Справа № 400/6526/25
Суддя: Лісовська Н. В.
Дата ухвалення: 2026-01-19 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

МИКОЛАЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 січня 2026 р. № 400/6526/25
м. Миколаїв

Миколаївський окружний адміністративний суд, у складі головуючого судді Лісовської Н.В., розглянув за правилами спрощеного позовного провадження в порядку письмового провадження адміністративну справу

за позовомОСОБА_1 , АДРЕСА_1 ,
до відповідачаГоловного управління Пенсійного фонду України у Київській області, вул. Андрія Саєнка, 10,м. Фастів,Київська обл., Фастівський р-н,08500, Головне управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області, , вул. Морехідна, 1,м. Миколаїв,54008

провизнання протиправним та скасування рішення від 08.04.2025 №36, зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі по тексту Позивач) звернувся з позовною заявою до Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області (далі по тексту Відповідач 1), Головного управління Пенсійного фонду України в Київській області (далі по тексту Відповідач 2) з вимогами про:

- визнання протиправним та скасування рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області від 08.04.2025 року № 36 про відмову у призначенні ОСОБА_1 пенсії за віком зі зменшенням пенсійного віку відповідно до ст. 55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» від 28 лютого 1991 року № 796-ХІ;

- зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Київській області призначити, здійснити нарахування та виплату ОСОБА_1 пенсії за віком зі зменшенням пенсійного віку на 5 років, згідно зі ст. 55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» від 28 лютого 1991 року № 796-ХІІ з 28 березня 2025 року.

Позовні вимоги Позивач обґрунтовує тим, що рішенням від 08.04.2025 року №36 йому було відмовлено у призначенні пенсії за віком у зв`язку з непідтвердженням факту проживання (роботи) у зоні посиленого радіологічного контролю на 01.01.1993 не менше 4 років. До періоду проживання в зоні посиленого радіологічного контролю не враховано періоди проживання з 17.04.1974 та з 19.01.1980, згідно з довідкою від 31.03.2025 № 03-31-370, виданою Виконавчим комітетом Рокитнянської селищної ради Київської області. Позивач вважає протиправним рішення Відповідача 1 від 08.04.2025 р. № 36 про відмову у призначенні пенсії за віком та не погоджується з таким рішенням, що й стало причиною звернення до суду з даним позовом.

Ухвалою Миколаївського окружного адміністративного суду від 27.06.2025 року відкрито провадження по справі та визначено розглядати за правилами спрощеного позовного провадження відповідно до ст. 263 КАС України.

02.07.2025 р. Відповідачем 1 подано відзив на позовну заяву, де вказано, що 08.04.2025 р. прийнято рішення № 36 про відмову в призначенні пенсії за віком із зменшенням пенсійного віку, відповідно до ст. 55 Закону № 796, у зв`язку з непідтвердженням факту проживання (роботи) у зоні посиленого радіологічного контролю на 01.01.1993 не менше 4 років. За результатами розгляду документів доданих до заяви від 31.03.2025, при визначенні періоду проживання в зоні посиленого радіологічного контролю не враховано періоди проживання з 17.04.1974 та з 19.01.1980, згідно з довідкою від 31.03.2025 р. № 03-31-370, виданою Виконавчим комітетом Рокитнянської селищної ради Київської області, щодо реєстрації проживання та фактичного місця проживання в с. Рокитне, Київської області, оскільки не зазначено повні періоди проживання, а саме, відсутні кінцеві дати. Щодо вимоги Позивача про призначення, нарахування та виплату пенсії, то такі рішення є дискреційними повноваженнями відповідача, а належним способом захисту прав Позивача є зобов`язання відповідача повторно розглянути заяву позивача або зарахувати стаж.

22.07.2025 р. Відповідач 2 подав відзив на позовну заяву, в якому зазначено, що період проживання (роботи) в зоні посиленого радіологічного контролю Позивача становить 25 років 11 місяців 03 дні (з 05.02.1987 по 16.08.1987, з 01.09.1987 по 22.06.1988, з 01.06.1990 по 31.12.2014), в тому числі станом на 01.01.1993 03 роки 11 місяців 03 дні. Відповідачем 1 не враховано періоди проживання з 17.04.1974 та з 19.01.1980, згідно з довідкою від 31.03.2025 № 03-31-370, оскільки не зазначено повні періоди проживання, а саме, відсутні кінцеві дати. Відповідач 2 зазначає, що призначення, перерахунок пенсії є дискреційним повноваженням Пенсійного органу.

З`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, дослідивши матеріали, що містяться у справі, суд встановив наступне:

31.03.2025 року Позивач звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Київській області із заявою про призначення пенсії за віком із зниженням пенсійного віку відповідно до Закону України від 28.02.1991 № 796-ХІІ «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» (далі Закон №796).

