Справа № 380/10947/24
Суддя: Шавель Руслан Миронович
Дата ухвалення: 2026-01-19 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 січня 2026 рокуЛьвівСправа № 380/10947/24 пров. № А/857/6038/25

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі колегії суддів:

головуючого судді Шавеля Р.М.,

суддів Бруновської Н.В. та Хобор Р.Б.,

розглянувши в порядку письмового провадження в м.Львові апеляційні скарги Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській обл. та Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій обл. на рішення Львівського окружного адміністративного суду від 17.01.2025р. в адміністративній справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській обл., Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій обл., Головного управління Пенсійного фонду України в м.Києві, Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській обл. визнання протиправними та скасування рішень про відмову в перерахунку пенсії, спонукання до вчинення певних дій (суддя суду І інстанції: Хома О.П., час та місце ухвалення рішення суду І інстанції: 17.01.2025р., м.Львів; дата складання повного рішення суду І інстанції: не зазначена),-

В С Т А Н О В И В:

20.05.2024р. (згідно з відбитком календарного штемпеля на поштовому відправленні) позивач ОСОБА_1 звернулася до суду з адміністративним позовом, в якому просила:

визнати протиправними та скасувати рішення відповідача Головного управління /ГУ/ Пенсійного фонду /ПФ/ України в Донецькій обл. № 02 від 23.11.2023р. про пенсійне забезпечення ОСОБА_1 , рішення відповідача ГУ ПФ України в м.Києві № 02 від 30.11.2023р. про відмову ОСОБА_1 у перерахунку пенсії та рішення відповідача ГУ ПФ України в Одеській обл. № 02 від 05.03.2024р. про відмову в перерахунку пенсії;

зобов`язати відповідача ГУ ПФ України у Львівській обл. провести перерахунок (обчислення) та виплатити ОСОБА_1 пенсію державного службовця у відповідності до інформації, зазначеної у довідці про складові заробітної плати для призначення пенсії державного службовця (посадовий оклад, надбавка за ранг, надбавка за вислугу років) № 1-51/604 від 01.11.2023р. та у довідці про складові заробітної плати для призначення пенсії особі, яка має не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державної служби, і яка на момент виходу на пенсію не займає посади державної служби № 1-51/605 від 01.11.2023р., виданих Департаментом економічної політики Львівської обласної державної адміністрації, з 17.11.2023р., з урахуванням виплачених сум;

стягнути на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань відповідачів сплачений судовий збір (Т.1, а.с.1-12, 67).

Розгляд цієї справи, що віднесена процесуальним законом до справ незначної складності, проведено судом першої інстанції за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін за наявними матеріалами (Т.1, а.с.70 і на звороті).

Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 17.01.2025р. заявлений позов задоволено; визнано протиправними та скасовано рішення ГУ ПФ України в Донецькій обл. № 02 від 23.11.2023р., ГУ ПФ України в м.Києві № 02 від 30.11.2023р. та ГУ ПФ України в Одеській обл. № 02 від 05.03.2024р.; зобов`язано ГУ ПФ України у Львівській обл. здійснити ОСОБА_1 перерахунок та виплату пенсії за віком відповідно до Закону України № 3723-XII від 16.12.1993р. «Про державну службу» на підставі довідки про складові заробітної плати для призначення пенсії державного службовця (посадовий оклад, надбавка за ранг, надбавка за вислугу років) № 1-51/604 від 01.11.2023р. та довідки про складові заробітної плати для призначення пенсії особі, яка має не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державної служби, і яка на момент виходу на пенсію не займає посади державної служби № 1-51/605 від 01.11.2023р., з урахуванням фактично виплачених сум, починаючи з 17.11.2023р.; стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань з ГУ ПФ України у Львівській обл., ГУ ПФ України в Донецькій обл., ГУ ПФ України в м.Києві, ГУ ПФ України в Одеській обл. на користь ОСОБА_1 по 605 грн. 60 коп. судових витрат у вигляді судового збору з кожного (Т.1, а.с.192-199).

Не погодившись із рішенням суду, його оскаржили відповідачі ГУ ПФ України у Львівській обл. та ГУ ПФ України в Донецькій обл., які покликаючись на неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права, що в своїй сукупності призвело до помилкового вирішення спору, просять суд апеляційної інстанції скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове судове рішення, яким у задоволенні заявленого позову відмовити (Т.1, а.с.205-226).

В обґрунтування вимог апеляційних скарг відповідачі покликаються на те, що позивач перебуває на обліку в ГУ ПФ України в Львівській обл. та з 01.11.2023р. отримує пенсію за віком відповідно до Закону України № 889-VIII від 10.12.2015р. «Про державну службу».

При цьому, Законом України № 889-VIII від 10.12.2015р. «Про державну службу» не передбачено можливість здійснення перерахунків вже призначених пенсій державним службовцям.

Окрім цього, правовідносини із перерахунку, виплати пенсій і оформлення документів для їх виплати відносяться до виключної компетенції органів ПФ України та є їх дискреційним повноваженням і суд, захищаючи права та свободи особи, не може перебирати на себе функції інших органів державної влади та втручатися в делеговані повноваження пенсійного органу.

Відповідач ГУ ПФ України у Львівській обл. у своїй апеляційній скарзі також зазначив, що відсутні правові підстави для зобов`язання ГУ ПФ України у Львівській обл. здійснити певні дії, оскільки заява позивача про перерахунок пенсії ним не розглядалася та не вчинялося будь-яких дій або бездіяльності щодо позивача. Задоволення позовних вимог позивача щодо здійснення перерахунку пенсії буде втручанням в дискреційні повноваження ГУ ПФ України у Львівській обл.

