Справа № 320/23491/24
Суддя: Оксененко Олег Миколайович
Дата ухвалення: 2026-01-19 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

19 січня 2026 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

Головуючого судді Оксененка О.М.,

суддів: Кобаля М.І.,

Штульман І.В.,

розглянувши у порядку письмового провадження заяву ОСОБА_1 про відвід судді Оксененка Олега Миколайовича у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,-

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернувся до Київського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві, в якому просив:

- визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві щодо ненарахування та невиплати з 01.03.2024 індексації (підвищення) пенсії по інвалідності позивача, передбаченої постановою Кабінету Міністрів України від 23.02.2024 № 185 «Про індексацію пенсійних і страхових виплат та додаткових заходів щодо підвищення рівня соціального захисту найбільш вразливих верств населення у 2024 році», із застосуванням коефіцієнта збільшення у розмірі 1,0796, без обмеження виплати пенсії по інвалідності максимальним розміром, починаючи з 01.03.2024;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві здійснити з 01.03.2024 перерахунок та виплату пенсії по інвалідності ОСОБА_1 , з розрахунку 80% суми грошового забезпечення, зазначеного у довідці ІНФОРМАЦІЯ_1 № 8666 від 28.08.2021 про розмір грошового забезпечення, що враховується для перерахунку пенсії, станом на 05.03.2019, з урахуванням індексації (підвищення) пенсії по інвалідності, передбаченої постановою Кабінету Міністрів України від 23.02.2024 № 185 «Про індексацію пенсійних і страхових виплат та додаткових заходів щодо підвищення рівня соціального захисту найбільш вразливих верств населення у 2024 році» із застосуванням коефіцієнта збільшення у розмірі 1,0796, без обмеження розміру збільшення пенсії в результаті її перерахунку передбаченим пунктом 1, підпунктами 1-7 пункту 2 та пунктом 3 постанови № 185 максимальним (граничним) розміром 1500 грн, у розмірі її фактичного нарахування в повному обсязі, без будь-яких обмежень, зі збереженням нарахованої з 01.03.2022 індексації (підвищення) пенсії у розмірі 3983, 25 грн відповідно до пункту 2 постанови Кабінету Міністрів України від 16.02.2022 № 118 «Про індексацію пенсій та заходи щодо підвищення рівня соціального захисту найбільш вразливих верств населення у 2022 році», нарахованої з 01.03.2023 індексації (підвищення) пенсії у розмірі 6389, 70 грн відповідно до пункту 2 постанови Кабінету Міністрів України від 24.02.2023 № 168 «Про індексацію пенсійних і страхових виплат та додаткових заходів щодо підвищення рівня соціального захисту найбільш вразливих верств населення у 2023 році», нарахованої з 01.07.2021 на підставі постанови Кабінету Міністрів України від 14.07.2021 № 713 «Про додатковий соціальний захист окремих категорій осіб» щомісячної доплати до пенсії у розмірі 2000, 00 грн, з урахуванням рішень Окружного адміністративного суду міста Києва від 04.07.2022 у справі № 640/33689/21, Київського окружного адміністративного суду від 20.02.2024 у справі № 320/28188/23 та від 29.02.2024 у справі № 320/18916/23 відповідно, а також з урахуванням підвищення до пенсії, як особі з інвалідністю внаслідок війни 2 групи, відповідно до положень пункту 1 постанови Кабінету Міністрів України від 28.12.2011 № 1381 «Про підвищення рівня соціального захисту найбільш вразливих верств населення», а саме у розмірі 25% від основного розміру пенсії 22761, 40 грн, з обов`язковим урахуванням суми індексації пенсії за 2022-2024 роки, без обмежень виплати пенсії максимальним розміром, починаючи з 01.03.2024.

Рішенням Київського окружного адміністративного суду від 26 вересня 2025 року позовні вимоги - задоволено частково.

Визнано протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві, викладене у листі від 18.03.2024 № 9807-9745/П-02/8-2600/24 щодо відмови ОСОБА_1 у перерахунку та невиплаті з 01.03.2024 індексації (підвищення) пенсії по інвалідності, передбаченої постановою Кабінету Міністрів України від 23.02.2024 № 185 «Про індексацію пенсійних і страхових виплат та додаткових заходів щодо підвищення рівня соціального захисту найбільш вразливих верств населення у 2024 році», із застосуванням коефіцієнта збільшення у розмірі 1,0796, без обмеження виплати пенсії по інвалідності максимальним розміром, починаючи з 01.03.2024.

Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві провести ОСОБА_1 перерахунок та виплату індексації (підвищення) пенсії по інвалідності, передбаченої постановою Кабінету Міністрів України від 23.02.2024 № 185 «Про індексацію пенсійних і страхових виплат та додаткових заходів щодо підвищення рівня соціального захисту найбільш вразливих верств населення у 2024 році», із застосуванням коефіцієнта збільшення у розмірі 1,0796, без обмеження виплати пенсії по інвалідності максимальним розміром, починаючи з 01.03.2024, з урахуванням раніше виплачених сум пенсії. У задоволенні іншої частини позовних вимог - відмовлено.

Відповідач, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи, подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати вказане судове рішення та прийняти нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог - відмовити.

За наслідками автоматизованого розподілу судової справи від 21.10.2025 між суддями визначено наступний склад колегії суддів: головуючий суддя - Оксененко О.М. судді - Кобаль М.І. та Штульман І.В.

Ухвалою Шостого апеляційного адміністративного суду від 23.10.2025 витребувано з Київського окружного адміністративного суду матеріали справи №320/23491/24.

У зв`язку з надходженням 13 листопада 2025 року адміністративної справи на адресу суду апеляційної інстанції, переданої 14 листопада 2025 року судді-доповідачу, ухвалами Шостого апеляційного адміністративного суду від 20 листопада 2025 року було відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві на рішення Київського окружного адміністративного суду від 26 вересня 2025 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії. Призначено справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії до апеляційного розгляду в порядку письмового провадження з 10.03.2026. Продовжено строк розгляду справи на більш тривалий, розумний термін.

15 січня 2026 року позивачем на адресу суду апеляційної інстанції подано заяву, передану судді-доповідачу 16.01.2026, про відвід судді Оксененка Олега Миколайовича у даній справі, яка обгрунтована тим, що суддею Оксененко О.М. безпідставно та, відповідно, протиправно продовжено строк розгляду справи на більш тривалий, розумний термін.

Як вказує заявник, 24.11.2025, 04.12.2025 та 22.12.2025 на адресу Шостого апеляційного адміністративного суду позивачем подано обґрунтовані заяви про безумовне дотримання передбаченого ст. 309 Кодексу адміністративного судочинства України строку розгляду апеляційної скарги по справі № 320/23491/24 на які, в порушення частини другої ст. 321 КАС України, й станом на даний час, суд апеляційної інстанції жодним чином не відреагував.

На думку скаржника, відсутність матеріалів справи не позбавляло суд апеляційної інстанції можливості вирішити питання про відкриття апеляційного провадження вже після надходження апеляційної скарги, втім 23.10.2025 Шостим апеляційним адміністративним судом постановлено ухвалу про витребування з Київського окружного адміністративного суду матеріалів адміністративної справи № 320/23491/24.

Оскільки лише 20.11.2025, тобто, з перевищенням від передбаченого частиною другою ст. 300 КАС України строку відкриття апеляційного провадження, Шостий апеляційний адміністративний суд в особі судді Оксененка О.М. постановив ухвалу про відкриття апеляційного провадження, та призначив справу до апеляційного розгляду в порядку письмового провадження лише з 10.03.2026, вказане свідчить про порушення суддею Шостого апеляційного адміністративного суду Оксененка О.М. правових норм чинного законодавства України та норм міжнародного права з прав людини, що унеможливлює своєчасне забезпечення позивачу доступу до правосуддя відповідно до Конституції України та в порядку, встановленому законами України та, відповідно, права на справедливий суд та своєчасного отримання належного пенсійного забезпечення.

Перевіривши матеріали справи та доводи заяви ОСОБА_1 , про відвід судді Оксененка О.М., колегія суддів дійшла висновку про необґрунтованість заявленої заяви відвід, з наступних підстав.

Згідно з частинами першою-другою ст. 36 КАС України, суддя не може брати участі в розгляді адміністративної справи і підлягає відводу (самовідводу): 1) якщо він брав участь у справі як свідок, експерт, спеціаліст, перекладач, представник, адвокат, секретар судового засідання або надавав правничу допомогу стороні чи іншим учасникам справи в цій чи іншій справі; 2) якщо він прямо чи опосередковано заінтересований в результаті розгляду справи; 3) якщо він є членом сім`ї або близьким родичем (чоловік, дружина, батько, мати, вітчим, мачуха, син, дочка, пасинок, падчерка, брат, сестра, дід, баба, внук, внучка, усиновлювач чи усиновлений, опікун чи піклувальник, член сім`ї або близький родич цих осіб) сторони або інших учасників судового процесу, або осіб, які надавали стороні або іншим учасникам справи правничу допомогу у цій справі, або іншого судді, який входить до складу суду, що розглядає чи розглядав справу; 4) за наявності інших обставин, які викликають сумнів у неупередженості або об`єктивності судді; 5) у разі порушення порядку визначення судді для розгляду справи, встановленого статтею 31 цього Кодексу.