08.04.2025 року Головним управлінням Пенсійного фонду України в Миколаївській області за принципом екстериторіальності було прийнято рішення № 36 про відмову в призначенні пенсії за віком із зменшенням пенсійного віку, відповідно до ст. 55 Закону № 796, у зв`язку з непідтвердженням факту проживання (роботи) у зоні посиленого радіологічного контролю на 01.01.1993 не менше 4 років.

Позивач має статус громадянина, який постійно проживає на території зони посиленого радіоекологічного контролю (категорія 4), що підтверджується виданим 29.07.1994 Київською обласною державною адміністрацією посвідченням серії НОМЕР_1 .

В довідці від 31.03.2025 р. № 03-31-370, виданої виконавчим комітетом Рокитнянської селищної ради Київської області, зазначається, що Позивач проживає в АДРЕСА_2 , з 17.04.1974 р., з 19.01.1980 р., з 05.02.1987 р. по 16.08.1987 р, з 01.06.1990 р. по даний час. Зазначена довідка видана на підставі будинкової книги.

Відповідно до довідки № 45 від 17.04.2025 року, виданої Рокитнянським ліцеєм № 1, Позивач дійсно навчався в Рокитнянській середній школі № 1 смт Рокитне Київської області в період з 01.09.1977 року по 26.06.1987 року та здобув повну загальну середню освіту, отримав атестат № 278464. Період навчання Позивача у школі підтверджується також копією книги обліку бланків і видачі атестатів про середню освіту.

Згідно архівної довідки № 98 від 29.01.2025 р., виданої Таращанським технічним та економіко-правовим фаховим коледжем, з 01.09.1987 року Позивача було зараховано в число учнів Таращанського радгоспу-технікуму імені Героя Радянського ОСОБА_2 . Шевченка на денну форму навчання. 22.06.1988 року Позивачу надано академвідпустку у зв`язку з призовом на службу в радянську армію. 28.06.1990 року поновлено в число учнів після служби в рядах радянської армії. 29.06.1992 року Позивач закінчив навчання в Таращанському радгоспу-технікуму. Також у довідці міститься інформація щодо перейменування навчального закладу.

У довідці Таращанської міської ради № 39 від 29.01.2025 р. зазначається, що Позивач дійсно проживав у м. Тараща, в гуртожитку та навчався у Таращанському радгоспі-технікумі імені Героя Радянського Союзу О.О. Шевченка в м. Тараща Київської області з 01.09.1987 по 22.06.1988 та з 28.06.1990 по 29.06.1992. Відповідно до постанови Кабінету Міністрів Української PCP від 23.07.1991 № 106 територія м. Тараща відносилася до IV зони посиленого радіоекологічного контролю станом на 01.01.2015.

Період служби Позивача у рядах Радянської Армії з 05.07.1988 по 21.05.1990 підтверджується довідкою № 5/5 від 31.01.2025 року, виданою ІНФОРМАЦІЯ_1 (підстава: військовий квиток).

Не погоджуючись з рішенням Відповідача 1 від 08.04.2025 року №36 про відмову в призначенні пенсії за віком із зменшенням пенсійного віку, відповідно до ст. 55 Закону № 796, Позивач звернувся до суду з цим позовом.

Надаючи правову оцінку спірним правовим відносинам, суд виходить із наступного.

Статтею 46 Конституції України передбачено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробітті з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними. Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Основні положення щодо реалізації конституційного права громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, на охорону їх життя і здоров`я та єдиний порядок визначення категорій зон радіоактивно забруднених територій, умов проживання і трудової діяльності на них, соціального захисту потерпілого населення, визначає Закон України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» від 28.02.1991 № 796-XII (далі - Закон № 796).

Згідно зі ст. 55 Закону № 796-XII, особам, які працювали або проживали на територіях радіоактивного забруднення, пенсії надаються із зменшенням пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», за наявності відповідного страхового стажу, зменшеного на кількість років зменшення пенсійного віку, але не менше 15 років страхового стажу, зокрема, особам, які постійно проживали або постійно проживають чи постійно працювали або постійно працюють у зоні посиленого радіологічного контролю за умови, що вони за станом на 1 січня 1993 року прожили або відпрацювали у цій зоні не менше 4 років, пенсійний вік знижується на 2 роки та додатково 1 рік за 3 роки проживання, роботи, але не більше 5 років.

Початкова величина зниження пенсійного віку встановлюється лише особам, які постійно проживали або постійно працювали у зазначених зонах з моменту аварії по 31 липня 1986 року незалежно від часу проживання або роботи в цей період.

Таким чином, особа, яка постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи та яка постійно проживала або постійно працювала в зоні посиленого радіоекологічного контролю з моменту аварії на ЧАЕС до 01.01.1993 р. протягом не менше трьох років, має право на призначення пенсії за віком із зменшенням пенсійного віку.