Представник позивача Прімєрова Н.Г. скерувала до апеляційного суду відзив на апеляційні скарги, в якому остання вважає їх безпідставними, необґрунтованими і такими, що не підлягають до задоволення. Наголошує на тому, що суд першої інстанції надав належну оцінку всім обставинам справи, правильно застосував норми матеріального та процесуального законодавства, ухвалив законне і справедливе судове рішення (Т.2, а.с.14-23).

Інші учасники справи не подали до суду апеляційної інстанції відзиви на апеляційну скаргу в письмовій формі протягом строку, визначеного в ухвалі про відкриття апеляційного провадження, що не перешкоджає апеляційному розгляду справи.

Розгляд справи в апеляційному порядку здійснено в порядку письмового провадження за правилами ст.311 КАС України без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами.

Заслухавши суддю-доповідача по справі, перевіривши матеріали справи та апеляційні скарги в межах наведених у них доводах, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційні скарги не підлягають до задоволення, з наступних підстав.

Як встановлено під час судового розгляду, позивач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , перебуває на обліку в ГУ ПФ України у Львівській обл. та з 30.12.2021р. по 31.10.2023р. отримувала пенсію за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Згідно записів у трудовій книжці ОСОБА_1 серії НОМЕР_1 позивач 31.10.2023р. звільнена із займаної посади державної служби за власним бажанням відповідно до Закону України «Про державну службу» (наказ № 63-К від 19.10.2023р.) та з 01.11.2023р. призначена на посаду провідного інспектора сектору регуляторної політики управління регіонального розвитку Львівської обласної державної адміністрації (наказ № 64-к від 19.10.2023р.) (Т.1, а.с.111-121).

01.11.2023р. Департаментом економічної політики Львівської обласної державної адміністрації видано ОСОБА_1 наступні довідки:

№ 1-51/604 про складові заробітної плати для призначення пенсії державного службовця;

№ 1-51/605 про складові заробітної плати для призначення пенсії особі, яка має не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державної служби, і яка на момент виходу на пенсію не займає посади державної служби (Т.1, а.с.26-27).

01.11.2023р. ОСОБА_1 звернулася із заявою до пенсійного органу про перехід на пенсію за віком згідно із Законом України «Про державну службу», до якої долучила довідки про складові заробітної плати, видані Департаментом економічної політики Львівської обласної державної адміністрації №№ 1-51/604, 1-51/605 від 01.11.2023р. (а.с.61-62).

Рішенням Личаківського об`єднаного управління ПФ України м.Львова № 02 від 07.11.2023р. ОСОБА_1 переведено на пенсію за віком відповідно до Закону України «Про державну службу», із врахуванням довідки № 1-51/19 від 17.01.2023р. про складові заробітної плати державного службовця та довідки № 1-51/21 від 17.01.2023р. про складові заробітної плати для призначення пенсії особі, яка має не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державної служби, і яка на момент виходу на пенсію не займає посади державної служби; страховий стаж на момент призначення пенсії становить 42 роки 02 місяці 19 днів, в тому числі стаж державного службовця 27 років 06 місяців 23 дні (Т.1, а.с.59).

17.11.2023р. ОСОБА_1 звернулася до ГУ ПФ України у Львівській обл. із заявою № 7919 про перерахунок пенсії відповідно до Закону України «Про державну службу», з урахуванням довідок про заробітну плату №№ 1-51/604, 1-51/605 від 01.11.2023р. (Т.1, а.с.16-17).

Засобами програмного забезпечення за принципом екстериторіальності ГУ ПФ України в Донецькій обл. визначено органом, уповноваженим розглянути заяву ОСОБА_1 від 17.11.2023р.

23.11.2023р. ГУ ПФ України в Донецькій обл. прийняло рішення № 02 про відмову ОСОБА_1 у проведенні перерахунку пенсії з тих підстав, що з 01.05.2016р. набрав чинності Закон України № 889-VIII від 10.12.2015р. «Про державну службу», яким не передбачено проведення перерахунків пенсій, оскільки скасовано, зокрема ст.37 Закону України № 3723-XII від 16.12.1993р. «Про державну службу» щодо перерахунку пенсії державним службовцям (а.с.13).

27.11.2023р. ОСОБА_1 повторно звернулася до ГУ ПФ України у Львівській обл. із заявою № 8151 про перерахунок пенсії відповідно до Закону України «Про державну службу», з урахуванням довідок про заробітну плату №№ 1-51/604, 1-51/605 від 01.11.2023р. (Т.1, а.с.18-19).

Засобами програмного забезпечення за принципом екстериторіальності ГУ ПФ України в м.Києві визначено органом, уповноваженим розглянути заяву ОСОБА_1 від 27.11.2023р.

30.11.2023р. ГУ ПФ України в м.Києві прийняло рішення № № 02 про відмову ОСОБА_1 у перерахунку пенсії, з тих підстав, що Законом України № 889-VIII від 10.12.2015р. «Про державну службу» не передбачено проведення перерахунків пенсій (Т.1, а.с.14).

27.02.2024р. ОСОБА_1 повторно звернулася до ГУ ПФ України у Львівській обл. із заявою № 1585 про перерахунок пенсії згідно Закону України «Про державну службу», з урахуванням довідок про заробітну плату №№ 1-51/604, 1-51/605 від 01.11.2023р. (Т.1, а.с.20-21).

Засобами програмного забезпечення за принципом екстериторіальності ГУ ПФ України в Одеській обл. визначено органом, уповноваженим розглянути заяву ОСОБА_1 від 27.02.2024р.

05.03.2024р. ГУ ПФ України в Одеській обл. прийняло рішення № 02 про відмову ОСОБА_1 у перерахунку пенсії, з тих підстав, що Законом України № 889-VIII від 10.12.2015р. «Про державну службу» не передбачено проведення перерахунків раніше призначених пенсій (Т.1, а.с.15).

