Справа № 260/6653/25
Суддя: Гебеш С.А.
Дата ухвалення: 2026-01-19 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЗАКАРПАТСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

і м е н е м У к р а ї н и

19 січня 2026 рокум. Ужгород№ 260/6653/25

Закарпатський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Гебеш С.А., розглянувши в письмовому провадженні в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Управління Служби безпеки України в Закарпатській області про визнання дій протиправними і зобов`язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 (далі - Позивач, ОСОБА_2 ) звернувся до Закарпатського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Управління Служби безпеки України в Закарпатській області (далі - Відповідач, УСБУ в Закарпатській області), в якому просить суд:

визнати протиправною бездіяльність УСБУ в Закарпатській області щодо не проведення при виключенні із списків особового складу у зв`язку із звільненням з військової служби ОСОБА_1 перерахунок та доплати сум грошової допомоги на оздоровлення за 2022-2025 роки, - з урахуванням розмірів посадового окладу та окладу за військовим званням, визначених шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 01 січня календарного року, на відповідний тарифний коефіцієнт відповідно до Постанови КМУ №704, а також доплати сум процентної надбавки за вислугу років, щомісячних додаткових видів грошового забезпечення та премії, обчисленої з урахуванням посадового окладу і окладу за військовим званням, визначених шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 01 січня календарного року на відповідний тарифний коефіцієнт, із одночасною компенсацією при виплаті сум податку з доходів осіб відповідно до п. 2 Порядку виплати щомісячної грошової компенсації сум податку з доходів фізичних осіб, що утримуються з грошового забезпечення, грошових винагород та інших виплат, одержаних військовослужбовцями, поліцейськими та особами рядового і начальницького складу, затвердженого Постановою КМУ №44 від 15.01.2024 року;

зобов`язати УСБУ в Закарпатській області здійснити перерахунок та доплату ОСОБА_1 сум грошового забезпечення за період з 26.02.2022 року по 21.07.2025 року, доплату сум грошової допомоги на оздоровлення за 2022-2025 роки, - з урахуванням розмірів посадового окладу та окладу за військовим званням, визначених шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 01 січня календарного року, на відповідний тарифний коефіцієнт відповідно до Постанови КМУ №704, а також доплати сум процентної надбавки за вислугу років, щомісячних додаткових видів грошового забезпечення та премії, обчисленої з урахуванням посадового окладу і окладу за військовим званням, визначених шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 01 січня календарного року на відповідний тарифний коефіцієнт, із одночасною компенсацією при виплаті сум податку з доходів осіб відповідно до п. 2 Порядку виплати щомісячної грошової компенсації сум податку з доходів фізичних осіб, що утримуються з грошового забезпечення, грошових винагород та інших виплат, одержаних військовослужбовцями, поліцейськими та особами рядового і начальницького складу, затвердженого Постановою КМУ №44 від 15.01.2024 року;

визнати протиправною бездіяльність УСБУ в Закарпатській області щодо підготовки та направлення в Головне управління ПФУ в Закарпатській області на ім`я ОСОБА_1 оновленого грошового атестата станом на 21.07.2025 року, а довідки про суми основних і додаткових видів грошового забезпечення за останні 24 місяці служби, включивши розміри надбавки за вислугу років та щомісячних додаткових видів грошового забезпечення, з урахуванням розмірів, визначених шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року на відповідних тарифний коефіцієнт відповідно до Постанови КМУ №704;

зобов`язати УСБУ в Закарпатській області підготувати та направити до Головного управління ПФУ в Закарпатській області на ОСОБА_1 оновлений грошовий атестат станом на 21.07.2025 року, а також довідку про суми основних і додаткових видів грошового забезпечення за останні 24 місяці служби, включивши розміри надбавки за вислугу років та щомісячних додаткових видів грошового забезпечення, з урахуванням розмірів, визначених шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року на відповідних тарифний коефіцієнт відповідно до Постанови КМУ №704;

визнати протиправними дії УСБУ в Закарпатській області щодо нарахування та виплати ОСОБА_1 одноразової допомоги при звільненні із грошового забезпечення, яке обчислене без врахування показника прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого станом на 01.01.2025 року (у розмірі 3028,00 грн) згідно Закону України "По державний бюджет України на 2025 рік";

зобов`язати УСБУ в Закарпатській області здійснити перерахунок та доплату ОСОБА_1 здійснити перерахунок та доплату ОСОБА_1 сум одноразової грошової допомоги при звільненні із грошового забезпечення, яке обчислене із урахуванням розмірів посадового окладу та окладу за військовим званням, визначених шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 01.01.2025 року (у розмірі 3028,00 грн) згідно Закону України "Про державний бюджет України на 2025 рік" на відповідний тарифний коефіцієнт відповідно до Постанови КМУ №704, а також із врахуванням сум процентної надбавки за вислугу років, щомісячних додаткових видів грошового забезпечення та премії, обчисленої з урахуванням посадового окладу і окладу за військовим званням, визначених шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 01.01.2025 року на відповідний тарифний коефіцієнт, та з урахуванням раніше виплачених сум, із одночасною компенсацією при виплаті сум податку з доходів осіб відповідно до п. 2 Порядку виплати щомісячної грошової компенсації сум податку з доходів фізичних осіб, що утримуються з грошового забезпечення, грошових винагород та інших виплат, одержаних військовослужбовцями, поліцейськими та особами рядового і начальницького складу, затвердженого Постановою КМУ №44 від 15.01.2024 року;

визнати протиправними дії УСБУ в Закарпатській області щодо нарахування та виплати ОСОБА_1 при звільненні з військової служби грошової компенсації невикористаних днів щорічної основної відпустки та додаткової відпустки, передбачених Законом України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціальної захисту", та Закону України "Про відпустки" із грошового забезпечення, яке обчислене без врахування показника прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого станом на 01.01.2025 року (у розмірі 3028,00 грн) згідно Закону України "По державний бюджет України на 2025 рік";

зобов`язати УСБУ в Закарпатській області здійснити перерахунок та доплату ОСОБА_1 сум грошової компенсації невикористаних днів щорічної основної відпустки та додаткової відпустки, передбачених Законом України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціальної захисту", та Закону України "Про відпустки" із грошового забезпечення, яке обчислене із урахуванням розмірів посадового окладу та окладу за військовим званням, визначених шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 01.01.2025 року (у розмірі 3028,00 грн) згідно Закону України "Про державний бюджет України на 2025 рік" на відповідний тарифний коефіцієнт відповідно до Постанови КМУ №704, а також із врахуванням сум процентної надбавки за вислугу років, щомісячних додаткових видів грошового забезпечення та премії, обчисленої з урахуванням посадового окладу і окладу за військовим званням, визначених шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 01.01.2025 року на відповідний тарифний коефіцієнт, та з урахуванням раніше виплачених сум, із одночасною компенсацією при виплаті сум податку з доходів осіб відповідно до п. 2 Порядку виплати щомісячної грошової компенсації сум податку з доходів фізичних осіб, що утримуються з грошового забезпечення, грошових винагород та інших виплат, одержаних військовослужбовцями, поліцейськими та особами рядового і начальницького складу, затвердженого Постановою КМУ №44 від 15.01.2024 року;

визнати протиправною бездіяльність УСБУ в Закарпатській області, яка полягає у не проведенні при звільненні з військової служби ОСОБА_1 нарахування та виплати грошової компенсації за неотримане речове майно за період з 26.02.2022 року по 21.07.2025 рік відповідно до Порядку виплати військовослужбовців Збройних Сил, Сил зовнішньої розвідки, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації і Управління державної охорони грошової компенсації вартості за неотримане речове майно, затвердженого Постановою КМУ від 16.03.2016 року №178;

зобов`язати УСБУ в Закарпатській області здійснити нарахування та виплату ОСОБА_1 грошової компенсації за неотримане речове майно за період з 26.02.2022 року по 21.07.2025 рік відповідно до Порядку виплати військовослужбовців Збройних Сил, Сил зовнішньої розвідки, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації і Управління державної охорони грошової компенсації вартості за неотримане речове майно, затвердженого Постановою КМУ від 16.03.2016 року №178.

