Справа № 640/15182/21
Суддя: Басай О.В.
Дата ухвалення: 2026-01-16 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 січня 2026 року Київ справа № 640/15182/21

Київський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Басая О.В., розглянувши в порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Національної поліції України (в особі Департаменту оперативної служби) про визнання протиправною бездіяльність та зобов`язання вчинити певні дії,

у с т а н о в и в:

До Окружного адміністративного суду міста Києва звернувся ОСОБА_1 із позовом до Національної поліції України (в особі Департаменту оперативної служби), в якому просить суд:

- визнати протиправним не зарахування Національною поліцією України до стажу служби в поліції, який дає право на встановлення поліцейському надбавки за вислугу років, надання додаткової оплачуваної відпустки, ОСОБА_1 наявну на момент прийняття на службу до Національної поліції України вислугу років у податковій міліції;

- зобов`язати Національну поліцію України зарахувати ОСОБА_1 до стажу служби в поліції, який дає право на встановлення поліцейському надбавки за вислугу років, надання додаткової оплачуваної відпустки, наявну на момент прийняття на службу до Національної поліції України вислугу років у податковій міліції.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що в період з 15.07.2011 по 26.04.2019 позивач проходив службу в органах податкової міліції України, вислуга років в органах податкової міліції становила 20 років 11 місяців 17 днів, в пільговому обчисленні -30 років 09 місяців 16 днів.

Втім, відповідач на підставі ст.78 Закону України "Про Національну поліцію" від 02.07.2015 № 580-VIII (далі - Закон № 580-VIII) відмовив у зараховуванні вказаного періоду до вислуги років в органах податкової міліції до стажу служби позивача в органах Національної поліції України, зарахування якого має значення для виплати відсоткової надбавки за вислугу років та надання додаткової оплачуваної відпустки. Позивач вважає не зарахування вказаного періоду протиправним, оскільки вважає, що служба в органах податкової міліції має такий же правовий статус, як і служба в органах внутрішніх справ на посадах начальницького та рядового складу, тому така служба підлягає зарахуванню до вислуги років в поліції на підставі п. 3 ч. 2 ст. 78 Закону України "Про Національну поліцію".

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 07.06.2021 відкрито провадження в адміністративній справі, вирішено розгляд справи здійснювати у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін та проведення судового засідання.

На виконання положень пункту 2 Розділу ІІ Прикінцеві та перехідні положення Закону України "Про ліквідацію Окружного адміністративного суду міста Києва та утворення Київського міського окружного адміністративного суду" від 13 грудня 2022 р. № 2825-ІХ, адміністративна справа № 640/15182/21 надіслана за належністю до Київського окружного адміністративного суду супровідним листом Окружного адміністративного суду міста Києва від 13.01.2023 № 03-19/2174/23.

Адміністративна справа № 640/15182/21 надійшла до Київського окружного адміністративного суду. Автоматизованою системою документообігу суду визначено Басая О.В. головуючим суддею, який буде розглядати цю адміністративну справу.

Ухвалою суду від 10 січня 2024 року суд прийняв справу до провадження, визначив, що розгляд справи здійснюватиметься за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін за наявними у справі матеріалами.

Відповідач подав відзив, у якому проти позову заперечив, зазначив, що Національна поліція України не вчиняла будь-яки протиправних дій чи бездіяльності стосовно позивача, не є належним відповідачем справі.

По суті позовних вимог вказав, що частиною другою статті 78 Закону № 580-VIII визначено вичерпний перелік посад, які зараховуються до стажу служби в поліції. Відповідач стверджує, що оскільки до переліку не включено службу в податковій міліції Державної фіскальної служби України, підстави для зарахування такого періоду служби до стажу служби в поліції, відсутні. Зазначив також, що відповідно до пункту частини другої статті 78 Закону № 580-VIII до стажу служби в поліції зараховується служба в органах внутрішніх справ України на посадах начальницького і рядового складу з дня призначення на відповідну посаду. Тому вважає, що відсутні підстави для включення стажу служби позивача в податковій міліції до стажу служби в органах внутрішніх справ. Просив у задоволенні позову відмовити.

Позивачем дано суду відповідь на відзив, в якому зазначено про необґрунтованість відзиву відповідача підтримано позовні вимоги в повному обсязі.

Відповідачем надано суду заперечення на відповідь на відзив, в яких просив суд відмовити у задоволенні позову у повному обсязі.