Суддя підлягає відводу (самовідводу) також за наявності обставин, встановлених статтею 37 цього Кодексу, яка закріплює недопустимість повторної участі судді в розгляді адміністративної справи.

Аналіз вищезазначених процесуальних норм дозволяє дійти висновку, що у даному випадку підставою для відводу (самовідводу) не обов`язково має бути доведений факт необ`єктивності чи заінтересованості судді. Згідно з цією нормою, унеможливлюється участь судді у розгляді справи за наявності в учасника судового розгляду обґрунтованого певними об`єктивними обставинами сумніву щодо його неупередженості.

Частиною четвертою вказаної норми визначено, що незгода сторони з процесуальними рішеннями судді, рішення або окрема думка судді в інших справах, висловлена публічно думка судді щодо того чи іншого юридичного питання не може бути підставою для відводу.

Статтею 37 КАС України визначено підстави недопустимості повторної участі судді у розгляді адміністративної справи.

Статтею 39 КАС України встановлено вимоги до заяви про відвід (самовідвід), відповідно до якої за наявності підстав, зазначених у статтях 36-38 цього Кодексу, суддя, секретар судового засідання, експерт, спеціаліст, перекладач зобов`язані заявити самовідвід.

За цими самими підставами їм може бути заявлено відвід учасниками справи.

Відвід (самовідвід) повинен бути вмотивованим і заявленим протягом десяти днів з дня отримання учасником справи ухвали про відкриття провадження у справі, але не пізніше початку підготовчого засідання або першого судового засідання, якщо справа розглядається за правилами спрощеного позовного провадження. Заявляти відвід (самовідвід) після цього дозволяється лише у виняткових випадках, коли про підставу відводу (самовідводу) заявнику не могло бути відомо до спливу вказаного строку, але не пізніше двох днів з дня, коли заявник дізнався про таку підставу.

Суд ухвалою, без виходу до нарадчої кімнати, залишає заяву про відвід, яка повторно подана з тих самих підстав, без розгляду.

Встановлення обставин, вказаних у пунктах 1-3, 5 частини першої статті 36, статті 37 цього Кодексу, звільняє заявника від обов`язку надання інших доказів упередженості судді для цілей відводу.

При цьому, статтею 6 КАС України кожному гарантовано право на захист його прав, свобод та інтересів незалежним і неупередженим судом.

Це положення узгоджується зі статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, відповідно до якої кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

У силу вимог пункту 4 частини першої статті 36 КАС України суддя не може брати участі в розгляді адміністративної справи і підлягає відводу (самовідводу): за наявності інших обставин, які викликають сумнів у неупередженості або об`єктивності судді.

Приписами п. 2.5 Бангалорських принципів поведінки суддів від 19.05.2006 (Схвалених Резолюцією Економічної та Соціальної Ради ООН від 27.07.2006 № 2006/23) визначено, що об`єктивність судді є необхідною умовою для належного виконання ним своїх обов`язків. Вона проявляється не тільки у змісті винесеного рішення, а й в усіх процесуальних діях, що супроводжують його прийняття. Суддя заявляє самовідвід від участі в розгляді справи також в тому випадку, коли у стороннього спостерігача могли б виникнути сумніви в неупередженості судді.

При визначенні наявності у відповідній справі законних підстав сумніватися в безсторонності певного судді позиція особи, про яку йдеться, має важливе, але не вирішальне значення. Вирішальне значення при цьому матиме можливість вважати такі сумніви об`єктивно обґрунтованими, іншими словами, «має не лише здійснюватися правосуддя - ще має бути видно, що воно здійснюється». Адже йдеться про необхідність забезпечення довіри, яку суди в демократичному суспільстві повинні вселяти у громадськість (рішення Європейського Суду з прав людини від 10 грудня 2009 року у справі «Мироненко і Мартенко проти України», заява № 4785/02 та рішення Європейського Суду з прав людини від 9 січня 2013 року у справі «Олександр Волков проти України», заява № 21722/11).