Важливою обставиною в розглядуваній справі є те, що право Позивача на пенсію відповідно до Закону № 796 та інші пільги, в тому числі зниження пенсійного віку при призначенні пенсії за віком, передбачені цим Законом, підтверджується посвідченням Позивача, як особи, яка потерпіла від Чорнобильської катастрофи.

Статтею 14 Закону № 796 визначено категорії осіб, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, для встановлення пільг і компенсацій. До них, зокрема, належать особи, які постійно проживають або постійно працюють чи постійно навчаються на території зони посиленого радіоекологічного контролю, за умови, що вони за станом на 1 січня 1993 року прожили або відпрацювали чи постійно навчалися у цій зоні не менше чотирьох років, - категорія 4.

Згідно з ч. 3 ст. 65 вказаного Закону, документами, які підтверджують статус громадян, постраждалих внаслідок Чорнобильської катастрофи, та надають право користування пільгами, встановленими Законом України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» є посвідчення «Учасник ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС» та «Потерпілий від Чорнобильської катастрофи».

Відповідно до ч.ч. 3, 4 ст. 15 Закону №796, довідка про період проживання, роботи на цих територіях, є підставою для визначення статусу потерпілих від Чорнобильської катастрофи, які проживають або працюють на забруднених територіях.

Видача довідок про період роботи (служби) по ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, а також на територія радіоактивного забруднення, про заробітну плату за цей період здійснюється підприємствами, установами та організаціями (військкоматами), а про період проживання на територіях радіоактивного забруднення, евакуацію, відселення, самостійне переселення здійснюється органами місцевого самоврядування.

Аналіз зазначених норм дає підстави для висновку, що єдиним документом, що підтверджує статус громадянина, який постраждав внаслідок Чорнобильської катастрофи та надає право користування пільгами, встановленими Законом № 796, зокрема, призначення пенсії зі зменшенням пенсійного віку, встановленого для одержання державних пенсій, є посвідчення «Учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС» або «Потерпілий від Чорнобильської катастрофи».

Різного роду довідки про період роботи (служби) у зоні відчуження, про евакуацію, відселення, самостійне переселення, про період проживання та роботи на забруднених територіях тощо є лише підставами для визначення в установленому порядку статусу учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС або потерпілих від Чорнобильської катастрофи.

Аналогічна правова позиція викладена Верховним Судом в постановах від 27 лютого 2018 року у справі № 344/9789/17, від 31 липня 2018 року у справі № 751/2050/17, від 31.10.2018 у справі № 212/12245/13-а.

Відповідно до пункту 6 Порядку видачі посвідчень особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи затвердженого Постановою КМ України № 501 від 25.08.1992 р. (далі Порядок 501), який був чинним на момент видачі Позивачу посвідчення категорії 4 серії НОМЕР_2 від 29.07.1994 р., громадянам, які постійно проживають або постійно працюють на території зони посиленого радіоекологічного контролю, за умови, що вони за станом на 1 січня 1993 прожили або відпрацювали у цій зоні не менше чотирьох років, і віднесеним до категорії 4, видається посвідчення коричневого кольору, серія В.

Пунктом 10 Порядку № 501 передбачено, що видача посвідчень провадиться, зокрема, іншим потерпілим і учасникам ліквідації аварії на Чорнобильській АЕС - Радою Міністрів Республіки Крим, обласним, Київською та Севастопольською міськими державними адміністраціями за поданням районних державних адміністрацій за місцем проживання.

Посвідчення видаються громадяни, які постійно проживають або постійно працюють на території зони посиленого радіоекологічного контролю, за умови, що вони за станом на 1 січня 1993 р. прожили або відпрацювали у цій зоні не менше чотирьох років, - на підставі довідки встановленого зразка (додаток № 7).

Таким чином, наявність у Позивача на момент звернення до Відповідача 2 із заявою про призначення пенсії за віком зі зменшенням пенсійного віку, дійсного посвідчення категорії 4 серії НОМЕР_2 від 29.07.1994 р., свідчить про те, що Київською обласною державною адміністрацією було вже визнано, шо період проживання Позивача на території зони посиленого радіологічного контролю станом на 1 січня 1993 року становить не менше 4 років, що надає йому право на призначення пенсії зі зменшенням пенсійного віку відповідно до вимог ст. 55 Закону № 796.