Не погоджуючись із такими рішеннями відповідачів про відмову в перерахунку пенсії із врахуванням довідок про заробітну плату №№ 1-51/604, 1-51/605 від 01.11.2023р. вважаючи, що такі довідки повинні були бути враховані пенсійним органом при переведенні її з пенсії за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» на пенсію за віком відповідно до Закону України «Про державну службу», позивач звернулася до суду із розглядуваним позовом.

Позивач стверджує, що розрахунок (обчислення) її пенсії державного службовця відповідачі мали здійснити з урахуванням заробітної плати, яку вона отримувала перед звільненням, зокрема, що зазначена у довідках №№ 1-51/604, 1-51/605 від 01.11.2023р. Вказані довідки були надані нею пенсійному органу із заявою від 01.11.2023р. про перехід на пенсію за віком згідно із Законом України «Про державну службу».

Отже, фактично позивач захищає своє право на належне пенсійне забезпечення, оскільки під час переведення на пенсію за віком відповідно до Закону України «Про державну службу» не були враховані спірні довідки, хоча такі надавалися із заявою 01.11.2023р. Подальші дії позивача були скеровані на зобов`язання пенсійного органу врахувати такі довідки.

Приймаючи рішення по справі та задовольняючи заявлений позов, суд першої інстанції, враховуючи Порядок призначення пенсій деяким категоріям осіб, затв. постановою КМ України № 622 від 14.09.2016р., виходив з того, що в примітці до довідки про складові заробітної для призначення пенсії державного службовця (посадовий оклад, надбавка за ранг, надбавка за вислугу років) зазначено, що для державних службовців, які на час звернення за призначенням пенсії працюють на посадах державної служби, зазначаються дані про встановлений особі посадовий оклад, надбавку за ранг та вислугу років в розмірах, установлених на день звернення за призначенням пенсії за останньою займаною посадою державної служби.

Отже, однією із таких вимог є актуальність даних про заробітну плату на час звернення особи за призначенням пенсії або, як це вказано у примітці «на день звернення за призначенням пенсії за останньою займаною посадою державної служби».

Однак, пенсійний орган при призначення позивачу 01.11.2023р. пенсії державного службовця під час обрахунку пенсії врахував довідки №№ 1-51/19, 1-51/21 від 17.01.2023р. про складові заробітної плати державного службовця станом на грудень 2022 року. Вказані довідки містять неактуальні на час звернення позивача за призначенням пенсії відомості про складові заробітної плати позивача, оскільки сформовані на підставі особових рахунків про нараховану та сплачену заробітну плату за грудень 2022 року.

При цьому позивач, звертаючись до пенсійного органу із заявою про перерахунок пенсії, долучила довідку № 1-51/604 від 01.11.2023р. про складові заробітної плати для призначення пенсії державного службовця та довідку № 1-51/605 від 01.11.2023р. про складові заробітної плати для призначення пенсії особі, яка має не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державної служби, і яка на момент виходу на пенсію не займає посади державної служби. Вказані довідки сформовані на підставі особових рахунків про нараховану та сплачену заробітну плату за жовтень 2023 року, тобто за останньою займаною посадою державної служби та складені за формою, затвердженою постановою Кабінету Міністрів /КМ/ України № 1-3 від 17.01.2017р. «Про форми довідок про заробітну плату для призначення пенсії державним службовцям».

Отже, враховуючи, що пенсія державного службовця позивачу призначена 01.11.2023р., то при здійсненні перерахунку такої пенсійний орган повинен був керуватися даними про складові заробітної плати станом на жовтень 2023 року, а не грудень 2022 року.

Така поведінка пенсійного органу і зумовила звернення позивача з заявою про перерахунок пенсії на підставі довідок №№ 1-51/604, 1-51/605 від 01.11.2023р., складених щодо актуальної на час призначення пенсії заробітної плати, що відповідає вимогам п.4 Порядку № 622.

Даючи оцінку спірним рішенням, які зумовили звернення позивача до суду з цим позовом, суд дійшов висновку, що спірні рішення відповідачів про відмову у проведенні перерахунку пенсії ОСОБА_1 не відповідають визначеним частиною другою статті 2 КАС України критеріям до такого роду рішень і чинному законодавству та порушують право позивача на пенсію відповідно до Закону України № 3723-XII від 16.12.1993р. «Про державну службу», тому такі рішення слід визнати протиправними та скасувати. Також наявні підстави для зобов`язання відповідача зобов`язання ГУ ПФ України у Львівській обл. здійснити перерахунок та виплату пенсії ОСОБА_1 пенсію за віком відповідно до Закону України № 3723-XII від 16.12.1993р. «Про державну службу», врахувавши при обчисленні розміру пенсії відомості про заробітну плату на підставі довідок №№ 1-51/604, 1-51/605 від 01.11.2023р.

Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції прийшов до правильних та обґрунтованих висновків про наявність підстав для задоволення позову із визначеним способом захисту позивача, з огляду на наступне.

Відповідно до ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з ст.46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними.

Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Згідно зі ст.12 Європейської соціальної хартії (переглянутої) 1996 року держава зобов`язана підтримувати функціонування системи соціального забезпечення, її задовільний рівень, докладати зусиль для її поступового посилення.

Частиною першою ст.4 Закону України № 1058-IV від 09.07.2003р. «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» визначено, що законодавство про пенсійне забезпечення в Україні, яке базується на Конституції України, складається з основ законодавства України про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, цього закону, Закону про недержавне пенсійне забезпечення, законів, якими встановлюються умови пенсійного забезпечення, відміни від загальнообов`язкового державного пенсійного страхування та недержавного пенсійного забезпечення, міжнародних договорів з пенсійного забезпечення, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, а також інших законів та нормативно-правових актів, прийнятих відповідно до законів про пенсійне забезпечення в Україні.

