Справа № 160/20897/25
Суддя: Ніколайчук Світлана Василівна
Дата ухвалення: 2026-01-19 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі
головуючого судді Ніколайчук С.В.
розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін у місті Дніпрі адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до ІНФОРМАЦІЯ_1 ( АДРЕСА_2 , код ЄДРПОУ НОМЕР_2 ) про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії
18 липня 2025 року ОСОБА_1 звернувся до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з позовною заявою до ІНФОРМАЦІЯ_1 , у якій просить:
- визнати дії ІНФОРМАЦІЯ_2 протиправними та скасувати рішення №10/5562 від 05 червня 2025 року про відмову у наданні відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період;
- зобов`язати комісію ІНФОРМАЦІЯ_3 , повторно розглянути заяву ОСОБА_1 , про відстрочку від призову на військову службу під час мобілізації на підставі пункту 2 частини 3 статті 23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію»;
- на час розгляду справи в суді, заборонити ІНФОРМАЦІЯ_4 , вчиняти дії щодо мобілізації та призову ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , на військову службу до мобілізації до набрання законної сили рішення суду за позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_3 про визнання протиправною бездіяльність та зобов`язання вчинити дії;
- зобов`язати ІНФОРМАЦІЯ_6 вилучити з Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів запис про розшук ОСОБА_1 .
В обґрунтування адміністративного позову позивач зазначив, що він засобом поштового зв`язку надіслав до ІНФОРМАЦІЯ_7 заяву про надання відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації на підставі абзацу 2 частини 3 статті 23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію».
Проте повідомленням №10/5562 ІНФОРМАЦІЯ_8 у місті Кривий Ріг від 05 червня 2025 року, ОСОБА_1 було відмовлено у наданні відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації, та зазначено, за результатами розгляду заяви, протоколом від 04 червня 2025 року №90, комісія ухвалила рішення про відмову у наданні відстрочки з тих підстав, що у наданій довідці №698 від 25.05.2025 року ОСОБА_1 працює в комунальному закладі позашкільної освіти «Дитячо-юнацька спортивна школа №5» Криворізької міської ради, але позашкільна освіта - за рівнем освіти не відноситься до закладів фахової передвищої освіти, професійної (професійно-технічної) освіти чи закладів загальної середньої освіти. А також вказано, що подані документи не відповідають вимогам пункту 58 «Порядку проведення призову громадян на військову службу під час мобілізації, на особливий період», затвердженою постановою Кабінету Міністрів України від 16.05.2024 року № 560 з чим позивач не погоджується, тому просить позовні вимоги задовольнити у повному обсязі.
Ухвалою від 23 липня 2025 року суд відкрив в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін та проведення судового засідання, за наявними у справі матеріалами.
25.06.2025 року від відповідача надійшов відзив на позовну заяву, де останній вказав, що заперечує проти позовних вимог, вважає їх не обґрунтованими та зазначає, що позивачу було відмовлено у результаті не виконання ним двох вимог, які встановлені Порядком № 560.
Посада позивач «тренер - викладач» відноситься до посади педагогічних працівників, але за рівнем освіти позивач не має підстав для отримання відстрочки статтею 23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію».
Щодо раніше наданої позивачу відстрочки від призову, зазначаю що у зв`язку зі змінами в законодавстві України відстрочку за пунктом 2 частини 3 статті 23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» відстрочку від призову оформлюють педагогічні працівники з певними рівнями освіти.
Згідно з ч. 5, 8 ст. 262 Кодексу адміністративного судочинства України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. При розгляді справи за правилами спрощеного позовного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи.
Відповідно до ч.1 ст. 257 КАС України за правилами спрощеного позовного провадження розглядаються справи незначної складності.
Частинами 5, 8 ст. 262 КАС України передбачено, що суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами. При розгляді справи за правилами спрощеного позовного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи.
Відповідно до вимог статей 257, 262 КАС України справу розглянуто за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи у письмовому провадженні.
Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив таке.
ОСОБА_1 засобом поштового зв`язку надіслав до ІНФОРМАЦІЯ_7 заяву про надання відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації на підставі абзацу 2 частини 3 статті 23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію».
