Справа № 420/31560/23
Суддя: Білак М.В.
Дата ухвалення: 2026-01-19 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

19 січня 2026 року

м. Київ

справа №420/31560/23

адміністративне провадження № К/990/47582/25

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

судді-доповідача - Білак М.В.,

суддів - Соколова В.М., Єресько Л.О.,

перевіривши касаційну скаргу представника приватного нотаріуса Одеського міського нотаріального округу ОСОБА_1 - адвоката Лещенка Андрія Вікторовича на додаткове рішення Одеського окружного адміністративного суду від 28 квітня 2025 року та постанову П`ятого апеляційного адміністративного суду від 16 липня 2025 року у справі №420/31560/23 за позовом Приватного нотаріуса Одеського міського нотаріального округу ОСОБА_1 до Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) та Нотаріальної палати України, в особі Президента НПУ Марченка Володимира Миколайовича та голови Комісії з питань професійної етики нотаріусів НПУ Спірідовича Андрія про визнання протиправними дії, скасування висновку та рішення,

У С Т А Н О В И В:

У листопаді 2023 року приватний нотаріус Одеського міського нотаріального округу ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), Нотаріальної палати України в особі Президента НПУ Марченка Володимира Миколайовича та голови Комісії з питань професійної етики нотаріусів НПУ Спірідовича Андрія, в якому, з урахуванням поданих заяв про зміну позовних вимог, у якому просила:

- визнати протиправними дії Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) зі складання і подання до Президента нотаріальної палати України Марченка В.М. звернення №4228/08.2-24 від 06 лютого 2023 року;

- визнати протиправними дії Президента Нотаріальної палати України Марченка В.М. щодо недотримання процедури видачі доручення під час опрацювання звернення Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) №4228/08.2-24 від 06 лютого 2023 року;

- визнати протиправними дії Комісії з питань професійної етики нотаріусів Нотаріальної палати України (далі - Комісія) щодо прийняття до розгляду звернення Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) №4228/08.2-24 від 06 лютого 2023 року та виходу за межі повноважень;

- визнати протиправним та скасувати рішення Комісії за результатами розгляду звернення Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) №4228/08.2-24 від 06 лютого 2023 року , оформлене пунктом 4 Протоколу №6 Чергового засідання Комісії від 25-26 травня 2023 року;

- визнати протиправним та скасувати висновок Комісії з питань професійної етики Нотаріальної палати України № 68 від 11 липня 2023 року.

Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 16 квітня 2025 року позов приватного нотаріуса Одеського міського нотаріального округу ОСОБА_1 задоволено частково.

Визнано протиправним та скасовано рішення Комісії з питань професійної етики Нотаріальної палати України за результатами розгляду звернення Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) №4228/08.2-24 від 06 лютого 2023 року, оформлене пунктом 4 Протоколу №6 Чергового засідання Комісії з питань професійної етики нотаріусів Нотаріальної палати України від 25-26 травня 2023 року стосовно приватного нотаріуса Одеського міського нотаріального округу ОСОБА_1.

Визнано протиправним та скасовано висновок Комісії з питань професійної етики Нотаріальної палати України №68 від 11 липня 2023 року.

В задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено.

Справа судом першої інстанції розглянута за правилами загального позовного провадження.

Постановою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 16 липня 2025 року апеляційну скаргу приватного нотаріуса Одеського міського нотаріального округу ОСОБА_1 залишено без задоволення. Апеляційну скаргу Нотаріальної палати України задоволено частково. Рішення Одеського окружного адміністративного суду від 16 квітня 2025 року скасовано в частині визнання протиправним та скасування рішення Комісії з питань професійної етики Нотаріальної палати України за результатами розгляду звернення Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) №4228/08.2-24 від 06 лютого 2023 року, оформлене пунктом 4 Протоколу №6 Чергового засідання Комісії з питань професійної етики нотаріусів Нотаріальної палати України від 25-26 травня 2023 року стосовно приватного нотаріуса Одеського міського нотаріального округу ОСОБА_1 та висновку Комісії з питань професійної етики Нотаріальної палати України №68 від 11 липня 2023 року.

Ухвалено у скасованій частині постанову, якою у задоволенні цих вимог приватного нотаріуса Одеського міського нотаріального округу ОСОБА_1 відмовлено.

В іншій частині рішення Одеського окружного адміністративного суду від 16 квітня 2025 року залишено без змін.