Позов обґрунтовує тим, що в період з 26.02.2022 року по 21.07.2025 року проходив військову службу Управлінні СБУ в Закарпатській області. Зазначає, що у вказаний період грошове забезпечення йому виплачувалося не в повному обсязі, а саме нарахування посадового окладу та окладу за військовим званням здійснювалося в меншому розмірі, ніж визначено в п. 4 постанови Кабінету Міністрів України від 30 серпня 2017 р. № 704 "Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб" (позивачем не враховано розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого на 1 січня 2022 року, 1 січня 2023 року, 1 січня 2024 року та 1 січня 2025 року); виплачено в меншому розмірі грошову допомогу для оздоровлення, грошову допомогу при звільненні, компенсацію за невикористані дні щорічної основної та додаткової відпустки оскільки не враховано, що посадовий оклад та оклад за військовим званням з січня 2022 року повинні визначатися відповідно до п. 4 постанови Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 р. № 704.

Вказане вплинуло на формування грошового атестату та довідки про суми основних та додаткових видів грошового забезпечення.

Зазначає, що у зв`язку із набранням законної сили 29.01.2020 судовим рішенням у справі № 826/6453/18, яким було визнано протиправним та скасовано пункт 6 постанови Кабінету Міністрів України від 21.02.2018 р. № 103 "Про перерахунок пенсій особам, які звільнені з військової служби, та деяким іншим категоріям осіб", була відновлена дія п. 4 постанови Кабінету Міністрів України від 30 серпня 2017 р. № 704 "Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб" у редакції, що передбачає визначення посадового окладу та окладу за військовим (спеціальним) званням шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року (але не менше 50 відсотків розміру мінімальної заробітної плати, встановленого законом на 1 січня календарного року), на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з додатками 1, 12, 13, 14. Проте відповідач продовжив обчислювати розмір посадового окладу та окладу за військовим званням, використовуючи розрахункову величину розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня 2018 року. За таких обставин грошове забезпечення виплачувалося у меншому розмірі. Відповідно, і розмір грошової допомоги на оздоровлення та вирішення соціально-побутових питань обчислений із грошового забезпечення без урахування приписів п. 4 постанови Кабінету Міністрів України (далі - КМУ) від 30 серпня 2017 р. № 704 "Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб" у первинній редакції.

Також позивач зазначає, що відповідач при його звільненні протиправно не нарахував йому грошову компенсацію вартості за неотримане речове майно за період з 26.02.2022 року по 21.07.2025 року.

Вважає вказані дії відповідача протиправними та такими, що порушують його права, а відтак звернувся із даним позовом до суду.

Ухвалою Закарпатського окружного адміністративного суду від 20.08.2025 року відкрито спрощене позовне провадження без виклику сторін.

Відповідач подав до суду відзив на позовну заяву, в якому проти позову заперечив та просив суд відмовити у задоволенні позовних вимог. Заперечуючи проти позову відповідач вказує на те, що складові грошового забезпечення військовослужбовців розраховується відповідно до Постанови КМУ №704. З 01.03.2018 року грошове забезпечення військовослужбовців виплачується на основі розрахунку, згідно якого розміри посадових окладів, окладів за військовим званням визначаються шляхом множення 1762,00 грн на відповідний тарифний коефіцієнт. Жодні інші розміри прожиткового мінімуму для розрахунку грошового забезпечення військовослужбовців з 2018 року не застосовувалися, фактичні розміри посадових окладів, окладів за військовим званнями не змінювалися. Також вказує на те, що за період проходження військової служби за мобілізацією позивач забезпечувався речовим майном №6, тобто польовою формою одягу, що підтверджується накладними №251 від 23.02.2022 року та №154 від 07.07.2023 року. А тому, враховуючи те, що позивач отримав відповідне речове майно, об`єктивно були відсутні підстави для нарахування та виплати позивачу грошової компенсації за неотримане речове майно за спірний період.

При поданні відзиву на позовну заяву, відповідач заявив клопотання про розгляд справи з повідомлення сторін та клопотання про залишення позовних вимог без розгляду.

Позивач подав до суду відповідь на відзив на позовну заяву, в якій просив звернути увагу на те, що звернувся до суду з цим позовом в строк, передбачений ч. 5 ст. 122 КАС України та ст. 233 КЗпП України. Крім того зазначив, що на заяву позивача від 24.07.2025 року відповідачем надано відповідь від 22.08.2025 року, в якій вказано про відмову у виплаті грошової компенсації за неотримане майно, а також відмовлено у видачі довідки про вартість речового майна, що неотримано за період служби.

Відповідач подав до суду додаткові пояснення у справі, в яких вказав зокрема про те, що в доповнення до раніше викладених у заявах Відповідача доводів та обґрунтувань проти заявлених позовних вимог, а також у контексті заявлених Позивачем вимог вважаємо за необхідне звернути увагу Суду на наступні обставин, що додатково підтверджують безпідставність позовних вимог ОСОБА_1 в частині вимог щодо розрахунку у період з 01.01.2024 по 21.07.2025 розмірів посадового окладу та окладу за військовим званням, визначених шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб встановленого законом на 01.01.2024 та, відповідно, на 01.01.2025, на відповідний тарифний коефіцієнт відповідно до постанови КМУ від 30.08.2017р. № 704.

Пунктом 1 постанови Кабінету Міністрів України від 12.05.2023 N 481 "Про скасування підпункту 1 пункту 3 змін, що вносяться до постанов Кабінету Міністрів України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21 лютого 2018 р. N 103, та внесення зміни до пункту 4 постанови Кабінету Міністрів України від 30 серпня 2017 р. N 704" (далі - Постанова N 481), яка набрала чинності 20.05.2023, скасовано підпункт 1 пункту 3 змін, що вносяться до постанови Кабінету Міністрів України, затверджених Постановою N 103, та пунктом 2 постанови абзац перший викладено в такій редакції: " 4. Установити, що розміри посадових окладів, окладів за військовими (спеціальними) званнями військовослужбовців, осіб рядового та начальницького складу та деяких інших осіб розраховуються виходячи з розміру 1762 гривні та визначаються шляхом множення на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з додатками 1, 12, 13 і 14.". Таким чином, з 20.05.2023 (дата набрання чинності Постановою N 481) базова величина, з якої обраховується розміри посадових окладів, окладів (спеціальним) званням військовослужбовців є сталою та становить 1762,00 грн. Рішенням Київського окружного адміністративного суду від 14.03.2025 по справі N320/29450/24, визнано дії Кабінету Міністрів України при прийнятті Постанови Кабінету Міністрів України від 12.05.2023 N 481 неправомірними. Визнано протиправним та нечинним пункт 2 Постанови Кабінету Міністрів України від 12.05.2023 N 481 стосовно внесення змін до пункту 4 постанови Кабінету Міністрів України від 30 серпня 2017 N 704 "Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб". В іншій частині задоволення позовних вимог відмовлено. Постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 18.06.2025 рішення Київського окружного адміністративного суду від 14.03.2025 по справі N 320/29450/24, залишено без змін. Отже, рішення Київського окружного адміністративного суду від 14.03.2025 по справі N 320/29450/24 набрало законної сили 18.06.2025, а відтак пункт 2 постанови КМУ N 481 не підлягають застосуванню лише з 18.06.2025.

Позивач подав до суду заяву щодо врахування заперечень на аргументи, викладені в додаткових поясненнях, в яких зазначив про те, що всі наведені відповідачем рішення у додаткових поясненнях є рішеннями першої інстанції та стосуються оновлених довідок для перерахунку пенсій, а не позовних вимог щодо протиправності відмови нарахування грошового забезпечення.