До заяви позивач надав такі документи:
1. Довідка від 26.05.2025 року № 698 (1 прим. на 1 арк);
3. Копія посвідчення № 4132 (1 прим. на 1 арк);
4. Копія довідки про атестацію тренера-викладача (1 прим. на 1 арк);
5. Копія Свідоцтва про підвищення кваліфікації ІФ 05540712/001540-24 (1 прим. на 1 арк);
6. Копія Диплому про перепідготовку НОМЕР_3 (1 прим. на 1 арк);
7. Копія Трудової книжки НОМЕР_4 (1 прим. на 4 арк);
8. Копія Довідки про присвоєння ідентифікаційного номера ОСОБА_1 (1 прим. на 1 арк);
9. Копія паспорту НОМЕР_5 (1 прим. на 3 арк);
Повідомленням №10/5562 ІНФОРМАЦІЯ_9 від 05 червня 2025 року ОСОБА_1 відмовлено у наданні відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації та зазначено, що за результатами розгляду заяви, протоколом від 04 червня 2025 року №90 Комісія ухвалила рішення про відмову у наданні відстрочки з тих підстав, що у наданій довідці №698 від 25.05.2025 року ОСОБА_1 працює в комунальному закладі позашкільної освіти «Дитячо-юнацька спортивна школа №5» Криворізької міської ради, але позашкільна освіта - за рівнем освіти не відноситься до закладів фахової передвищої освіти, професійної (професійно-технічної) освіти чи закладів загальної середньої освіти. А також вказано, що подані документи не відповідають вимогам пункту 58 «Порядку проведення призову громадян на військову службу під час мобілізації, на особливий період», затвердженою постановою Кабінету Міністрів України від 16.05.2024 року №560, рішення комісії може бути оскаржене у судовому порядку.
Позивач вважає протиправними дії відповідача щодо не надання відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації на підставі абзацу 2 частини 3 статті 23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», у зв`язку з чим останній, через свого представника, звернувся до суду з цим позовом.
Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи, доводам позивача, викладеним в позовній заяві, та доводам відповідача, викладеним у відзиві на позов, суд врахував такі норми чинного законодавства, які діяли на момент виникнення спірних правовідносин, та релевантні їм джерела права.
Відповідно до частини 1 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
Статтею 19 Конституції України встановлено, що правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відповідно до статті 65 Конституції України захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, шанування її державних символів є обов`язком громадян України.
Відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України Президент України приймає відповідно до закону рішення про загальну або часткову мобілізацію та введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях у разі загрози нападу, небезпеки державній незалежності України.
Указом Президента України від 24.02.2022 №64/2022 "Про введення воєнного стану в Україні", у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України "Про правовий режим воєнного стану" введено в Україні воєнний стан, який триває до цього часу.
Указом Президента України від 24.02.2024 №69/2022 "Про загальну мобілізацію" було оголошено про загальну мобілізацію на території Вінницької, Волинської, Дніпропетровської, Донецької, Житомирської, Закарпатської, Запорізької, Івано-Франківської, Київської, Кіровоградської, Луганської, Львівської, Миколаївської, Одеської, Полтавської, Рівненської, Сумської, Тернопільської, Харківської, Херсонської, Хмельницької, Черкаської, Чернівецької, Чернігівської областей, міста Києва, яка триває по даний час.
Правове регулювання відносин між державою і громадянами України у зв`язку з виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, а також загальні засади проходження в Україні військової служби визначається Законом України "Про військовий обов`язок і військову службу" від 25.03.1992 №2232-ХІІ (Закон №2232-ХІІ в редакції, діючій на час виникнення спірних правовідносин).
Згідно з частиною першою статті 1 Закону №2232-ХІІ захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України є конституційним обов`язком громадян України.
Відповідно до ч. 10 ст. 1 Закону №2232-XII громадяни України, які приписані до призовних дільниць або перебувають у запасі Збройних Сил України, Служби безпеки України, Служби зовнішньої розвідки України чи проходять службу у військовому резерві, зобов`язані:
- прибувати за викликом районного (об`єднаного районного), міського (районного у місті, об`єднаного міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки (далі - відповідні районні (міські) територіальні центри комплектування та соціальної підтримки), Центрального управління або регіонального органу Служби безпеки України, відповідного підрозділу Служби зовнішньої розвідки України для оформлення військово-облікових документів (посвідчень про приписку до призовних дільниць, військових квитків, тимчасових посвідчень військовозобов`язаних), приписки, проходження медичного огляду, направлення на підготовку з метою здобуття або вдосконалення військово-облікової спеціальності, призову на військову службу або на збори військовозобов`язаних та резервістів;
- проходити медичний огляд та лікування в лікувально-профілактичних закладах згідно з рішеннями комісії з питань приписки, призовної комісії або військово-лікарської комісії відповідного районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки, закладів охорони здоров`я Служби безпеки України, а у Службі зовнішньої розвідки України - за рішенням керівників відповідних підрозділів або військово-лікарської комісії Служби зовнішньої розвідки України;
- проходити підготовку до військової служби, військову службу і виконувати військовий обов`язок у запасі;
- виконувати правила військового обліку, встановлені законодавством.
