Справа № 360/1713/25
Суддя: Гайдар Андрій Володимирович
Дата ухвалення: 2026-01-19 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПЕРШИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 січня 2026 року справа №360/1713/25

м. Дніпро

Перший апеляційний адміністративний суд у складі суддів: Гайдара А.В., Геращенка І.В., Казначеєва Е.Г., розглянув у порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Луганського окружного адміністративного суду від 01 вересня 2025 року про відмову у відкритті провадження (головуючий суддя І інстанції Секірська А.Г.) у справі № 360/1713/25 за позовом ОСОБА_1 до Новоайдарської селищної військової адміністрації Щастинського району Луганської області про визнання протиправною бездіяльності, зобов`язання вчинити певні дії,-

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 (далі - позивач) звернувся до Луганського окружного адміністративного суду з позовом до Новоайдарської селищної військової адміністрації Щастинського району Луганської області (далі відповідач), в якому просить суд:

- визнати протиправними дії Новоайдарської селищної військової адміністрації Щастинського району Луганської області щодо обмеження на 26.08.2025 р. доступу до публічної інформації про прізвища, імена та по батькові осіб, відносно яких прийнято оприлюднені на офіційному веб-сайті рішення 21 сесії Новоайдарської селищної ради 8 скликання від 21 жовтня 2021 року №№ 21/1 1; 21/1-2; 21/1-3; 21/1-4; 21/1-5; 21/1-6; 21/1-7; 21/1-8; 21/1-11; 21/1-12; 21/1-13; 21/1-14; 21/1-17; 21/1-18; 21/1-20; 21/1-21; 21/1-22; 21/1-23; 21/1-24; 21/1-25; 21/1-26; 21/1-27; 21/3, в яких не розміщена інформація про прізвища, ім`я та по батькові осіб, відносно яких прийнято ці рішення, відповідно до Закону України «Про доступ до публічної інформації»;

- зобов`язати Новоайдарську селищну військову адміністрацію Щастинського району Луганської області оприлюднити на її офіційному веб-сайті рішення 21 сесії Новоайдарської селищної ради 8 скликання від 21 жовтня 2021 року №№ 21/1-1; 21/1-2; 21/1-3; 21/1-4; 21/1-5; 21/1-6; 21/1-7; 21/1-8; 21/1-11; 21/1-12; 21/1 13; 21/1-14; 21/1-17; 21/1-18; 21/1-20; 21/1-21; 21/1-22; 21/1-23; 21/1-24; 21/1-25; 21/1-26; 21/1-27; 21/3 в яких розміщена інформація про прізвища, ім`я та по батькові осіб, відносно яких прийнято ці рішення, відповідно до Закону України «Про доступ до публічної інформації»;

- стягнути з Новоайдарської селищної військової адміністрації на користь позивача відшкодування моральної шкоди в розмірі 239 550 гривень еквівалент €5000 за курсом НБУ, завданої порушенням права на доступ до інформації, що спричинило моральні страждання як переміщеній особі, журналісту, волонтеру та батьку захисника України, з метою спрямування цих коштів на дрони та реабілітацію захисників України.

Ухвалою Луганського окружного адміністративного суду від 01 вересня 2025 року відмовлено у відкритті провадження в адміністративній справі № 360/1713/25 за позовом ОСОБА_1 до Новоайдарської селищної військової адміністрації Щастинського району Луганської області про визнання протиправною бездіяльності, зобов`язання вчинити певні дії.

Не погодившись з вищевказаною ухвалою суду першої інстанції, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просив суд скасувати вищевказану ухвалу суду першої інстанції, посилаючись на порушення норм процесуального права.

В обґрунтуванні апеляційної скарги, зазначив, що вимога про стягнення моральної шкоди не була предметом розгляду справи № 360/1039/23, включення її в новий позов є новою вимогою.

Твердження суду першої інстанції про наявність підстав, передбачених п.1 ч.1 статті 170 КАС України є помилковим, а нові вимоги ґрунтуються на новому фактичному стані речей, а саме тривалому невиконанні судового рішення

Сторони в судове засідання не з`явились про дату, час та місце розгляду справи повідомлялись належним чином.

Суд, заслухав доповідь судді-доповідача, перевірив матеріали справи і обговорив доводи апеляційної скарги, перевірив юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, дослідив правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, встановив наступне.