Ухвалою Закарпатського окружного адміністративного суду від 19.01.2026 року відмовлено у задоволенні клопотань відповідача про розгляд справи у судовому засіданні та

Відповідно до положень ч. 5 ст.262, ч.1 ст.263 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у письмовому провадженні) за наявними у справі матеріалами.

Суд зазначає, що судове рішення у справі, постановлене у письмовому провадженні, складено у повному обсязі відповідно до ч.4 ст.243 КАС України, з врахуванням положень ст.263 КАС України.

Згідно з ч. 5 ст. 250 КАС України датою ухвалення судового рішення в порядку письмового провадження є дата складення повного судового рішення.

З матеріалів справи судом встановлено, що позивач, зокрема в період з 26.02.2022 року по 21.07.2025 року проходив військову службу в Управлінні СБУ в Закарпатській області та згідно наказу Управління СБУ в Закарпатській області за №421-ОС/дск від 16.07.2025 року "По особовому складу" виключений зі списків особового складу (а.с. 38).

Відповідно до вказаного наказу ОСОБА_1 виплачено одноразову грошову допомогу при звільненні; грошову компенсацію за 37 невикористаних днів щорічної основної відпустки за 2022 рік, за 30 невикористаних днів щорічної основної відпустки за 2023 рік, за 30 невикористаних днів щорічної основної відпустки за 2024 рік та за 45 календарних днів щорічної основної відпустки за 2025 рік; грошову компенсацію за 56 невикористаних днів додаткової відпустки, як учаснику бойових дій, а саме за 2022, 2023, 2024 та 2025 роки.

27.06.2025 року позивач звернувся до т.в.о начальника Управління СБУ в Закарпатській області із заявою, в якій просив здійснити повний розрахунок, нарахування та виплату передбаченої чинним законодавством України доплати грошового забезпечення, одноразової грошової допомоги при звільненні, грошової компенсації за невикористані дні щорічних основних та додаткових відпусток, грошової компенсації вартості речового майна, яке не отримане під час проходження служби.

24.07.2025 року позивач звернувся повторно до відповідача із заявою, в якій просив підтвердити чи спростувати факт нарахування грошового забезпечення за період проходження військової служби та всіх виплат при звільненні з урахуванням розміру посадового окладу та окладу за військовим званням, які обчислені із суми 1762,00 грн, а не із застосуванням розрахункової величини прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року. Також просив здійснити доплату грошового забезпечення, сум грошової допомоги на оздоровлення за 2022-20225 роки, одноразової грошової допомоги при звільненні, грошової компенсації за невикористані дні щорічних основних та додаткових відпусток. Також вказаною заявою просив видати йому новий грошовий атестат та довідку про суми основних та додаткових видів грошового забезпечення за останні 24 місяці служби.

Судом також встановлено, що виплата матеріальної допомоги на оздоровлення позивачу виплачена: в липні 2022 року, грудні 2023 року, травні 2024 року, червні - липні 2025 року.

Отже, спірні правовідносини між сторонами виникли з приводу правомірності незастосування відповідачем п. 4 постанови КМ України № 704 від 30.08.2017р. "Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб" і додатків 1, 14 до згаданої постанови при обчислені розміру посадового окладу та окладу за військовим званням, виходячи з прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 01.01.2022 року, 01.01.2023 року, 01.01.2024 року, 01.01.2025 року.

В частині дотримання позивачем строків звернення до суду, судом встановлено наступне.

Відповідно до статті 122 КАС України позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Для захисту прав, свобод та інтересів особи цим Кодексом та іншими законами можуть встановлюватися інші строки для звернення до адміністративного суду, які, якщо не встановлено інше, обчислюються з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Для звернення до суду у справах щодо прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби встановлюється місячний строк.

Разом з тим, відповідно до вимог ст. 233 КЗпП України із заявою про вирішення трудового спору у справах про звільнення працівник має право звернутися до суду в місячний строк з дня вручення копії наказу (розпорядження) про звільнення, а у справах про виплату всіх сум, що належать працівникові при звільненні, - у тримісячний строк з дня одержання ним письмового повідомлення про суми, нараховані та виплачені йому при звільненні (стаття 116). Домашній працівник має право звернутися до суду із заявою про вирішення трудового спору у справах про звільнення в місячний строк з дня, коли він дізнався або повинен був дізнатися про порушення свого права.

Враховуючи те, що звільнення позивача відбулося 21.07.2025 року, а з позовом до суду такий звернувся 15.08.2025 року, то суд констатує, що позов подано в межах строку, передбаченого ст. 233 КЗпП України.

Разом з тим, суд констатує, що рішенням Конституційного Суду України від 11.12.2025 №1-р/2025 (справа №1-7/2024(337/24)) Конституційний Суд України визнав такою, що не відповідає Конституції України (є неконституційною), частину першу статті 233 Кодексу законів про працю України в частині встановлення тримісячного строку для звернення працівника до суду про стягнення заробітної плати та інших належних працівникові виплат. Частина перша статті 233 Кодексу законів про працю України в частині встановлення тримісячного строку для звернення працівника до суду про стягнення заробітної плати та інших належних працівникові виплат, визнана неконституційною, утрачає чинність із дня ухвалення Конституційним Судом України цього Рішення.

Вирішуючи спірні правовідносини по суті, суд виходить з наступного.

Згідно із положеннями частини 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством.

Статтею 9 Закону України № 2011-XII від 20.12.1991 «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» встановлено, що держава гарантує військовослужбовцям достатнє матеріальне, грошове та інші види забезпечення в обсязі, що відповідає умовам військової служби, стимулює закріплення кваліфікованих військових кадрів. До складу грошового забезпечення входять: посадовий оклад, оклад за військовим званням; щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія); одноразові додаткові види грошового забезпечення. Грошове забезпечення визначається залежно від посади, військового звання, тривалості, інтенсивності та умов військової служби, кваліфікації, наукового ступеня і вченого звання військовослужбовця. Грошове забезпечення підлягає індексації відповідно до закону.

30.08.2017 КМ України прийняв постанову № 704 «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб», яка набрала чинності 01.03.2018р. та якою затверджено тарифні сітки розрядів і коефіцієнтів посадових окладів, схеми тарифних розрядів, тарифних коефіцієнтів, додаткові види грошового забезпечення, розміри надбавки за вислугу років, пунктом 2 якої установлено, що грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу складається з посадового окладу, окладу за військовим (спеціальним) званням, щомісячних (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премії) та одноразових додаткових видів грошового забезпечення.

Станом на час прийняття постанови КМ України № 704 від 30.08.2017 «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» пункт 4 цієї постанови передбачав, що розміри посадових окладів, окладів за військовими (спеціальними) званнями військовослужбовців, осіб рядового та начальницького складу визначаються шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року (але не менше 50 відсотків розміру мінімальної заробітної плати, встановленого законом на 1 січня календарного року), на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з додатками 1, 12, 13, 14.

У свою чергу додатки 1, 12, 13, 14 до пункту 4 цієї постанови містили примітки, у яких відображено тарифні коефіцієнти та у якості розрахункової величини зазначений розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року (але не менше 50 відсотків розміру мінімальної заробітної плати, встановленого законом на 1 січня календарного року).

Вказані додатки також мають примітки пояснювального характеру. Зокрема, у цих примітках наведена інформація щодо арифметичної дії (множення), яка застосовується при обчисленні розмірів посадових окладів та окладів за військовим (спеціальним) званням, в залежності від відповідних тарифних коефіцієнтів, та наведені правила округлення розрахунків. У цих примітках норми права не містяться.

Тобто, вказані додатки до п.4 постанови КМ України № 704 від 30.08.2017р. дублювали положення п.4 цієї постанови в частині зазначення розрахункової величини - розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановлений законом на 1 січня календарного року (але не менше 50 відсотків розміру мінімальної заробітної плати, встановленого законом на 1 січня календарного року).