Як вбачається із заяви про відвід, поданої позивачем остання вмотивована тим, що відсутність матеріалів справи не позбавляло суд апеляційної інстанції можливості вирішити питання про відкриття апеляційного провадження вже після надходження апеляційної скарги, втім 23.10.2025 Шостим апеляційним адміністративним судом постановлено ухвалу про витребування з Київського окружного адміністративного суду матеріалів адміністративної справи № 320/23491/24.

У силу вимог частини першої статті 298 КАС України апеляційна скарга реєструється у день її надходження до суду апеляційної інстанції та не пізніше наступного дня передається судді-доповідачу, визначеному в порядку, встановленому статтею 31 цього Кодексу.

Згідно з частинами першою та другою статті 300 КАС України за відсутності підстав для залишення апеляційної скарги без руху, повернення апеляційної скарги чи відмови у відкритті апеляційного провадження суд апеляційної інстанції постановляє ухвалу про відкриття апеляційного провадження у справі. Питання про відкриття апеляційного провадження у справі вирішується не пізніше п`яти днів з дня надходження апеляційної скарги або заяви про усунення недоліків, поданої у порядку, визначеному статтею 298 цього Кодексу.

Разом з тим, матеріали справи у розпорядженні Шостого апеляційного адміністративного суду на час надходження апеляційної скарги були відсутні.

За їх відсутності суд апеляційної інстанції був позбавлений можливості вирішити питання про відкриття апеляційного провадження.

Відповідно, положення пп. 15.10 пп. 15 п. 1 розділу VII «Перехідні положення» КАС України допускають можливість витребування справи з суду нижчої інстанції, якщо вона відсутня у відповідному суді на момент надходження процесуального документа, що підлягає розгляду та можливість обчислення процесуальних строків з дня надходження справи до суду, який має її розглядати.

Слід зазначити, що не є підставами для відводу судді заяви, які містять лише припущення про існування відповідних обставин, не підтверджених належними і допустимими доказами.

З огляду на викладене та з метою забезпечення скаржнику права на апеляційний перегляд судового рішення, судом було витребувано ухвалою від 23.10.2025 із Київського окружного адміністративного суду матеріали справи № 320/23491/24.

Слід зазначити, що судом апеляційної інстанції своєчасно вчинялися дії направлені на якнайшвидший розгляд апеляційної скарги, однак направлення/ненаправлення відповідної адміністративної справи іншим судом знаходиться поза межами повноважень головуючого судді по справі №320/23491/24.

У свою чергу, позивач не був позбавлений права звернутися самостійно до суду першої інстанції із клопотанням про прискорення дій щодо направлення адміністративної справи №320/23491/24 до Шостого апеляційного адміністративного суду.

Колегія суддів звертає увагу на те, що після отримання матеріалів справи від суду першої інстанції, судом вирішується питання про відкриття апеляційного провадження та призначення до розгляду, що жодним чином не впливає на строки розгляду апеляційної скарги, адже апеляційний розгляд здійснюється після отримання від суду першої інстанції матеріалів справи.

Як наслідок, 13 листопада 2025 року на адресу суду апеляційної інстанції надійшла адміністративна справа №320/23491/24, та Шостий апеляційний адміністративний суд з дотриманням вимог статтей 300 та 311 КАС України, ухвалами Шостого апеляційного адміністративного суду від 20 листопада 2025 року відкрив апеляційне провадження за апеляційною скаргою Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві на рішення Київського окружного адміністративного суду від 26 вересня 2025 року та призначив справу до апеляційного розгляду в порядку письмового провадження з 10.03.2026. Продовжив строк розгляду справи на більш тривалий, розумний термін.

Посилання скаржника на те, що дану справу ухвалою від 20.11.2025 було призначено в порядку письмового провадження лише з 10.03.2026, що свідчить про порушення суддею Шостого апеляційного адміністративного суду Оксененка О.М. правових норм чинного законодавства України та норм міжнародного права з прав людини, є безпідставними з огляду на те, що зазначеною ухвалою продовжено строк судового розгляду на більш тривалий, розумний термін, враховуючи надмірну завантаженість працівників Шостого апеляційного адміністративного суду.

При цьому, пунктом 1 статті 6 ратифікованої Законом України № 475/97-ВР від 17.07.1997 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод закріплено право вирішення спірного питання упродовж розумного строку.

