Справа № 640/10038/21
Суддя: Радишевська О.Р.
Дата ухвалення: 2026-01-19 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

19 січня 2026 року

м. Київ

справа № 640/10038/21

адміністративне провадження № К/990/55915/25

Верховний Суд у складі судді-доповідача Касаційного адміністративного суду Радишевської О.Р. (далі - Суд), перевіривши касаційну скаргу Департаменту з питань виконання кримінальних покарань на рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 11 червня 2025 року та постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 03 листопада 2025 року у справі №640/10038/21, за позовом ОСОБА_1 до Департаменту з питань виконання кримінальних покарань про визнання протиправним та скасування наказів, поновлення на посаді, стягнення середнього заробітку та зобов`язання вчинити певні дії,

УСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Департаменту з питань виконання кримінальних покарань, в якому просив:

- визнати протиправним та скасувати наказ Департаменту з питань виконання кримінальних покарань про звільнення № 306/ОС-21 від 10 березня 2021 року в частині звільнення полковника внутрішньої служби ОСОБА_1 зі служби в Державній кримінально-виконавчій службі України з посади начальника cектору внутрішньої безпеки у центральному регіоні Управління з питань внутрішніх розслідувань та безпеки персоналу Департаменту та наказ Департаменту з питань виконання кримінальних покарань від 11 березня 2021 року № 311/ОС-21 про внесення змін до наказу від 10 березня 2021 року №306/ОС-21;

- поновити полковника внутрішньої служби ОСОБА_1 на службі в Державній кримінально-виконавчій службі України на посаді начальника cектору внутрішньої безпеки у центральному регіоні Управління з питань внутрішніх розслідувань та безпеки персоналу Департаменту з 12 березня 2021 року;

- визнати протиправним та скасувати наказ Департаменту з питань виконання кримінальних покарань про звільнення № 306/ОС-21 від 10 березня 2021 року в частині встановлення премії за лютий 2021 року у розмірі 10% посадового окладу, за березень 2021 року 10% посадового окладу та зобов`язати Департамент з питань виконання кримінальних покарань встановити позивачу премію за лютий 2021 року у розмірі 130% посадового окладу, за березень 2021 року - 130% посадового окладу;

- стягнути з Департаменту з питань виконання кримінальних покарань на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу з 12 березня 2021 року по день ухвалення рішення у справі, виходячи з середньоденної заробітної плати 802,82 грн за один календарний день служби;

- стягнути з Департаменту з питань виконання кримінальних покарань на користь ОСОБА_1 моральну шкоду в розмірі 10 000,00 грн.

Рішенням Запорізького окружного адміністративного суду від 11 червня 2025 року, залишеним без змін постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 03 листопада 2025 року, позов задоволено частково:

- визнано протиправним і скасовано наказ Департаменту з питань виконання кримінальних покарань від 10 березня 2021 року № 306/ос-21 в частині звільнення полковника внутрішньої служби ОСОБА_1 зі служби в Державній кримінально-виконавчій службі України з посади начальника сектору внутрішньої безпеки у центральному регіоні Управління з питань внутрішніх розслідувань та безпеки персоналу Департаменту з питань виконання кримінальних покарань;

- поновлено ОСОБА_1 на посаді начальника сектору внутрішньої безпеки у центральному регіоні Управління з питань внутрішніх розслідувань та безпеки персоналу Департаменту з питань виконання кримінальних покарань з 12 березня 2021 року;

- стягнуто з Департаменту з питань виконання кримінальних покарань на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу за період з 12 березня 2021 року по 11 червня 2025 року включно в сумі 1 053 803,68 грн, з утриманням з цієї суми податків та інших обов`язкових платежів;

- допущено до негайного виконання рішення суду в частині поновлення ОСОБА_1 на посаді начальника Сектору внутрішньої безпеки у центральному регіоні Управління з питань внутрішніх розслідувань та безпеки персоналу Департаменту з питань виконання кримінальних покарань з 12 березня 2021 року та в частині стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу в межах суми стягнення за один місяць;

- у задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Ухвалою Верховного Суду від 18 грудня 2025 року касаційну скаргу Департаменту з питань виконання кримінальних покарань на рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 11 червня 2025 року та постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 03 листопада 2025 року у справі №640/10038/21 повернуто особі, яка її подала.