Розглянувши позовну заяву, відзив на позов, відповідь на відзив, заперечення на відповідь на відзив, дослідивши докази та оцінивши їх у сукупності, суд встановив таке.

ОСОБА_1 наказом Головного управління Національної поліції у м. Києві від 01.11.2019 № 0042 о/с прийнятий на службу в поліцію та призначено оперуповноваженим 4-го відділу Головного управління Національної поліції у м. Києві з присвоєнням спеціального звання "рядовий поліції".

Відповідно до наказу Національно поліції України від 18.11.2019 № 1358 о/с ОСОБА_1 призначено в порядку переведення на посаду інспектора-чергового частини Департаменту оперативної служби Національної поліції України.

До служби в поліції позивач проходив службу в податковій міліції з 15.07.2011 по 26.04.2019 на посадах начальницького складу в Державній фіскальній службі (Державній податковій адміністрації, Державній податковій службі, Міністерстві доходів і зборів України).

Згідно з наказом ДФС від 26.04.2019 № 1-о/д "Про звільнення ОСОБА_2 " полковника податкової міліції ОСОБА_1 заступника начальника управління - начальника першого відділу управління оперативного документування Головного оперативного управління Державної фіскальної служби України, 26 квітня 2019 року було звільнено з посади та податкової міліції ДФС у запас Збройних Сил України (з постановкою на військовий облік) за пунктом 64 підпунктом ж за власним бажанням) Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ, затвердженого постановою Кабінету Міністрів Української PCP від 29 липня 1991 року № 114.

Відповідно до зазначеного наказу ДФС вислуга років позивача на 26 квітня 2019 року складала: - в календарному обчисленні - 20 років 11 місяців 17 днів; - в пільговому обчисленні - 30 років 09 місяців 16 днів.

Згідно з довідкою по архівній особовій справі ОСОБА_1 , позивач проходив службу:

з 15.07.2011 по 27.01.2012 на посаді заступника начальника управління - начальника відділу міжрегіонального управління оперативного документування Управління податкової міліції ДПА у м. Києві (наказ від 29.07.2011 № 0035 о/д);

27.01.2012 - 17.06.2013 на посаді начальника першого відділу міжрегіонального управління оперативного документування Управління податкової міліції ДПС у м. Києві (наказ ДПС України від 27.03.2012 № 0021о/д);

17.06.2013 - 03.11.2014 на посаді старшого оперуповноваженого з особливо важливих справ першого відділу управління оперативного документування Головного оперативного управління Міністерства доходів і зборів України (наказ Міндоходів України від 01.06.2013 № 0067-о/д);

03.11.2014 - 01.04.2016 на посаді старшого оперуповноваженого з особливо важливих справ першого відділу управління оперативного документування Головного оперативного управління Державної фіскальної служби України (наказ ДФС України від 03.11.2014 № 1 -0/д);

01.04.2016 - 19.10.2017 на посаді начальника другого відділу управління оперативного документування Головного оперативного управління Державної фіскальної служби України ( у зв`язку із організаційно-штатними змінами) (наказ ДФС України від28.03.2016 № 1106-о);

19.10.2017 - 22.02.2018 на посаді старшого оперуповноваженого з особливо важливих справ п`ятого відділу управління оперативного забезпечення на окремих територія зон АТО ГУ ДФС у Донецькій області (наказ ДФС України від 18.10.2017 № АТО 96-0с/дск);

22.02.2018 - 27.03.2018 на посаді начальника другого відділу управління оперативного документування Головного оперативного управління ДФС України (наказ ДФС України від 19.02.2018 № 005-о/д);

27.03.2018 - 26.04.2019 заступник начальника управління - начальник першого відділу управління оперативного документування Головного оперативного управління ДФС України (наказ ДФС України від 26.03.2018 № 1-о/д).

01 квітня 2021 року позивач звернувся до Департаменту оперативної служби Національної поліції України із проханням повідомити, чи була зарахована йому вислуга років у податковій міліції до стажу служби в поліції, який дає право на встановлення поліцейському надбавки за вислугу років і надання додаткової оплачуваної відпустки, під час призначення на посаду інспектора-чергового чергової частини Департаменту оперативної служби в листопаді 2019 року. Якщо ні, то я просив врахувати вказану вислугу в податковій міліції до зазначеного стажу служби в поліції та, та з моменту прийняття такого рішення, врахувати це під час нарахування грошового забезпечення в частині надбавки за стаж служби в поліції і додаткових днів оплачуваної відпустки за стаж служби в поліції.

