Справа № 369/24041/25
Суддя: Хацько Н. О.
Дата ухвалення: 2026-01-19 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

про відмову у відкритті провадження

19 січня 2026 року м. Київ

Києво-Святошинський районний суду Київської області в складі головуючого судді Хацько Н.О., ознайомившись із позовною заявою ОСОБА_1 до Відділення поліції №1 Фастівського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Київській області про визнання дій протиправними щодо складання протоколу про адміністративне правопорушення, вилучення водійських прав, відправлення на спецмайданчик тимчасового утримання транспортного засобу, зобов`язання вчинити певні дії та відшкодування моральної шкоди,

встановила:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до Києво-Святошинського районного суду Київської області до Відділення поліції №1 Фастівського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Київській області про визнання дій протиправними щодо складання протоколу про адміністративне правопорушення, вилучення водійського посвідчення, відправлення на спецмайданчик тимчасового утримання транспортного засобу, зобов`язання вчинити певні дії та відшкодування моральної шкоди, в якому просить:

визнати протиправними дії відповідача щодо порушення особистого права на приватність; складання протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 510148, вилучення водійського посвідченя, відправлення на спецмайданчик тимчасового утримання транспортного засобу; зобов`язання вчинити певні дії, а саме повернути водійського посвідчення; відшкодування моральної шкоди у розмірі 50 000 грн.

В обґрунтування позову ОСОБА_1 посилається на те, що відповідач, діючи умисно порушив конституційні права позивача, склав і видав завідомо неправдивий протокол про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 510148, в результаті чого незаконного вилучив водійське посвідчення та відібрав автомобіль на спецмайданчик.

Згідно ухвали Києво-Святошинського районного суду Київської області від 30.12.2025 року дана справа була залишена без руху та надано строк для усунення недоліків.

Позивач на виконання ухвали суду надав заяву про усунення недоліків з додатками.

Вирішуючи питання про відкриття провадження у справі суд дійшов наступного висновку.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною першою статті 5 КАС України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист.

Тобто, адміністративне судочинство спрямоване на захист саме порушених прав осіб у сфері публічно-правових відносин, тобто для задоволення позову адміністративний суд повинен установити, що в зв`язку з прийняттям рішенням чи вчиненням дій (допущення бездіяльності) суб`єктом владних повноважень порушуються права, свободи чи охоронювані законом інтереси позивача.

Таким чином, підставами для визнання протиправним дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень є невідповідність їх вимогам чинного законодавства. При цьому, обов`язковою умовою для визнання таких дій/бездіяльності протиправними є також наявність факту порушення прав чи охоронюваних законом інтересів позивача у справі.

Разом з тим, складання протоколу - це процесуальні дії суб`єкта владних повноважень, які спрямовані на фіксацію адміністративного правопорушення та, в силу положень статті 251 Кодексу України про адміністративні правопорушення, є предметом оцінки суду в якості доказу вчинення такого правопорушення при розгляді справи про притягнення особи до адміністративної відповідальності.

Сам по собі протокол про адміністративне правопорушення не є рішенням суб`єкта владних повноважень, а тому позовні вимоги, спрямовані на фактичне визнання його протиправним, не підлягають розгляду в порядку адміністративного судочинства.

Статтею 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (право на ефективний засіб юридичного захисту) передбачено право особи, права та свободи якої було порушено, на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

При цьому під ефективним засобом (способом) слід розуміти такий, що призводить до потрібних результатів, наслідків, дає найбільший ефект.

Відтак, ефективний спосіб захисту повинен забезпечити поновлення порушених прав та бути адекватним наявним обставинам.

Оскарження дій працівника поліції щодо складання протоколу про адміністративне правопорушення, а також оскарження самого протоколу про адміністративне правопорушення, не породжують правовідносин, що можуть бути предметом спору.

Враховуючи зазначене вище слідує, що гарантоване статтею 55 Конституції України й конкретизоване у законах України право на судовий захист передбачає можливість звернення до суду за захистом порушеного права, але вимагає, щоб порушення, про яке стверджує позивач, було обґрунтованим. Таке порушення прав має бути реальним, стосуватися індивідуально виражених прав або інтересів особи, яка стверджує про їх порушення.

Так, звертаючись до суду з позовом, позивач фактично оскаржує дії органу поліції щодо складання протоколу про адміністративне правопорушення.

Особливості притягнення до адміністративної відповідальності визначені Кодексом України про адміністративні правопорушення.

Відповідно до частини 1 статті 254 Кодексу України про адміністративні правопорушення про вчинення адміністративного правопорушення складається протокол уповноваженими на те посадовою особою або представником громадської організації чи органу громадської самодіяльності.

Статтею 280 Кодексу України про адміністративні правопорушення визначено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Враховуючи вищезазначене слідує, що у протоколі про адміністративне правопорушення лише фіксуються виявлені порушення, а питання про винуватість чи невинуватість особи, стосовно якої складено такий протокол, вирішується під час розгляду справи про адміністративне правопорушення.