Починаючи з 24.02.2018, набула чинності постанова КМ України № 103 від 21.02.2018 «Про перерахунок пенсій особам, які звільнені з військової служби, та деяким іншим категоріям осіб», якою пункт 4 постанови КМ України № 704 від 30.08.2017 викладено в новій редакції, яка передбачає, що розміри посадових окладів, окладів за військовими (спеціальними) званнями військовослужбовців, осіб рядового та начальницького складу визначаються шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня 2018, на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з додатками 1, 12, 13 і 14.

Отже, з 24.02.2018 змінено розрахункову величину, з якої обчислюються розміри посадових окладів та окладів за військовими (спеціальними) званнями, а саме: замість розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року (але не менше 50 відсотків розміру мінімальної заробітної плати, встановленого законом на 1 січня календарного року) передбачено використання розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 01.01.2018.

Однак, зміст приміток до додатків 1 та 14 до постанови КМ України № 704 від 30.08.2017 не було приведено у відповідність з нормою пункту 4 цієї постанови.

Проте, не приведення КМ України приміток до додатків 1, 12, 13, 14 постанови КМ України № 704 від 30.08.2017 у відповідність до змін, що були внесені в пункт 4 цієї ж постанови, не може бути підставою для обчислення посадового окладу та окладу за військовим (спеціальним) званням з використанням у якості розрахункової величини розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року (але не менше 50 відсотків розміру мінімальної заробітної плати, встановленого законом на 1 січня календарного року).

Зміст приміток до додатків 1 та 14 до постанови КМ України № 704 від 30.08.2017 рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 12.12.2018 у справі № 826/3858/18 не змінювався.

Водночас, рішенням Шостого апеляційного адміністративного суду від 29.01.2020 у справі № 826/6453/18 визнано протиправним та скасовано п.6 постанови КМ України № 103 від 21.02.2018 «Про перерахунок пенсій особам, які звільнені з військової служби, та деяким іншим категоріям осіб», яким вносились зміни до постанов КМ України, що додаються, зокрема, пункту 4 постанови КМ України № 704 від 30.08.2017.

Відповідно до редакції п.4 постанови КМ України № 704 від 30.08.2017, яка діяла до внесення змін, та вимог п.1 приміток додатку 1 та пункту примітки Додатку 14 до постанови КМ України № 704 від 30.08.2017, розміри посадового окладу та окладу за військовими (спеціальними) званнями з 29.01.2020 мають визначатися шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року (але не менше 50 відсотків розміру мінімальної заробітної плати, встановленого законом на 1 січня календарного року), на відповідний тарифний коефіцієнт.

Таким чином, пунктом 4 постанови КМ України № 704 від 30.08.2017 визначено граничну нижню величину, яка береться для розрахунку посадового окладу, що складає розмір прожиткового мінімуму, встановленого на 1 січня відповідного року, але не менше 50 % мінімальної заробітної плати станом на 1 січня відповідного року. Тобто, у випадку, коли у календарному році, в якому застосовується відповідна норма зазначеного підзаконного нормативно-правового акту, 50 % розміру мінімальної заробітної плати перевищують прожитковий мінімум, 50 % розміру мінімальної заробітної плати стають розрахунковою величиною для обрахунку посадових окладів та окладу за військовими (спеціальними) званнями.

Разом з тим, постановою КМ України № 1038 від 28.10.2020, яка застосовується з 01.10.2020, внесені зміни до постанов КМ України, зокрема № 704 від 30.08.2017, а саме примітки до додатка 1 викладено в такій редакції: 1. Посадові оклади за розрядами тарифної сітки визначаються в порядку, встановленому пунктом 4 постанови КМ України № 704 від 30.08.2017. У разі, коли розмір окладу визначено у гривнях з копійками, цифри до 4,99 відкидаються, від 5 і вище заокруглюються до 10 гривень. Посадові оклади осіб рядового, сержантського і старшинського (осіб рядового і молодшого начальницького) складу встановлюються за 1 - 12 розрядами. Посадові оклади за окремими посадами осіб рядового, сержантського і старшинського (осіб рядового і молодшого начальницького) складу понад 12 тарифний розряд визначаються керівниками державних органів.

Примітки до додатка 14 викладено в такій редакції: 1. Оклади за військовим (спеціальним) званням визначаються в порядку, встановленому п.4 постанови КМ України № 704 від 30.08.2017. У разі коли розмір окладу визначено у гривнях з копійками, цифри до 4,99 відкидаються, від 5 і вище заокруглюються до 10 гривень. Виплата військовослужбовцям окладів за військовими званнями генерал-полковник, які присвоєні до 01.10.2020р., зберігається за ними у розмірах, встановлених законодавством. Виплата військовослужбовцям окладів за військовими званнями старший прапорщик, старший мічман, прапорщик, мічман, старшина, головний корабельний старшина, які присвоєні до 01.10.2020, зберігається за ними до завершення проведення переатестації у розмірах, встановлених законодавством.

Примітки за своїм змістом та призначенням є такими, що лише роз`яснюють механізм (формулу) обчислення посадового окладу та окладу за військовим (спеціальним) званням.

Так, постановою КМ України № 870 від 06.09.2005 затверджені Правила підготовки проектів актів Кабінету Міністрів України, які визначають загальні підходи до підготовки проектів актів КМ України (постанов і розпоряджень), їх форму, структуру та техніко-юридичні особливості розроблення з урахуванням нормопроектувальної техніки.

За змістом п.20 вказаних Правил у структурі проекту положення або іншого нормативно-правового акта, який передбачається затвердити постановою, в окремих випадках допускається, як виняток, застосування примітки (зноски) без нормативних положень.

Положеннями п.2.16 Порядку подання нормативно-правових актів на державну реєстрацію до Міністерства юстиції України та проведення їх державної реєстрації, затв. наказом Міністерства юстиції України № 34/5 від 12.04.2005, також передбачено, що включення до нормативно-правових актів приміток не допускається, за винятком випадків, якщо необхідно дати визначення будь-якого суміжного поняття або помістити короткий коментар, що допоможе точніше зрозуміти положення, викладені в структурній одиниці нормативно-правового акта. Примітки не повинні містити норм права.

Тобто, примітка до нормативно-правового акту носить інформаційний характер та не може містити норм права.

Крім того, пунктом 3 розділу II Прикінцеві та перехідні положення Закону України № 1774-VIII від 06.12.2016 «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України», який набрав чинності 01.01.2017р., встановлено, що після набрання чинності цим Законом мінімальна заробітна плата не застосовується як розрахункова величина для визначення посадових окладів та заробітної плати працівників та інших виплат.

Норми пункту 3 розділу II Прикінцеві та перехідні положення цього Закону були чинними як на дату прийняття постанови КМ України № 704 від 30.08.2017р., так і станом на 29.01.2020р. неконституційними не визнавалися.

Враховуючи юридичну силу законів та підзаконних нормативно-правих актів, яким є постанова КМ України № 704 від 30.08.2017, місце таких в системі нормативно-правових актів, оскільки всі підзаконні нормативно-правові акти приймаються на основі законів та за своїм змістом не повинні суперечити їм, суд вказує на те, що при розв`язанні колізії між нормами п.3 розділу ІІ Закону України № 1774-VIII від 06.12.2016 «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України» та п.4 КМ України № 704 від 30.08.2017, у редакції до внесення змін постановою КМ України № 103 від 21.02.2018 «Про перерахунок пенсій особам, які звільнені з військової служби, та деяким іншим категоріям осіб», перевагу слід надати положенням закону, як акту вищої юридичної сили з урахуванням принципу верховенства права, закріпленого у ст.8 Конституції України.

Згідно висновків Великої Палати Верховного Суду, які викладені у постанові від 11.12.2019 у справі № 240/4946/18 щодо застосування норм права, а саме пункту 3 розділу ІІ Прикінцеві та перехідні положення Закону України № 1774-VІІІ від 06.12.2016 «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України», за якою після набрання чинності цим Законом положення нормативно-правових актів щодо обчислення виплат у процентному співвідношенні до мінімальної заробітної плати застосуванню не підлягають.