Листом від 05 травня 2021 року за № 1076/17 відповідач повідомив позивача, що статтею 78 Закону України "Про Національну поліцію" визначено вичерпний перелік періодів (видів служби чи роботи), які зараховуються до стажу служби в поліції, що дає право на встановлення поліцейському надбавки за вислугу років і надання додаткової оплачуваної відпустки, серед яких служба в органах податкової міліції відсутня, а наказом Головного управління Національної поліції у м. Києві від 01.11.2019 № 0042 о/с позивача прийнято на службу в поліції із встановленням стажу служби - 10 років 10 місяців 15 днів до якого зараховано службу в органах внутрішніх справ - з 01.09.2000 до 14.07.2011, але без врахування періоду проходження служби в податковій міліції - з 15.07.2011 до 26.04.2019, або 7 років 09 місяців 11 днів).

Також у відповіді Департаменту оперативної служби Національної поліції України повідомлялось, що вислуга років в органах податкової міліції до стажу служби в поліції не врахована відповідно до чинного законодавства.

Позивач, вважаючи відмову відповідача протиправною, звернувся до суду за захистом своїх порушених прав та законних інтересів.

Розглядаючи адміністративну справу по суті, суд зазначає таке.

Статтею 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною першою статті 46 Конституції України встановлено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Правові засади організації та діяльності Національної поліції України, статус поліцейських, а також порядок проходження служби в Національній поліції України, визначає Закон України від 02.07.2015 № 580-VIII "Про Національну поліцію" (в редакції на момент виникнення спірних правовідносин).

Відповідно до статті 1 Закону України "Про Національну поліцію" Національна поліція України - це центральний орган виконавчої влади, який служить суспільству шляхом забезпечення охорони прав і свобод людини, протидії злочинності, підтримання публічної безпеки і порядку.

Діяльність поліції спрямовується та координується Кабінетом Міністрів України через Міністра внутрішніх справ України згідно із законом.

В силу частин першої, другої статті 59 Закону України "Про Національну поліцію" служба в поліції є державною службою особливого характеру, яка є професійною діяльністю поліцейських з виконання покладених на поліцію повноважень. Час проходження служби в поліції зараховується до страхового стажу, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби.

Згідно з частинами першою - третьою статті 78 Закону України "Про Національну поліцію" стаж служби в поліції дає право на встановлення поліцейському надбавки за вислугу років, надання додаткової оплачуваної відпустки.

До стажу служби в поліції зараховуються: 1) служба в поліції на посадах, що заміщуються поліцейськими, з дня призначення на відповідну посаду; 2) військова служба в Збройних Силах України, Державній прикордонній службі України, Національній гвардії України, Управлінні державної охорони, Цивільній обороні України, внутрішніх військах Міністерства внутрішніх справ України та інших військових формуваннях, утворених відповідно до закону, Службі безпеки України, Службі зовнішньої розвідки, Державній спеціальній службі транспорту; 3) служба в органах внутрішніх справ України на посадах начальницького і рядового складу з дня призначення на відповідну посаду; 4) час роботи у Верховній Раді України, місцевих радах, центральних і місцевих органах виконавчої влади із залишенням на військовій службі, на службі в органах внутрішніх справ України або на службі в поліції; 5) час роботи в органах прокуратури і суді осіб, які працювали на посадах суддів, прокурорів, слідчих, а також служба у Службі судової охорони; 6) дійсна військова служба в Радянській Армії та Військово-Морському Флоті, прикордонних, внутрішніх, залізничних військах, в органах державної безпеки та інших військових формуваннях колишнього СРСР, а також служба в органах внутрішніх справ колишнього СРСР. Під час обчислення стажу служби в поліції враховуються тільки повні роки вислуги років без округлення фактичного розміру вислуги років у бік збільшення.

Згідно з статтею 19 Закону України від 04.12.1990 № 509-XII "Про державну податкову службу в Україні" (який регулював правовий статус податкової міліції в період служби позивача) податкова міліція складається із спеціальних підрозділів по боротьбі з податковими правопорушеннями, що діють у складі відповідних органів державної податкової служби, і здійснює контроль за додержанням податкового законодавства, виконує оперативно-розшукову, кримінально-процесуальну та охоронну функції.

