Справа № 460/22340/25
Суддя: Д.П. Зозуля
Дата ухвалення: 2026-01-16 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІВНЕНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

і м е н е м У к р а ї н и

16 січня 2026 року м. Рівне№460/22340/25

Рівненський окружний адміністративний суд у складі судді Зозулі Д.П., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи, адміністративну справу за позовом

ОСОБА_1
доГоловного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області
про визнання дій протиправними, зобов`язання вчинення певних дій, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області про визнання протиправними дій щодо незарахування стажу державної служби періоду з 06.05.1977 по 21.04.1979 проходження строкової військової служби в Збройних Силах СРСР, періоду з 17.11.1981 по 31.10.1990 роботи в Острозькому райвиконкомі, та періоду з 15.04.2002 по 12.11.2015 роботи в Острозькій міській раді Рівненської області та щодо відмови у переведенні на пенсію за віком відповідно до п.12 розділу ХІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про державну службу» від 10.12.2015 №889-VIII, відповідно до ст.37 Закону України «Про державну службу» від 16.12.1993 №3723-XII, та скасування рішення №46 від 26.11.2025 та зобов`язання зарахувати до стажу державної служби періоди з 06.05.1977 по 21.04.1979, з 17.11.1981 по 31.10.1990 та період з 15.04.2002 по 12.11.2015 та перевести з 18.11.2025 на пенсію за віком відповідно до п.12 розділу ХІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про державну службу» від 10.12.2015 №889-VIII, відповідно до ст.37 Закону України «Про державну службу» від 16.12.1993 №3723-XII, обчисливши розмір пенсії в розмірі 60 % сум вказаних у довідці про складові заробітної плати для призначення особі пенсії державного службовця, яка працювала в державних органах, що провели класифікацію посад державної служби, та посаду якої було класифіковано (посадовий оклад, надбавка за ранг, надбавка за вислугу років) №59 від 18.11.2025 та №60 від 18.11.2025.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що позивач перебуває на обліку в пенсійному органі та отримує пенсію за віком на умовах Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування. Повідомлено, що в листопаді 2025 року позивач звернувся до пенсійного органу з заявою про переведення його на пенсію за віком на підставах Закону України Про державну службу, однак відповідач відмовив йому у такому переведенні у зв`язку з недостатністю стажу державної служби для призначення пенсії. Вважає відмову відповідача у призначенні пенсії протиправною та необґрунтованою, оскільки право на призначення пенсії підтверджується належними документами. З таких підстав, просив позов задовольнити.

Ухвалою суду від 09.12.2025 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін.

Відповідач подав до суду відзив на позовну заяву, в якому заперечив проти задоволення позовних вимог. На обґрунтування своїх заперечень зазначив, що періоди роботи посадових осіб в органах державної податкової служби на посадах, в період перебування на яких були присвоєні спеціальні звання, не зараховуються до стажу роботи, який дає право на призначення пенсії за нормами Закону України "Про державну службу". Вважає, що позивач не набула права на призначення пенсії на умовах Закону України Про державну службу, відповідач, відмовляючи їй у переведенні на пенсію за цим законом, діяв на підставі, в межах та у спосіб, визначені чинним законодавством, а тому просив відмовити у задоволенні позову повністю.

Оскільки розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження, то відповідно до вимог ч.4 ст.229 КАС України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Розглянувши матеріали та з`ясувавши всі обставини адміністративної справи, які мають юридичне значення для розгляду та вирішення спору по суті, дослідивши наявні у справі докази у їх сукупності, суд встановив таке.

З 10.06.2019 ОСОБА_1 перебуває на обліку в ГУ ПФУ в Рівненській області та отримує пенсію за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

18.11.2025 позивач звернувся до ГУ ПФУ в Рівненській області з заявою про переведення на пенсію за віком відповідно до Закону України Про державну службу.

За принципом екстериторіальності заява та додані до неї документи передані для розгляду до ГУ ПФУ в Полтавській області.

Рішенням від 26.11.2025 №46 ГУ ПФУ в Полтавській області відмовлено ОСОБА_1 у переведенні на інший вид пенсії, оскільки з 15.04.2002 він працював на посадах в органах місцевого самоврядування, які не враховуються до стажу державної служби. Повідомлено, що станом на 01.05.2016 заявник не займав посади державної служби та не має стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державних службовців, оскільки з 15.04.2002 заявник прийняв присягу посадової особи місцевого самоврядування.

