Справа № 420/1104/26
Суддя: Вовченко О.А.
Дата ухвалення: 2026-01-19 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 420/1104/26
УХВАЛА

19 січня 2026 року м.Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Вовченко O.A., розглянувши заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову, яка подана до подання позовної заяви,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до Одеського окружного адміністративного суду із заявою про забезпечення позову, яка подана до подання позовної заяви, в якій заявник просить суд вжити заходи забезпечення позову шляхом зупинення стягнення у виконавчому провадженні № 79973207 від 13.01.2026, відкритому на підставі Вимоги ГУ ДПС в Одеській області № Ф-2585-1532У від 14.03.2025 про стягнення з ОСОБА_1 боргу в сумі 18 964,00 грн до набрання законної сили рішенням суду у справі за майбутнім позовом.

ОСОБА_1 зазначає, що він має намір звернутися до суду з позовом про визнання протиправною та скасування вимоги ГУ ДПС в Одеській області про сплату боргу (недоїмки) № Ф-2585-1532У від 14.03.2025 року на суму 18 964,00 грн.

В обґрунтування даної заяви ОСОБА_1 вказує, що вважає вимогу незаконною, оскільки згідно з ч. 6 ст. 4 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску...», він як ФОП звільнений від сплати ЄСВ за себе, бо протягом 2024 2025 рр. мав основне місце роботи, де роботодавці (ТОВ «ЕД ТЕМП», ПП «ЛАГУНА») сплачували за нього внесок у розмірі, не меншому за мінімальний. Це підтверджується довідкою ОК-7 від 13.01.2026. Як стверджує заявник, невжиття заходів забезпечення позову шляхом зупинення стягнення призведе до того, що кошти будуть безпідставно стягнуті до бюджету ще до вирішення справи по суті. У разі скасування Вимоги судом, процедура повернення вже стягнутих коштів з бюджету є надзвичайно складною та тривалою, що порушує мої права

Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд виходить з такого.

Відповідно до ч.1 ст.150 КАС України суд за заявою учасника справи або з власної ініціативи має право вжити визначені цією статтею заходи забезпечення позову.

Згідно з пп.1, 2 ч.2 чт.150 КАС України забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо:

1) невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду; або

2) очевидними є ознаки протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, та порушення прав, свобод або інтересів особи, яка звернулася до суду, таким рішенням, дією або бездіяльністю.

Відповідно до ч.1, ст.151 КАС України, позов може бути забезпечено: 1) зупиненням дії індивідуального акта або нормативно-правового акта; 2) забороною відповідачу вчиняти певні дії; 4) забороною іншим особам вчиняти дії, що стосуються предмета спору; 5) зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа або іншого документа, за яким стягнення здійснюється у безспірному порядку.

Статтею 153 КАС України визначено, що заява про забезпечення позову подається:

1) до подання позовної заяви - до суду, до якого має бути подано позов за правилами підсудності, встановленими цим Кодексом;

2) одночасно з пред`явленням позову - до суду, до якого подається позов за правилами підсудності, встановленими цим Кодексом;

3) після відкриття провадження у справі - до суду, у провадженні якого перебуває справа.

У разі подання заяви про забезпечення позову до подання позовної заяви заявник повинен подати відповідну позовну заяву протягом десяти днів з дня постановлення ухвали про забезпечення позову.

Згідно з ч.1 ст.154 КАС України, заява про забезпечення позову розглядається судом, у провадженні якого перебуває справа або до якого має бути поданий позов, не пізніше двох днів з дня її надходження, без повідомлення учасників справи.

Аналіз вказаних норм дозволяє зробити висновок, що заходи забезпечення позову повинні бути нерозривно пов`язані з предметом позову і правами, про судовий захист яких іде мова, а заява, подана в порядку вказаних статей КАС України, повинна містити належні обґрунтування необхідності застосування таких процесуальних повноважень з поданням на їх підтвердження належних, допустимих, достовірних і достатніх доказів.

Заходи забезпечення позову застосовуються задля гарантування реального виконання в майбутньому судового рішення у випадку його ухвалення на користь позивача. Водночас для виконання таких заходів потрібно додержуватися щонайменше однієї з умов, визначених у частині другій статті 150 КАС України.

Як наслідок, забезпечується можливість виконання судового рішення на підставі принципу обов`язковості судових рішень, регламентованого в статті 6 Конвенції про захист прав і основоположних свобод (далі Конвенція), пункті 9 частини другої статті 129 Конституції України, статті 13 Закону України від 02.06.2016 №1402-VIII "Про судоустрій і статус суддів", пункті 5 частини третьої статті КАС України, рішеннях Європейського суду з прав людини (далі ЄСПЛ) у справах "Рябих проти Росії" (§§ 51, 52), "Горнсбі проти Греції" (§ 40).

Згідно з Рекомендацією N R (89) 8 про тимчасовий судовий захист в адміністративних справах, прийнятою Комітетом міністрів Ради Європи 13 вересня 1989 року, рішення про вжиття тимчасового захисту може, зокрема, прийматися у разі, якщо виконання адміністративного акта може спричинити значну шкоду, відшкодування якої неминуче пов`язано з труднощами, і якщо на перший погляд наявні достатньо вагомі підстави для сумнівів у правомірності такого акта. Суд, який постановляє вжити такий захід, не зобов`язаний одночасно висловлювати думку щодо законності чи правомірності відповідного адміністративного акта; його рішення стосовно вжиття таких заходів жодним чином не повинно мати визначального впливу на рішення, яке згодом має бути ухвалено у зв`язку з оскарженням адміністративного акту.