31 грудня 2025 року до Суду через підсистему «Електронний суд» надійшла повторна касаційна скарга Департаменту з питань виконання кримінальних покарань на рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 11 червня 2025 року та постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 03 листопада 2025 року у справі №640/10038/21.

За правилами частини першої статті 334 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) за відсутності підстав для залишення касаційної скарги без руху, повернення касаційної скарги чи відмови у відкритті касаційного провадження суд касаційної інстанції постановляє ухвалу про відкриття касаційного провадження у справі.

Відповідно до частини першої статті 328 КАС України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в касаційному порядку рішення суду першої інстанції після апеляційного перегляду справи, а також постанову суду апеляційної інстанції повністю або частково у випадках, визначених цим Кодексом.

За правилами частини четвертої статті 328 КАС України підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у частині першій цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно в таких випадках:

1) якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку;

2) якщо скаржник вмотивовано обґрунтував необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні;

3) якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах;

4) якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами другою і третьою статті 353 цього Кодексу.

Аналіз наведених норм дає підстави для висновку, що перелік підстав для касаційного оскарження судових рішень є вичерпним і касаційна скарга повинна бути обґрунтована виключно такими доводами.

Вимоги до форми та змісту касаційної скарги встановлено статтею 330 КАС України, відповідно до пункту 4 частини другої якої у касаційній скарзі зазначаються підстава (підстави), на якій (яких) подається касаційна скарга з визначенням передбаченої (передбачених) статтею 328 цього Кодексу підстави (підстав).

У касаційній скарзі скаржник указує також пункт 3 частини четвертої статті 328 КАС України та зазначає, що відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування статті 68, 77 Закону України «Про Держану кримінально-виконавчу службу України», статей 68, 77 Закону України «Про Національну поліцію», пунктів 2, 5 постанови Кабінету Міністрів України від 30 серпня 2017 року №704 «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб», пункту 5 розділу І, пунктів 1-4 розділу Порядку виплати грошового забезпечення та компенсаційних виплат особам рядового і начальницького складу Державної кримінально-виконавчої служби України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 28 березня 2018 року №925/5.

Суд зазначає, що оскарження судових рішень з підстави, передбаченої пунктом 3 частини четвертої статті 328 КАС України, вимагає не лише констатації факту відсутності висновку Верховного Суду щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, а і підстав необхідності такого висновку у подібних правовідносинах (усунення колізій норм права, визначення пріоритету однієї норми над іншою, тлумачення норми, тощо), а також значення, у чому, на думку заявниці, полягає неправильне застосування норми права, щодо якої необхідний висновок Верховного Суду.

Проаналізувавши доводи скаржника, Суд доходить висновку про відсутність підстав для відкриття касаційного провадження за пунктом 3 частини четвертої статті 328 КАС України, оскільки відповідач лише послався на відсутність висновку Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах, проте не навів у касаційній скарзі належного обґрунтування як саме такий висновок щодо цієї норми може вплинути на вирішення подібних спорів у інших справах, виходячи з обставин, установлених судами у цій справі, що мають індивідуальні ознаки характерні виключно для цих правовідносин.

Таким чином, за встановлених обставин, Суд дійшов висновку, що скаржником не доведено наявності підстави для відкриття касаційного провадження, визначеної пунктом 3 частини четвертої статті 328 КАС України.

Отже, правильно пославшись у касаційній скарзі на положення частини четвертої статті 328 КАС України, заявником не викладено передбачені статтею 328 КАС України підстави, за яких оскаржуване судове рішення може бути переглянуте судом касаційної інстанції.

Ураховуючи те, що скаржником не викладено передбачених цим Кодексом підстав для оскарження судових рішень у касаційному порядку, касаційну скаргу необхідно повернути особі, яка її подала.

З огляду на зазначене, клопотання скаржника про поновлення строку на касаційне оскарження Судом не вирішується.

Керуючись статтями 248, 328, 332, 359 КАС України, Суд

УХВАЛИВ:

Касаційну скаргу Департаменту з питань виконання кримінальних покарань на рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 11 червня 2025 року та постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 03 листопада 2025 року у справі №640/10038/21 повернути особі, яка її подала.

Роз`яснити, що повернення касаційної скарги не позбавляє права повторного звернення до суду касаційної інстанції в порядку, встановленому законом.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання, є статочною та не може бути оскаржена.

Суддя О.Р. Радишевська