Справа № 280/1395/25
Суддя: Юрко І.В.
Дата ухвалення: 2026-01-19 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

19 січня 2026 року м. Дніпросправа № 280/1395/25

Третій апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого - судді Юрко І.В., суддів: Білак С.В., Чабаненко С.В.,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області на рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 04 червня 2025 року в адміністративній справі №280/1395/25 (головуючий суддя першої інстанції - Стрельнікова Н.В.) за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області; Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області; Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В

Позивач 25.02.2025 року звернулась до Запорізького окружного адміністративного суду з позовом до ГУ ПФУ в Харківській області; ГУ ПФУ в Черкаській області; ГУ ПФУ в Запорізькій області, в якому просив:

- визнати протиправним та скасувати рішення ГУ ПФУ в Черкаській області від 05.09.2024 №14 про відмову йому в перерахунку пенсії;

- визнати протиправним та скасувати рішення ГУ ПФУ в Харківській області від 14.11.2024 №14 про відмову в перерахунку його пенсії;

- визнати протиправною бездіяльність ГУ ПФУ в Запорізькій області, яка полягає у непризначені та не виплаті йому грошової допомоги в розмірі десяти місячних пенсій, визначеної пунктом 7-1 розділу XV «Прикінцевих положень» Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування»;

- зобов`язати ГУ ПФУ в Запорізькій області здійснити призначення та виплату йому грошової допомоги в розмірі десяти місячних пенсій, визначеної пунктом 7-1 розділу XV «Прикінцевих положень» Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Рішенням Запорізького окружного адміністративного суду від 04 червня 2025 року адміністративний позов задоволено частково.

Визнано протиправним та скасовано рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області від 05.09.2024 №14 про відмову у призначенні ОСОБА_1 грошової допомоги в розмірі десяти місячних пенсій згідно з п.7.1 розділу XV Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 №1058-IV.

Визнано протиправним та скасовано рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області від 14.11.2024 №14 про відмову у призначенні ОСОБА_1 грошової допомоги в розмірі десяти місячних пенсій згідно з п.7.1 розділу XV Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 №1058-IV.

Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області зарахувати до спеціального стажу ОСОБА_1 , який дає право на призначення пенсії за вислугу років період навчання з 01.09.1995 по 31.08.1997, згідно з трудовою книжкою НОМЕР_1 та призначити ОСОБА_1 грошову допомогу згідно з п.7.1 розділу XV Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 №1058-IV, а Головне управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області здійснити її виплату.

У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, відповідач - ГУ ПФУ в Харківській області подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати рішення суду та ухвалити нове рішення про відмову в задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначено, що рішення суду першої інстанції ухвалено з неправильним застосуванням норм матеріального права та порушенням норм процесуального права. Апелянт вказує, що 07.11.2024 позивач звернувся до органів ПФУ з заявою про проведення перерахунку пенсії за віком, у зв`язку з призначенням одноразової грошової допомоги в розмірі десяти місячних пенсій згідно Закону № 1058. Рішенням ГУ ПФУ в Харківській області від 14.11.2024 №14 позивачу відмовлено в перерахунку пенсії у зв`язку з тим, що наданими документами не підтверджено стаж 35 років в закладах та установах державної або комунальної форми власності на посадах, робота на яких дає право на призначення пенсії за вислугу років. До спеціального стажу роботи, який дає право на виплату грошової допомоги відповідно до пункту 7-1 розділу XV Закону, не зараховано період проходження підготовки в клінічній ординатурі при Запорізькому державному інституті удосконалення лікарів з 01.09.1995 по 31.08.1997, оскільки це не передбачено Переліком №909 у чинній редакції. Вказує, що Головне управління здійснювало свої повноваження в межах та у спосіб, що передбачені Конституцією України та законами України.

Позивач подав відзив на апеляційну скаргу, в якому просив скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Суд апеляційної інстанції розглянув справу відповідно до приписів статті 311 КАС України в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

У період з 01.09.2025 року по 15.09.2025 року суддя-доповідач Юрко І.В. перебувала у відпустці. У період з 24.09.2025 року по 11.11.2025 року та з 13.11.2025 року по 09.12.2025 року суддя-доповідач Юрко І.В. перебувала на лікарняному. У період з 29.12.2025 року по 11.01.2026 року суддя-доповідач Юрко І.В. перебувала у відпустці.

Відповідно до частин першої та другої статті 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Колегія суддів, перевіривши матеріали справи, доводи апеляційної скарги та відзиву на скаргу, встановила наступне.

Позивач - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , перебуває на обліку у Головному управлінні Пенсійного фонду України в Запорізькій області з 13.07.2024 року, отримує пенсію за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (а.с.70).