За правовою позицією, викладеною у Рішенні Конституційного Суду України від 31 травня 2011 року №4-рп/2011 у справі за конституційним зверненням громадянки ОСОБА_2 щодо офіційного тлумачення положень частини першої статті 376 у взаємозв`язку зі статтями 151, 152, 153 Цивільного процесуального кодексу України, з метою гарантування виконання рішення суду в разі задоволення позовних вимог у процесуальних законах України передбачено інститут "забезпечення позову" (абзац п`ятий пункту 4 мотивувальної частини).

Необхідно зазначити, що інститут забезпечення адміністративного позову є однією з гарантій захисту прав, свобод та законних інтересів юридичних та фізичних осіб - позивачів в адміністративному процесі, механізмом, який покликаний забезпечити реальне та неухильне виконання судового рішення прийнятого в адміністративній справі.

За своєю юридичною природою інститут забезпечення позову в адміністративному судочинстві є інститутом попереднього судового захисту.

При цьому, заходи забезпечення позову повинні бути співмірними та адекватними заявленим позовним вимогам.

Співмірність передбачає співвідношення негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії.

Адекватність заходу до забезпечення позову, що застосовується судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється судом, зокрема, з урахуванням співвідношення права (інтересу), про захист яких просить заявник, з майновими наслідками заборони відповідачеві вчиняти певні дії.

Тобто, при вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням такого: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Аналогічна правова позиція міститься, зокрема, у постановах Верховного Суду від 21.11.2018 у справі №826/8556/17, від 26.04.2019 у справі №826/16334/18.

Так, заявник має намір звернутися до суду з позовом про визнання протиправною та скасування вимоги ГУ ДПС в Одеській області про сплату боргу (недоїмки) № Ф-2585-1532У від 14.03.2025 року на суму 18 964,00 грн.

Судом встановлено, що в рамках виконавчого провадження № 79973207 відповідачем здійснюється примусове виконання вимоги № Ф-2585-1532У від 14.03.2025 року про стягнення боргу у сумі 18 964,00 грн.

У вищезазначеному виконавчому провадженні, 13.01.2026 постановою старшого державного виконавця Приморського відділу державної виконавчої служби у місті Одесі Одеського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України Чумаченко Юрієм Сергійовичем відкрито виконавче провадження.

Сукупність наведених обставин вказує на існування об`єктивної необхідності вжиття заходів до забезпечення позову, а також наведене свідчить, що без вжиття заходів забезпечення позову позивачу для відновлення своїх прав необхідно буде докласти значних зусиль та витрат, що є підставою для постановлення ухвали про вжиття заходів забезпечення адміністративного позову.

Згідно з ч.5 ст.154 КАС України про забезпечення позову або про відмову у забезпеченні позову суд постановляє ухвалу.

Виходячи з фактичних обставин справи та наведених положень чинного законодавства, суд дійшов висновку про наявність об`єктивних обставини для вжиття заходів забезпечення адміністративного позову.

Враховуючи обсяг заявленого позову, виходячи з принципу співрозмірного вжиття заходів забезпечення позову, з огляду на приписи статті 150 Кодексу адміністративного судочинства України, а також Закону України Про виконавче провадження, суд дійшов висновку, що заява ОСОБА_1 про забезпечення позову, яка подана до подання позовної заяви підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст. 150, 151, 243, 248, 256, 295, 297 КАС України, суддя, -

У Х В А Л И В:

Заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову, яка подана до подання позовної заяви задовольнити.

Вжити заходи забезпечення позову шляхом зупинення стягнення у виконавчому провадженні № 79973207, відкритому на підставі вимоги Головного управління ДПС в Одеській області № Ф-2585-1532У від 14.03.2025 про стягнення з ОСОБА_1 боргу в сумі 18 964,00 грн до набрання законної сили рішенням суду у справі №420/1104/26 щодо оскарження вимоги Головного управління ДПС в Одеській області № Ф-2585-1532У від 14.03.2025.

Роз`яснити ОСОБА_1 , що відповідно до ч.2 ст.153 КАС України у разі подання заяви про забезпечення позову до подання позовної заяви заявник повинен подати відповідну позовну заяву протягом десяти днів з дня постановлення ухвали про забезпечення позову.

Роз`яснити ОСОБА_1 , що відповідно до п.1 ч.8 ст.158 КАС України заходи забезпечення позову, вжиті судом до подання позову, скасовуються судом також у разі неподання заявником відповідної позовної заяви згідно з вимогами частини другої статті 153 цього Кодексу.

Роз`яснити, що відповідно до ст.156 КАС України, ухвала суду про забезпечення позову має відповідати вимогам до виконавчого документа, встановленим законом. Така ухвала підлягає негайному виконанню з дня її постановлення незалежно від її оскарження і відкриття виконавчого провадження (ч.1). Особи, винні в невиконанні ухвали про забезпечення позову, несуть відповідальність, встановлену законом (ч.3).

Згідно із ч.2 ст.256 КАС України, ухвала суду набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Відповідно до ч.1 ст. 295 КАС України, апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня складення повного тексту ухвали.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається безпосередньо до П`ятого апеляційного адміністративного суду.

Особи, яких стосуються заходи забезпечення позову:

ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ).

Головне управління ДПС в Одеській області (65044, м. Одеса, вул. Семінарська, буд. 5, ).

Приморський відділ державної виконавчої служби у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) (65001, Одеська обл., м. Одеса, вул. Пастера, 58, ).

Суддя О.А. Вовченко