Згідно з ч.1 ст.10 цього Закону особі, яка має одночасно право на різні види пенсії (за віком, по інвалідності, у зв`язку з втратою годувальника), призначається один із цих видів пенсії за її вибором.

Положеннями абз.2 ч.3 ст.45 вказаного Закону передбачено, що при переведенні з одного виду пенсії на інший за бажанням особи може враховуватися заробітна плата (дохід) за періоди страхового стажу, зазначені в частині першій статті 40 цього Закону, із застосуванням показника середньої заробітної плати (доходу), який враховувався під час призначення (попереднього перерахунку) попереднього виду пенсії..

Умови пенсійного забезпечення державних службовців до 01.05.2016р. визначалися Законом України № 3723-XII від 16.12.1993р. «Про державну службу».

Відповідно до ч.1 ст.37 цього Закону на одержання пенсії державних службовців мають право чоловіки, які досягли віку 62 роки, та жінки, які досягли пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», за наявності страхового стажу, необхідного для призначення пенсії за віком у мінімальному розмірі, передбаченого абзацом першим частини першої статті 28 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», у тому числі стажу державної служби не менш як 10 років, та які на час досягнення зазначеного віку працювали на посадах державних службовців, а також особи, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, незалежно від місця роботи на час досягнення зазначеного віку. Пенсія державним службовцям призначається в розмірі 60 відсотків суми їх заробітної плати, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а до 01 січня 2011 року - страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, а особам, які на час звернення за призначенням пенсії не є державними службовцями, - у розмірі 60 відсотків заробітної плати працюючого державного службовця відповідної посади та рангу за останнім місцем роботи на державній службі, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а до 01 січня 2011 року - страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування.

До 01.05.2016р. (дата набрання чинності Законом України № 889-VIII від 10.12.2015р. «Про державну службу») право на пенсію державного службовця мали особи, які: а) досягли певного віку та мають передбачений законодавством страховий стаж; б) мали стаж державної служби не менш як 10 років, та на час досягнення зазначеного віку працювали на посадах державних службовців; а також особи, які мали не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, незалежно від місця роботи на час досягнення зазначеного віку.

Після 01.05.2016р. правове регулювання спірних правовідносин зазнало змін.

Зокрема, відповідно до ст.90 Закону України № 889-VIII від 10.12.2015р. «Про державну службу» пенсійне забезпечення державних службовців здійснюється відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Разом з тим, відповідно до п.10 Прикінцевих та перехідних положень цього Закону державні службовці, які на день набрання чинності цим Законом займають посади державної служби та мають не менш як 10 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державних службовців, визначених ст.25 попереднього Закону та актами Кабінету Міністрів України, мають право на призначення пенсії відповідно до ст.37 Закону України № 3723-ХІІ від 16.12.1993р. «Про державну службу» у порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців.

За приписами п.12 Прикінцевих та перехідних положень наведеного Закону для осіб, які на день набрання чинності цим Законом мають не менш, як 20 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державної служби, визначених ст.25 Закону України № 3723-ХІІ від 16.12.1993р. «Про державну службу» та актами Кабінету Міністрів України, зберігається право на призначення пенсії, відповідно до ст.37 Закону України № 3723-ХІІ від 16.12.1993р. «Про державну службу» в порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців.

Таким чином, Прикінцевими та перехідними положеннями Закону України № 889-VIII від 10.12.2015р. «Про державну службу» передбачено, що за наявності у особи станом на 01.05.2016р. певного стажу держслужби (10 років для осіб, що на зазначену дату займали посади державної служби, або 20 років стажу держслужби незалежно від того, чи працювала особа станом на 01.05.2016р. на держслужбі), така особа зберігає право на призначення пенсії відповідно до ст.37 Закону України № 3723-ХІІ від 16.12.1993р. «Про державну службу», але за певної додаткової умови: у порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців.

При цьому, обов`язковою умовою для збереження у особи права на призначення пенсії, відповідно до ст.37 Закону України № 3723-ХІІ від 16.12.1993р. «Про державну службу» після 01.05.2016р. є дотримання сукупності вимог, визначених ч.1 ст.37 цього Закону і Прикінцевих та перехідних положень Закону України № 889-VIII від 10.12.2015р. «Про державну службу», а саме: щодо віку, страхового стажу, стажу державної служби.

Отже, після 01.05.2016р. (дата набрання чинності Законом України № 889-VIII від 10.12.2015р. «Про державну службу») зберігають право на призначення пенсії державного службовця відповідно до ст.37 Закону України № 3723-ХІІ від 16.12.1993р. «Про державну службу» лише ті особи, які мають стаж державної служби, визначений п.п.10, 12 Прикінцевих та перехідних положень Закону України № 889-VIII від 10.12.2015р. «Про державну службу» та мають передбачені ч.1 ст.37 Закону України № 3723-ХІІ від 16.12.1993р. «Про державну службу» вік та страховий стаж.

Такий висновок відповідає правовій позиції, яка викладена у рішенні Верховного Суду у складі Касаційного адміністративного суду від 04.04.2018р. у зразковій справі № 822/524/18 та у постановах від 26.06.2018р. у справі № 676/4235/17, від 10.04.2019р. у справі № 607/2474/17.

Як установлено під час судового розгляду, позивач отримувала пенсію за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Рішенням Личаківського об`єднаного управління ПФ України м.Львова № 02 від 07.11.2023р. ОСОБА_1 переведено на пенсію за віком відповідно до Закону України «Про державну службу», із врахуванням довідки № 1-51/19 від 17.01.2023р. про складові заробітної плати державного службовця та довідки № 1-51/21 від 17.01.2023р. про складові заробітної плати для призначення пенсії особі, яка має не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державної служби, і яка на момент виходу на пенсію не займає посади державної служби; страховий стаж на момент призначення пенсії становить 42 роки 2 місяці 19 днів, в тому числі стаж державного службовця 27 років 6 місяців 23 дні.

