Справа № 360/2277/25
Суддя: О.В. Ірметова
Дата ухвалення: 2026-01-19 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛУГАНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

19 січня 2026 року м. ДніпроСправа № 360/2277/25

Суддя Луганського окружного адміністративного суду Ірметова О.В., розглянув в порядку письмового провадження клопотання Військової частини НОМЕР_1 про залишення позову без розгляду у справі за позовом адвоката Журавльова Олексія Григорійовича в інтересах ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_2 , військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправною бездіяльністю та зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

В провадженні Луганського окружного адміністративного суду перебуває адміністративна справа за позовом адвоката Журавльова Олексія Григорійовича в інтересах ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_2 , військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправною бездіяльністю та зобов`язання вчинити певні дії.

31 грудня 2025 року до суду від представника відповідача військової частини НОМЕР_1 надійшов відзив на позовну заяву в якому, зокрема, просить залишити позовну заяву без розгляду, в якому зазначено, що згідно з матеріалами справи позивач вибув з військової частини НОМЕР_1 в червні 2023 року. Відтак обчислення строку для звернення Позивача до суду почалося з 16.06.2023. Станом на момент подання позивачем до суду позовної заяви по даній справі 27.11.2025 визначені КАС України та КЗпП України строки для його звернення до суду вважаються пропущеними без поважної причини. В даному випадку позов подано до суду 27.11.2025, з чого вбачається, що позивач пропустив строк звернення до суду.

Розглянув клопотання про залишення позовної заяви без розгляду, перевірив матеріали справи, суд дійшов до висновку про відсутність підстав для задоволення цього клопотання з таких підстав.

В позовній заві представник позивача зазначив, що позивач протягом спірного періоду не був належним чином поінформований про фактичні розміри свого грошового забезпечення. Відповідач 1- військова частина НОМЕР_2 (у тому числі НОМЕР_3 ), Відповідач 2 - військова частина НОМЕР_1 не надавали Позивачу деталізованих копій розрахунків грошового забезпечення, у яких відображаються складові посадового окладу, окладу за військовим званням, надбавки, доплати, підвищення та інші щомісячні виплати. Відсутність доступу до деталізованої інформації унеможливила для Позивача самостійне встановлення реального розміру грошового забезпечення та виявлення факту застосування Відповідачем неправильної розрахункової величини прожиткового мінімуму. Інформацію про можливі порушення у системі нарахування грошового забезпечення Позивач отримав лише в липні 2025 року із матеріалів засобів масової інформації. У цей період значного публічного розголосу набули питання, що стосувалися коректності перерахунку пенсій військовослужбовців, розмір яких прямо залежить від визначення грошового забезпечення діючих військовослужбовців. Зазначена інформація привела Позивача до обґрунтованого припущення щодо можливих порушень під час розрахунку його власного грошового забезпечення. Відповідно, Позивач об`єктивно не мав можливості дізнатися про порушення своїх прав у частині належного нарахування грошового забезпечення до моменту фактичного отримання відповідних розрахункових документів у 2025 році. Також, зазначив, що позивач не був звільнений з військової служби, а продовжує проходити її у військовій частині НОМЕР_4 , яка дислокується на території, де ведуться активні бойові дії. До дня подачі позову позивач вважав, що повний розрахунок, у тому числі перерахунок по 2021, 2022 та 2023 рокам, він зможе отримати при звільненні зі служби.

Відповідно до висновків Верховного Суду, викладеними у постанові від 29 листопада 2024 року у справі № 120/359/24, у якій Суд прямо вказав, що проходження особою військової служби, призваною по мобілізації у Збройні Сили України, може бути підставою для поновлення строку звернення до суду з кількох причин, пов`язаних із особливим статусом військовослужбовців та характером їхньої служби:

1. Обмеження доступу до правової допомоги: під час служби військовослужбовці можуть перебувати у віддалених, в тому числі й небезпечних місцях, де відсутній доступ до адвокатів чи інших правових ресурсів, що обмежує можливість своєчасного звернення до суду.

2. Виконання обов`язків служби: військовослужбовці, особливо в умовах воєнного стану, часто перебувають у стані, коли фізично або психологічно неможливо займатися приватними справами, зокрема ініціювати судові спори.

3. Фактор часу: участь військовослужбовця у довготривалих операціях, навчаннях або відрядженнях може унеможливити дотримання, визначеного процесуальним законом, строку для звернення до суду.

4. Повага до особливого статусу військовослужбовців: враховуючи виконання військовослужбовцями важливої функції із захисту держави, законодавство та судова практика мають враховувати обставини, пов`язані з проходженням військової служби, як вагому підставу для поновлення строку.

5. Обов`язок держави забезпечувати реалізацію принципу рівного доступу до правосудця: проходження військової служби може суттєво ускладнити реалізацію особами цього права, а отже, з метою належного забезпечення зазначеного принципу, може визнаватися об`єктивною причиною пропуску процесуального строку.

Відповідно до частин першої, шостої статті 121 КАС України суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення. Про поновлення або продовження процесуального строку, відмову у поновленні або продовженні процесуального строку суд постановляє ухвалу, яка не пізніше наступного дня з дня її постановлення надсилається особі, яка звернулася із відповідною заявою.

При вирішенні заявленого клопотання про поновлення строку звернення до суду, суд виходить з наступного.