Вирішуючи даний спір та надаючи правову оцінку встановленим обставинам, суд виходить з такого.

Стаття 46 Конституції України встановлено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними.

Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Пенсійне забезпечення державних службовців до 01.05.2016 було врегульованим Законом України Про державну службу №3723-XII від 16.12.1993 (далі Закон № 3723-XII).

З 01.05.2016 набрав чинності Закон України Про державну службу № 889-VIII від 10.12.2015, згідно Прикінцевих та перехідних положень втратив чинність Закон України Про державну службу від 16.12.1993 № 3723-ХІІ, крім статті 37, що застосовується до осіб, зазначених у пунктах 10 і 12 цього розділу.

Пунктом 10 розділу XI Прикінцеві та перехідні положення Закону України Про державну службу № 889-VIII від 10.12.2015 встановлено, що державні службовці, які на день набрання чинності цим Законом займають посади державної служби та мають не менш як 10 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державних службовців, визначених статтею 25 Закону України Про державну службу та актами Кабінету Міністрів України, мають право на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону України Про державну службу у порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців.

Відповідно до положень п. 12 розділу XI Прикінцеві та перехідні положення Закону України Про державну службу № 889-VIII від 10.12.2015 для осіб, які на день набрання чинності цим Законом мають не менш як 20 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державної служби, визначених статтею 25 Закону України Про державну службу та актами Кабінету Міністрів України, зберігається право на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону України Про державну службу у порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців.

Отже, Прикінцевими та перехідними положеннями Закону України Про державну службу № 889-VIII від 10.12.2015 передбачено, що за наявності в особи станом на 01 травня 2016 року певного стажу державної служби (10 років для осіб, що на зазначену дату займали посади державної служби, або 20 років незалежно від того, чи працювала особа станом на 01 травня 2016 року на державній службі), така особа зберігає право на призначення пенсії відповідно до ст. 37 Закону України Про державну службу № 3723-XII від 16.12.1993, але за певної додаткової умови: у порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців.

Обов`язковою умовою для збереження в особи права на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону України Про державну службу № 3723-XII від 16.12.1993 після 1 травня 2016 року є дотримання сукупності вимог, визначених ч.1 ст.37 вказаного Закону та Прикінцевих та перехідних положень Закону України Про державну службу № 889-VIII від 10.12.2015, а саме щодо віку, страхового стажу, стажу державної служби.

Тобто, після 1 травня 2016 року (дата набрання чинності Законом України "Про державну службу" №889-VIII від 10.12.2015) зберігають право на призначення пенсії державного службовця відповідно до статті 37 Закону України Про державну службу № 3723-XII від 16.12.1993 лише ті особи, які мають стаж державної служби, визначений пунктами 10, 12 Прикінцевих та перехідних положень Закону України Про державну службу № 889-VIII від 10.12.2015 року та мають передбачені ч.1 ст.37 Закону України Про державну службу № 3723-XII від 16.12.1993 вік і страховий стаж.

Аналогічні правові позиції викладені в постанові Великої Палати Верховного Суду від 13.02.2019 року по справі № 822/524/18 та у постанові Верховного Суду від 26.06.2018 року по справі № 676/4235/17.

Відповідно до ст. 37 Закону України Про державну службу № 3723-XII від 16.12.1993 (у редакції на час набрання чинності Законом України Про державну службу № 889-VIII від 10.12.2015) на одержання пенсії державних службовців мають право чоловіки, які досягли віку 62 роки, та жінки, які досягли пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", за наявності страхового стажу, необхідного для призначення пенсії за віком у мінімальному розмірі, передбаченого абзацом першим частини першої статті 28 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, у тому числі стажу державної служби не менш як 10 років, та які на час досягнення зазначеного віку працювали на посадах державних службовців, а також особи, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, незалежно від місця роботи на час досягнення зазначеного віку.

Пунктом 8 розділу XI Прикінцеві та перехідні положення Закону № 889-VIII регламентовано, що стаж державної служби за періоди роботи (служби) до набрання чинності цим Законом обчислюється у порядку та на умовах, установлених на той час законодавством.

Отже, стаж державної служби за періоди роботи до 01 травня 2016 року обчислюється відповідно до законодавства, що діяло раніше, та на тих умовах і в порядку, що були ними передбачені.

