Справа № 420/42725/25
Суддя: Марин П.П.
Дата ухвалення: 2026-01-16 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

16 січня 2026 року м. Одеса

Суддя Одеського окружного адміністративного суду Марин П.П., розглянувши матеріали адміністративного позову ІНФОРМАЦІЯ_1 до Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень в Херсонській області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) про визнання протиправною та скасування постанови

ВСТАНОВИВ:

До Одеського окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов ІНФОРМАЦІЯ_1 до Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень в Херсонській області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), в якому позивач просить:

визнати протиправною та скасувати постанову ВП №78173042 від 19.11.2025 про накладення штрафу в розмірі 5100 грн.

Ухвалою суду від 31.12.2025 року адміністративний позов залишено без руху та позивачу надано час для усунення недоліків позовної заяви шляхом подання до суду документу про сплату судового збору в розмірі 2422,40 грн., а також клопотання про поновлення строку звернення до суду.

На виконання ухвали від 31.12.2025 представником ІНФОРМАЦІЯ_1 подано клопотання, в якому позивач просить:

1. Звільнити або відстрочити та/або розстрочити сплату судового збору та/або зменшити розмір ІНФОРМАЦІЯ_2 сплату судового збору.

2. У разі відмови у звільненні від сплати судового збору - відстрочити та/або розстрочити сплату судового збору, або зменшити його розмір.

3. У разі відмови у відстроченні сплати судового збору - розстрочити сплату судового збору.

4. У разі відмови у розстроченні судового збору - зменшити розмір судового збору та надати термін для його сплати.

В обґрунтування клопотання представник позивача зазначає, що ІНФОРМАЦІЯ_3 , будучи військовою установою, не має власних доходів і здійснює видатки лише в межах бюджетних асигнувань, затверджених Міністерством оборони України. З метою забезпечення сплати судового збору тимчасово виконуючий обов`язки помічника начальника відділу з правової роботи ІНФОРМАЦІЯ_4 капітаном ОСОБА_1 06.01.2026 підготовлено рапорт про необхідність сплати судового збору у сумі 2422,40 грн у термін до 09.01.2026 р. із зазначенням реквізитів для перерахування та проханням доручити фінансово-економічній службі здійснити оплату. Витяг із заявки на асигнування бюджетних коштів підтверджує, що потребу в коштах для сплати судового збору по оскарженню постанови по ВП №78173042 включено до заявки та направлено до Департаменту соціального забезпечення Міністерства оборони України. 08.01.2026 позивачем подано заяву про неможливість надати доказ сплати судового збору у визначений Ухвалою від 31.12.2025 термін. Однак станом на сьогодні фінансування для сплати судового збору не отримано. Причини затримки пов`язані з тим, що через дії відповідача щодо стягнення виконавчих зборів ІНФОРМАЦІЯ_3 фактично позбавлений можливості здійснювати видатки на сплату судових зборів та виконання судових рішень. ВПВР УЗПВР у Херсонській обл. надсилає постанови про стягнення виконавчого збору до органів казначейства для виконання, без стягнення основного боргу, унаслідок чого Казначейство списує кошти лише на виконавчий збір. Лист Головного управління Державної казначейської служби України у Херсонській області від 20.10.2025 свідчить, що на виконанні перебувають виконавчі документи про стягнення з ІНФОРМАЦІЯ_4 витрат виконавчого провадження та виконавчого збору на загальну суму 732 905,60 грн. Надходження коштів на рахунки ІНФОРМАЦІЯ_4 є періодичними та не перекривають зазначену суму, а усе, що надходить, автоматично списується Казначейством для погашення виконавчого збору, хоча пункт 10-2 Перехідних положень Закону України «Про виконавче провадження» прямо забороняє стягнення виконавчого збору під час дії воєнного стану. За таких умов ІНФОРМАЦІЯ_3 об`єктивно не має можливості самостійно та вчасно перерахувати судовий збір. Позивач ужив усіх необхідних заходів для отримання коштів, але їх фактичне спрямування на інші обов`язкові платежі позбавляє можливості виконати ухвалу суду у визначений строк.

Розглянувши заяву щодо сплати судового збору, суд зазначає таке.

Статтею 129 Конституції України однією із засад судочинства визначено рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом в тому числі й органів державної влади.

Відповідно до частини 3 статті 2 КАС України одним із принципів адміністративного судочинства є рівність усіх учасників адміністративного процесу перед законом і судом.

При цьому, частина 2 статті 44 КАС України покладає на учасників справи обов`язок добросовісно користуватися належними їм процесуальними правами і неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

Наведеними положеннями КАС України чітко окреслено характер процесуальної поведінки учасника справи, який зобов`язує останнього діяти сумлінно, тобто проявляти добросовісне ставлення до наявних у нього прав і здійснювати їх реалізацію таким чином, щоб забезпечити неухильне виконання своїх обов`язків, встановлених законом або судом.