Пунктом 11 ст. 38 Закону №2232-XII призовники, військовозобов`язані, резервісти в разі зміни їх сімейного стану, стану здоров`я, адреси місця проживання (перебування), освіти, місця роботи, посади зобов`язані особисто в семиденний строк повідомити про такі зміни відповідні органи, де вони перебувають на військовому обліку, у тому числі у випадках, визначених Кабінетом Міністрів України, через центри надання адміністративних послуг та інформаційно-телекомунікаційні системи.
Законом України "Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію" від 21.10.1993 №3543-XII в редакції, діючій на час виникнення спірних правовідносин (далі - Закон № 3543-XII) встановлено правові основи мобілізаційної підготовки та мобілізації в Україні, визначено засади організації цієї роботи, повноваження органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, а також обов`язки підприємств, установ і організацій незалежно від форми власності (підприємства, установи і організації), повноваження і відповідальність посадових осіб та обов`язки громадян щодо здійснення мобілізаційних заходів.
Відповідно до статті 1 Закону №3543-XII мобілізація - комплекс заходів, здійснюваних з метою планомірного переведення національної економіки, діяльності органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ і організацій на функціонування в умовах особливого періоду, а Збройних Сил України, інших військових формувань, Оперативно-рятувальної служби цивільного захисту - на організацію і штати воєнного часу. Мобілізація може бути загальною або частковою та проводиться відкрито чи приховано.
Обов`язки громадян щодо мобілізаційної підготовки та мобілізації встановленні статтею 22 Закону № 3543-XII.
Згідно з абзацом 1 частини 1 вказаної статті громадяни зобов`язані, зокрема з`являтися за викликом до територіального центру комплектування та соціальної підтримки (військовозобов`язані, резервісти Служби безпеки України - за викликом Центрального управління або регіонального органу Служби безпеки України, військовозобов`язані, резервісти Служби зовнішньої розвідки України - за викликом Служби зовнішньої розвідки України) для взяття на військовий облік військовозобов`язаних чи резервістів, визначення їх призначення на особливий період.
Частиною 3 статті 22 Закону №3543-XII встановлено, що під час мобілізації громадяни зобов`язані з`явитися до військових частин або на збірні пункти територіального центру комплектування та соціальної підтримки у строки, зазначені в отриманих ними документах (мобілізаційних розпорядженнях, повістках керівників територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки), або у строки, визначені командирами військових частин (військовозобов`язані, резервісти Служби безпеки України - за викликом керівників органів, в яких вони перебувають на військовому обліку, військовозобов`язані, резервісти Служби зовнішньої розвідки України - за викликом керівників відповідних підрозділів Служби зовнішньої розвідки України, військовозобов`язані Оперативно-рятувальної служби цивільного захисту - за викликом керівників відповідних органів управління центрального органу виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику у сфері цивільного захисту).
Відповідно до частини 5 статті 22 Закону №3543-XII призов громадян на військову службу під час мобілізації або залучення їх до виконання обов`язків за посадами, передбаченими штатами воєнного часу, здійснюють територіальні центри комплектування та соціальної підтримки за сприяння місцевих органів виконавчої влади або командири військових частин (військовозобов`язаних, резервістів Служби безпеки України - Центральне управління або регіональні органи Служби безпеки України, військовозобов`язаних, резервістів Служби зовнішньої розвідки України - відповідний підрозділ Служби зовнішньої розвідки України, військовозобов`язаних Оперативно-рятувальної служби цивільного захисту - відповідні органи управління центрального органу виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику у сфері цивільного захисту).
При цьому, статтею 23 Закону №3543-XII для деяких категорій громадян встановлена відстрочка від призову на військову службу під час мобілізації.