Відповідно до частини першої статті 122 КАС України позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Частиною другою цієї статті передбачено, що для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Аналіз зазначених норм дає підстави зробити висновок, що шестимісячний строк звернення до суду в адміністративному судочинстві є загальним і застосовується, якщо інше не встановлено цим Кодексом або іншими законами.

Згідно з частиною третьою статті 122 КАС України для захисту прав, свобод та інтересів особи цим Кодексом та іншими законами можуть встановлюватися інші строки для звернення до адміністративного суду, які, якщо не встановлено інше, обчислюються з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Отже, КАС України передбачає можливість встановлення цим Кодексом та іншими законами спеціальних строків звернення до адміністративного суду, які мають перевагу в застосуванні порівняно із загальним шестимісячним строком, визначеним у частині другій статті 122 цього Кодексу.

Таким спеціальним строком для звернення до суду у справах щодо прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби є місячний строк, установлений частиною п`ятою статті 122 КАС України.

Водночас, у зазначених положеннях КАС України відсутні норми, що регулювали б порядок звернення осіб, які перебувають (перебували) на публічній службі, до адміністративного суду у справах про стягнення належної їм заробітної плати у разі порушення законодавства про оплату праці.

Умови проходження більшості видів публічної служби, зокрема й у питаннях щодо оплати праці, регулюються як спеціальним законодавством, так і загальними нормами трудового законодавства, тобто нормами законодавства про працю.

Так, до 19 липня 2022 року частиною першою статті 233 КЗпП України, яка регулює строки звернення до суду за вирішенням трудових спорів, було встановлено норму про те, що працівник може звернутися з заявою про вирішення трудового спору безпосередньо до районного, районного у місті, міського чи міськрайонного суду в тримісячний строк з дня, коли він дізнався або повинен був дізнатися про порушення свого права, а у справах про звільнення - в місячний строк з дня вручення копії наказу про звільнення або з дня видачі трудової книжки.

Разом із цим, частиною другою цієї статті до 19 липня 2022 року було встановлено, що у разі порушення законодавства про оплату праці працівник має право звернутися до суду з позовом про стягнення належної йому заробітної плати без обмеження будь-яким строком.

В аспекті спірних правовідносин поняття грошове забезпечення і заробітна плата, які використано у законодавстві, що регулює трудові правовідносини, є рівнозначними, а тому спір щодо виплати грошового забезпечення позивачу охоплювався застосованим у частині другій статті 233 КЗпП України визначенням законодавство про оплату праці та, відповідно, до 19 липня 2022 року звернення до суду з заявленими позивачем вимогами не обмежувались будь-яким строком.

Позивач у цій справі звернувся до суду за захистом свого права на належне грошове забезпечення (оплату праці). Позивачем не оскаржуються умови проходження публічної служби або звільнення з неї. Отже, застосуванню до спірних правовідносин стосовно строків звернення до суду підлягають положення КЗпП України, а не КАС України.

Законом України від 01 липня 2022 року № 2352-IX Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо оптимізації трудових відносин, який набрав чинності з 19 липня 2022 року, статтю 233 КЗпП України викладено в такій редакції:

Працівник може звернутися із заявою про вирішення трудового спору безпосередньо до суду в тримісячний строк з дня, коли він дізнався або повинен був дізнатися про порушення свого права, крім випадків, передбачених частиною другою цієї статті.

Із заявою про вирішення трудового спору у справах про звільнення працівник має право звернутися до суду в місячний строк з дня вручення копії наказу (розпорядження) про звільнення, а у справах про виплату всіх сум, що належать працівникові при звільненні, у тримісячний строк з дня одержання ним письмового повідомлення про суми, нараховані та виплачені йому при звільненні (стаття 116).

Отже, починаючи з 19 липня 2022 року обмежено строк звернення до суду з позовами про вирішення трудових спорів щодо виплати заробітної плати (грошового забезпечення) під час проходження публічної служби. Такий строк з 19 липня 2022 року становить три місяці з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення свого права.

Рішенням Конституційного Суду України від 11 грудня 2025 року № 1-р/2025 у справі № 1-7/2024(337/24) визнано такою, що не відповідає Конституції України (є неконституційною), частину першу статті 233 КЗпП України в частині встановлення тримісячного строку для звернення працівника до суду про стягнення заробітної плати та інших належних працівникові виплат. Частина перша статті 233 КЗпП України в частині встановлення тримісячного строку для звернення працівника до суду про стягнення заробітної плати та інших належних працівникові виплат, визнана неконституційною, утрачає чинність із дня ухвалення Конституційним Судом України цього Рішення.

Оскільки позивач з позовними вимогами звернувся до суду під час проходження військової служби, позивачем не пропущений строк звернення до суду з позовною заявою.

У зв`язку з викладеним, судом встановлено, що клопотання представника відповідача про залишення позовної заяви без розгляду не підлягають задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись статтями 122, 123, 240, 241, 243, 248, 256, 293-295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

УХВАЛИВ:

У задоволенні клопотання Військової частини НОМЕР_1 про залишення позову без розгляду у справі за позовом адвоката Журавльова Олексія Григорійовича в інтересах ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_2 , військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправною бездіяльністю та зобов`язання вчинити певні дії відмовити.

Ухвала набирає законної сили негайно після її проголошення.

Ухвала, постановлена судом поза межами судового засідання або в судовому засіданні у разі неявки всіх учасників справи, під час розгляду справи в письмовому провадженні, набирає законної сили з моменту її підписання суддею (суддями).

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається до Першого апеляційного адміністративного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини ухвали суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя О.В. Ірметова