Стаж державної служби до набрання чинності Законом № 889-VIII обчислювався відповідно до Порядку обчислення стажу державної служби, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 03 травня 1994 року № 283 (далі - Порядок № 283), та додатку до нього (були чинними до 01 травня 2016 року).

Пунктом 5 постанови Кабінету Міністрів України Про порядок обчислення стажу державної служби від 03 травня 1994 року № 283, якою затверджено Порядок обчислення стажу державної служби, регламентовано, що обчислений відповідно до цього Порядку стаж державної служби застосовується для встановлення державним службовцям надбавки за вислугу років, надання додаткових оплачуваних відпусток та призначення пенсії.

Пунктом 1 Порядку № 283 встановлено, що цим Порядком визначаються посади і органи, час роботи в яких зараховуються до стажу державної служби.

Згідно з п. 2 Порядку № 283 до стажу державної служби зараховується робота (служба): на посадах державних службовців у державних органах, передбачених у статті 25 Закону України Про державну службу, а також на посадах, віднесених Кабінетом Міністрів України до відповідної категорії посад державних службовців; на посадах керівних працівників і спеціалістів в апараті органів прокуратури, судів, нотаріату, дипломатичної служби, митного контролю, внутрішніх справ, служби безпеки, розвідувальних органів, інших органів управління військових формувань, Держспецзв`язку, Адміністрації Держспецтрансслужби, державної податкової та контрольно-ревізійної служби, Держфінінспекції, її територіальних органів.

Відповідно до пункту 2 Порядку 283, до стажу державної служби зараховується робота (служба), зокрема,: на посадах державних службовців у державних органах, передбачених у статті 25 Закону України Про державну службу, а також на посадах, віднесених Кабінетом Міністрів України до відповідної категорії посад державних службовців; на посадах керівних працівників і спеціалістів в апараті органів прокуратури, судів, нотаріату, дипломатичної служби, митного контролю, внутрішніх справ, служби безпеки, розвідувальних органів, інших органів управління військових формувань, Держспецзв`язку, Адміністрації Держспецтрансслужби, державної податкової та контрольно-ревізійної служби, Держфінінспекції, її територіальних органів; на посадах керівних працівників і спеціалістів державних органів колишніх УРСР та інших республік, а також колишнього СРСР згідно з додатком; на посадах в органах місцевого самоврядування передбачених статтею 14 Закону України Про службу в органах місцевого самоврядування та на посадах керівних працівників і спеціалістів виконавчих комітетів місцевих рад, їх управлінь, самостійних відділів, інших структурних підрозділів.

Пунктом 4 Порядку № 283 закріплено, що документом для визначення стажу державної служби є трудова книжка та інші документи, які відповідно до чинного законодавства підтверджують стаж роботи. Скарги, пов`язані з визначенням стажу роботи державних службовців, розглядаються згідно з чинним законодавством.

Як свідчать записи трудової книжки позивача, 15.04.2002 ОСОБА_1 обраний секретарем Острозької міської ради. Цього ж дня позивач прийняв присягу посадової особи місцевого самоврядування та присвоєно йому 7 ранг посадової особи місцевого самоврядування. 26.04.2006 позивач обраний секретарем Острозької міської ради на другий термін; 12.11.2010 обраний секретарем Острозької міської ради на третій термін; 12.11.2015 звільнений з займаної посади у зв`язку з закінченням строку повноважень; 23.05.2016 призначений на посаду заступника начальника відділу освіти виконкому Острозької міської ради, присвоєно 7 ранг посадової особи місцевого самоврядування; 16.03.2017 звільнений з посади заступника начальника відділу освіти виконкому Острозької міської ради.

При цьому, суд враховує, що відповідачем не ставиться під сумнів достовірність наведеної в трудовій книжці позивача інформації. Проте, відповідач заперечує саму можливість зарахування періоду її роботи в органах місцевого самоврядування до стажу державної служби, оскільки в цей період їй присвоювалися спеціальні звання.

Суд такі твердження відповідача оцінює критично та відхиляє як безпідставні, з огляду на таке.

Правові, організаційні, матеріальні та соціальні умови реалізації громадянами України права на службу в органах місцевого самоврядування, загальні засади діяльності посадових осіб місцевого самоврядування, їх правовий статус, порядок та правові гарантії перебування на службі в органах місцевого самоврядування регулює Закон України "Про службу в органах місцевого самоврядування" від 07.06.2001 № 2493-III (далі - Закон від 07.06.2001 № 2493-III).