Відповідно до абзацу 3 частини 3 статті 23 Закону №3543-XII (в редакції на дату звернення позивача із заявою про надання відстрочки) на особливий період не підлягають призову, зокрема, наукові і науково-педагогічні працівники закладів вищої та фахової передвищої освіти, наукових установ та організацій, які мають вчене звання та/або науковий ступінь, і педагогічні працівники закладів професійної (професійно-технічної) освіти, закладів загальної середньої освіти, за умови що вони працюють відповідно у закладах вищої чи фахової передвищої освіти, наукових установах та організаціях, закладах професійної (професійно-технічної) чи загальної середньої освіти за основним місцем роботи не менш як на 0,75 ставки.
З аналізу вищезазначеної норми можна зробити висновок, що під час мобілізації, на особливий період військовозобов`язані, які, зокрема є педагогічними працівниками у закладах фахової передвищої освіти, не підлягають призову на військову службу за умови, що вони працюють у вказаних закладах за основним місцем роботи не менш як на 0,75 ставки.
Як встановив суд, позивач працює в комунальному закладі позашкільної освіти «Дитячо-юнацька спортивна школа №5» Криворізької міської ради на посаді педагогічного працівника (тренера-викладача з боротьби греко-римської) з 25.10.2018 року (наказ № 48к/тр від 24.10.2018 року) по теперішній час з навантаженням 38 годин на тиждень (1,6 ставки).
Згідно із Статутом Комунального закладу позашкільної освіти «Дитячо-юнацька спортивна школа №5» Криворізької міської ради (далі - Заклад) є закладом спеціалізованої позашкільної освіти спортивного профілю, який забезпечує розвиток вихованців в обраному виді спорту, визнаному в Україні, створює необхідні умови для гармонійного виховання, фізичного розвитку, повноцінного оздоровлення, змістовного відпочинку і дозвілля дітей та молоді, самореалізації, набуття навичок здорового способу життя, підготовки спортсменів для збірних команд міста Кривого Рогу та України, був створений рішенням виконкому Криворізької міської Ради народних депутатів Дніпропетровської області від 14.06.1995 №267(12), зареєстровано виконкомом Криворізької міської ради, як Дитячо-юнацький клуб фізичної підготовки №5 Тернівського району.
Головною метою та предметом діяльності Закладу є засвоєння вихованцями навчальної програми з відповідного виду спорту, набуття комплексу професійної компетенції в галузі фізичної культури і спорту, формування та розвиток індивідуальних здібностей особи, поглиблене оволодіння спеціалізацією в обраному виді спорту, організація змістовного дозвілля дітей, підлітків, молоді.
Головним завданням Закладу є, зокрема здобуття первинних професійних навичок, необхідної для соціалізації вихованців, подальшої самореалізації або професійної діяльності.
На думку суду, «Дитячо-юнацька спортивна школа №5» Криворізької міської ради виконує важливу функцію для сучасних дітей та молоді у сфері освіти.
В матеріалах справи наявна відповідь Дніпропетровської обласної державної адміністрації Департаментом освіти і науки на адвокатський запит від 26 червня 2025 року № 3874/0/211-25 де вказано, що здобуття повної загальної середньої освіти забезпечують також спеціальні заклади загальної середньої освіти спеціальні школи, навчально- реабілітаційні центри-, а також заклади професійної (професійно-технічної), фахової передвишої. вищої освіти та інші заклади освіти, то мають ліцензію на провадження освітньої діяльності у сфері загальної середньої освіти. Враховуючи вищезазначене, Комунальний заклад позашкільної освіти «Дитячо-юнацька спортивна школа №5» Криворізької міської ради належить до позашкільних закладів системи освіти. До закладів загальної середньої освіти даних заклад не відноситься.
Відповідно до частини 4 Переліку посад педагогічних та науково- педагогічних працівників, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 14.06.2000 № 963 (у редакції постанови Кабінету Міністрів України від 11.02.2025 №143) до педагогічних працівників, зокрема відносяться посади викладачів всіх спеціальностей, тож посада тренера-викладача позашкільної о закладу освіти належить до категорії посад педагогічних працівників.
В даному випадку висновки відповідача про те, що педагогічні працівники закладів позашкільної освіти - за рівнем освіти не відноситься до закладів фахової передвищої освіти, професійної (професійно-технічної) освіти чи закладів загальної середньої освіти не мають права на відстрочку, позаяк таке право надано лише педагогічним працівникам закладів професійної (професійно-технічної) освіти, закладів загальної середньої освіти є передчасними, оскільки ґрунтуються як на невірному тлумаченні змісту відповідної правової норми так і неврахуванням правового статусу навчального закладу, де працює позивач, та тих видів освітньої діяльності, які такий заклад надає.
