Справа № 240/26972/25
Суддя: Приходько Оксана Григорівна
Дата ухвалення: 2026-01-19 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

про залишення позовної заяви без руху

19 січня 2026 року м. Житомир справа № 240/26972/25

категорія 106030200

Суддя Житомирського окружного адміністративного суду Приходько О.Г., розглянувши клопотання відповідача в адміністративній справі за позовом ОСОБА_1 до НОМЕР_1 мобільного прикордонного загону Державної прикордонної служби України (Військова частина НОМЕР_2 ) про визнання протиправною бездіяльності, зобов`язання вчинити дії,

встановив:

У провадженні Житомирського окружного адміністративного суду перебуває адміністративна справа за позовом ОСОБА_1 до НОМЕР_1 мобільного прикордонного загону Державної прикордонної служби України (військова частина НОМЕР_2 ), в якому позивач просить суд:

- визнати протиправною бездіяльність відповідача щодо застосування пункту 4 постанови Кабінету Міністрів України від 30 серпня 2017 року № 704 "Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб" в редакції, чинній з 29 січня 2020 року, при обчисленні в період з 22 березня 2022 року по 25 листопада 2024 року включно розмірів посадового окладу та окладу за військовим званням, а саме не визначення розміру посадового окладу та окладу за військове звання шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 01 січня відповідного календарного року, на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з додатками 1, 14 вказаної постанови;

- зобов`язати відповідача провести перерахунок та доплатити за період з 22 березня 2022 року по 25 листопада 2024 року включно належні з урахуванням проведених раніше виплат суми грошового забезпечення, грошової допомоги для оздоровлення, матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань, обчисливши їх із розмірів посадового окладу та окладу за військовим званням, визначених з урахуванням пункту 4 постанови Кабінету Міністрів України від 30 серпня 2017 року № 704 "Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб" в редакції, чинній з 29 січня 2020 року, шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 01 січня календарного року, а саме встановленого Законом України від 02 грудня 2021 року № 1928-ІХ "Про Державний бюджет України на 2022 рік" на 01 січня 2022 року, Законом України від 03 листопада 2022 року № 2710-IX "Про Державний бюджет України на 2023 рік" на 01 січня 2023 року, Законом України від 09 листопада 2023 року № 3460-1X "Про Державний бюджет України на 2024 рік" на 01 січня 2024 року, на відповідні тарифні коефіцієнти, без зміни при проведенні такого перерахунку попередньо встановлених відсоткових розмірів щомісячних додаткових видів грошового забезпечення та премії.

Оскільки за доданими до позову матеріалами не видавалось можливим пересвідчитись щодо звернення до суду із заявленими вимогами у межах встановленого статтею 233 КЗпП України строку звернення до суду у такій категорії спорів, про що викладено в ухвалі від 02 грудня 2025 року, суд витребував у відповідача додаткові докази задля перевірки відповідних обставин.

17 грудня 2025 року до суду через підсистему "Електронний суд" надійшло клопотання відповідача про застосування наслідків пропуску строку звернення до суду мотивоване пропуском позивачем тримісячного строку звернення до суду в частині позовних вимог за період, як вказує відповідач, з 20 липня 2023 року по 25 листопада 2024 року, оскільки у цій частині, на думку відповідача, застосовується частина перша статті 233 Кодексу законів про працю України (надалі - КЗпП України) у редакції, що діє з 19 липня 2022 року, яка передбачає тримісячний строк звернення до суду з дня, коли особа (працівник, службовець) дізнався або повинен був дізнатися про порушення свого права. Оскільки позовну заяву в суді першої інстанції зареєстровано 27 листопада 2025 року, тобто із пропуском встановленого законом строку звернення до суду, та без клопотання про поновлення пропущеного строку, позовну заяву, на думку відповідача, слід залишити без руху відповідно до частини першої статті 123 Кодексу адміністративного судочинства України (надалі - КАС України).

Також відповідачем подано суду заяву про виконання ухвали суду, до якої долучено копію грошового атестата № 37 та витяг з журналу видачі грошових атестатів, у якому за порядковим № 37 (2024 рік) зроблено запис про вручення грошового атестата ОСОБА_1 25 листопада 2024 року під його власноручний підпис.

(У період з 22 грудня 2025 року по 05 січня 2026 року суддя Приходько О.Г. перебувала у відпустці).