Оскільки норма п.3 розділу ІІ Прикінцеві та перехідні положення Закону України № 1774-VІІІ від 06.12.2016 не втратила чинності і за юридичною силою є вищою за положення п.4 постанови КМ України № 704 від 30.08.2017, у редакції до внесення змін постановою КМ України № 103 від 21.02.2018, а також додатків 1, 12, 13, 14 постанови КМ України № 704 від 30.08.2017, суд не вбачає правових підстав для обчислення розміру окладу за посадою позивача та окладу за військовим званням із використанням величини мінімальної заробітної плати, а не прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого на 1 січня календарного року.

Вказане відповідає правовій позиції, викладеній у постановах Верховного Суду від 11.02.2021р. у справі № 240/11952/19, від 11.02.2021р. у справі № 200/3774/20-а.

Таким чином, з 29.01.2020, тобто з дня набрання законної сили рішенням у справі № 826/6453/18, пункт 6 постанови КМ України № 103 від 21.02.2018 втратив чинність та була відновлена дія п.4 постанови КМ України № 704 від 30.08.2017 у первісній редакції, тобто в редакції, що передбачає визначення посадового окладу та окладу за військовим (спеціальним) званням шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року (але не менше 50 відсотків розміру мінімальної заробітної плати, встановленого законом на 1 січня календарного року), на відповідний тарифний коефіцієнт.

Суд вказує на те, що пунктом 8 Прикінцевих положень Закону України № 2629-VIII від 23.11.2018 «Про Державний бюджет України на 2019 рік» було установлено, що у 2019 році для визначення посадових окладів, заробітної плати, грошового забезпечення працівників державних органів як розрахункова величина застосовується прожитковий мінімум для працездатних осіб, встановлений на 1 січня 2018 року.

У свою чергу, Закон України «Про Державний бюджет України на 2022 рік», Закон України «Про Державний бюджет України на 2023 рік» таких застережень щодо застосування як розрахункової величини для визначення, зокрема грошового забезпечення, прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого на 01.01.2018 на 2022-2023 роки відповідно, не містять.

Тобто, положення п.4 постанови № 704 в частині визначення розрахунковою величиною для визначення розмірів посадових окладів, розрахованих згідно з постановою № 704, прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 01.01.2018 до 01.01.2020 - набрання чинності Законом № 294-IX, не входили в суперечність із актом вищої юридичної сили. Водночас, з урахуванням положень п.3 розділу ІІ Закону України № 1774-VІІІ від 06.12.2016 та п.4 постанови № 704 від 30.08.2017, починаючи з 29.01.2020, а саме з дня набрання чинності постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 29.01.2020 в справі № 826/6453/18, у позивача виникли правові підстави для перерахунку розміру посадового окладу та окладу за військовим (спеціальним) званням, які визначаються шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року на відповідний тарифний коефіцієнт (однак без урахування показників мінімальної заробітної плати).

Враховуючи зазначені положення законодавства та фактичні обставини справи, суд дійшов висновку про наявність правових підстав для перерахунку в період з 26.02.2022 року по 19.05.2023 року грошового забезпечення позивача - посадового окладу, окладу за військове звання, визначених шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 01 січня відповідного календарного року, на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з додатками 1, 14 до постанови КМ України № 704 від 30.08.2017.

Крім того, у зв`язку з тим, що в спірний період відповідач неправильно обраховував грошове забезпечення позивача, виходячи з розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 01.01.2018, такі дії вплинули на розмір нарахованої та виплаченої позивачу грошової допомоги для оздоровлення (липень 2022 року).

Що стосується періоду з 20.05.2023 року по 17.06.2026 року, то суд враховує те, що п. 2 Постанови КМУ від 12.05.2023 року №481 "Про скасування підпункту 1 пункту 3 змін, що вносяться до постанов Кабінету Міністрів України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21 лютого 2018 р. № 103, та внесення зміни до пункту 4 постанови Кабінету Міністрів України від 30 серпня 2017 р. № 704" внесено зміну до пункту 4 постанови Кабінету Міністрів України від 30 серпня 2017 р. № 704 "Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб" (Офіційний вісник України, 2017 р., № 77, ст. 2374), виклавши абзац перший в такій редакції:

"4. Установити, що розміри посадових окладів, окладів за військовими (спеціальними) званнями військовослужбовців, осіб рядового та начальницького складу та деяких інших осіб розраховуються виходячи з розміру 1762 гривні та визначаються шляхом множення на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з додатками 1, 12, 13 і 14.".

Постанова КМУ від 12.05.2023 року №481 набрала чинності з 20.05.2023 року.

Враховуючи наведене, відсутні підстави для перерахунку грошового забезпечення позивача в період з 20.05.2023 року (дата набрання чинності Постанови КМУ №481 від 12.05.2023 року) по 17.06.2025 року, оскільки з 20.05.2023 року нарахування грошового забезпечення здійснювалося відповідачем з урахуванням вимог Постанови КМУ №481 від 12.05.2023 року.

Що стосується періоду з 18.06.2025 року (дата набрання чинності постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 18.06.2025 у справі №320/29450/24, якою визнано протиправним та нечинним пункт 2постанови Кабінету Міністрів України від 12.05.2023 № 481 стосовно внесення змін до пункту 4постанови Кабінету Міністрів України від 30 серпня 2017 № 704 «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб») по 21.07.2025 року (дата виключення позивача зі списків особового складу) то суд виходить з наступного.

Рішенням Київського окружного адміністративного суду від 14.03.2025 року по справі № 320/29450/24, визнано дії Кабінету Міністрів України при прийнятті Постанови Кабінету Міністрів України від 12.05.2023 № 481 неправомірними. Визнано протиправним та нечинним пункт 2постанови Кабінету Міністрів України від 12.05.2023 № 481 стосовно внесення змін до пункту 4постанови Кабінету Міністрів України від 30 серпня 2017 № 704 «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб». В іншій частині задоволення позовних вимог відмовлено.

Постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 18.06.2025 рішення Київського окружного адміністративного суду від 14.03.2025 по справі № 320/29450/24, залишено без змін.

Виходячи зі змісту приписів частини другої статті 245 Кодексу адміністративного судочинства України в разі задоволення позову про визнання протиправним рішення суб`єкта владних повноважень чи його окремих положень суд повинен зазначити про це в судовому рішенні та одночасно застосувати один із встановлених законом способів захисту порушеного права позивача, а саме: про скасування або визнання нечинними рішення чи окремих його положень.

При цьому скасування акта суб`єкта владних повноважень як способу захисту порушеного права позивача застосовується тоді, коли спірний акт не породжує жодних правових наслідків від моменту прийняття такого акта.

Визнання ж акта суб`єкта владних повноважень нечинним означає втрату чинності таким актом з моменту набрання чинності відповідним судовим рішенням або з іншого визначеного судом моменту після прийняття такого акта.

Отже, у разі визнання акта незаконним суд повинен скасувати його, якщо він є актом індивідуальної дії, або визнати нечинним, якщо він є нормативно-правовим актом, про що зазначити у резолютивній частині постанови.

Аналогічний висновок щодо застосування норм права міститься у постановах Верховного Суду від 02.04.2018 у справі № 814/396/17, від 18.04.2018 у справі № 810/3687/16, від 20.08.2019 у справі № 817/368/16, від 10.09.2019 у справі № 826/3785/16, від 20.05.2020 у справі № 817/57/17.

У постанові від 08.02.2022 року у справі № 1540/3828/18 Верховний Суд також вказав, що відмінність між встановленою судом незаконністю (протиправністю) актів індивідуальних та нормативно-правових є істотною і полягає, зокрема в моменті втрати чинності такими актами. У разі визнання незаконним (протиправним) індивідуальний акт є таким, що не діє з моменту його прийняття, а нормативно-правовий, якщо інше не встановлено законом або не зазначено судом, втрачає чинність після набрання законної сили судовим рішенням.