Додатковим рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 28 квітня 2025 року задоволено частково заяву ОСОБА_1 . Стягнуто з Нотаріальної палати України на користь ОСОБА_1 судові витрати на правничу допомогу у розмірі 10 000 грн та витрати, пов`язані з переїздом до іншого населеного пункту в розмірі 3 591,39 грн. В задоволенні іншої частини заяви відмовлено.

Постановою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 16 липня 2025 року апеляційну скаргу приватного нотаріуса Одеського міського нотаріального округу ОСОБА_1 залишено без задоволення.

Додаткове рішення Одеського окружного адміністративного суду від 28 квітня 2025 року скасовано та ухвалено постанову, якою в задоволенні заяви приватного нотаріуса Одеського міського нотаріального округу ОСОБА_1 про розподіл витрат на правову допомогу відмовлено.

Не погодившись із рішеннями судів першої та апеляційної інстанцій, позивач звернувся до Верховного Суду з касаційною скаргою.

Ухвалами Верховного Суду від 09 вересня 2025 року та від 27 жовтня 2025 року касаційні скарги повернуто особі, яка її подала на підставі пункту 4 частини п`ятої статті 332 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) у зв`язку з незазначенням у касаційній скарзі належних доводів та обґрунтувань щодо підстав оскарження судових рішень.

19 листопада 2025 року до Верховного Суду надійшла касаційна скарга представника приватного нотаріуса Одеського міського нотаріального округу ОСОБА_1 - адвоката Лещенка Андрія Вікторовича на додаткове рішення Одеського окружного адміністративного суду від 28 квітня 2025 року та постанову П`ятого апеляційного адміністративного суду від 16 липня 2025 року у справі №420/31560/23. Заявник, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, просить: скасувати постанову П`ятого апеляційного адміністративного суду від 16 липня 2025 року про скасування додаткового рішення; додаткове рішення Одеського окружного адміністративного суду від 28 квітня 2025 року скасувати повністю та ухвалити нове рішення, яким заяву представника про розподіл судових витрат задовольнити повністю.

Ухвалою Верховного Суду від 09 грудня 2025 року визнано неповажними, зазначені представником приватного нотаріуса Одеського міського нотаріального округу ОСОБА_1 - адвокатом Лещенком Андрієм Вікторовичем, підстави для поновлення пропущеного процесуального строку. Касаційну скаргу представника приватного нотаріуса Одеського міського нотаріального округу ОСОБА_1 - адвоката Лещенка Андрія Вікторовича на додаткове рішення Одеського окружного адміністративного суду від 28 квітня 2025 року та постанову П`ятого апеляційного адміністративного суду від 16 липня 2025 року у справі №420/31560/23 залишено без руху. Надано заявнику касаційної скарги строк у десять днів з дня вручення копії цієї ухвали для усунення недоліків касаційної скарги, а саме для надання клопотання про поновлення строку на касаційне оскарження із зазначенням інших поважних і об`єктивних причин його пропуску та надати докази, що їх підтверджують. Роз`яснено, що в разі невиконання вимог цієї ухвали у встановлений судом строк у відкритті касаційного провадження буде відмовлено.