Крім того, матеріалами справи підтверджено статус Позивача як особи, яка постійно проживає на території зони посиленого радіоекологічного контролю (категорія 4), а саме:

- довідкою від 31.03.2025 р. № 03-31-370, виданої виконавчим комітетом Рокитнянської селищної ради Київської області, про проживання Позивача в селищі Рокитне Київської області по вул. Заводська, 173, з 17.04.1974 р., з 19.01.1980 р., з 05.02.1987 р. по 16.08.1987 р, з 01.06.1990 р. по даний час;

- довідкою № 45 від 17.04.2025 року, виданої Рокитнянським ліцеєм № 1, про навчання Позивача в Рокитнянській середній школі № 1 смт Рокитне Київської області в період з 01.09.1977 року по 26.06.1987 року;

- архівною довідкою № 98 від 29.01.2025 р., виданої Таращанським технічним та економіко-правовим фаховим коледжем, про навчання Позивача в Таращанському радгоспу-технікуму імені Героя Радянського ОСОБА_2 . Шевченка з 01.09.1987 по 22.06.1988, з 28.06.1990 по 29.06.1992;

- довідкою Таращанської міської ради № 39 від 29.01.2025 р. про проживання Позивача в гуртожитку у м. Тараща та навчання у Таращанському радгоспі-технікумі в м. Тараща Київської області з 01.09.1987 по 22.06.1988 та з 28.06.1990 по 29.06.1992.

Отже, період проживання Позивача па території зони посиленого радіоекологічного контролю станом на 01.01.1993 р. становить не менше 4 років, що є необхідною умовою для підтвердження права на зменшення пенсійного віку, передбаченого положеннями ст. 55 Закону №796.

Таким чином, рішення Відповідача 1 від 08.04.2025 року № 36 не відповідає критеріям правомірності, визначеним ч. 2 ст. 2 КАС України, та належить скасуванню.

Згідно з ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідач не довів правомірності свого рішення, що є підставою для задоволення позову в цій частині.

Разом з цим, вирішуючи даний спір по суті, суд звертає увагу на тому, що призначення, перерахунок, нарахування та виплата пенсій відноситься до дискреційних повноважень Головного управління Пенсійного фонду України.

Відповідно до частини першої статті 58 Закону №1058-IV, пенсійний фонд є органом, який, зокрема, здійснює керівництво та управління солідарною системою, забезпечує збирання, акумуляцію та облік страхових внесків, призначає пенсії та готує документи для її виплати, забезпечує своєчасне і в повному обсязі фінансування виплати пенсій.

Так, питання призначення пенсії є дискреційним повноваженням та виключною компетенцією уповноваженого органу.

За таких обставин адміністративний суд не може підміняти інший орган державної влади та перебирати на себе повноваження щодо вирішення питань, які законодавством віднесені до компетенції цього органу державної влади.

Крім того, суд зазначає, що рішення про відмову у призначенні пенсії відносно Позивача приймало Головне управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області за принципом екстериторіальності, і саме воно досліджувало документи Позивача і вирішувало питання щодо призначення пенсії.

Відтак, у сукупності наведених вище обставин, на переконання суду, у спірному випадку належним способом захисту порушеного права позивача є зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області повторно розглянути заяву Позивача від 31.03.2025 про призначення пенсії за віком із зниженням пенсійного віку відповідно до Закону України від 28.02.1991 № 796-ХІІ «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» та прийняти відповідне рішення, з урахуванням правової оцінки, наданої судом у рішенні.

Враховуючи викладене, суд вважає, що адміністративний позов Позивача підлягає частковому задоволенню.

Згідно з ч. 3 ст. 139 КАС України при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. Позивач надав квитанцію про сплату судового збору в загальній сумі 1211,20 грн, відтак стягненню за рахунок бюджетних асигнувань відповідача 1 підлягає 605,60 грн., оскільки саме він допустив порушення прав позивача.

Керуючись ст. 2, 19, 139, 241, 244, 242-246, 263 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

УХВАЛИВ:

1. Позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Київській області задовольнити частково.

2. Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області від 08.04.2025 року № 36 про відмову у призначенні ОСОБА_1 пенсії за віком зі зменшенням пенсійного віку відповідно до ст. 55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» від 28 лютого 1991 року № 796-ХІ.

3. Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області (вул. Морехідна, 1, м. Миколаїв, Миколаївська область, 54008, ідентифікаційний код 13844159) повторно розглянути заяву ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_3 ) від 31.03.2025 про призначення пенсії за віком зі зменшенням пенсійного віку, відповідно до ст. 55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» та прийняти відповідне рішення, з урахуванням правової оцінки, наданої судом у рішенні.

4. У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

5. Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області (вул. Морехідна, 1, м. Миколаїв, Миколаївська область, 54008, ідентифікаційний код 13844159) судовий збір у сумі 605,60 грн (шістсот п`ять грн 60 коп.) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_3 ).

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга може бути подана до П`ятого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Датою ухвалення судового рішення в порядку письмового провадження є дата складення повного судового рішення.

Дата складення повного судового рішення 19.01.2026 р.

Суддя Н. В. Лісовська