У зв`язку із не призначенням одноразової грошової допомоги, згідно із п.7.1 розділу XV Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» у розмірі 10 пенсій, 29.08.2024 позивач звернувся з заявою щодо її призначення, надавши додаткові документи.

За принципом екстериторіальності ГУ ПФУ в Черкаській області рішенням від 05.09.2024 року №14 відмовлене позивачу у виплаті грошової допомоги згідно з п.7.1 розділу XV Закону № 1058, оскільки на день досягнення пенсійного віку, а саме 12.07.2024 року, відсутні дані про сплату внесків за III квартал 2024 року. Також зазначено, що позивач набуде право на виплату грошової допомоги, згідно із п.7.1 розділу XV Закону №1058 після сплати страхових внесків за III квартал 2024 року.

Вказане рішення мотивоване тим, що ОСОБА_1 працює в комунальному некомерційному підприємстві «Новомиколаївська центральна районна лікарня» на посаді лікаря травматолога з 03.07.1989 по 30.04.1992, на посаді заступника головного лікаря по медичному обслуговуванню населення з 01.05.1992 по 05.02.1995, на посаді лікаря травматолога з 06.02.1995 по 22.08.1995, з 05.09.1997 по теперішнього часу. За даними персоніфікованого обліку відомостей страхові внески сплачено до 30.06.2024, стаж і заробітна плата враховани по 30.06.2024, заява на призначення пенсії за віком була подана 24.07.2024.

07.11.2024 позивач повторно звернувся до територіальних органів Пенсійного фонду України із заявою про призначення виплати грошової допомоги, згідно з п.7.1 розділу XV Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

За принципом екстериторіальності рішенням ГУ ПФУ в Харківській області від 14.11.2024 року №14 позивачу відмовлено у виплаті грошової допомоги, згідно з п.7.1 розділу XV Закону №1058, оскільки наданими документами не підтверджено наявність спеціального стажу у розмірі 35 років в закладах та установах державної або комунальної форми власності на посадах, робота на яких дає право на призначення пенсії за вислугу років.

Згідно вказаного рішення - страховий стаж позивача становить 42 років 10 місяців 10 днів. Спеціальний стаж, який дає право на призначення пенсії за вислугу років склав 33 роки 1 місяць 25 днів. Позивачу до спеціального стажу, який дає право на призначення пенсії за вислугу років не зараховано період проходження підготовки в клінічній ординатурі при Запорізькому державному інституті удосконалення лікарів з 01.09.1995 по 31.08.1997, оскільки це не передбачено постановою Кабінету Міністрів України від 04.11.1993 №909 «Про перелік закладів і установ освіти, охорони здоров`я та соціального захисту і посад, робота на яких дає право на пенсію за- вислугу років» у чинній редакції.

Вважаючи рішення пенсійного органу протиправними, позивач оскаржив такі рішення до суду.

Задовольняючи адміністративний позов частково, суд першої інстанції виходив з того, що несплата за позивача страхових внесків або ж неподання підприємством, на якому працював позивач звітності до органів Пенсійного фонду щодо сум нарахованої заробітної плати не може бути підставою для не зарахування пенсійним органом до спеціального стажу, який дає право на призначення пенсії за вислугу років позивача відповідного періоду роботи, а тому рішення ГУ ПФУ в Черкаській області від 05.09.2024 №14 є протиправним та підлягає скасуванню. Також суд першої інстанції дійшов висновку, що спірний період навчання позивача з 01.09.1995 по 31.08.1997, який підтверджено його трудовою книжкою та довідкою Запорізького державного медико-фармацевтичного університету від 23.08.2024 року №22/3290, має бути зарахований до спеціального стажу, який дає право на призначення пенсії за вислугу років, а тому рішення ГУ ПФУ в Харківській області від 14.11.2024 №14 також є протиправним. Суд першої інстанції, керуючись частиною 2 статті 9 КАС України, вийшов за межі заявлених позовних вимог та дійшов висновку, що ефективним способом захисту порушеного права позивача буде зобов`язання ГУ ПФУ в Харківській області зарахувати до спеціального стажу позивача, який дає право на призначення пенсії за вислугу років період навчання з 01.09.1995 по 31.08.1997, згідно з трудовою книжкою НОМЕР_1 та призначити ОСОБА_1 грошову допомогу згідно з п.7.1 розділу XV Закону №1058-IV, а ГУ ПФУ в Запорізькій області здійснити її виплату, що є дотриманням судом гарантій про те, що спір між сторонами буде остаточно вирішений.