У п. 26 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень зазначено, що ухвалення рішення в розумні строки відповідно до статті 6 Конвенції також можна вважати важливим елементом його якості. Проте можливе виникнення суперечностей між швидкістю проведення процесу та іншими чинниками, пов`язаними з якістю, такими як право на справедливий розгляд справи, яке також гарантується статтею 6 Конвенції. Оскільки важливо забезпечувати соціальну гармонію та юридичну визначеність, то попри очевидну необхідність враховувати часовий елемент слід також зважати й на інші чинники.

Доводи заявника щодо відсутності реагування на подані ним 24.11.2025, 04.12.2025 та 22.12.2025 заяви про безумовне дотримання передбаченого ст. 309 Кодексу адміністративного судочинства України строку розгляду апеляційної скарги по справі № 320/23491/24 є безпідставними, оскільки нормами КАС України не передбачено вирішення судом питань щодо постановлення судом окремих ухвал стосовно пришвидшення розгляду справи, а стаття 321 КАС України стосується вирішення саме процедурних питань, до яких не відноситься розгляд заяв щодо руху справи.

До того ж, нормами КАС України не визначено обов`язку судді вести переписку з учасниками справи відносно поданих ними заяв щодо руху справи, пришвидшення розгляду тощо.

Слід зазначити, мотиви заявленого відводу позивача полягають саме з незгодою сторони з процесуальними рішеннями судді.

Водночас, положення частини четвертої статті 36 КАС України чітко визначає, що незгода сторони з процесуальними рішеннями судді, рішення або окрема думка судді в інших справах, висловлена публічно думка судді щодо того чи іншого юридичного питання не може бути підставою для відводу.

Проаналізувавши вказану заяву, колегією суддів не встановлено підстав, передбачених статтями 36, 37 КАС України, які б перешкоджали судді Оксененку О.М. брати участь у розгляді цієї справи чи свідчили б про упередженість при її розгляді.

Крім того, з поданої заяви про відвід судді Оксененка О.М. колегією суддів не встановлено будь-яких підстав відводу у даній адміністративній справі.

Згідно з висновками Європейського суду з прав людини, викладеними в рішенні від 08 листопада 2005 року у справі «Смірнова проти України», обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням частини першої статті 6 даної Конвенції.

Слід зазначити, що суд, який розглядає справу має бути «безстороннім» і «незалежним» (частина перша статті 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод).

Із практики Європейського суду з прав людини вбачається, що важливим питанням є питання довіри, яку суди повинні вселяти в громадськість у демократичному суспільстві.

Відповідно до усталеної практики Європейського суду з прав людини, безсторонність (неупередженість) суду в сенсі пункту 1 статті 6 Конвенції має визначатися згідно з (i) суб`єктивним критерієм, врахувавши особисті переконання та поведінку конкретного судді, тобто чи мав суддя особисту упередженість або чи був він об`єктивним у цій справі, та (ii) об`єктивним критерієм, іншими словами, шляхом встановлення того, чи забезпечував сам суд та, серед інших аспектів, його склад, достатні гарантії для того, щоб виключити будь-який обґрунтований сумнів у його безсторонності (рішення у справах: «Фей проти Австрії», «Ветштайн проти Швейцарії»).

Щодо об`єктивної неупередженості зазначено у справі «Фей проти Австрії», слід зазначити, що вона полягає у відсутності будь-яких законних сумнівів в тому, що її забезпечено та гарантовано судом, а для перевірки на об`єктивну неупередженість слід визначити чи є факти, які не залежать від поведінки судді, що можуть бути встановлені та можуть змусити сумніватися у його неупередженості.

Проте, між суб`єктивною та об`єктивною безсторонністю не існує беззаперечного розмежування, оскільки поведінка судді не тільки може викликати об`єктивні побоювання щодо його безсторонності з точки зору стороннього спостерігача (об`єктивний критерій), а також може бути пов`язана з питанням його або її особистих переконань (суб`єктивний критерій) (рішення у справі «Кіпріану проти Кіпру»).

У рішенні «Газета-Центр проти України» від 15 липня 2010 року Європейський суд з прав людини, встановлюючи порушення принципу безсторонності, зазначив, що відповідно до усталеної практики Суду, існування безсторонності для цілей пункту 1 статті 6 Конвенції повинно визначатися на підставі суб`єктивного критерію, в контексті якого слід враховувати особисті переконання та поведінку певного судді, що означає необхідність встановити, чи мав суддя у певній справі будь-яку особисту зацікавленість або упередженість, а також на підставі об`єктивного критерію, в контексті якого необхідно встановити, чи забезпечував суд і, серед інших аспектів, його склад, достатні гарантії аби виключити будь-які обґрунтовані сумніви щодо його безсторонності.