Одним із таких процесуальних обов`язків учасників справи є надання особою, яка подає позовну заяву, документа про сплату судового збору (ст. 161 КАС України), що також вказувалось і в ухвалі суду про залишення позовної заяви без руху, для чого судом був встановлений строк, упродовж якого відповідачу необхідно було усунути зазначений недолік.

Тобто, позивач, маючи намір добросовісної реалізації належного йому права на подання позову, повинен був ще на стадії подання позовної заяви вжити заходи, спрямовані на виконання вимог закону щодо сплати судового збору, забезпечити неухильне і своєчасне виконання вимог процесуального закону і суду, зокрема, стосовно належного оформлення позовної заяви, в тому числі щодо надання документу про сплату судового збору, та, як особа зацікавлена у її поданні, повинна вчиняти усі можливі та залежні від неї дії, використовувати усі наявні засоби та можливості, передбачені законодавством.

Відтак, органи влади, що діють як суб`єкти владних повноважень від імені Держави та є учасниками процесу, мають діяти вчасно та в належний спосіб, вони не повинні допускати затримки та невиправданого зволікання при виконанні своїх процесуальних обов`язків.

Частиною першою статті 133 КАС України передбачено, що суд, враховуючи майновий стан сторони, може своєю ухвалою зменшити розмір належних до оплати судових витрат чи звільнити від їх оплати повністю або частково, чи відстрочити або розстрочити сплату судових витрат на визначений строк.

Статтею 8 Закону України "Про судовий збір" встановлено умови за яких суд своєю ухвалою може відстрочити або розстрочити сплату судового збору, зменшити його розмір або звільнити від сплати такого на певний строк, а саме: 1) розмір судового збору перевищує 5 відсотків розміру річного доходу позивача - фізичної особи за попередній календарний рік; або 2) позивачами є: а) військовослужбовці; б) батьки, які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину-інваліда, якщо інший з батьків ухиляється від сплати аліментів; в) одинокі матері (батьки), які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину-інваліда; г) члени малозабезпеченої чи багатодітної сім`ї; ґ) особа, яка діє в інтересах малолітніх чи неповнолітніх осіб та осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена; або 3) предметом позову є захист соціальних, трудових, сімейних, житлових прав, відшкодування шкоди здоров`ю.

Отже, КАС України та Законом України "Про судовий збір" встановлено вичерпний перелік умов, суб`єктів та коло правовідносин, за наявності яких, з огляду на майновий стан сторони, суд може, зокрема відстрочити сплату судового збору.

При цьому, особа, яка заявляє відповідне клопотання, згідно із частиною першою статті 77 КАС України повинна навести доводи і подати докази на підтвердження того, що її майновий/фінансовий стан перешкоджав (перешкоджає) сплаті нею судового збору у встановленому законодавством порядку і розмірі.

Зважаючи на те, що вищезазначені умови за наявності яких позивачу можливо було б відстрочити сплату судового збору, відсутні, і враховуючи те, що звільнення, відстрочення та розстрочення суб`єкту владних повноважень сплати судового збору може розцінюватися як надання державним органам певних процесуальних переваг перед іншими учасниками судового процесу - юридичними та фізичними особами, які зобов`язані сплачувати відповідний збір, підстави для задоволення клопотання позивача про відстрочення сплати судового збору за подання позовної заяви - відсутні.

Позивач, маючи однаковий обсяг процесуальних прав і обов`язків поряд з іншими учасниками справи, діє як суб`єкт владних повноважень та є бюджетною установою, що фінансується з Державного бюджету України, а тому обмежене її фінансування, зокрема, в частині видатків, передбачених на сплату судового збору, не є підставою для відстрочення, розстрочення, зменшення розміру або звільнення від сплати судових витрат останнього, оскільки кошти на вказані цілі повинні бути передбачені у кошторисі установи своєчасно і у повному обсязі.

Таким чином, особа, яка звертається до суду, повинна дотримуватися вимог процесуального закону стосовно форми і змісту позовної заяви, у тому числі й щодо сплати судового збору за подання позовної заяви, та вчиняти усі можливі та залежні від неї дії для виконання такого обов`язку.

Суд також враховує, що у постанові Великої Палати Верховного Суду від 14 січня 2021 року у справі № 0940/2276/18, зроблено висновок, що суд може відстрочити (розстрочити) сплату судового збору, враховуючи майновий стан особи, що звертається до суду. Цей висновок Великої Палати Верховного Суду стосується і суб`єкта владних повноважень. При цьому, у зазначеній постанові Велика Палата Верховного Суду сформулювала висновок про те, що звільнення юридичної особи від сплати судового збору за наявності майнового критерію, можливе виключно у випадку, якщо предметом позову у справі є захист соціальних, трудових, сімейних, житлових прав, відшкодування шкоди здоров`ю.