Статтею 1 Закону України "Про повну загальну середню освіту" визначено, що заклад освіти, що забезпечує здобуття повної загальної середньої освіти (далі - заклад освіти), - заклад загальної середньої освіти або заклад професійної (професійно-технічної), фахової передвищої чи вищої освіти, що провадить освітню діяльність на певному рівні (рівнях) повної загальної середньої освіти.
При цьому, у 2025 році ОСОБА_1 подав заяву на надання відстрочки на підставі того самого абзацу 2 частини 3 статті 23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», останньому у наданні відстрочки відмовлено,
Хоча жодних змін у цій частині Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» внесено не було, тож рішення ІНФОРМАЦІЯ_8 2024 року та 2025 року суперечать одне одному.
Отже, відповідач відмовивши позивачу у наданні відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації, відповідно до абз. 3 ч. 3 ст. 23 Закону № 3543-XII (в редакції на час виникнення спірних правовідносин) діяв не на підставі та не у спосіб, що визначені Конституцією та законами України. Відповідно, суд вважає, що у цій частині позовні вимоги належить задовольнити у спосіб визнання протиправної відмови відповідача, викладеної у повідомленні №10/5562 ІНФОРМАЦІЯ_8 у місті Кривий Ріг від 05 червня 2025 року, у наданні ОСОБА_1 відстрочки від призову на військову службу за мобілізацією на підставі частини 3 статті 23 Закону № 3543-XII.
Обираючи спосіб захисту порушеного права позивача, суд зважає на статтю 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (право на ефективний засіб юридичного захисту), якою передбачено, що кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.
З врахуванням приписів статті 2 КАС України, процесуальні засоби відновлення порушеного права мають бути гнучкими та ефективними, забезпечувати поновлення порушеного права і одержання особою бажаного результату, метою судового захисту порушеного права є вирішення між сторонами правового конфлікту, припинення публічно-правового спору та використання дієвого способу захисту (відновлення) порушеного права.
Відповідно до положень статті 245 КАС України у разі задоволення позову суд може прийняти рішення про: визнання дій суб`єкта владних повноважень протиправними та зобов`язання утриматися від вчинення певних дій; визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії; інший спосіб захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень, який не суперечить закону і забезпечує ефективний захист таких прав, свобод та інтересів.
У межах спірних правовідносин судом встановлено, що відмова у наданні позивачу відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації згідно його заяви від 30.01.2024 зумовлена неправильним тлумаченням відповідачем статті 23 Закону України "Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію" (у діючі на той час редакції).
Натомість, 18.05.2024 набрав чинності Закон України від 11 квітня 2024 р. № 3633-ІХ "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо окремих питань проходження військової служби, мобілізації та військового обліку", яким статтю 23 Закону № 3543-XII викладено в новій редакції. Крім того, з 18.05.2024 діє новий Порядок проведення призову громадян на військову службу під час мобілізації, на особливий період, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 16 травня 2024 року № 560, яким врегульовано та деталізовано процедуру надання відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації та її оформлення, що передбачає розгляд відповідною Комісією поданих заявником документів та ухвалення відповідного рішення про надання або відмову у наданні відстрочки. Зокрема, згідно з пунктом 60 цього Порядку у разі прийняття Комісією позитивного рішення військовозобов`язаному надається довідка із зазначенням строку відстрочки за формою, визначеною у додатку 6.
Таким чином, оскільки наразі процедура надання військовозобов`язаному довідки про відстрочку від призову за мобілізацією передбачає необхідність прийняття відповідного рішення Комісією на підставі розгляду отриманих документів, що включає в себе в тому числі і перевірку актуальності відповідної інформації, повідомленої заявником, суд вважає, що належним способом захисту прав позивача в межах спірних правовідносин є зобов`язання ІНФОРМАЦІЯ_1 повторно розглянути питання про надання ОСОБА_1 відстрочки від призову на військову службу з під час мобілізації відповідно до частини 3 статті 23 Закону України "Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію" відповідно до заяви від 27.05.2025 року за вх.№ Б-2130/4, з урахуванням висновків суду у цій справі.
Частиною першою статті 9 КАС України передбачено, що розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.