На виконання вимог ухвали суду від 09 грудня 2025 року, представником позивача через підсистему «Електронний суд» надіслано касаційну скаргу на додаткове рішення Одеського окружного адміністративного суду від 28 квітня 2025 року та постанову П`ятого апеляційного адміністративного суду від 16 липня 2025 року у справі №420/31560/23, у якій, зокрема, просить визнати поважними причини пропуску строку на касаційне оскарження та поновити строк на касаційне оскарження додаткового рішення Одеського окружного адміністративного суду від 28 квітня 2025 року та постанови П`ятого апеляційного адміністративного суду від 16 липня 2025 року у справі №420/31560/23. В обґрунтування клопотання зазначає, що повний текст постанови від 16 липня 2025 року П`ятого апеляційного адміністративного суду позивач отримала в особистому кабінеті Електронного суду 18 липня 2025 року. Отже, останній день строку на касаційне оскарження постанови П`ятого апеляційного адміністративного суду від 16 липня 2025 року припадав на 18 серпня 2025 року. 15 серпня 2025 року, не погоджуючись із оскаржуваними судовими рішеннями та реалізуючи своє право на касаційне оскарження, представник позивача - адвокат Лещенко А.В. вперше у межах строку на касаційне оскарження подав до Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду касаційну скаргу на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 16 квітня 2025 року, постанову П`ятого апеляційного адміністративного суду від 16 липня 2025 року, додаткове рішення Одеського окружного адміністративного суду від 28 квітня 2025 року, постанову П`ятого апеляційного адміністративного суду від 16 липня 2025 року. Проте за результатами розгляду касаційної скарги, ухвалою Касаційного адміністративного суду від 09 вересня 2025 року було повернуто касаційну скаргу. Після цього представником ОСОБА_1 - адвокатом Лещенко А.В. 02 жовтня 2025 року було повторно подано касаційну скаргу. За результатами розгляду цієї скарги ухвалою Касаційного адміністративного суду від 27 жовтня 2025 року було знову повернуто касаційну скаргу. 19 листопада 2025 року представником позивача втретє подано касаційну скаргу через ЄСІТС «Електронний суд», за результатами якої ухвалою Верховного Суду від 09 грудня 2025 року касаційну скаргу залишено без руху. Представник позивача вважає, що ним усунуті недоліки, зазначені в ухвалі Верховного Суду від 09 грудня 2025 року. При першому зверненні до Касаційного адміністративного суду касаційну скаргу представника позивача було подано до Верховного Суду 15 серпня 2025 року у строк, визначений частиною першою статті 329 КАС України, тобто з дотриманням строку на касаційне оскарження, однак суд повернув касаційну скаргу. Вдруге касаційну скаргу направлено до Верховного Суду 02 жовтня 2025 року у межах розумних строків з клопотанням про поновлення строку на касаційне оскарження. Суд вдруге повернув касаційну скаргу, при цьому в ухвалі не було відмовлено у поновленні строку на касаційне оскарження і в якості підстав для поверхня касаційної скарги були зазначені інші обставини. Втретє касаційну скаргу представником позивача було подано 19 листопада 2025 року через ЄСІТС «Електронний суд», однак касаційну скаргу було повернуто у зв`язку із пропуском строку на касаційне оскарження, передбаченого статтею 329 КАС України, оскільки судом було визнано неповажними зазначені представником позивача підстави для поновлення пропущеного процесуального строку. Заявник вважає, що це створює неоднозначну судову практику, адже при другому поданні касаційної скарги у Суду не виникало питань з приводу неповажності зазначених у скарзі підстав для поновлення строку на касаційне оскарження, однак при третьому поданні ці ж підстави вже були визнані неповажними. Представник позивача просить суд не обмежувати право на доступ до суду ОСОБА_1, поновити строк на касаційне оскарження та відкрити касаційне провадження у справі № 420/31560/23.

Верховний Суд зазначає, що питання поважності причин пропуску процесуального строку оцінюються судом на власний розсуд, в кожному конкретному випадку, з урахуванням обставин справи і належних доказів поважності пропуску процесуального строку на оскарження.

Так, приписами статті 44 КАС України встановлено обов`язок учасників справи добросовісно користуватися належними їм процесуальними правами і неухильно виконувати процесуальні обов`язки, зокрема виконувати процесуальні дії у встановлені законом або судом строки, а також виконувати інші процесуальні обов`язки, визначені законом або судом (пункти шостий, сьомий частини п`ятої цієї статті).

Наведеною процесуальною нормою чітко окреслено характер процесуальної поведінки, який зобов`язує учасників справи діяти сумлінно, тобто проявляти добросовісне ставлення до наявних у них прав і здійснювати їх реалізацію таким чином, щоб забезпечити неухильне та своєчасне (без суттєвих затримок та зайвих зволікань) виконання своїх обов`язків, встановлених законом або судом, зокрема щодо дотримання строку касаційного оскарження, а також належного оформлення касаційної скарги. Для цього особа, зацікавлена у поданні касаційної скарги, повинна вчиняти усі можливі та залежні від неї дії, використовувати у повному обсязі наявні засоби та можливості, передбачені законодавством.

Учасники справи, мають право оскаржити судові рішення у встановлений Кодексом строк та у передбаченому процесуальним законом порядку. Кодекс адміністративного судочинства України передбачає можливість поновлення пропущеного строку лише у разі його пропуску з поважних причин.

Встановлення процесуальних строків процесуальним законом передбачено з метою дисциплінування учасників адміністративного судочинства та своєчасного виконання ними передбачених Кодексом адміністративного судочинства процесуальних обов`язків.