Законом України від 05.07.2012 № 508-VI "Про внесення змін до Податкового кодексу України щодо державної податкової служби у зв`язку з проведенням адміністративної реформи в України" внесено зміни до Податкового кодексу України.

Згідно з пунктом 353.1 статті 353 Податкового кодексу України особи начальницького і рядового складу податкової міліції проходять службу у порядку, встановленому законодавством для осіб начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ.

Зазначені норми кореспондуються також з положеннями статтей 24, 26 Закону України "Про державну податкову службу в Україні", відповідно до яких особи начальницького складу податкової міліції проходять службу у порядку, встановленому законодавством для осіб начальницького складу органів внутрішніх справ. Держава гарантує правовий і соціальний захист осіб начальницького складу податкової міліції та членів їх сімей. На них поширюються гарантії соціального і правового захисту, передбачені статтями 20 - 23 Закону України "Про міліцію".

За приписами пункту 356.1 статті 356 Податкового кодексу України держава гарантує правовий та соціальний захист осіб начальницького і рядового складу податкової міліції та членів їхніх сімей.

Аналіз вищевказаних норм дає підстави для висновку, що служба в органах податкової міліції здійснювалась в порядку, встановленому законодавством для осіб начальницького складу органів внутрішніх справ, тобто прирівнюється до служби в органах внутрішніх справ України на посадах начальницького складу, а відтак повинна зараховуватись до стажу служби в поліції на підставі пункту 3 частини 2 статті 78 Закону України "Про Національну поліцію", а тому відповідачем помилково не зараховано період проходження позивачем служби на посадах податкової міліції з 15.07.2011 по 26.04.2019 до стажу служби в поліції, який дає право на отримання надбавки за вислугу років та надання додаткової оплачуваної відпустки, та внаслідок незарахування цього періоду протиправно не здійснено перерахунок додаткових днів оплачуваної відпустки за стаж служби позивача в поліції.

Аналогічна правова позиція була висловлена Верховним Судом у рішенні від 07 жовтня 2020 року у справі № 826/16143/18.

Крім того, суд також звертає увагу на ту обставину, що позивачеві під час проходження служби у податковій міліції були присвоєні спеціальні звання, які у свою чергу призначались на підставі Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ, затвердженим постановою Кабінету Міністрів Української РСР від 29.07.1991 № 114.

Керуючись принципом верховенства права, гарантованим статтею 8 Конституції України та статтею 6 Кодексу адміністративного судочинства України, суд на підставі статті 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" застосовує практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Так у пункті 145 рішення від 15 листопада 1996 року у справі "Чахал проти Об`єднаного Королівства" (Chahal v. the United Kingdom, (22414/93) [1996] ECHR 54) Європейський суд з прав людини зазначив, що згадана норма гарантує на національному рівні ефективні правові засоби для здійснення прав і свобод, що передбачаються Конвенцією, незалежно від того, яким чином вони виражені в правовій системі тієї чи іншої країни.

Суть цієї статті зводиться до вимоги надати заявникові такі міри правового захисту на національному рівні, що дозволили б компетентному державному органові розглядати по суті скарги на порушення положень Конвенції й надавати відповідний судовий захист. Крім того, суд указав на те, що за деяких обставин вимоги статті 13 Конвенції можуть забезпечуватися всією сукупністю засобів, що передбачаються національним правом.

Стаття 13 вимагає, щоб норми національного правового засобу стосувалися сутності "небезпідставної заяви" за Конвенцією та надавали відповідне відшкодування. Зміст зобов`язань за статтею 13 також залежить від характеру скарги заявника за Конвенцією. Засіб захисту, повинен бути "ефективним" як у законі, так і на практиці, зокрема, у тому сенсі, щоб його використання не було ускладнене діями або недоглядом органів влади відповідної держави (п. 75 рішення Європейського суду з прав людини у справі "Афанасьєв проти України" від 5 квітня 2005 року (заява № 38722/02)).

Таким чином, "ефективний засіб правового захисту" у розумінні статті 13 Конвенції повинен забезпечити поновлення порушеного права і одержання особою бажаного результату; винесення рішень, які не призводять безпосередньо до змін в обсязі прав та забезпечення їх примусової реалізації, не відповідає розглядуваній міжнародній нормі.