Апеляційний суд, переглядаючи рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги та на підставі встановлених фактичних обставин справи, перевіривши правильність застосування судом норм матеріального та процесуального права, зазначає про таке.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України.

Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел визначає Закон України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 року № 1058-ІV (далі по тексту - Закон № 1058), який набрав законної сили з 01.01.2004 року.

Частиною першою статті 9 Закону №1058 встановлено, що відповідно до цього Закону за рахунок коштів Пенсійного фонду в солідарній системі призначаються такі пенсійні виплати:1) пенсія за віком; 2) пенсія по інвалідності внаслідок загального захворювання (у тому числі каліцтва, не пов`язаного з роботою, інвалідності з дитинства); 3) пенсія у зв`язку з втратою годувальника.

Згідно із частиною першою статті 26 Закону №1058 особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років та наявності страхового стажу не менше 15 років.

Починаючи з 1 січня 2018 року право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років мають особи за наявності страхового стажу: з 1 січня 2023 року по 31 грудня 2023 року - не менше 30 років.

Відповідно до пункту 7-1 розділу XV «Прикінцеві положення» Закону №1058 особам, які на день досягнення пенсійного віку, передбаченого статтею 26 цього Закону, працювали в закладах та установах державної або комунальної форми власності на посадах, робота на яких дає право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до пунктів «е»-«ж» статті 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення», і мають страховий стаж (для чоловіків - 35 років, для жінок - 30 років) на таких посадах, а також якщо вони до цього не отримували будь-яку пенсію, при призначенні пенсії за віком виплачується грошова допомога, яка не підлягає оподаткуванню, у розмірі їх десяти місячних пенсій станом на день її призначення.

Виплата зазначеної грошової допомоги здійснюється за рахунок коштів Державного бюджету України.

Порядок обчислення стажу, який дає право на призначення грошової допомоги, та механізм виплати цієї допомоги встановлюються Кабінетом Міністрів України.

Умови обчислення страхового стажу, що дає право на призначення грошової допомоги відповідно до пункту 7-1 розділу XV «Прикінцеві положення» Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», та механізм її виплати визначає Порядок обчислення страхового стажу, що дає право на призначення грошової допомоги, та її виплати, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 23 листопада 2011 року № 1191 (далі по тексту - Порядок №1191).

Відповідно до пунктів 5-7 Порядку №1191 грошова допомога надається особам, яким починаючи з 1 жовтня 2011 р. призначається пенсія за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» та які на день досягнення пенсійного віку, передбаченого статтею 26 зазначеного Закону (1058-15), працювали в закладах та установах державної або комунальної форми власності на посадах, робота на яких дає право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до пунктів «е» - «ж» статті 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення», і мають страховий стаж (для чоловіків - 35 років, для жінок - 30 років) на таких посадах, а також якщо вони до цього не отримували будь-яку пенсію.

Для визначення розміру грошової допомоги враховується місячний розмір пенсії, обчислений згідно із статтями 27 і 28 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», станом на день її призначення.

Виплата грошової допомоги здійснюється органами Пенсійного фонду України одноразово у розмірі десяти місячних пенсій за рахунок коштів Державного бюджету України одночасно з першою виплатою пенсії, яка призначена до виплати.

Пунктом «е» статті 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення» передбачено, що право на пенсію за вислугу років мають: працівники освіти, охорони здоров`я та соціального забезпечення після досягнення 55 років і за наявності спеціального стажу роботи за переліком, що затверджується у порядку, який визначається Кабінетом Міністрів України, станом на 1 квітня 2015 - не менше 25 років та після цієї дати: з 1 квітня 2015 року по 31 березня 2016 року - не менше 25 років 6 місяців; з 1 квітня 2016 року по 31 березня 2017 року - не менше 26 років; з 1 квітня 2017 року по 31 березня 2018 року - не менше 26 років 6 місяців; з 1 квітня 2018 року по 31 березня 2019 року - не менше 27 років; з 1 квітня 2019 року по 31 березня 2020 року - не менше 27 років 6 місяців; з 1 квітня 2020 року по 31 березня 2021 року - не менше 28 років; з 1 квітня 2021 року по 31 березня 2022 року - не менше 28 років 6 місяців; з 1 квітня 2022 року по 31 березня 2023 року - не менше 29 років; з 1 квітня 2023 року по 31 березня 2024 року - не менше 29 років 6 місяців; з 1 квітня 2024 року або після цієї дати - не менше 30 років.

До досягнення віку, встановленого абзацом першим цього пункту, право на пенсію за вислугу років мають працівники освіти, охорони здоров`я та соціального забезпечення: які в період до 1 січня 2016 року мали вислугу років на відповідних посадах не менше тривалості, передбаченої абзацами першим та другим цього пункту; 1971 року народження і старші за наявності вислуги років на цих посадах, передбаченої абзацами другим - одинадцятим цього пункту, та після досягнення ними такого віку.