Водночас, як встановлено судом, 01.11.2023р. Департаментом економічної політики Львівської обласної державної адміністрації видано ОСОБА_1 наступні довідки:

№ 1-51/604 про складові заробітної плати для призначення пенсії державного службовця;

№ 1-51/605 про складові заробітної плати для призначення пенсії особі, яка має не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державної служби, і яка на момент виходу на пенсію не займає посади державної служби.

ОСОБА_1 , звертаючись 01.11.2023р. до пенсійного органу із заявою про перехід на пенсію за віком згідно із Законом України «Про державну службу», надала вказані довідки про складові заробітної плати, видані Департаментом економічної політики Львівської обласної державної адміністрації, №№ 1-51/604, 1-51/605 від 01.11.2023р.

Відповідно до ч.1 ст.1 Закону України № 108/95-ВР від 24.03.1993р. «Про оплату праці» /Закон № 108/95-ВР/ заробітна плата це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку за трудовим договором власник або уповноважений ним орган виплачує працівникові за виконану ним роботу.

Статтею 2 цього Закону визначено структуру заробітної плати, до якої входить: основна та додаткова заробітна плата, а також заохочувальні та компенсаційні виплати.

Згідно з ч.1 ст.66 Закону України № 1788-ХІІ від 05.11.1991р «Про пенсійне забезпечення» до заробітку для обчислення пенсії включаються всі види оплати праці (виплат, доходу), на які відповідно до Закону України «Про збір на обов`язкове державне пенсійне страхування» нараховується збір на обов`язкове державне пенсійне страхування, в межах максимальної величини фактичних витрат на оплату праці найманих працівників, оподатковуваного доходу (прибутку), сукупного оподатковуваного доходу (граничної суми заробітної плати (доходу), з яких справляються страхові внески (збори) до соціальних фондів, що діяла на день одержання зазначеного заробітку (виплат, доходу).

Відповідно до п.3 Порядку призначення пенсій деяким категоріям осіб, затв. постановою КМ України № 622 від 14.09.2016р. (в редакції, чинній на момент видачі спірних довідок та переведення позивача на пенсію державного службовця), право на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону за наявності страхового стажу, необхідного для призначення пенсії за віком у мінімальному розмірі, передбаченого абзацом першим частини першої статті 28 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, з урахуванням стажу державної служби, передбаченого пунктом 2 цього Порядку, якщо до набрання чинності Законом України № 889-VIII від 10.12.2015р. «Про державну службу» не призначалася пенсія відповідно до Закону, мають, зокрема жінки, які досягли пенсійного віку, встановленого ст.26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Згідно п.4 Порядку призначення пенсій деяким категоріям осіб, затв. постановою КМ України № 622 від 14.09.2016р., пенсія державним службовцям призначається з дати звернення, але не раніше дати виникнення права, в розмірі 60 відсотків суми їх заробітної плати, до якої включаються всі види оплати праці, з якої сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а особам, які на час звернення за призначенням пенсії не є державними службовцями, - заробітної плати працюючого державного службовця відповідної посади та відповідного рангу за останнім місцем роботи на державній службі, до якої включаються всі види оплати праці, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування. При цьому:

посадовий оклад, надбавки за ранг та вислугу років враховуються в розмірах, установлених на день звернення за призначенням пенсії за останньою займаною посадою державної служби (або прирівняною до неї у разі відсутності у державному органі відповідних посад державної служби);

розмір виплат (крім посадових окладів, надбавок за ранг та вислугу років), що включаються в заробіток для обчислення пенсії, визначається за вибором того, хто звернувся за пенсією, за будь-які 60 календарних місяців роботи на посаді державної служби підряд перед зверненням за пенсією незалежно від наявності перерв починаючи з 1 травня 2016 року. Середньомісячна сума зазначених виплат за 60 календарних місяців визначається шляхом ділення загальної суми цих виплат на 60. За бажанням особи неповні місяці роботи на посаді державної служби враховуються як повні;

у разі коли в осіб, зазначених в пункті 2 цього Порядку, станом на дату звернення немає 60 календарних місяців роботи на посаді державної служби підряд перед зверненням за пенсією починаючи з 1 травня 2016 р., середньомісячна сума виплат (крім посадових окладів, надбавок за ранг та вислугу років) визначається шляхом ділення загальної суми таких виплат за наявні місяці роботи починаючи з 1 травня 2016 р. на кількість таких місяців. За бажанням особи неповні місяці роботи на посаді державної служби враховуються як повні. При цьому для державних службовців, які звернулися за призначенням пенсії у травні 2016 р., а також для осіб, які не працювали починаючи з 1 травня 2016 р. на посадах державної служби, сума виплат (крім посадових окладів, надбавок за ранг та вислугу років) визначається з розрахунку таких виплат за травень 2016 р. як за повний місяць;

матеріальна допомога та виплати, які нараховуються за період, що перевищує календарний місяць, враховуються в частині, що відповідає кількості місяців у розрахунковому періоді.

За бажанням осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, і які на момент виходу на пенсію не перебувають на державній службі, розмір зазначених в абзацах третьому - п`ятому цього пункту виплат визначається в середніх розмірах відносно визначених законодавством таких виплат за місяць, що передує місяцю звернення за призначенням пенсії, але не раніше травня 2016 р., за відповідною (прирівняною) посадою (посадами) за останнім місцем роботи на державній службі.

Пунктом 5 цього Порядку передбачено, що форма довідки про заробітну плату, що подається для призначення пенсії державним службовцям, затверджується правлінням Пенсійного фонду України за погодженням із Мінсоцполітики.