Служба в органах місцевого самоврядування - це професійна, на постійній основі діяльність громадян України, які займають посади в органах місцевого самоврядування, що спрямована на реалізацію територіальною громадою свого права на місцеве самоврядування та окремих повноважень органів виконавчої влади, наданих законом (ст. 1 Закону від 07.06.2001 № 2493-III)

Посадовою особою місцевого самоврядування, в розумінні ст.2 Закону від 07.06.2001 № 2493-III, є особа, яка працює в органах місцевого самоврядування, має відповідні посадові повноваження щодо здійснення організаційно-розпорядчих та консультативно-дорадчих функцій і отримує заробітну плату за рахунок місцевого бюджету.

Відповідно до п.2 Прикінцевих та перехідних положень Закону від 07.06.2001 № 2493-III, дія Закону від 16.12.1993 №3723-ХІІ поширюється на органи і посадових осіб місцевого самоврядування в частині, що не суперечить Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні", цьому Закону та іншим законам України, що регулюють діяльність місцевого самоврядування.

Пунктом 6 Порядку обчислення стажу державної служби, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25.03.2016 № 229 передбачено, що стаж державної служби за періоди роботи (служби) до набрання чинності Законом від 10.12.2015 № 889-VIII обчислюється відповідно до п. 8 розділу XI Прикінцевих та перехідних положень Закону України від 10.12.2015 № 889-VIII.

Згідно з п. 8 Прикінцевих положень Закону від 10.12.2015 № 889-VIII стаж державної служби за періоди роботи (служби) до набрання чинності цим Законом обчислюється у порядку та на умовах, установлених на той час законодавством.

Порядком обчислення стажу державної служби, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України № 283 від 03.05.1994 (далі Порядок № 283) (чинним до 01.05.2016, тобто в період проходження позивачем служби в органі місцевого самоврядування) визначались посади і органи, час роботи в яких зараховується до стажу державної служби.

Так, п. 2 Порядку № 283 передбачено, що до стажу державної служби зараховується робота (служба), в тому числі, на посадах в органах місцевого самоврядування, передбачених у статті 14 Закону від 07.06.2001 № 2493-III, а також на інших посадах, не зазначених у цій статті, віднесених Кабінетом Міністрів України до відповідної категорії посад в органах місцевого самоврядування.

Стаття 14 Закону від 07.06.2001 № 2493-III встановлює категорії посад в органах місцевого самоврядування, відповідно до яких: п`ята категорія посади, зокрема секретарі міських рад.

Отже, посада секретаря міської ради включена до переліку посад, робота на яких зараховується при обчисленні стажу державної служби.

Встановлені обставини справи в їх сукупності дають підстави для висновку, що відповідач, не зарахувавши до стажу на державній службі період роботи секретарем виконкому Острозької міської ради з 15.04.2002 по 12.11.2015 діяв не на підставі, не в межах повноважень та не у спосіб, що визначені законодавством, а отже такі дії відповідача є протиправними.

Отже, рішення про відмову у переході на пенсію за віком згідно з Законом України «Про державну службу» від 26.11.2025 №46, яке ґрунтується на висновках пенсійного органу про незарахування до стажу державної служби періоду роботи позивача в органах місцевого самоврядування з 15.04.2002 по 12.11.2015, не відповідає критеріям правомірності, визначеним ч.2 ст.2 КАС України, є протиправним та підлягає скасуванню.

З огляду на наведене, порушене право позивача підлягає відновленню шляхом зобов`язання відповідача зарахувати до його стажу на державній службі період роботи секретарем виконкому Острозької міської ради з 15.04.2002 по 12.11.2015.

Поряд з цим, щодо зарахування до стажу державної служби періоду проходження строкової військової служби в Збройних Силах СРСР з 06.05.1977 по 21.04.1979 та періоду роботи з 17.11.1981 по 31.10.1990, то жодних доказів не зарахування пенсійним органом цих періодів до стажу державної служби позивачем суду не надано та матеріали справи не містять, а тому правові підстави вважати порушеними права позивача в цій частині на час розгляду даної справи відсутні.

Суд також враховує, що обов`язковою умовою для збереження у особи права на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону №3723-ХІІ після 01.05.2016 є дотримання сукупності вимог, визначених ч.1 ст. 37 Закону №3723ХІІ і Прикінцевих та перехідних положень Закону №889-VIII, а саме: щодо віку, страхового стажу, стажу державної служби.