Отже, рішення Київського окружного адміністративного суду від 14.03.2025 року по справі № 320/29450/24 набрало законної сили 18.06.2025, а відтак пункт 2 постанови Кабінету Міністрів України № 481 не підлягає застосуванню до спірних правовідносин з 18.06.2025 року.

На підставі зазначеного, після набрання чинності постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 18.06.2025 у справі №320/29450/24 виникли правові підстави для перерахунку окладу позивача з урахуванням розміру посадового окладу та окладу за військовим (спеціальним) званням, які визначаються шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, на відповідний тарифний коефіцієнт.

Отже, в період проходження служби з 18.06.2025 року по 21.07.2025 року (день виключення зі списків особового складу) позивач повинен був отримувати грошове забезпечення з урахуванням розміру посадового окладу та окладу за спеціальним званням, розрахованих шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня 2025 року на відповідний тарифний коефіцієнт.

Крім того, у зв`язку з тим, що в спірний період (з 18.06.2025 року по 21.07.2025 року) відповідач неправильно обраховував грошове забезпечення позивача, виходячи з розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 01.01.2018, такі дії вплинули на розмір нарахованої та виплаченої позивачу грошової допомоги для оздоровлення (червень-липень 2025 року), грошової допомоги при звільненні, грошової компенсації невикористаних днів щорічної основної та додаткової відпустки.

Що стосується позовних вимог в частині підготовки та направлення до Головного управління ПФУ в Закарпатській області на ім`я позивача оновленого грошового атестата станом на 21.07.2025 року та довідки про суми основних і додаткових видів грошового забезпечення за останні 24 місяці служби, то суд зазначає наступне.

Частиною 3 ст.43 Закону України від 9 квітня 1992 року №2262-XII Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб (далі Закон №2262-XII) визначено, що пенсії особам офіцерського складу, прапорщикам і мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам, які мають право на пенсію за цим Законом, та членам їх сімей обчислюються з розміру грошового забезпечення, враховуючи відповідні оклади за посадою, військовим (спеціальним) званням, процентну надбавку за вислугу років, щомісячні додаткові види грошового забезпечення (надбавки, доплати, підвищення) та премії в розмірах, установлених законодавством, з якого було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а до 1 січня 2011 року - страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Статтею 63 Закону №2262-ХІІ (у редакції з 1 січня 2017 року) визначено підстави перерахунку раніше призначених пенсій. На підставі частин 1, 2 цієї статті перерахунок раніше призначених пенсій військовослужбовцям, особам, які мають право на пенсію за цим Законом та членам їх сімей у зв`язку із введенням в дію цього Закону провадиться за документами, що є у пенсійній справі, а також додатковими документами, поданими пенсіонерами на час перерахунку.

Відповідно до ч. 4 ст. 63 Закону №2262-ХІІ усі призначені за цим Законом пенсії підлягають перерахунку у зв`язку з підвищенням грошового забезпечення відповідних категорій військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію за цим Законом, на умовах, у порядку та розмірах, передбачених Кабінетом Міністрів України. У разі якщо внаслідок перерахунку пенсій, передбаченого цією частиною, розміри пенсій звільненим із служби військовослужбовцям, особам, які мають право на пенсію за цим Законом, є нижчими, зберігаються розміри раніше призначених пенсій.

Порядок обчислення вислуги років, призначення та виплати пенсій і грошової допомоги особам, які мають право на пенсію відповідно до Закону України Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб, крім військовослужбовців строкової служби і членів їх сімей та прирівняних до них осіб, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.1992 №393, (далі Порядок №393).

Пунктом 6 Порядку №393 установлено, що пенсії, які призначаються особам, зазначеним в абзаці першому пункту 1 цієї постанови, обчислюються із суми грошового забезпечення, що виплачується таким особам або виплачувалося державним службовцям, працівникам закладів освіти, закладів охорони здоров`я, науково-дослідних установ Міністерства внутрішніх справ або Національної поліції з числа колишніх працівників міліції, які станом на день опублікування Закону України Про Національну поліцію проходили службу в органах внутрішніх справ та мали календарну вислугу не менше п`яти років і продовжили роботу в Міністерстві внутрішніх справ або Національній поліції (їх територіальних органах, закладах та установах) на посадах, що заміщуються державними службовцями відповідно до Закону України Про державну службу, а в закладах освіти, закладах охорони здоров`я та науково-дослідних установах Міністерства внутрішніх справ або Національної поліції - на будь-яких посадах на день звільнення із служби, а звільненим із служби до набрання чинності Законом України Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб - із суми грошового забезпечення, установленого для відповідних категорій військовослужбовців, поліцейських, осіб начальницького та рядового складу органів внутрішніх справ на день набрання чинності таким Законом.

Відповідно до абз.1, 2, 3 п.7 Порядку №393 пенсії обчислюються з розміру грошового забезпечення, з якого було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а до 1 січня 2011 р. - страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування з урахуванням таких його видів:

відповідного окладу за посадою (для поліцейських, відряджених до органів державної влади, установ та організацій із залишенням на службі в Національній поліції, які отримували при цьому грошове забезпечення та звільнені із служби безпосередньо з посад у таких органах, установах та організаціях, - відповідних окладів, установлених за рівнозначними (аналогічними) посадами в Національній поліції), окладу/доплати за військовим (спеціальним) званням (для осіб рядового і начальницького складу органів і підрозділів цивільного захисту - щомісячної надбавки за спеціальне звання) та відсоткової надбавки/доплати за вислугу років у розмірах, установлених за останньою штатною посадою, займаною перед звільненням;

щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (надбавки, доплати, підвищення, крім щомісячних надбавок (доплат), установлених особам, які мають право на пенсію за вислугу років згідно із законодавством і залишені за їх згодою та в інтересах справи на службі) та премії. Розмір щомісячних додаткових видів грошового забезпечення та премії визначається за 24 останні календарні місяці служби підряд перед звільненням. Середня сума щомісячних додаткових видів грошового забезпечення та премії визначається шляхом ділення на 24 загальної суми цих видів грошового забезпечення за 24 останні календарні місяці служби підряд перед звільненням.

Постановою правління Пенсійного фонду України від 30 січня 2007 року №3-1 затверджено Порядок подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» (далі Порядок №3-1).

На підставі п.2 Розділу 2 Порядку №3-1 до заяви про призначення пенсії за вислугу років, по інвалідності додаються, зокрема, такі документи: подання про призначення пенсії, підготовлене уповноваженим органом (структурним підрозділом) (додаток 7 до цього Порядку); витяги з наказів про звільнення та (або) виключення зі списків особового складу (за винятком осіб, окремі періоди проходження служби яких не підлягають розголошенню) або їх копії; розрахунок вислуги років для призначення пенсії / виписка з розрахунку вислуги років для призначення пенсії або їх копії (за винятком осіб, окремі періоди проходження служби яких не підлягають розголошенню); грошовий атестат та довідка про щомісячні додаткові види грошового забезпечення та премію для призначення пенсії відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» (додаток 8 до цього Порядку); документи, що підтверджують право на встановлення особі надбавок, підвищень та інших доплат (за наявності), які передбачені пунктом 4 цього розділу.

Таким чином, під час призначення пенсії військовослужбовця уповноважений орган подає органу Пенсійного Фонду України документи, що стосуються проходження військової служби, у т.ч. грошовий атестат та довідка про щомісячні додаткові види грошового забезпечення та премію.

Ці документи враховуються для обчислення пенсії.

Зважаючи, що грошове забезпечення позивача підлягає перерахунку за період з 18.06.2025 до 21.07.2025 року, що частково охоплюється періодом 24 місяці до його звільнення, суд дійшов висновку про необхідність зобов`язання відповідача підготувати та видати позивачу нові грошовий атестат та довідку про щомісячні додаткові види грошового забезпечення та премію для призначення пенсії відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» (Додаток 8 до Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб») у зв`язку із перерахунком грошового забезпечення позивача.