Відповідно до Переліку закладів і установ освіти, охорони здоров`я та соціального захисту і посад, робота на яких дає право на пенсію за вислугу років, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 04 листопада 1993 року №909, до посад у освітніх закладах, робота на яких дає право на пенсію за вислугу років, віднесено лікарів та середній медичний персонал (фельдшер лікарського пункту).

Постановою Кабінету Міністрів України від 04.11.1993 №909 затверджено Перелік закладів і установ освіти, охорони здоров`я та соціального захисту і посад, робота яких дає право на пенсію за вислугу років, яка передбачає, що робота в лікарняних закладах, (лікувально-профілактичні заклади особливого типу, лікувально-трудові профілакторії, амбулаторно-поліклінічні заклади, заклади швидкої та невідкладної медичної допомоги, заклади переливання крові, заклади охорони материнства і дитинства, санаторно-курортні заклади, установи з проведення лабораторних та інструментальних досліджень і випробувань Держсанепідслужби, Держпраці, Держпродспоживслужби та територіальні органи Держсанепідслужби, Держпраці, Держпродспоживслужби (щодо працівників, які не є державними службовцями), санітарно-епідеміологічні заклади, діагностичні центри), на посадах лікарів та середнього медичного персоналу, дає право на пенсію за вислугу років.

Аналіз наведених норм дає підстави для висновку, що для отримання визначеної пунктом 7-1 розділу Прикінцеві положення Закону №1058 грошової допомоги при виході на пенсію по Закону №1058 особа має дотриматись таких вимог:

- станом на день досягнення пенсійного віку працювати в установах державної або комунальної форми власності на посадах, робота на яких дає право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до пунктів «е» - «ж» статті 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення»;

- пенсія має призначатися особі вперше (тобто особи, які отримували пенсію раніше і з будь-яких причин перестали отримувати її, право на зазначену грошову допомогу втратили);

- станом на день звернення за призначенням пенсії особа повинна мати страховий стаж (для чоловіків - 35 років, для жінок - 30 років, у редакції Закону №1058 станом на час спірних правовідносин) на зазначених вище посадах.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 15 червня 2022 року у справі № 200/854/19-а.

Як вбачається зі спірного рішення ГУ ПФУ в Черкаській області від 05.09.2024 року №14, позивачу відмовлено у нарахуванні та виплаті грошової допомоги, передбаченої пунктом 7-1 розділу Прикінцеві положення Закону №1058, оскільки на день досягнення пенсійного віку, а саме 12.07.2024, відсутні дані про сплату внесків за III квартал 2024 року. За даними персоніфікованого обліку відомостей страхові внески сплачено до 30.06.2024 стаж і заробітна плата врахована по 30.06.2024, заява на призначення пенсії за віком була подана позивачем 24.07.2024.

Як правильно зазначив суд першої інстанції, несплата за позивача страхових внесків або ж неподання підприємством, на якому працював позивач звітності до органів Пенсійного фонду щодо сум нарахованої заробітної плати не може бути підставою для незарахування пенсійним органом до спеціального стажу, який дає право на призначення пенсії за вислугу років позивача відповідного періоду роботи.

Верховний Суд у постановах від 17 липня 2019 року по справі № 144/669/17 та від 20 березня 2019 року по справі № 688/947/17, дійшов висновку, що несплата страхувальником страхових внесків не може бути підставою для не зарахування до страхового стажу періодів роботи на підприємстві, оскільки працівник не несе відповідальності за неналежне виконання підприємством-страхувальником свого обов`язку сплати страхових внесків.

Відтак, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області від 05.09.2024 №14 є протиправним та підлягає скасуванню.

Щодо правомірності спірного рішення від 14.11.2024 року №14, яке прийнято Головним управлінням Пенсійного фонду України в Харківській області, апеляційний суд зазначає про таке.

Вказаним рішенням відмовлено у виплаті позивачу грошової допомоги згідно з п.7.1 розділу XV Закону №1058. Відмова мотивована тим, що наданими документами не підтверджено стаж 35 років в закладах та установах державної або комунальної форми власності на посадах, робота на яких дає право на призначення пенсії за вислугу років.