Водночас всі дії, які пов`язані із процедурою складання такого протоколу можуть бути оскаржені під час розгляду справи про адміністративне правопорушення, а не шляхом подання окремого позову.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 13 березня 2019 року, що прийнята за результатами розгляду справи №712/7385/17 про визнання протиправними дій щодо незаконного складення протоколу про адміністративне правопорушення, вказала на те, що оскільки дії відповідачів щодо складання протоколу про адміністративне правопорушення без ухвалення рішення про притягнення особи до адміністративної відповідальності не породжують правових наслідків для особи та не порушують його права, то вони окремо від постанови суду про притягнення до адміністративної відповідальності не оскаржуються.

Подібні висновки викладені й у постанові Великої Палати Верховного Суду у постанові від 19 червня 2019 року у справі № 638/3490/18. Зокрема суд касаційної інстанції у цій постанові виснував, що розгляд питання правомірності складання протоколу про адміністративне правопорушення в окремому позовному провадженні без аналізу матеріалів про притягнення особи до адміністративної відповідальності та рішення суб`єкта владних повноважень, винесеного за результатами їх розгляду, у сукупності з іншими доказами, не дозволить ефективно захистити та відновити (за наявності порушень) права особи, яка притягується до відповідальності, що не відповідає завданням адміністративного судочинства. При цьому сам по собі протокол про адміністративне правопорушення не є рішенням суб`єкта владних повноважень, а тому позовні вимоги, спрямовані на фактичне визнання його незаконним, не підлягають розгляду в порядку адміністративного судочинства.

Таким чином, враховуючи зазначенні вище висновки Великої Палати Верховного Суду слідує висновок, що і дії щодо складання протоколу про адміністративне правопорушення не може породжувати правових наслідків для особи, на яку він складений, а тому цей спір не є адміністративним.

Обраний позивачем спосіб захисту порушеного права, який стосується оскарження дій працівника поліції щодо складання протоколу про адміністративне правопорушення, не дозволить ефективно захистити та відновити права позивача.

Суд також звертає увагу на висновки Великої Палати Верховного Суду, що наведені в постанові від 30 січня 2019 року у справі № 803/3/18, та підтримані у ряді інших, відповідно до яких поняття "спір, який не підлягає розгляду в порядку адміністративного судочинства" слід тлумачити в більш широкому значенні, тобто як поняття, що стосується тих спорів, які не підлягають розгляду в порядку адміністративного судочинства, так і тих, які взагалі не підлягають судовому розгляду.

Суд зауважує, що оскарження дій працівника поліції щодо складання протоколу про адміністративне правопорушення, не породжують правовідносин, що можуть бути предметом спору. Відтак відсутність спору виключає можливість звернення до суду, оскільки відсутнє право, що підлягає судовому захисту.

Суд вважає, що дії відповідача щодо складання протоколу про адміністративне правопорушення окремо від постанови суду про притягнення до адміністративної відповідальності не оскаржуються, а тому цей спір не належить до юрисдикції ні адміністративних судів, ні цивільних, оскільки при складанні протоколу про адміністративне правопорушення, здійснювалися процесуальні дії, оцінка яким надається під час розгляду справи про адміністративне правопорушення.

В свою чергу суд вважає необхідним зазначити про те, що вимоги позивача про визнання протиправними дії відповідача щодо порушення особистого права на приватність, вилучення водійського посвідчення, відправлення на спецмайданчик тимчасового утримання транспортного засобу, зобов`язання вчинити певні дії, а саме повернути водійське посвідчення та відшкодування моральної шкоди у розмірі 50 000 грн. також не підлягають розгляду в порядку адміністративного та цивільного судочинства з тих підстав, що є похідними від вимоги про визнання протиправних дій щодо складання протоколу про адміністративне правопорушення, оскільки були вчинені внаслідок складання вказаного протоколу, також відшкодування моральної шкоди позивач просив, як заподіяну відповідачем, в результаті вказаних вище дій.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.170 КАС України суддя відмовляє у відкритті провадження в адміністративній справі, якщо позов не належить розглядати за правилами адміністративного судочинства.

Отже, позовні вимоги ОСОБА_1 не підлягають розгляду в порядку адміністравтиного судочинства, а тому необхідно відмовити у відкритті провадження.

При цьому, суд вважає за необхідне роз`яснити позивачу що такі вимоги взагалі не підлягають судовому розгляду в будь-якому позовному провадженні.

Керуючись пунктом 1 частини першої статті 170 КАС України, суддя

ухвалила:

Відмовити у відкритті провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до Відділення поліції №1 Фастівського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Київській області про визнання дій протиправними щодо складання протоколу про адміністративне правопорушення, вилучення водійського посвідчення, відправлення на спецмайданчик тимчасового утримання транспортного засобу, зобов`язання вчинити певні дії та відшкодування моральної шкоди.

Апеляційна скарга на ухвалу може бути подана до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її складання в порядку, визначеному ст.ст. 295-297 КАС України.

Повний текст ухвали суду складено 19.01.2026 року.

Суддя Наталя Хацько