Рішенням Луганського окружного адміністративного суду від 15.11.2023 у справі № 360/1039/23, яке постановою Першого апеляційного адміністративного суду від 16.05.2024, позов ОСОБА_1 Новоайдарської селищної військової адміністрації Щастинського району Луганської області про визнання протиправною бездіяльності, зобов`язання вчинити певні дії задоволено частково:

- визнати протиправними дії Новоайдарської селищної ради щодо обмеження доступу до публічної інформації про прізвища, імена та по батькові осіб, відносно яких прийнято оприлюднені на офіційному веб-сайті рішення 21 сесії Новоайдарської селищної ради 8 скликання від 21 жовтня 2021 року №№ 21/1-1; 21/1-2; 21/1-3; 21/1-4; 21/1-5; 21/1-6; 21/1-7; 21/1-8; 21/1-11; 21/1-12; 21/1-13; 21/1-14; 21/1-17; 21/1-18; 21/1-20; 21/1-21; 21/1-22; 21/1-23; 21/1-24; 21/1-25; 21/1-26; 21/1-27; 21/3;

- зобов`язати Новоайдарську селищну військову адміністрацію Щастинського району Луганської області оприлюднити на її офіційному веб-сайті рішення 21 сесії Новоайдарської селищної ради 8 скликання від 21 жовтня 2021 року №№ 21/1-1; 21/1-2; 21/1-3; 21/1-4; 21/1-5; 21/1-6; 21/1-7; 21/1-8; 21/1-11; 21/1-12; 21/1-13; 21/1-14; 21/1-17; 21/1-18; 21/1-20; 21/1-21; 21/1-22; 21/1-23; 21/1-24; 21/1-25; 21/1-26; 21/1-27; 21/3 з інформацією про прізвища, ім`я та по батькові осіб, відносно яких прийнято ці рішення;

- у задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Суд вважає неприйнятними доводи апеляційної скарги позивача що вимога про стягнення моральної шкоди не була предметом розгляду справи № 360/1039/23, включення її в новий позов є новою вимогою, а також нові позовні вимоги ґрунтуються на новому фактичному стані речей, а саме тривалому невиконанні судового рішення, з огляду на наступне.

Відповідно до статті 124 Конституції України судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов`язковими до виконання на всій території України. Суб`єктами, на яких поширюється обов`язковість судових рішень являються всі органи державної влади і органи місцевого самоврядування, підприємства, установи, організації, посадові чи службові особи та громадяни.

Згідно з частинами другою та третьою статті 14 Кодексу адміністративного судочинства України судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України.

Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом.

Відповідно до статті 370 Кодексу адміністративного судочинства України судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності, - за її межами.

Згідно із положеннями частин першої та другої статті 382 КАС України суд, який ухвалив судове рішення в адміністративній справі, може зобов`язати суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення. За наслідками розгляду звіту суб`єкта владних повноважень про виконання рішення суду або в разі неподання такого звіту суддя своєю ухвалою може встановити новий строк подання звіту, накласти на керівника суб`єкта владних повноважень, відповідального за виконання рішення, штраф у сумі від двадцяти до сорока розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Судовий контроль за виконанням судових рішень в адміністративних справах здійснюється також у порядку, встановленому ст. 287 цього Кодексу (ч. 8 ст. 382 КАС України).

Відповідно до частини першої статті 383 КАС України особа-позивач, на користь якої ухвалено рішення суду, має право подати до суду першої інстанції заяву про визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності, вчинених суб`єктом владних повноважень - відповідачем на виконання такого рішення суду, або порушення прав позивача, підтверджених таким рішенням суду.

Системний аналіз зазначених вище норм дає підстави для висновку, що приписами статтей 382, 383 КАС України передбачено декілька видів судового контролю за виконанням судових рішень в адміністративних справах: зобов`язання суб`єкта владних повноважень подати звіт про виконання судового рішення, накладення штрафу та визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності, вчинених суб`єктом владних повноважень - відповідачем на виконання рішення суду.

Вказані правові норми КАС України мають на меті забезпечення належного виконання судового рішення. Підставами їх застосування є саме невиконання судового рішення, ухваленого на користь особи-позивача та обставини, що свідчать про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, пов`язаних з невиконанням судового рішення в цій справі.

Наявність у КАС України спеціальних норм, спрямованих на забезпечення належного виконання судового рішення, виключає можливість застосування загального судового порядку захисту прав та інтересів стягувача шляхом подання позову.

Судовий контроль за виконанням судового рішення здійснюється в порядку, передбаченому КАС (ст. 382 КАС України), який не передбачає можливості подання окремого позову, предметом якого є спонукання відповідача до виконання судового рішення, яке набрало законної сили.

Отже, судове рішення виконується безпосередньо і для його виконання не вимагається ухвалення будь-яких інших, додаткових судових рішень.

Відтак, у разі невиконання судового рішення, позивач має право вимагати вжиття спеціальних заходів впливу на боржника, передбачених законодавством про виконавче провадження, у відповідності до КАС України. Невиконання судового рішення не може бути самостійним предметом окремого судового провадження.

Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 20 лютого 2019 у справі № 806/2143/15, від 21 грудня 2020 року у справі №440/1810/19, від 27 липня 2022 у справі № 540/606/20.

Спірні правовідносини між сторонами виникли з приводу невиконання відповідачем судового рішення у справі № 360/1039/23, а саме неоприлюднення станом на 26.08.2025 Новоайдарською селищною військовою адміністрацією Щастинського району Луганської області на її офіційному веб-сайті рішення 21 сесії Новоайдарської селищної ради 8 скликання від 21 жовтня 2021 року №№ 21/1-1; 21/1-2; 21/1-3; 21/1-4; 21/1-5; 21/1-6; 21/1-7; 21/1-8; 21/1-11; 21/1-12; 21/1-13; 21/1-14; 21/1-17; 21/1-18; 21/1-20; 21/1-21; 21/1-22; 21/1-23; 21/1-24; 21/1-25; 21/1-26; 21/1-27; 21/3 з інформацією про прізвища, ім`я та по батькові осіб, відносно яких прийнято ці рішення.

Таким чином, проаналізувавши предмет позову у цій справі, суд дійшов висновку, що він фактично спрямований на належне виконання іншого судового рішення Луганського окружного адміністративного суду № 360/1039/23, а саме неоприлюднення адміністрацією інформацією про прізвища, ім`я та по батькові осіб, відносно яких прийнято рішення.

Таким чином, між сторонами у справі № 360/1713/25 не виник новий спір, а заявлені позовні вимоги стосуються саме порядку виконання судового рішення у справі № 360/1039/23.

Частиною п`ятою статті 21 КАС України передбачено, що вимоги про відшкодування шкоди, заподіяної протиправними рішеннями, діями чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень або іншим порушенням прав, свобод та інтересів суб`єктів публічно-правових відносин, або вимоги про витребування майна, вилученого на підставі рішення суб`єкта владних повноважень, розглядаються адміністративним судом, якщо вони заявлені в одному провадженні з вимогою вирішити публічно-правовий спір. Інакше такі вимоги вирішуються судами в порядку цивільного або господарського судочинства.

При цьому, заявлення позивачем вимог про стягнення моральної шкоди також не змінює природи спірних правовідносин, з приводу яких вже наявне судове рішення, яке набрало чинності, а окремо від вимог щодо вирішення публічно правового спору вимоги про відшкодування моральної шкоди не можуть бути заявлені у відповідності до частини п`ятої статті 21 КАС України.

Отже, в даному випадку відсутні підстави стверджувати про виникнення між позивачем та відповідачем нового спору. Наразі має місце спір між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав, але на стадії виконання судового рішення.

Наявність спеціальних правових норм КАС України (ст.ст. 382, 383), направлених на забезпечення належного виконання судового рішення, виключає можливість застосування загального судового порядку захисту прав та інтересів стягувача шляхом подання позову.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 170 КАС України суддя відмовляє у відкритті провадження в адміністративній справі, якщо позов не належить розглядати за правилами адміністративного судочинства.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що позовні вимоги, заявлені в цьому адміністративному позові, не можуть бути розглянуті як за правилами адміністративного судочинства, так і не підлягають розгляду в судовому порядку в цілому.

Відтак, висновок суду першої інстанції щодо необхідності відмови у відкритті провадження у справі є правомірним.

Також суд вважає неприйнятними доводи апелянта в прохальній частині апеляційної скарги про розгляд справи по суті позовних вимог в суді апеляційної інстанції, оскільки нормами КАС України не передбачена можливість розгляду позовних вимог при апеляційному перегляді ухвали суду першої інстанції про відмову у відкритті провадження у справі.

Відповідно до ч. 1 ст. 308 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги.

Згідно п.41 висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Слід зазначити, що згідно практики Європейського суду з прав людини та зокрема, рішення у справі "Серявін та інші проти України" від 10 лютого 2010 року, заява 4909/04, відповідно до п.58 якого суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" від 9 грудня 1994 року, серія A, N 303-A, п.29).

Відповідно до ст. 316 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи вищевикладене, суд апеляційної інстанції вважає за необхідне залишити апеляційну скаргу без задоволення, а ухвалу суду першої інстанції без змін, оскільки суд першої дійшов вірного висновку про необхідність відмови у відкритті провадження у справі.

Керуючись статтями 250, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Ухвалу Луганського окружного адміністративного суду від 01 вересня 2025 року у справі № 360/1713/25 - залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду набирає законної сили з дати її ухвалення та може бути оскаржена у касаційному порядку встановленому ст.328 Кодексу адміністративного судочинства України до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 19 січня 2026 року.

Судді А.В. Гайдар

І.В. Геращенко

Е.Г. Казначеєв