З підстав вищенаведеного, суд дійшов висновку, що належним способом відновлення порушеного права позивача, а також із метою усунення порушень, допущених відповідачем у спірних правовідносинах, є зобов`язання Національної поліції України зарахувати позивачу до стажу служби в поліції, який дає право на встановлення поліцейському надбавки за вислугу років, надання додаткової оплачуваної відпустки, службу на посадах в податковій міліції за період з 15.07.2011 по 26.04.2019.

Щодо твердження відповідача про те, що у вказаному спорі Національна поліція України не є належним відповідачем, суд зазначає таке.

Департамент оперативної служби Національної поліції України відповідно до затвердженого наказом Національної поліції України положення про структурний підрозділ є структурним підрозділом центрального органу управління поліції та підпорядковується Голові Національної поліції України або особі, яка виконує його обов`язки, першому заступнику або заступникові Голови відповідно до розподілу функціональних обов`язків.

Твердження відповідача про те, що Національна поліція України у даному спорі не є належним відповідачем є хибним, адже згідно з Положенням про Національну поліцію, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 28 жовтня 2015 року № 877, саме Голова Національної поліції України очолює Національну поліцію, здійснює керівництво її діяльністю, підписує накази Національної поліції.

Наказом Національної поліції від 18.11.2019 № 1358 о/с дск ОСОБА_1 , призначено в порядку переведення інспектором-черговим чергової частини Департаменту оперативної служби і саме цим наказом вислуга років в податковій міліції до стажу служби в поліції не зарахована (встановлено стаж служби в поліції станом на 04.11.2019- 10 років 11 місяців 04 дні).

Таким чином, Національна поліція України, видаючи наказ про призначення працівника на посаду, діючи відповідно до п.9 розділу III Порядку, затвердженого наказом МВС від 23.11.2016 № 1235. установила ОСОБА_1 , такий стаж служби в поліції, який дає право на встановлення поліцейським надбавки за вислугу років, не зарахувавши при цьому вислугу років у податковій міліції, тобто вчинила протиправні дії як суб`єкт владних повноважень.

Інша частина доводів та заперечень сторін висновків суду по суті заявлених позовних вимог не спростовують.

Варто зазначити, що згідно практики Європейського суду з прав людини та зокрема, рішення у справі Серявін та інші проти України від 10 лютого 2010 року, заява № 4909/04, відповідно до п. 58 якого Суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 ст. 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (див. рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" (Ruiz Torijav.Spain) від 09.12.1994, серія A, № 303-A, п.29).

Відповідно до частини першої статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Частиною першою статті 72 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно з частиною другою статті 73 Кодексу адміністративного судочинства України предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання (частини 1 та 2 статті 76 Кодексу адміністративного судочинства України).

Згідно з частиною першою статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Відповідно до статті 90 Кодексу адміністративного судочинства України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Відповідач, як суб`єкт владних повноважень належних і достатніх доказів, які б спростували доводи позивача, не надав.

Відповідно до частини першої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

Згідно з частиною першою статті 90 Кодексу адміністративного судочинства України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Таким чином, позовні вимоги підлягають задоволенню повністю.

Відповідно до частини першої статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Оскільки позивач звільнений від сплати судового збору, підстави для розподілу судових витрат відсутні.

Керуючись статтями 9, 14, 73-78, 90, 139, 143, 242-246, 250, 255, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

в и р і ш и в:

Адміністративний позов задовольнити.

Визнати протиправними дії Національної поліції України щодо незарахування періодів проходження служби ОСОБА_1 на посадах в податковій міліції з 15.07.2011 по 26.04.2019 до його стажу служби в поліції, який дає право на встановлення поліцейському надбавки за вислугу років, надання додаткової оплачуваної відпустки.

Зобов`язати Національну поліцію України (місцезнаходження: м. Київ, вул. Академіка Богомольця, буд. № 10, ) зарахувати ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 ) до стажу служби в поліції, який дає право на встановлення поліцейському надбавки за вислугу років, надання додаткової оплачуваної відпустки, наявну на момент прийняття на службу до Національної поліції України стаж служби в податковій міліції з 15.07.2011 по 26.04.2019.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. У разі оголошення судом лише вступної та резолютивної частини рішення, або розгляду справи в порядку письмового провадження, апеляційна скарга подається протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення.

Суддя Басай О.В.