Стосовно вимог позивача, що на час розгляду справи в суді, заборонити ІНФОРМАЦІЯ_4 , вчиняти дії щодо мобілізації та призову ОСОБА_1 на військову службу до мобілізації до набрання законної сили рішення суду за позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_3 про визнання протиправною бездіяльність та зобов`язання вчинити дії, суд вважає за необхідне зазначити, що відповідно до ч. 1 ст. 150 Кодексу адміністративного судочинства України суд за заявою учасника справи або з власної ініціативи має право вжити визначені цією статтею заходи забезпечення позову.
Ухвалу про забезпечення позову постановляє суд першої інстанції, а якщо розпочато апеляційне провадження, то таку ухвалу може постановити суд апеляційної інстанції (ч. 4 ст. 150 Кодексу адміністративного судочинства України).
Відповідно до ст. 151 Кодексу адміністративного судочинства України позов може бути забезпечено: зупиненням дії індивідуального акта або нормативно-правового акта; забороною відповідачу вчиняти певні дії; забороною іншим особам вчиняти дії, що стосуються предмета спору; зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа або іншого документа, за яким стягнення здійснюється у безспірному порядку.
До заяви додаються документи, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі (ч. 4 ст. 152 Кодексу адміністративного судочинства України).
Отже, якщо позивач вважає за необхідне заявити клопотання про забезпечення позову на час судового розгляду справи, то це має бути окрема заява про забезпечення позову, у якій повинні бути чітко викладені вимоги, як саме позивач хоче забезпечити позов та сплатити судовий збір за подання заяви про забезпечення позову, та не можуть мітитись з в вимогах до позовної заяви. Тому позовні вимоги в цій частині не підлягають задоволенню.
Стосовно вимог позивача про зобов`язання ІНФОРМАЦІЯ_6 вилучити з Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів запис про розшук ОСОБА_1 , суд встановив таке.
Правові та організаційні засади створення та функціонування Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів, визначені Законом України "Про Єдиний державний реєстр призовників, військовозобов`язаних та резервістів " № 1951-VIII.
Відповідно до статті 1 Закону № 1951-VIII єдиний державний реєстр призовників, військовозобов`язаних та резервістів (далі - Реєстр) - інформаційно-комунікаційна система, призначена для збирання, зберігання, обробки та використання даних про призовників, військовозобов`язаних та резервістів, створена для забезпечення військового обліку громадян України.
Згідно з частинами 8, 9 статті 5 Закону № 1951-VIII органами ведення Реєстру є районні (об`єднані районні), міські (районні у місті, об`єднані міські) територіальні центри комплектування та соціальної підтримки, Центральне управління Служби безпеки України та регіональні органи Служби безпеки України, відповідні підрозділи розвідувальних органів України. Органи ведення Реєстру забезпечують ведення Реєстру та актуалізацію його бази даних.
Згідно з пунктом 79 Порядку № 1487 районні (міські) територіальні центри комплектування та соціальної підтримки, зокрема:
організовують та ведуть військовий облік на території адміністративно-територіальної одиниці;
здійснюють взяття, зняття або виключення з військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів у випадках, передбачених законодавством;
виконують функції з ведення Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів.
Таким чином, обов`язки щодо ведення обліку військовозобов`язаних, внесення до Реєстру передбачені Законом України "Про Єдиний державний реєстр призовників, військовозобов`язаних та резервістів" відомості про призовників, військовозобов`язаних та резервістів покладені на територіальні центри комплектування та соціальної підтримки.
Частинами 1, 3 статі 14 Закону № 1951-VIII передбачено, що ведення Реєстру включає:
1) внесення запису про призовників, військовозобов`язаних та резервістів до бази даних Реєстру для взяття на облік або при відновленні на військовому обліку з перевіркою відповідності персональних та службових даних призовників, військовозобов`язаних та резервістів існуючим обліковим даним;
2) внесення змін до персональних та службових даних призовників, військовозобов`язаних, резервістів на підставі відомостей органів виконавчої влади, інших державних органів, органів влади Автономної Республіки Крим, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, закладів освіти незалежно від підпорядкування і форми власності, а також відомостей, що подаються органу ведення Реєстру призовниками, військовозобов`язаними, резервістами;
3) знищення повторного запису Реєстру в разі його виявлення.