Інститут строків в адміністративному процесі сприяє досягненню юридичної визначеності у публічно-правових відносинах, а також стимулює учасників адміністративного процесу добросовісно ставитися до виконання своїх обов`язків. Ці строки обмежують час, протягом якого такі правовідносини можуть вважатися спірними; після їх завершення, якщо ніхто не звернувся до суду за вирішенням спору, відносини стають стабільними.

Підстави пропуску строку касаційного оскарження можуть бути визнані поважними, строк поновлено лише у разі, якщо вони пов`язані з непереборними та об`єктивними перешкодами, труднощами, які не залежать від волі особи та унеможливили своєчасне, тобто у встановлений законом процесуальний строк подання касаційної скарги.

Та обставина, що повернення касаційної скарги не позбавляє повторного звернення до суду не означає наявність у особи безумовного права оскаржувати судові рішення у будь-який момент після повернення вперше поданої касаційної скарги без урахування процесуальних строків встановлених для цього, а у Суду - обов`язку поновлювати такий строк, у разі його пропуску, тим більш за відсутності поважних причин.

Суд звертає увагу скаржника, що чинне законодавство України не передбачає зупинення процесуального строку у разі звернення до Верховного Суду з касаційною скаргою та повернення такої касаційної скарги.

Верховний Суд зазначає, що касаційна скарга представника позивача неодноразово йому поверталася у зв`язку з недотриманням ним вимог статей 328 і 330 КАС України щодо належного викладення підстав касаційної скарги, тобто неналежного оформлення касаційної скарги.

При цьому, приведення касаційної скарги у відповідність з вимогами КАС України в частині належного викладення підстав для касаційного оскарження судових рішень, передбачених частиною четвертою статті 328 КАС України, є процесуальним обов`язком сторони, яка не погоджується з судовими рішеннями, і для його виконання процесуальний закон встановлює достатній строк - тридцять днів з дня складення повного тексту оскаржуваного судового рішення (з дня отримання копії судового рішення).

Верховний Суд повторно зазначає, що повернення касаційної скарги не надає особі права у будь-який необмежений час після сплину строку касаційного оскарження реалізовувати право на оскарження судового рішення повторно.

Також колегія суддів зауважує, що норми КАС України не містять виключень або підстав для звільнення учасників процесу від обов`язку подавати докази до суду та доводити ті обставини, які є підставами для поновлення пропущеного строку на касаційне оскарження.

Особа, яка заявляє відповідне клопотання, згідно з частиною першою статті 77 КАС України повинна навести доводи та подати докази на підтвердження того, що пропуск такого строку дійсно пов`язаний з об`єктивно непереборними обставинами чи істотними перешкодами.

Також Суд вважає за необхідне зазначити, що Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) у своїй практиці неодноразово наголошував, що право на доступ до суду, закріплене у статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, не е абсолютним: воно може підлягати дозволеним за змістом обмеженням, зокрема щодо умов прийнятності скарг. Такі обмеження не можуть зашкоджувати самій суті права доступу до суду, мають переслідувати легітимну мету, а також має бути обґрунтованою пропорційність між застосованими засобами та поставленою метою (пункт 33 рішення ЄСПЛ від 21 грудня 2010 року у справі «Перетяка та Шереметьєв проти України», пункт 53 рішення ЄСПЛ від 08 квітня 2010 року у справі «Меньшакова проти України»)

У рішенні від 18 жовтня 2005 року у справі «МШ «Голуб» проти України» ЄСПЛ зазначив, що право на звернення до суду, одним з аспектів якого є право доступу до суду, не є абсолютним: воно може бути обмеженим, особливо щодо умов прийнятності скарги, оскільки за своєю природою це право вимагає регулювання з боку держави, яка щодо цього користується певними межами самостійного оцінювання.

Отже, за практикою ЄСПЛ, застосування судами наслідків пропущення строків звернення до суду не є порушенням права на доступ до суду. І навпаки, безпідставне поновлення таких строків свідчить про порушення принципу правової визначеності.

У пункті 46 рішення Європейського суду з прав людини «Устименко проти України» (N°32053/13) зазначено, що право на справедливий судовий розгляд, гарантоване пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, повинно тлумачитися у світлі Преамбули Конвенції, відповідна частина якої проголошує верховенство права спільною спадщиною Високих Договірних Сторін.