У кожній окремій справі слід вирішувати, чи мають стосунки, що розглядаються, таку природу та ступінь, що свідчать про небезсторонність суду. Навіть зовнішні прояви можуть бути важливими або, іншими словами, «правосуддя має не тільки чинитись, також має бути видно, що воно чиниться».

З вищезначеного вбачається, що для підтвердження порушення (або можливого порушення) суддею принципу неупередженості, необхідно довести наявність відповідних вищезазначених суб`єктивних та об`єктивних критеріїв (зокрема, особисті переконання та поведінку конкретного судді, які вказують на його безпосередню зацікавленість у результатах вирішення даної справи, неналежне забезпечення конкретних судом та його складом, визначеним для розгляду справи, дотримання процесуальних прав та свобод сторін та осіб, які беруть участь у справі, тощо).

Європейський суд з прав людини у рішеннях «Делкурт проти Бельгії», «Пєрсак проти Бельгії» і «Де Куббер проти Бельгії» зазначає, що будь-який суддя, стосовно неупередженості якого є обґрунтований сумнів, повинен заявити самовідвід.

Враховуючи вищезазначене, відводу підлягає суддя не лише у разі існування фактів, що свідчать про упередженість судді, але й у тому випадку, коли у стороннього спостерігача могли б виникнути сумніви в неупередженості судді.

При вирішенні того, чи є у цій справі обґрунтовані причини побоюватися, що певний суддя був небезсторонній, позиція заінтересованої особи є важливою, але не вирішальною. Вирішальним є те, чи можна вважати такі побоювання об`єктивно обґрунтованими.

Інститут відводу судді від участі у розгляді конкретної справи покликаний ліквідувати найменшу підозру у заінтересованості судді в результатах розглянутої справи, навіть якщо такої заінтересованості немає, бо тут головним є публічний інтерес. Враховуючи, що існують норми закону, які запобігають виникненню будь-яких підозр, судді заборонено брати участь у розгляді справи за наявності будь-яких обставин, які викликають чи можуть викликати сумніви у його об`єктивності.

Отже, підставою для самовідводу судді не обов`язково є обставини, зазначені в статті 36 КАС України, але є і інші обставини, які можуть викликати у будь-якого стороннього спостерігача сумніви у неупередженості або об`єктивності судді.

У даному випадку, доводи позивача щодо зацікавленості судді Оксененка О.М. не підтверджені належними та допустимими доказами, а є виключно оціночними судженнями заявника.

З урахуванням наведеного, колегія суддів дійшла висновку, що викладені у заяві ОСОБА_1 про відвід обставини не впливають на безсторонність та об`єктивність судді при вирішенні цієї справи, відтак подана заява про відвід судді Оксененка О.М. є необґрунтованою.

Відповідно до частини третьої статті 40 КАС України питання про відвід судді вирішується судом, який розглядає справу. Суд задовольняє відвід, якщо доходить висновку про його обґрунтованість.

У силу вимог частини четвертої статті 40 КАС України якщо суд доходить висновку про необґрунтованість заявленого відводу і заява про такий відвід надійшла до суду за три робочі дні (або раніше) до наступного засідання, вирішення питання про відвід здійснюється суддею, який не входить до складу суду, що розглядає справу, і визначається у порядку, встановленому частиною першою статті 31 цього Кодексу. Такому судді не може бути заявлений відвід.

Якщо заява про відвід судді надійшла до суду пізніше ніж за три робочі дні до наступного засідання, така заява не підлягає передачі на розгляд іншому судді, а питання про відвід судді вирішується судом, що розглядає справу.

Враховуючи вищенаведене, колегія суддів вважає за необхідне передати справу №320/23491/24 для визначення судді у порядку, встановленому частини першої ст.31 КАС України, для вирішення питання про відвід.

Керуючись ст.36, 39, 40 КАС України, суд,-

УХВАЛИВ :

Заяву ОСОБА_1 про відвід судді Оксененка Олега Миколайовича - визнати необґрунтованою.

Передати справу №320/23491/24 для визначення судді у порядку, встановленому частиною першою ст.31 КАС України, для вирішення питання про відвід суддею, який не входить до складу колегії, що розглядає справу.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя О.М. Оксененко

Судді М.І. Кобаль

І.В. Штульман