Актуалізація бази даних Реєстру здійснюється на підставі відомостей, що вносяться органами ведення Реєстру, а також шляхом електронної інформаційної взаємодії (обміну відомостями) між Реєстром та інформаційно-комунікаційними системами, реєстрами (у тому числі публічними), базами (банками) даних, держателями (розпорядниками, адміністраторами) яких є державні органи, передбачені цією частиною.
Статтею 7 Закону № 1951-VIII передбачений вичерпний перелік персональних даних призовника, військовозобов`язаного та резервіста, що вносяться до Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів.
Зокрема, згідно пункту 20-1 частини 1 статті 7 Закону № 1951-VIII до персональних даних призовника, військовозобов`язаного та резервіста належать відомості про притягнення до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого статтями 210, 210-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення (дата, номер, короткий зміст протоколу та/або постанови про адміністративне правопорушення).
Згідно підпункту 5 пункту 52 Положення про Державний вебпортал електронних публічних послуг у сфері національної безпеки і оборони затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 30 липня 2024 р. № 879 надання електронної публічної послуги у сфері національної безпеки і оборони "Уточнення облікових даних, що містяться в Єдиному державному реєстрі призовників, військовозобов`язаних та резервістів" має такі особливості: відомостями, отриманими з Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів (за наявності) за результатами уточнення даних, крім інших, є: відомості про притягнення до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого статтями 210, 210-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення (дата, номер, короткий зміст протоколу та/або постанови про адміністративне правопорушення).
Тобто у випадку порушення військовозобов`язаним правил військового обліку до Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів вноситься повідомлення про факт порушення та притягнення його до відповідальності, дата, номер, короткий зміст протоколу та/або постанови про адміністративне правопорушення, а не запис, що має місце у даному випадку, з приводу розшуку.
Матеріали справи не містять доказів того, що позивач притягувався до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого статтями 210, 210-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення.
Позивач уточнив персональні дані військовозобов`язаного, що вносяться до Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів Доказів протилежного відповідач суду не надав.
Згідно із частиною другої статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України ( КАС України), у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони, зокрема, на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України, з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано.
З огляду на вищенаведене відповідач, внісши до Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів запис про розшук позивача з метою уточнення даних без наявності факту притягнення його до адміністративної відповідальності діяв всупереч змісту частини другої статті 2 КАС України та статті 7 Закону № 1951-VIII, яка визначає вичерпний перелік персональних даних що вносяться до такого реєстру, тобто діяв поза межами, які чітко встановлені законом, на власний розсуд.
Таким чином, суд зробив висновок, позовні вимоги в цій частині є обґрунтованими та такими, що підлягають до задоволення. Слід зобов`язати ІНФОРМАЦІЯ_6 вилучити з Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів запис про розшук ОСОБА_1 .
Згідно з вимогами ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.
В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.
Відповідно до ст. 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.
Ураховуючи викладене, виходячи із заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України та доказів, зібраних у справі, суд зробив висновок, що позов слід задовольнити частково.
Відповідно до ч. 1, 3 ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа. При частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.
З огляду на задоволення судом позовної вимог немайнового характеру, за рахунок бюджетних асигнувань відповідача на користь позивача слід стягнути сплачений ним при зверненні до суду із цим позовом судовий збір в розмірі 2422,40 грн пропорційно задоволених позовних вимог у розмірі 1211,20 грн.
Керуючись ст. 139, 241, 243-246, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, суд
Позовну заяву ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до ІНФОРМАЦІЯ_2 ( АДРЕСА_2 , код ЄДРПОУ НОМЕР_2 ) про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії - задовольнити частково.
Визнати протиправними та скасувати рішення №10/5562 від 05 червня 2025 року про відмову у наданні відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період.
Зобов`язати ІНФОРМАЦІЯ_10 Рогу повторно розглянути питання про надання ОСОБА_1 відстрочки від призову на військову службу з під час мобілізації відповідно до частини 3 статті 23 Закону України "Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію" відповідно до заяви від 27.05.2025 року за вх.№ Б-2130/4, з урахуванням висновків суду у цій справі.
Зобов`язати ІНФОРМАЦІЯ_11 вилучити з Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів запис про розшук ОСОБА_1 .
У задоволенні решти вимог позивача відмовити.
Стягнути з ІНФОРМАЦІЯ_2 ( АДРЕСА_2 , код ЄДРПОУ НОМЕР_2 ) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) судові витрати пов`язані зі сплатою судового збору у розмірі 1211,20 грн.
Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в строки, передбачені статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя С.В. Ніколайчук