Для вирішення питання про відстрочення сплати судового збору необхідним є доведення особою, яка звертається із відповідним клопотанням, фінансової неможливості сплатити судовий збір. При цьому, оцінці також підлягають дії, вчинені скаржником задля сплати судового збору та причини, з яких такі дії не призвели до позитивного вирішення питання його сплати.

Детально дослідивши та проаналізувавши надані позивачем докази, надані для доведеності обґрунтованості підстав для відстрочення сплати судового збору у дані справі, суд зазначає, що доданий до клопотання лист Департамента Соціального забезпечення МОУ від 02.10.2025 року щодо фінансування видатків для виконання судових рішень по КЕКВ 2800 «Інші поточні видатки» що стосується окремих питань виплати грошового забезпечення та індексації військовослужбовцям Збройних Сил України, не підтверджує відсутність коштів у розпорядженні позивача, зокрема для сплати судового збору у цій справі у сумі 2422,40 грн, як і не доводить достатність ужитих заходів щодо виділення фінансування (у разі його відсутності, що позивачем не підтверджено жодними доказами) за напрямом "судових витрат".

Позивачем не надано на розгляд суду жодних належних та допустимих доказів, які б свідчили про неможливість сплатити судовий збір та вжиття послідовних та вичерпних заходів для сплати судового збору за подання позовної заяви саме у даній справі.

Суд враховує, що особа, яка утримується за рахунок державного бюджету, має право в межах бюджетних асигнувань здійснити розподіл коштів з метою забезпечення сплати судового збору (постанова Великої Палати Верховного Суду від 28 квітня 2021 року у справі № 640/3393/19).

Проте, доводи заявника не містять беззаперечних відомостей про час і обсяг очікуваних надходжень на рахунок позивача, призначених для сплати судового збору, й жодним чином не підтверджують виникнення у нього можливості сплатити такий збір упродовж нового строку. Обставини, пов`язані з фінансуванням установи чи організації з Державного бюджету України та відсутністю у них коштів, призначених для сплати судового збору, не можуть вважатися достатньою підставою для звільнення, розстрочення чи відстрочення від такої сплати.

З огляду на наведене суд вважає, що аналогічне повторне клопотання позивача про відстрочення (розстрочення) сплати судового збору з наведених ним підстав задоволенню не підлягає, оскільки незадовільне матеріальне забезпечення суб`єкта владних повноважень не є належною правовою підставою для цього в розумінні положень частини першої статті 8 Закону України "Про судовий збір".

Також, в ухвалі суду від 31.12.2025 року зазначено про необхідність подання клопотання про поновлення строку звернення до суду, проте у строк встановлений судом такого клопотання не подано.

Відповідно до п.1 ч.4 ст.169 КАС України, позовна заява повертається позивачеві, якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви, яку залишеного без руху, у встановлений судом строк.

Відповідно до ч. 6 ст. 169 Кодексу адміністративного судочинства України, про повернення позовної заяви суд постановляє ухвалу. Копія ухвали про залишення позовної заяви без руху або про повернення позовної заяви надсилається особі, яка подала заяву, не пізніше наступного дня після її постановлення. Копія позовної заяви залишається в суді.

Таким чином, враховуючи те, що позивач не усунув недоліки адміністративного позову у повному обсязі, що перешкоджає відкриттю провадження у даній справі, суд вважає необхідним повернути її позивачу.

Суд при цьому роз`яснює позивачу, що в силу приписів ч.8 ст.169 КАС України, повернення позовної заяви не позбавляє позивача права повторного звернення до адміністративного суду в порядку, встановленому Законом.

Оскільки позовна заява була подана в електронній формі, її екземпляр залишається в матеріалах судової справи та не надсилається позивачу.

Керуючись ст. 160, 169 КАС України суд

УХВАЛИВ:

Адміністративний позов ІНФОРМАЦІЯ_1 до Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень в Херсонській області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) про визнання протиправною та скасування постанови повернути позивачеві.

Роз`яснити позивачу, що відповідно до ч.8 ст.169 КАС України повернення позовної заяви не позбавляє його права повторного звернення до адміністративного суду в порядку, встановленому законом.

Ухвала набирає законної сили в порядку і строки, встановлені ст.256 КАС України.

Ухвала може бути оскаржена в порядку та строки встановлені ст.ст.293-295 КАС України.

Суддя/підпис П.П.Марин