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_1 , звертаючись 01.11.2023р. до пенсійного органу із заявою про перехід на пенсію за віком згідно із Законом України «Про державну службу», надала пенсійному органу наступні довідки, видані Департаментом економічної політики Львівської обласної державної адміністрації:

№ 1-51/604 про складові заробітної плати для призначення пенсії державного службовця;

№ 1-51/605 про складові заробітної плати для призначення пенсії особі, яка має не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державної служби, і яка на момент виходу на пенсію не займає посади державної служби.

Факт долучення вказаних довідок до заяви позивача про призначення пенсії за віком відповідно до Закону України «Про державну службу» відповідачами не заперечується.

Зазначені довідки «Про складові заробітної плати для призначення пенсії державного службовця» складені за формою, затвердженою постановою правління ПФ України № 1-3 від 17.01.2017р. «Про форми довідок про заробітну плату для призначення пенсії державним службовцям», та містять відображення складових заробітної плати: посадовий оклад, надбавка за ранг, надбавка за вислугу років, на які нараховано єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування.

При цьому суд апеляційної інстанції враховує, що вказана постанова правління ПФ України № 1-3 від 17.01.2017р. була чинною на момент видачі позивачу спірних довідок 01.11.2023р. та звернення позивача до пенсійного органу із заявою про перехід на пенсію за віком згідно із Законом України «Про державну службу», до якої були долучені спірні довідки 01.11.2023р.

У затвердженій цією постановою формі довідки складові заробітної плати складаються з: посадового окладу, надбавку за ранг, надбавки за вислугу років, на які нараховано єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування.

Отже, всі відображені в довідках види оплати праці є складовими частинами заробітної плати позивача, з якої сплачені внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, тому вони мають прийматися до уваги при розрахунку розміру пенсії позивача.

Як правильно зауважив суд першої інстанції, в примітці до довідки про складові заробітної для призначення пенсії державного службовця (посадовий оклад, надбавка за ранг, надбавка за вислугу років) зазначено, що для державних службовців, які на час звернення за призначенням пенсії працюють на посадах державної служби, зазначаються дані про встановлений особі посадовий оклад, надбавку за ранг та вислугу років в розмірах, установлених на день звернення за призначенням пенсії за останньою займаною посадою державної служби.

Отже, однією із таких вимог є актуальність даних про заробітну плату на час звернення особи за призначенням пенсії або, як це вказано у примітці «на день звернення за призначенням пенсії за останньою займаною посадою державної служби».

Однак, пенсійний орган при призначенні позивачу 01.11.2023р. пенсії державного службовця під час обрахунку пенсії врахував довідки №№ 1-51/19, 1-51/21 від 17.01.2023р. про складові заробітної плати державного службовця станом на грудень 2022 року. Вказані довідки містять неактуальні на час звернення позивача за призначенням пенсії відомості про складові заробітної плати позивача, оскільки сформовані на підставі особових рахунків про нараховану та сплачену заробітну плату за грудень 2022 року.

При цьому позивач, звертаючись до пенсійного органу із заявою про перерахунок пенсії, долучила довідку № 1-51/604 від 01.11.2023р. про складові заробітної плати для призначення пенсії державного службовця та довідку № 1-51/605 від 01.11.2023р. про складові заробітної плати для призначення пенсії особі, яка має не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державної служби, і яка на момент виходу на пенсію не займає посади державної служби. Вказані довідки сформовані на підставі особових рахунків про нараховану та сплачену заробітну плату за жовтень 2023 року, тобто за останньою займаною посадою державної служби та складені за формою, затвердженою постановою Кабінету Міністрів /КМ/ України № 1-3 від 17.01.2017р. «Про форми довідок про заробітну плату для призначення пенсії державним службовцям».

Отже, враховуючи, що пенсія державного службовця позивачу призначена 01.11.2023р., то при здійсненні перерахунку такої пенсійний орган повинен був керуватися даними про складові заробітної плати станом на жовтень 2023 року, а не грудень 2022 року.

Така поведінка пенсійного органу і зумовила звернення позивача із заявою про перерахунок пенсії на підставі довідок №№ 1-51/604, 1-51/605 від 01.11.2023р., складених щодо актуальної на час призначення пенсії заробітної плати, що відповідає вимогам п.4 Порядку № 622.

Статтею 41 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» передбачено, що до виплат (доходів), що враховуються в заробітну плазу (дохід) застрахованої особи для обчислення пенсії, належать, зокрема:

1) суми виплат (доходу), отримуваних застрахованою особою після набрання чинності цим Законом, з яких згідно з цим Законом були фактично нараховані (обчислені) та сплачені страхові внески в межах встановленої законодавством максимальної величини заробітної плати (доходу), з якої сплачуються страхові внески, а після набрання чинності Законом України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» - максимальної величини бази нарахування єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, визначеної відповідно до закону;

2) суми виплат (доходу), отримуваних застрахованою особою до набрання чинності цим Законом, у межах сум, на які відповідно до законодавства, що діяло раніше, нараховувалися внески на державне соціальне страхування або збір на обов`язкове державне пенсійне страхування, а за періоди до запровадження обмеження максимального розміру заробітної плати (доходу), з якої сплачувалися зазначені внески (збір), - у межах сум, які відповідно до законодавства, що діяло раніше, включалися до заробітної плати, з якої обчислювалася пенсія відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення", і не перевищують 5,6 розміру середньої заробітної плати в Україні на день отримання зазначених сум.