Визначаючись у цій справі щодо строку звернення до суду із заявленими вимогами та, одночасно, вирішуючи заявлене клопотання відповідача, суд, в силу положення частини п`ятої статті 242 КАС України, враховує висновки Верховного Суду у постанові від 12 грудня 2025 року у справі № 460/7194/24, відповідно з якими ключовим для визначення початку відліку строку звернення до суду із вимогами щодо перерахунку заробітної плати (грошового забезпечення) починаючи з 19 липня 2022 року (набрання чинності Законом України від 01 липня 2022 року № 2352-IX) є день, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення свого права (частина перша 233 КЗпП України), або день отримання працівником письмового повідомлення про суми, нараховані та виплачені при звільненні (частина друга 233 КЗпП України). Верховний Суд у цій постанові звернув увагу, що основним орієнтиром, який дозволив би однозначно визначати момент, з якого позивач дізнався або повинен був дізнатися про порушення свого права на виплату належного йому розміру грошового забезпечення, є дата ознайомлення військовослужбовця з документом, що відображає фактичні суми нарахувань та виплат. Такий висновок узгоджується з висновками судової палати з розгляду справ щодо виборчого процесу та референдуму, а також захисту політичних прав громадян Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду у постанові від 21 березня 2025 року у справі № 460/21394/23.

Разом з тим, у згаданій постанові від 12 грудня 2025 року у справі № 460/7194/24 Верховний Суд резюмував, що ураховуючи щомісячний характер нарахування та виплати грошового забезпечення військовослужбовцям, правовідносини щодо невиплати сум грошового забезпечення позивача за період з 19 липня 2022 року регулюються приписами частини першої статті 233 КЗпП України, яка початок перебігу тримісячного строку для подання адміністративного позову пов`язує з днем, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення свого права (пункт 24 цієї постанови).

Оскільки Рішенням Конституційного Суду України від 11 грудня 2025 року № 1-р/2025 визнано такою, що не відповідає Конституції України (є неконституційною), частину першу статті 233 КЗпП України в частині встановлення тримісячного строку для звернення працівника до суду про стягнення заробітної плати та інших належних працівникові виплат, яка утрачає чинність із дня ухвалення Конституційним Судом України цього Рішення, звернення до суду із заявленими позовними вимогами щодо перерахунку грошового забезпечення, нарахованого на виплаченого упродовж проходження позивачем військової служби, у тому числі й з 19 липня 2022 року, необмежено строком.

Водночас, у цій же постанові від 12 грудня 2025 року у справі № 460/7194/24 Верховний Суд виснував, що нарахування та виплата грошового забезпечення за фактично відпрацьований час у місяці звільнення (тобто наразі у цій справі з 01 по 25 листопада 2024 року), підлягає виплаті роботодавцем у складі повного розрахунку відповідно до статті 116 КЗпП України, а тому цей період охоплюється частиною другою статті 233 КЗпП України, яка визначає, що тримісячний строк звернення до суду починається з моменту отримання працівником письмового повідомлення про суми, нараховані та виплачені при звільненні.

Враховуючи правові висновки судової палати Верховного Суду у постанові від 21 березня 2025 року у справі № 460/21394/23, початок перебігу тримісячного строку для подання адміністративного позову (у частині вимог за період з 01 по 25 листопада 2024 року) слід обчислювати з моменту, коли позивач набув достовірної та документально підтвердженої інформації про обсяг і характер виплачених йому сум, що, у цій справі, відбулося шляхом вручення грошового атестата (тобто, письмового документа, у якому детально зазначено суми, нараховані та виплачені позивачу при звільненні).

Тому слід врахувати, що відповідно до підпункту 11.1 пункту 11 Правил організації фінансового забезпечення військових частин, установ, організацій Збройних Сил України та Державної спеціальної служби транспорту, затверджених наказом Міністерства оборони України від 22 травня 2017 року № 280 (у редакції наказу Міністерства оборони України від 22 квітня 2021 року № 104) грошовий атестат видається військовослужбовцю військовою частиною, в якій він перебуває на грошовому забезпеченні, у випадку, з-поміж іншого, вибуття до нового місця служби / звільнення з військової служби.

