характер та бути оціненими судом у наступному, зважаючи на обґрунтованість їх поважності.

Приймаючи вищевикладене та надаючи оцінку викладеним представником позивача обставин, як на поважність причин пропуску строку для звернення до суду з цим позовом, суддя доходить до висновку про їх неповажність, оскільки вони є безпідставними та недоведеними.

Одночасно суддею враховується, що відповідно до положень КАС України, суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави. (ст.6 КАС України).

Відповідно до положень ст. 8 КАС України усі учасники судового процесу є рівними перед законом і судом.

Не може бути привілеїв чи обмежень прав учасників судового процесу за ознаками раси, кольору шкіри, політичних, релігійних та інших переконань, статі, етнічного та соціального походження, майнового стану, місця проживання, за мовними або іншими ознаками.

Статтею 9 КАС України передбачено, що розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Кожна особа, яка звернулася за судовим захистом, розпоряджається своїми вимогами на свій розсуд, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Таким правом користуються й особи, в інтересах яких подано позовну заяву, за винятком тих, які не мають адміністративної процесуальної дієздатності.

За наслідком вищевикладеного, приймаючи що невчинення особою власних процесуальних дій є її правом та відповідальністю та не є поважною причиною для поновлення процесуальних строків, суддя уважає додаткові доводи позивача для поновлення процесуального строку на звернення до суду з цим позовом, викладені у клопотанні на усунення недоліків, необґрунтованими, безпідставними, а пропущений позивачем строк на звернення до суду з цим позовом пропущеним без поважних причин.

Частинами 1, 2 статті 123 КАС України передбачено, що у разі подання особою позову після закінчення строків, установлених законом, без заяви про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані судом неповажними, позов залишається без руху.

Якщо заяву не буде подано особою в зазначений строк або вказані нею підстави для поновлення строку звернення до адміністративного суду будуть визнані не поважними, суд повертає позовну заяву.

Частиною 4 статті 169 КАС України передбачено, що позовна заява повертається позивачеві, якщо зокрема: позивач не усунув недоліки позовної заяви, яку залишено без руху, у встановлений судом строк; у випадках, передбачених частиною 2 статті 123 цього Кодексу.

З урахуванням вищевикладеного, оскільки підстави для поновлення строку звернення до адміністративного суду, викладені представником позивача не є поважними, суд вважає, що адміністративний позов ОСОБА_1 , який подано та підписано представником Козак Юлією Григорівною до ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання протиправною та скасування постанови про адміністративне правопорушення, підлягає поверненню позивачеві на підставі п. 9 ч. 4 ст.169 КАС України.

Керуючись ст. ст.121, 122, 123, 160, 161, 169 КАС України,

ПОСТАНОВИЛА:

Відмовити позивачу ОСОБА_1 у поновленні строку звернення до адміністративного суду.

Адміністративний позов ОСОБА_1 , який подано та підписано представником Козак Юлією Григорівною до ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання протиправною та скасування постанови про адміністративне правопорушення - повернути позивачеві.

Роз`яснити позивачу, що повернення позовної заяви не перешкоджає повторному зверненню із заявою до суду, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для повернення заяви.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається до Сьомого апеляційного адміністративного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня проголошення ухвали.

Повернення позовної заяви не позбавляє права повторного звернення до адміністративного суду в порядку, встановленому законом.

Суддя Хмельницького

міськрайонного суду Н.В. Хараджа