Для осіб, які у період до запровадження обмеження максимального розміру заробітної плати (доходу), з якої сплачувалися внески на державне соціальне страхування або збір на обов`язкове державне пенсійне страхування, отримували заробітну плату (дохід) за результатами роботи, термін виконання якої перевищував календарний місяць, до заробітної плати (доходу) для обчислення пенсії враховуються суми виплат (доходу), які відповідно до законодавства, що діяло раніше, включалися і до заробітної плати, з якої обчислювалася пенсія відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення», і не перевищують 5,6 розміру середньої заробітної плати в Україні, у розрахунку на кожний місяць виконання роботи. Перелік таких осіб, а також порядок визначення для них заробітної плати (доходу) для обчислення пенсії встановлюється Кабінетом Міністрів України;

3) суми заробітної плати (доходу), визначені виходячи із здійсненої застрахованою особою доплати, передбаченої частиною третьою статті 24 цього Закону;

4) суми заробітної плати (доходу), визначені виходячи із сплачених страхових внесків за договором про добровільну сплату страхових внесків на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування.

Отже, отримувані застрахованою особою суми виплат, з яких були фактично нараховані та сплачені страхові внески або збір на обов`язкове державне пенсійне страхування, враховуються в заробіток (дохід) застрахованої особи для обчислення пенсії незалежно від того, чи входять вони до структури заробітної плати, на які нараховувався збір на обов`язкове державне пенсійне страхування, має враховуватися при обчисленні розміру пенсії, оскільки як перевагу мають спеціальні норми, що визначають виплати (доходи) для обчислення пенсії.

Конституційний Суд України неодноразово розглядав проблеми, пов`язані з реалізацією права на соціальний захист та неприпустимість обмеження конституційного права громадян на достатній життєвий рівень і сформулював правову позицію, згідно якої Конституція України та закони України відокремлюють певні категорії громадян України, що потребують додаткових гарантій соціального захисту з боку держави. До них, зокрема, належать громадяни, яким пенсія призначена за спеціальними законами.

Реалізація права на соціальний захист та неприпустимість обмеження прав громадян на достатній життєвий рівень закріплений нормами Конституції України, відповідно до яких конституційні права і свободи людини і громадянина гарантуються і не можуть бути скасовані. При прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод. Громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними. Конституційні права і свободи людини і громадянина не можуть бути обмежені, крім випадків, передбачених Конституцією України.

Таким чином, пенсійний орган під час нарахування та виплати позивачу пенсії державного службовця за віком відповідно до ст.37 Закону України № 3723-XII від 16.12.1993р. «Про державну службу» зобов`язаний був врахувати довідки №№ 1-51/604, 1-51/605 від 01.11.2023р., складені щодо актуальної на час призначення позивачу пенсії заробітної плати.

Враховуючи вищезазначене, оцінюючи спірні правовідносини відповідно до наявних в матеріалах справи документів та через аналіз діючого законодавства, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про наявність у позивача права на врахування довідок про складові заробітної плати №№ 1-51/604, 1-51/605 від 01.11.2023р. під час нарахування та виплати пенсії державного службовця за віком відповідно до ст.37 Закону України № 3723-XII від 16.12.1993р. «Про державну службу».

Оцінюючи викладені обставини у їх сукупності, суд погоджується з висновком суду першої інстанції, що рішення ГУ ПФ України в Донецькій обл. № 02 від 23.11.2023р., ГУ ПФ України в м.Києві № 02 від 30.11.2023р. та ГУ ПФ України в Одеській обл. № 02 від 05.03.2024р. є протиправними, через що правильно скасовані судом першої інстанції.

Статтею 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод передбачено, що кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

При цьому, під ефективним засобом (способом) слід розуміти такий, що призводить до потрібних результатів, наслідків, дає найбільший ефект.

Таким чином, ефективний спосіб захисту повинен забезпечити поновлення порушеного права, бути адекватним наявним обставинам та виключати подальше звернення особи до суду за захистом порушених прав.

Частиною 4 ст.245 КАС України визначено, що у випадку, визначеному пунктом 4 частини другої цієї статті, суд може зобов`язати відповідача - суб`єкта владних повноважень прийняти рішення на користь позивача, якщо для його прийняття виконано всі умови, визначені законом, і прийняття такого рішення не передбачає права суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд.

У випадку, якщо прийняття рішення на користь позивача передбачає право суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд, суд зобов`язує суб`єкта владних повноважень вирішити питання, щодо якого звернувся позивач, з урахуванням його правової оцінки, наданої судом у рішенні.

При цьому адміністративний суд не обмежений у виборі способів відновлення права особи, порушеного владними суб`єктами, і вправі обрати найбільш ефективний спосіб відновлення порушеного права, який відповідає характеру такого порушення з урахуванням обставин конкретної справи. Перебирання непритаманних суду повноважень державного органу не відбувається за відсутності обставин для застосування дискреції.

Верховний Суд у постанові від 23.12.2021р. у справі № 480/4737/19 та від 08.02.2022р. у справі № 160/6762/21 сформулював висновок, відповідно до якого ефективний спосіб захисту прав та інтересів особи в адміністративному суді має відповідати таким вимогам: забезпечувати максимально дієве поновлення порушених прав за існуючого законодавчого регулювання; бути адекватним фактичним обставинам справи; не суперечити суті позовних вимог, визначених особою, що звернулася до суду; узгоджуватися повною мірою з обов`язком суб`єкта владних повноважень діяти виключно у межах, порядку та способу, передбаченого законом.

Отже, ефективність судового захисту прав та інтересів особи в адміністративному судочинстві включає ефективність розгляду та вирішення справи, ефективність способу захисту, ефективність судового рішення та ефективність його виконання. Всі ці складові можна охопити єдиним терміном «ефективне правосуддя», що виступає еталоном для оцінки судової гілки влади та є запорукою довіри до неї з боку громадян, а також інших суб`єктів.

Таким чином, ефективний спосіб захисту повинен забезпечити поновлення порушеного права, бути адекватним наявним обставинам.