Одним з основоположних аспектів верховенства права є принцип правової визначеності, яка передбачає дотримання принципу res judicata, тобто принципу остаточності рішення, згідно з яким жодна із сторін не має права домагатися перегляду остаточного і обґрунтованого рішення лише з метою повторного слухання справи і постановлення нового рішення.

Відхід від цього принципу можливий лише тоді, коли він зумовлює особливими і непереборними обставинами. Суд постановив, що якщо звичайний строк оскарження поновлюється зі спливом значного періоду часу, таке рішення може порушити принцип правової визначеності.

Відповідно до правових висновків Європейського Суду з прав людини, право на суд, одним з аспектів якого є право доступу до суду, не є абсолютним і може підлягати дозволеним за змістом обмеженням, зокрема, щодо умов прийнятності скарг. Такі обмеження не можуть зашкоджувати самій суті права доступу до суду, мають переслідувати легітимну мету, а також має бути обґрунтована пропорційність між застосованими засобами та поставленою метою (пункт 33 рішення у справі «Перетяка та Шереметьєв проти України» від 21 грудня 2010 року, заява N°45783/05). Норми, що регулюють строки подачі скарг, безсумнівно, спрямовані на забезпечення належного здійснення правосуддя і юридичної визначеності. Зацікавлені особи мають розраховувати на те, що ці норми будуть застосовані (пункти 22-23 рішення у справі «Мельник проти України» від 28 березня 2006 року, заява N°23436/03).

Отже, зважаючи на пропуск строку на касаційне оскарження, вказані представником позивача причини пропуску строку касаційного оскарження не дають підстав для висновку про наявність об`єктивних непереборних обставин, які б перешкоджали своєчасному оскарженню судового рішення у цій справі та які б могли зумовити перегляд остаточного і обов`язкового судового рішення після закінчення строку його касаційного оскарження.

Відповідно до пункту 4 частини першої статті 333 КАС України суд касаційної інстанції відмовляє у відкритті касаційного провадження якщо скаржником у строк, визначений судом, не подано заяву про поновлення строку на касаційне оскарження або наведені підстави для поновлення строку касаційного оскарження, визнані судом неповажними.

З огляду на викладене, наявні підстави для відмови у відкритті касаційного провадження.

У зв`язку із перебуванням суддів Білак М.В. у період з 22 грудня 2025 року до 07 січня 2026 року (наказ від 07 листопада 2025 року №5376/0/5-25) та Єресько Л.О. у період з 29 грудня 2025 року до 16 січня 2026 року (наказ від 05 грудня 2025 року №4825/0/6-25) у відпустці, ухвала постановляється 19 січня 2026 року.

На підставі викладеного, керуючись статтею 333 КАС України,

У Х В А Л И В:

Визнати неповажними, зазначені представником приватного нотаріуса Одеського міського нотаріального округу ОСОБА_1 - адвокатом Лещенком Андрієм Вікторовичем, підстави для поновлення пропущеного процесуального строку.

Відмовити у задоволенні клопотання представника приватного нотаріуса Одеського міського нотаріального округу ОСОБА_1 - адвоката Лещенка Андрія Вікторовича про поновлення строку на касаційне оскарження додаткового рішення Одеського окружного адміністративного суду від 28 квітня 2025 року та постанови П`ятого апеляційного адміністративного суду від 16 липня 2025 року у справі №420/31560/23.

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою представника приватного нотаріуса Одеського міського нотаріального округу ОСОБА_1 - адвоката Лещенка Андрія Вікторовича на додаткове рішення Одеського окружного адміністративного суду від 28 квітня 2025 року та постанову П`ятого апеляційного адміністративного суду від 16 липня 2025 року у справі №420/31560/23 за позовом Приватного нотаріуса Одеського міського нотаріального округу ОСОБА_1 до Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) та Нотаріальної палати України, в особі Президента НПУ Марченка Володимира Миколайовича та голови Комісії з питань професійної етики нотаріусів НПУ Спірідовича Андрія про визнання протиправними дії, скасування висновку та рішення.

Копію цієї ухвали разом із касаційною скаргою та доданими до неї матеріалами направити особі, яка її подала, у спосіб їх надсилання до суду.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Судді М.В. Білак

В.М. Соколов

Л.О. Єресько