Щодо позовних вимог в частині здійснення нарахування та виплати позивачу грошової компенсації вартості за неотримане речове майно за період з 26.02.2022 року по 21.07.2025 року, то суд керується наступним.

Як вбачається із матеріалів справи, позивач звертався до відповідача із заявами, в яких зокрема просив надати довідку про вартість речового майна, неотриманого ним за період служби з 26.02.2022 року по 21.07.2025 року.

У матеріалах справи відсутня довідка про вартість речового майна.

Разом з тим, судом встановлено, що позивач під час проходження військової служби за мобілізацією забезпечувався речовим майном за нормою №6, тобто польовою формою одягу, що підтверджується копіями накладних №251 від 23.02.2022 року та №154 від 07.07.2023 року.

Частиною 5ст. 17 Конституції України передбачено, що держава забезпечує соціальний захист громадян України, які перебувають на службі у Збройних Силах України та в інших військових формуваннях, а також членів їхніх сімей.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно із ч. 1ст. 9-1 Закон України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" речове забезпечення військовослужбовців здійснюється за нормами і в терміни, що визначаються відповідно Міністерством оборони України, у тому числі для Державної спеціальної служби транспорту, іншими центральними органами виконавчої влади, що мають у своєму підпорядкуванні військові формування, Головою Служби безпеки України, начальником Управління державної охорони України, Головою Служби зовнішньої розвідки України, Головою Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України, а порядок грошової компенсації вартості за неотримане речове майно визначається Кабінетом Міністрів України.

Порядок здійснення всіх видів матеріального забезпечення військовослужбовців, відряджених до державних органів, підприємств, установ, організацій, а також державних та комунальних навчальних закладів, та виплати грошової компенсації вартості за речове майно, що не отримано такими військовослужбовцями, встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Постановою Кабінету Міністрів України від 16.03.2016 №178 затверджено Порядок виплати військовослужбовцям Збройних Сил, Національної гвардії, Служби безпеки, Служби зовнішньої розвідки, Державної прикордонної служби, Державної спеціальної служби транспорту, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації і Управління державної охорони грошової компенсації вартості за неотримане речове майно, який визначає механізм виплати військовослужбовцям Збройних Сил, Національної гвардії, СБУ, Служби зовнішньої розвідки, Держприкордонслужби, Держспецтрансслужби, Держспецзв`язку і Управління державної охорони (далі - військовослужбовці) грошової компенсації вартості за неотримане речове майно (далі - грошова компенсація).

Пунктом 3 названого Порядку встановлено, що грошова компенсація виплачується військовослужбовцям з моменту виникнення права на отримання предметів речового майна відповідно до норм забезпечення у разі: звільнення з військової служби; загибелі (смерті) військовослужбовця; переведення військовослужбовця до інших утворених відповідно до законів України військових формувань, Держспецзв`язку, правоохоронних органів спеціального призначення і державних органів спеціального призначення з правоохоронними функціями для подальшого проходження військової служби з виключенням із списків особового складу військової частини.

Водночас, наказом Центрального управління Служби безпеки України від 10.11.2016 № 584 затверджено Інструкцію про речове забезпечення військовослужбовців Служби безпеки України в мирний час та особливий період (далі - Інструкція №584).

Ця Інструкція визначає порядок організації та забезпечення речовим майном військовослужбовців Центрального управління, регіональних органів, органів військової контррозвідки, закладів, установ у Службі безпеки України (далі - СБУ), Штабу Антитерористичного центру при Службі безпеки України (далі - підрозділи, органи, заклади), а також порядок вибракування речового майна.

Розділ ХІ вказаної Інструкції регулює організації речового забезпечення в особливий період.

Відповідно до п. 6-7 Інструкції №584 речове майно військовозобов`язаним, призваним на військову службу під час мобілізації, видається після їх прибуття до місця служби. У разі продовження військової служби відмобілізованим забезпечення речовим майном проводиться з моменту підписання ним контракту про проходження служби за контрактом та після закінчення строків носіння предметів військової форми одягу, виданих під час мобілізації. Військовослужбовці, призвані на військову службу під час мобілізації, забезпечуються речовим майном за встановленими нормами забезпечення.

Судом вже встановлено, що позивач під час проходження військової служби за мобілізацією забезпечувався речовим майном за нормою №6, польовою формою одягу, що підтверджується копіями накладних №251 від 23.02.2022 року та №154 від 07.07.2023 року.

Разом з тим, п. 8 вказаної Інструкції №584 передбачено, що при переведенні підрозділів, органів, закладів на штати воєнного часу дія норм забезпечення військовослужбовців повсякденною формою одягу призупиняється, а після переведення підрозділів, органів, закладів на штати мирного часу поновлюється. Період часу перебування підрозділів, органів, закладів на штатах воєнного часу до строку носіння повсякденної форми одягу військово-службовцям не зараховується, видача повсякденної форми одягу за цей період не здійснюється.

У відповідності до п. 17 Інструкції №584 військовослужбовці, звільнені з військової служби у запас або відставку, вибувають з тим речовим майном, що було в їх користуванні. Речі, які ними не були отримані за період служби, при звільненні не видаються. Інвентарні речі здаються на речовий склад підрозділу, органу, закладу.

Аналіз наведених норм права дає можливість зробити висновок, що військовослужбовець має право на отримання грошової компенсації вартості за речове майно, що належить до видачі. Військовослужбовці, які звільняються в запас або відставку, за їх бажанням отримують речове майно, яке не було отримане під час проходження служби, або грошову компенсацію за нього.

Натомість, ці норми є загальними та не застосовуються до речового забезпечення військовослужбовців Служби Безпеки України в особливий період, тоді як пунктом 17 Інструкції №584 прямо передбачено, що військовослужбовці, звільнені з військової служби у запас або відставку, вибувають з тим речовим майном, що було в їх користуванні. Речі, які ними не були отримані за період служби, при звільненні не видаються.

Відповідно, якщо військовослужбовець під час проходження служби в особливий період, не має права при звільненні на отримання речового майна, яке не було отримане під час проходження служби, він також не має права й на отримання грошової компенсації за неотримане речове майно.

Відтак, суд приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог в частині здійснення нарахування і виплати позивачу грошової компенсації вартості за неотримане речове майно за період з 26.02.2022 року по 21.07.2025 року, адже останній проходив службу за мобілізацією в особливий період, у відповідача після звільнення позивача зі служби був відсутній обов`язок щодо видачі предметів речового майна особистого користування, які не були отримані за період проходження служби, як наслідок, й щодо виплати грошової компенсації за неотримане грошове майно, адже отримання такої компенсації є альтернативним правом військовослужбовця праву на отримання речового майна при звільненні, яке в даній справі відсутнє у позивача в силу приписів п. 17 Інструкції №584.

Щодо вимоги здійснити перерахунок та виплату належних позивачу сум із одночасною компенсацією сум податку з доходів фізичних осіб, суд зазначає таке.

Постановою Кабінету Міністрів України від 15 січня 2004 року № 44 затверджено Порядок виплати щомісячної грошової компенсації сум податку з доходів фізичних осіб, що утримуються з грошового забезпечення, грошових винагород та інших виплат, одержаних військовослужбовцями, поліцейськими та особами рядового і начальницького складу (далі - Порядок № 44).

Згідно з пунктом 1 Порядку №44 цей Порядок визначає умови та механізм щомісячної грошової компенсації сум податку з доходів фізичних осіб, що утримуються з грошового забезпечення, грошових винагород та інших виплат, одержаних військовослужбовцями, поліцейськими та особами рядового і начальницького складу (в тому числі відрядженими до органів виконавчої влади та інших цивільних установ), співробітниками Служби судової охорони у зв`язку з виконанням ними своїх обов`язків під час проходження служби (далі - грошова компенсація).