Згідно з підпунктом 11.1 пункту 11 Правил грошовий атестат видається військовослужбовцю військовою частиною, в якій він перебуває на грошовому забезпеченні, у випадку, з-поміж іншого, звільнення з військової служби.

Як обумовлено у підпункті 11.3 пункту 11 Правил, зокрема, грошовий атестат виписується у двох примірниках на кожного військовослужбовця окремо, підписується командиром військової частини і начальником фінансового органу і засвідчується особистим підписом власника грошового атестата та відтиском гербової печатки з найменуванням частини, зазначеної в атестаті, та реєструється в журналі реєстрації вихідної документації. Перший примірник грошового атестата видається під підпис у картці особового рахунка військовослужбовця, в якій зазначається дата його видачі, а другий залишається в діловодстві фінансового органу військової частини.

Дослідивши зміст наданого відповідачем примірника грошового атестата № 37 старшого лейтенанта ОСОБА_1 суд встановив відсутність підпису військовослужбовця у графі "Правильність даних, зазначених в грошовому атестаті, підтверджую", проте наданий відповідачем витяг з журналу видачі грошових атестатів містить запис щодо вручення позивачу грошового атестата 25 листопада 2024 року (порядковий № 37), що є достатнім та належним підтвердженням вручення позивачу грошового атестата № 37, який повною мірою відображає фактичні суми нарахувань та виплат з 01 по 25 листопада 2024 року при звільненні з військової служби.

Згідно з частиною шостою статті 161 КАС України у разі пропуску строку звернення до адміністративного суду позивач зобов`язаний додати до позову заяву про поновлення цього строку та докази поважності причин його пропуску.

Суд звертає увагу, що нормою частини третьої статті 123 КАС України передбачено, що у разі якщо факт пропуску позивачем строку звернення до адміністративного суду буде виявлено судом після відкриття провадження в адміністративній справі і позивач не заявить про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані ним у заяві, будуть визнані судом неповажними, суд залишає позовну заяву без розгляду.

Відповідно до частини тринадцятої статті 171 КАС України суддя, встановивши після відкриття провадження у справі, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 160, 161 цього Кодексу, постановляє ухвалу не пізніше наступного дня, в якій зазначаються підстави залишення заяви без руху, про що повідомляє позивача і надає йому строк для усунення недоліків, який не може перевищувати п`яти днів з дня вручення позивачу ухвали.

В силу норми частини п`ятої статті 242 КАС України суд зобов`язаний враховувати висновки Верховного Суду при застосуванні норм права, а тому, з урахуванням правових висновків Верховного Суду у постановах від 21 березня 2025 року у справі № 460/21394/23 та від 12 грудня 2025 року у справі № 460/7194/24, враховуючи звернення до суду з цим позовом 25 листопада 2025 року (здано на пошту; отримано та зареєстровано судом 27 листопада 2025 року) позовну заяву належить залишити без руху з наданням позивачу строку для подання заяви про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду в частині заявлених позовних вимог за період з 01 по 25 листопада 2024 року із наведенням поважних причин пропуску цього процесуального строку з доданням належних доказів на підтвердження відповідних обставин.

При цьому суд зауважує, що поважними причинами визнаються лише ті обставини, які були чи об`єктивно є непереборними, тобто не залежать від волевиявлення особи, що звернулась з адміністративним позовом, пов`язані з дійсно істотними обставинами, перешкодами чи труднощами, що унеможливили своєчасне звернення до суду. Такі обставини мають бути підтверджені відповідними та належними доказами.

Керуючись статтями 122, 123, 171, 248, 256, 293, 294 КАС України, суд,

ухвалив:

Позовну заяву ОСОБА_1 залишити без руху.

Встановити позивачу п`ятиденний строк з дня вручення (отримання) ухвали про залишення позовної заяви без руху для подання заяви про поновлення строку звернення до адміністративного суду в частині позовних вимог за період з 01 листопада 2024 року по 25 листопада 2024 року із зазначенням поважних підстав для поновлення цього строку.

Роз`яснити позивачу, що відповідно до пункту 9 частини четвертої статті 169 КАС України, позовна заява повертається без розгляду якщо заяву не буде подано особою в зазначений строк або вказані нею підстави для поновлення строку звернення до адміністративного суду будуть визнані неповажними.

Копію цієї ухвали надіслати особі, яка звернулась з позовом.

Суддя О.Г. Приходько