Виходячи з вищевикладеного, правильним способом відновлення порушених прав, свобод та інтересів, за захистом яких ОСОБА_1 звернулася до суду, слід вважати зобов`язання ГУ ПФ України у Львівській обл. здійснити ОСОБА_1 перерахунок та виплату пенсії за віком відповідно до Закону України № 3723-XII від 16.12.1993р. «Про державну службу» на підставі довідки про складові заробітної плати для призначення пенсії державного службовця (посадовий оклад, надбавка за ранг, надбавка за вислугу років) № 1-51/604 від 01.11.2023р. та довідки про складові заробітної плати для призначення пенсії особі, яка має не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державної служби, і яка на момент виходу на пенсію не займає посади державної служби № 1-51/605 від 01.11.2023р., з урахуванням фактично виплачених сум, починаючи з 17.11.2023р.

Разом з тим, колегія суддів вважає, що обраний спосіб захисту прав позивача повністю відповідає вимогам діючого законодавства.

Зокрема, відповідно до п.4.10 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», затв. постановою правління ПФ України № 22-1 від 25.11.2005р. (в редакції, діючій на момент прийняття спірних рішень), після призначення, перерахунку пенсії, поновлення виплати раніше призначеної пенсії, переведення з одного виду пенсії на інший вид електронна пенсійна справа засобами програмного забезпечення передається до органу, що призначає пенсію, за місцем фактичного проживання особи, за місцезнаходженням установи виконання покарань, де відбуває покарання засуджений до позбавлення (обмеження) волі, для здійснення виплати пенсії.

Встановлено, що позивач проживає у Львівській обл., перебуває на обліку в ГУ ПФ України у Львівській обл., пенсія за віком відповідно до Закону України № 3723-XII від 16.12.1993р. «Про державну службу» позивачу була призначена ГУ ПФ України у Львівській обл.

Відтак, саме ГУ ПФ України у Львівській обл. під час призначення 01.11.2023р. позивачу пенсії державного службовця зобов`язано було врахувати довідки №№ 1-51/604, 1-51/605 від 01.11.2023р., складені щодо актуальної на час призначення позивачу пенсії заробітної плати. Вказані довідки були надані ОСОБА_1 пенсійному органу із заявою від 01.11.2023р. про перехід на пенсію за віком згідно із Законом України «Про державну службу».

Отже, дії зобов`язального характеру щодо здійснення перерахунку та виплати ОСОБА_1 пенсії за віком відповідно до Закону України № 3723-XII від 16.12.1993р. «Про державну службу» має вчинити ГУ ПФ України у Львівській обл., оскільки саме цей пенсійний орган не врахував при призначенні позивачу пенсії довідки №№ 1-51/604, 1-51/605 від 01.11.2023р., складені щодо актуальної на час призначення пенсії заробітної плати.

Колегія суддів відхиляє решту доводів апелянтів, які наведені у поданих ними апеляційних скаргах, оскільки такі на правильність висновків суду не впливають, а відтак останні не можуть покладатися в основу скасування чи зміни оскарженого судового рішення.

Оцінюючи в сукупності обставини справи та враховуючи вищенаведені положення законодавства, колегія суддів приходить до переконання про наявність правових підстав для задоволення заявленого позову, з вищевикладених мотивів.

Право на вмотивованість судового рішення є складовою права на справедливий суд, гарантованого ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Як неодноразово вказував Європейський суд з прав людини, право на вмотивованість судового рішення сягає своїм корінням більш загального принципу, втіленого у Конвенції, який захищає особу від сваволі; рішення національного суду повинно містити мотиви, які достатні для того, щоб відповісти на істотні аспекти доводів сторони (рішення у справі «Руїз Торія проти Іспанії», параграфи 29 - 30). Це право не вимагає детальної відповіді на кожен аргумент, використаний стороною; більше того, воно дозволяє судам вищих інстанцій просто підтримати мотиви, наведені судами нижчих інстанцій, без того, щоб повторювати їх.

У рішенні «Петриченко проти України» (параграф 13) Європейський суд з прав людини вказував на те, що національні суди не надали достатнього обґрунтування своїх рішень, та не розглянули відповідні доводи заявника, навіть коли ці доводи були конкретними, доречними та важливими.

Наведене дає підстави для висновку, що доводи скаржника у кожній справі мають оцінюватись судами на предмет їх відповідності критеріям конкретності, доречності та важливості у рамках відповідних правовідносин з метою належного обґрунтування позиції суду.

Враховуючи наведене, суд апеляційної інстанції не встановив неправильного застосування норм матеріального права, невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи, порушень норм процесуального права при ухваленні судового рішення і погоджується з висновками суду першої інстанції у справі, якими вимоги позивача задоволені у визначений спосіб.

З огляду на викладене, суд першої інстанції правильно та повно встановив обставини справи, ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, доводи апеляційних скарг не спростовують висновків судового рішення, а тому підстав для скасування рішення суду колегія суддів не вбачає і вважає, що апеляційні скарги на нього слід залишити без задоволення.

За правилами ст.139 КАС України понесені судові витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги належить покласти на апелянтів ГУ ПФ України у Львівській обл. та ГУ ПФ України в Донецькій обл.

Керуючись ст.139, ч.4 ст.229, ст.311, п.1 ч.1 ст.315, ст.316, ч.1 ст.321, ст.ст.322, 325, 329 КАС України, апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційні скарги Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській обл. та Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій обл. на рішення Львівського окружного адміністративного суду від 17.01.2025р. в адміністративній справі № 380/10947/24 залишити без задоволення, а вказане рішення суду без змін.

Понесені судові витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги покласти на апелянтів Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській обл. та Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій обл.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її ухвалення, та може бути оскаржена у касаційному порядку у випадках, передбачених п.2 ч.5 ст.328 КАС України, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя Р. М. Шавель
судді Н. В. Бруновська
Р. Б. Хобор

Дата складання повного судового рішення: 19.01.2026р.