Відповідно до пунктів 2-5 Порядку №44 грошова компенсація виплачується громадянам України, які відповідно до законодавства мають статус військовослужбовця, поліцейського або є особами рядового і начальницького складу Державної кримінально-виконавчої служби, ДСНС, податкової міліції, Національного антикорупційного бюро, Державного бюро розслідувань, співробітникам Служби судової охорони, а також особам, звільненим із служби, для відшкодування утриманих сум податку з їх грошового забезпечення, грошових винагород та інших виплат, право на які вони набули у зв`язку з виконанням обов`язків під час проходження служби.

Зазначена в абзаці першому цього пункту грошова компенсація також виплачується іноземцям та особам без громадянства, які відповідно до законодавства мають статус військовослужбовця.

Виплата грошової компенсації здійснюється установами (організаціями, підприємствами), що утримують військовослужбовців, поліцейських та осіб рядового і начальницького складу, за рахунок відповідних коштів, які є джерелом доходів цих осіб, шляхом рівноцінного та повного відшкодування втрат частини грошового забезпечення, грошових винагород та інших виплат, одержаних у зв`язку з виконанням ними своїх обов`язків під час проходження служби (далі - грошове забезпечення), що пов`язані з утриманням податку з доходів фізичних осіб у порядку та розмірах, визначених Законом України Про податок з доходів фізичних осіб.

Виплата грошової компенсації військовослужбовцям, поліцейським та особам рядового і начальницького складу здійснюється одночасно з виплатою їм грошового забезпечення.

Грошова компенсація виплачується за місцем одержання грошового забезпечення у розмірі суми податку з доходів фізичних осіб, утриманого з грошового забезпечення.

Аналіз наведених вище норм Порядку № 44 дає підстави дійти висновку, що грошова компенсація сум податку з доходів фізичних осіб, що утримуються з грошового забезпечення, грошових винагород та інших виплат, одержаних, зокрема, військовослужбовцями, виплачується їм для відшкодування утриманих сум податку з їх грошового забезпечення, грошових винагород та інших виплат, право на які вони набули у зв`язку з виконанням обов`язків під час проходження служби одночасно з виплатою грошового забезпечення за місцем його одержання у розмірі суми податку з доходів фізичних осіб, утриманого з грошового забезпечення.

Отже, з урахуванням наведеного правого регулювання та фактичних обставин справи, суд вважає, що перерахунок грошового забезпечення позивачу в період з 26.02.2022 року по 19.07.2022 року та з 18.06.2025 року по 21.07.2025 року має бути проведена відповідачем із одночасною компенсацією сум податку з доходів фізичних осіб відповідно до пункту 2 Порядку №44.

Виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень законодавства України та наданих сторонами доказів, суд дійшов висновку про часткову обґрунтованість позовних вимог та, відповідно, наявність правових підстав для задоволення позову частково, із зазначених у рішенні підстав.

Враховуючи те, що позивач звільнений від сплати судового збору, розподіл витрат на судовий збір не здійснюється.

Керуючись статтями 6, 9, 72-76, 242 -246, Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Управління Служби безпеки України в Закарпатській області про визнання дій протиправними і зобов`язання вчинити певні дії - задовольнити частково.

Визнати протиправною бездіяльність Управління Служби безпеки України в Закарпатській області () яка полягає у не застосуванні п. 4 Постанови КМУ від 30.08.2017 року №704 "Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб" в редакції чинній з 29.01.2020 року, при обчисленні ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; РНОКПП: НОМЕР_1 ) в період з 26 лютого 2022 року по 19 травня 2023 року включно, розмірів посадового окладу та окладу за військовим званням, а саме: не визначення розміру посадового окладу та окладу за військове звання, шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого на 1 січня відповідного календарного року, на відповідний тарифний коефіцієнт, згідно з додатками 1,14 вказаної постанови.

Зобов`язати Управління Служби безпеки України в Закарпатській області () провести перерахунок та доплату ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; РНОКПП: НОМЕР_1 ) за період з 26 лютого 2022 року по 19 травня 2023 року включно належні, з урахуванням проведених раніше виплат, суми грошового забезпечення, грошової допомоги на оздоровлення за липень 2022 року, обчислених із розмірів посадового окладу та розміру окладу за військове звання, визначених з урахуванням п. 4 Постанови КМУ від 30.08.2017 року №704 "Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб" в редакції чинній з 29.01.2020 року, шляхом множення прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня відповідного календарного року, а саме, встановленого Законом України "Про державний бюджет України на 2022 рік", "Про державний бюджет України на 2023 рік" на відповідні тарифні коефіцієнти, із одночасною компенсацією при виплаті сум податку з доходів осіб відповідно до п. 2 Порядку виплати щомісячної грошової компенсації сум податку з доходів фізичних осіб, що утримуються з грошового забезпечення, грошових винагород та інших виплат, одержаних військовослужбовцями, поліцейськими та особами рядового і начальницького складу, затвердженого Постановою КМУ №44 від 15.01.2024 року.

Визнати протиправною бездіяльність Управління Служби безпеки України в Закарпатській області () яка полягає у не застосуванні п. 4 Постанови КМУ від 30.08.2017 року №704 "Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб" в редакції чинній з 29.01.2020 року, при обчисленні ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; РНОКПП: НОМЕР_1 ) в період з 18 червня 2025 року по 21 липня 2025 року включно, розмірів посадового окладу та окладу за військовим званням, а саме: не визначення розміру посадового окладу та окладу за військове звання, шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого на 1 січня відповідного календарного року, на відповідний тарифний коефіцієнт, згідно з додатками 1,14 вказаної постанови.

Зобов`язати Управління Служби безпеки України в Закарпатській області () провести перерахунок та доплату ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; РНОКПП: НОМЕР_1 ) за період з 18 червня 2025 року по 21 липня 2025 року включно належні, з урахуванням проведених раніше виплат, суми грошового забезпечення, грошової допомоги на оздоровлення за липень-червень 2025 року, грошової допомоги при звільненні, грошової компенсації невикористаних днів щорічної основної та додаткової відпустки, обчислених із розмірів посадового окладу та розміру окладу за військове звання, визначених з урахуванням п. 4 Постанови КМУ від 30.08.2017 року №704 "Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб" в редакції чинній з 29.01.2020 року, шляхом множення прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня відповідного календарного року, а саме, встановленого Законом України "Про державний бюджет України на 2025 рік" на відповідні тарифні коефіцієнти, із одночасною компенсацією при виплаті сум податку з доходів осіб відповідно до п. 2 Порядку виплати щомісячної грошової компенсації сум податку з доходів фізичних осіб, що утримуються з грошового забезпечення, грошових винагород та інших виплат, одержаних військовослужбовцями, поліцейськими та особами рядового і начальницького складу, затвердженого Постановою КМУ №44 від 15.01.2024 року.

Визнати протиправними дії Управління Служби безпеки України в Закарпатській області () щодо відмови у виготовленні та направленні до Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області оновленого грошового атестату станом на 21.07.2025 року та довідки про суми основних і додаткових видів грошового забезпечення за останні 24 місяці служби ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; РНОКПП: НОМЕР_1 ), у зв`язку із перерахунком грошового забезпечення.

Зобов`язати Управління Служби безпеки України в Закарпатській області () підготувати та направити до Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області оновлений грошовий атестат та довідки про суми основних і додаткових видів грошового забезпечення за останні 24 місяців служби ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; РНОКПП: НОМЕР_1 ), у зв`язку із перерахунком грошового забезпечення, обчисленого із розмірів посадового окладу та розміру окладу за військове звання, визначених з урахуванням п. 4 Постанови КМУ від 30.08.2017 року №704 "Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб" в редакції чинній з 29.01.2020 року, шляхом множення прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня відповідного календарного року на відповідні тарифні коефіцієнти.

У задоволенні решти позовних вимог - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги, рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту судового рішення безпосередньо до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

СуддяС.А. Гебеш