Матеріали справи свідчать, що позивач досягнув необхідного пенсійного віку та має достатньо для призначення пенсії страхового стажу. Водночас, рішення від 26.11.2025 не містить висновків пенсійного органу щодо періодів, які зараховано до стажу державної служби позивача, лише зазначено про невключення до нього періоду роботи позивача в органі місцевого самоврядування з 15.04.2002.

Поряд з цим, повноважним органом для обрахунку та призначення пенсії (переведення на інший вид пенсії) є Пенсійний фонд, до компетенції якого й належить розгляд документів, поданих до заяви. Суд не може перебирати компетенцію суб`єктів владних повноважень та досліджувати документи, яким не надана оцінка, встановлювати на їх основі наявність чи відсутність права та встановлювати наявний стаж на призначення пенсії чи його достатність, за умови, що таких дій не вчинив відповідач.

Таким чином, оскільки пенсійним органом ще не здійснено розрахунок загального стажу роботи позивача згідно зі всіма записами трудової книжки, стажу державної служби (в т.ч. з урахуванням періоду з 15.04.2002 по 12.11.2015) та не зроблено висновок чи такий є достатнім для призначення пенсії позивачу, не надано оцінку дотримання позивачем сукупності всіх умов для призначення пенсії, та відповідності вимогам закону довідок про складові заробітної плати №59, №60 від 18.11.2025, то позовні вимоги про зобов`язання перевести позивача на пенсію за віком відповідно до Закону України «Про державну службу» і обчислити розмір його пенсії підставі вказаних довідок на даній стадії є передчасними.

Враховуючи наведене, суд вважає, що належним способом відновлення прав та інтересів позивача у спірних правовідносинах є зобов`язання ГУ ПФУ в Полтавській області повторно розглянути питання щодо переведення позивача на пенсію за віком відповідно до Закону України «Про державну службу» із врахуванням висновків суду на підставі його заяви від 18.11.2025 та прийняти відповідне рішення.

При цьому, суд звертає увагу, що відповідно до пункту 4.2 Порядку №22-1, після реєстрації заяви та сканування копій документів засобами програмного забезпечення за принципом екстериторіальності визначається структурний підрозділ органу, що призначає пенсію, який формує атрибути сканованих документів (із зазначенням часу їх створення), електронну пенсійну справу.

Судом встановлено, що для прийняття рішення за результатами поданої позивачем заяви за принципом екстериторіальності структурним підрозділом визначено ГУ ПФУ в Полтавській області, рішенням якого позивачу відмовлено в призначенні пенсії за віком.

Тож, дії зобов`язального характеру щодо зарахування спірних періодів страхового стажу позивача має вчинити територіальний орган Пенсійного фонду України, визначений за принципом екстериторіальності, що вирішував питання про призначення позивачу пенсії за віком, яким у цьому випадку є ГУ ПФУ в Полтавській області.

В силу вимог ч.ч. 1, 2 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідач не виконав процесуального обов`язку доказування своєї позиції та не довів правомірності своєї поведінки у спірних правовідносинах, натомість доводи позивача частково відповідають обставинам справи та ґрунтуються на нормах матеріального закону.

З огляду на наведене, позовна заява підлягає до часткового задоволення.

Відповідно до ч.3 ст.139 КАС України на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань відповідача слід стягнути сплачений ним судовий збір пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись статтями 241-246, 255, 257-262, 295 КАС України, суд

В И Р І Ш И В :

Позов задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області від 26.11.2025 №46 про відмову у переведенні на інший вид пенсії.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Полтавській області зарахувати до стажу державної служби ОСОБА_1 період роботи секретарем виконкому Острозької міської ради з 15.04.2002 по 12.11.2015.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Полтавській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 18.11.2025 про перехід на пенсію за віком відповідно до Закону України «Про державну службу», з урахуванням стажу державної служби з 15.04.2002 по 12.11.2015.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. Апеляційна скарга подається безпосередньо до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

Повний текст рішення складений 16 січня 2026 року

Учасники справи:

Позивач - ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ЄДРПОУ/РНОКПП НОМЕР_1 )

Відповідач - Головне управління Пенсійного фонду України в Полтавській області (вул. Гоголя, 34,м. Полтава,Полтавська обл.,36014, ЄДРПОУ/РНОКПП 13967927)

Суддя Д.П. Зозуля