У рішенні зазначено, що страховий стаж позивача становить 42 років 10 місяців 10 днів. Спеціальний стаж, який дає право на призначення пенсії за вислугу років склав 33 роки 1 місяць 25 днів. До спеціального стажу, який дає право на призначення пенсії за вислугу років не зараховано позивачу період проходження підготовки в клінічній ординатурі при Запорізькому державному інституті удосконалення лікарів з 01.09.1995 по 31.08.1997, оскільки це не передбачено постановою Кабінету Міністрів України від 04.11.1993 №909 «Про перелік закладів і установ освіти, охорони здоров`я та соціального захисту і посад, робота на яких дає право на пенсію за- вислугу років» у чинній редакції.

Згідно із пунктом «д» статті 56 Закону України «Про пенсійне забезпечення» до стажу роботи зараховується навчання у вищих і середніх спеціальних навчальних закладах, в училищах і на курсах з підготовки кадрів, підвищенню кваліфікації та перекваліфікації, в аспірантурі, докторантурі і клінічній ординатурі.

Записами трудової книжки позивача НОМЕР_1 від 10.07.1981 підтверджено, що позивач 01.09.1995 зарахований до 2-річної клінічної ординатури на кафедру травматології та ортопедії. 31.08.1997 позивача відраховано з клінічної ординатури у зв`язку із закінченням строку навчання (а.с.124-128).

Згідно довідки від 23.08.2024 №22/3290 Запорізького державного медико-фармацевтичного університету вбачається, що позивач проходив підготовку з 01.09.1995 по 31.08.1997 в клінічній ординатурі при Запорізькому державному інституті удосконалення лікарів за спеціальністю «Травматологія та ортопедія» (а.с.48).

Таким чином, спірний період навчання підтверджений належними документами та має бути зарахований до спеціального стажу позивача, який дає право на призначення пенсії за вислугу років, як правильно і зазначив суд першої інстанції

Доводи апеляційної скарги наведених вище висновків не спростовують.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що належним та ефективним способом захисту порушених прав позивача буде зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області зарахувати до спеціального стажу позивача, який дає право на призначення пенсії за вислугу років період навчання з 01.09.1995 по 31.08.1997, згідно з трудовою книжкою НОМЕР_1 та призначити ОСОБА_1 грошову допомогу згідно з п.7.1 розділу XV Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" від 09.07.2003 №1058-IV, а Головне управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області здійснити її виплату.

В даному випадку заява позивача розглянута за принципом екстериторіальності Головним управлінням Пенсійного фонду України в Харківській області, за результатом якої прийнято оскаржуване рішення від 14.11.2024 №14, яке судом визнано протиправним, а тому відповідальним за опрацювання заяви позивача та прийняття відповідного рішення в даному випадку є визначений у встановленому порядку територіальний орган Пенсійного фонду - Головне управління Пенсійного фонду в Харківській області і саме його рішення оскаржується в судовому порядку, відтак на останнього має бути покладено й обов`язок відновлення порушених прав позивача.

Відтак, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про часткове задоволення позовних вимог.

Рішення суду першої інстанції в частині відмовлених позовних вимог сторонами не оскаржується, а тому судом апеляційної інстанції в цій частині рішення суду не переглядається.

У пункті 58 Рішення Європейського суду з прав людини у справі «Серявін та інші проти України» від 10.02.2010 Суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення. Хоча національний суд має певну свободу розсуду щодо вибору аргументів у тій чи іншій справі та прийняття доказів на підтвердження позицій сторін, орган влади зобов`язаний виправдати свої дії, навівши обґрунтування своїх рішень.

Наведене дає підстави для висновку, що доводи скаржника у кожній справі повинні оцінюватись судами на предмет їх відповідності критеріям конкретності, доречності та важливості у рамках відповідних правовідносин з метою належного обґрунтування позиції суду. Відтак, зазначені вимоги в апеляційній скарзі є не обґрунтованими та не підлягають задоволенню.

Приписи статті 316 КАС України визначають, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Відтак, апеляційний суд дійшов висновку, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права, а викладені в апеляційній скарзі доводи висновків суду першої інстанції не спростовують.

Оскільки дана справа розглянута судом апеляційної інстанції у відповідності до вимог частини 1 статті 310 КАС України за правилами спрощеного провадження та не відноситься до справ, передбачених частиною 4 статті 257 КАС України, судове рішення апеляційної інстанції не підлягає касаційному оскарженню.

Керуючись статтями 12, 77, 243, 250, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області на рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 04 червня 2025 року в адміністративній справі №280/1395/25 залишити без задоволення.

Рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 04 червня 2025 року в адміністративній справі №280/1395/25 залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та не може бути оскаржена в касаційному порядку, крім випадків, передбачених пунктом 2 частини 5 статті 328 КАС України.

Головуючий - суддя І.В. Юрко

суддя С.В. Білак

суддя С.В. Чабаненко