Справа № 580/12492/25
Суддя: Анжеліка БАБИЧ
Дата ухвалення: 2026-01-16 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 січня 2026 року справа № 580/12492/25
м. Черкаси
Черкаський окружний адміністративний суд одноособово в складі головуючої судді Бабич А.М., розглянувши правилами спрощеного письмового провадження в залі суду адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Корсунь-Шевченківської міської ради Черкаської області про визнання протиправним і скасування рішення та зобов`язання вчинити дії,

УСТАНОВИВ:

10.11.2025 у Черкаський окружний адміністративний суд надійшов позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_1 (далі позивач) до Корсунь-Шевченківської міської ради Черкаської області (19402, Черкаська обл., Черкаський р-н, м.Корсунь-Шевченківський, вулиця Шевченка, будинок 42; ) (далі відповідач) про:

визнання протиправним і скасування розпорядження заступника міського голови М.В.Луценка від 11.04.2025 №48-к Про встановлення премії керівнику підприємства комунальної форми власності ОСОБА_2 ;

зобов`язання розглядати на її пленарних засіданнях питання щодо надання пропозицій міському голові для преміювання керівників комунальних підприємств, що перебувають у комунальній власності відповідача.

Обґрунтовуючи зазначив, що відповідач порушує його права, як депутата, у вказаних питаннях належного розгляду та прийняття рішень. Вважає, що спірне рішення підписане не уповноваженою особою за відсутності розгляду в належному порядку пропозицій депутатів. Підприємство, яке очолює ОСОБА_2 , згідно з довідкою за відповідний період працювало збитково, мало дебіторську та кредиторську заборгованість, а керівник не подавав фінансові плани, що відповідно до положення про преміювання давало підстави зменшувати або позбавити виплати премії.

Додатково вказав третьою особою Виконавчий комітет відповідача.

17.11.2025 постановив ухвалу про прийняття позовної заяви до розгляду та відкриття спрощеного позовного провадження в адміністративній справі. Відповідно до ст.ст.47-49 КАС України підстави для залучення вказаної вище третьої особи не підтверджені.

Ухвалою від 12.12.2025 суд відмовив повністю у задоволенні клопотання позивача від 08.12.2025 вх.№60917/25 про розгляд адміністративної справи правилами загального позовного провадження.

04.12.025 від відповідача надійшов відзив з проханням відмовити у задоволенні позовних вимог. Вважає, що порушень закону не допустив, оскільки спірне рішення підписане уповноваженою посадовою особою Мацюк В.С., який виконує обов`язки голови з 09.06.2021, був у службовому відрядженні та обов`язки голови згідно з наказом виконував ОСОБА_3 . Депутат не є представником територіальної громади та не може в її інтересах подавати позов. Чинне законодавство не покладає обов`язку для комунальних підприємств подавати фінансові звіти. Такий порядок затвердив відповідач на засіданні, в якому позивач був відсутній. Фінансовий план затверджений. Стверджує, що спірне рішення не породжує жодних прав позивача та вичерпало свою дію фактом виконання у квітни 2025 року. Жодних проєктів пропозицій позивач, як депутат, не подавав.

08.12.2025 надійшла відповідь на відзив з проханням позов задовольнити. Основні доводи відповідають заявленим у позовній заяві.

Оскільки обґрунтованих клопотань про розгляд справи з викликом у судове засідання сторони не подали, зважаючи на відсутність доцільності допитати свідків чи призначити експертизу, суд дійшов висновку спір розглянути в письмовому провадженні.

Дослідивши письмові докази, суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позову з огляду на таке.

Згідно з відомостями ЄДРПОУ відповідач створений 10.03.2006 з основним видом діяльності « 84.11. Державне управління загального характеру».

Посвідченням №22 підтверджено статус позивача, як депутата Корсунь-Шевченківської міської ради VIII cкликання.

З 09.06.2021 секретар Корсунь-Шевченківської міської ради ОСОБА_4 здійснює повноваження Корсунь-Шевченківського міського голови на підставі рішення Корсунь-Шевченківської міської ради від 08.06.2021 №8-1/VIII «Про дострокове припинення повноважень Корсунь-Шевченківського міського голови ОСОБА_5 »

14.10.2024 міський голова видав розпорядження №434 про розподіл обов`язків.

Секретар міської ради (в.о. міського голови) ОСОБА_6 з 10.04.2025 відбув в службове відрядження за кордон до Литовської Республіки (м. Електренай) з метою обміну досвідом у сферах ЖКГ і енергетики та організації отримання гуманітарної допомоги на підставі розпорядження про відрядження №53-вд від 09.04.2025.

Розпорядженням міського голови №47/1-к від 09.04.2025 виконання функцій і повноважень міського голови на час відрядження секретаря Корсунь-Шевченківської міської ради ОСОБА_4 з 10.04.2025 до 15.04.2025 включно покладено на ОСОБА_3 , заступника міського голови.

Заступник міського голови М.В.Луценко видав розпорядження від 11.04.2025 №48-к Про встановлення премії керівнику підприємства комунальної форми власності ОСОБА_2 (далі Спірне рішення), пунктом 1 якого зобов`язано встановити ОСОБА_2 , директору КП «Тепломережа» Корсунь-Шевченківської міської ради, премію за 1 квартал 2025 року в розмірі посадового окладу за рахунок фонду оплати праці підприємства на підставі Положення про преміювання №51-8 від 19.11.2013, Контракту з керівником комунального підприємства, подання комунального підприємства від 09.04.2025 №119, враховуючи результати роботи підприємства.

Положення про преміювання керівників підприємств комунальної форми власності м.Корсунь-Шевченківського затверджене рішенням Корсунь-Шевченківської міської ради від 19.11.2013 №51-8 (далі - Положення про преміювання). Пункт 2.1. Положення про преміювання вказує, що рішення про виплату премії керівникам підприємств комунальної форми власності приймається міським головою, враховуючи пропозиції депутатів міської ради, голів постійних комісій міської ради за умови виконання встановлених контрактом показників роботи підприємства та оформляється розпорядженням.

Комунальне підприємство «Тепломережа» відповідно до ЄДРПОУ зареєстроване як юридична особа 21.10.2003 з кодом . Засновником є відповідач, про що вказано у п.5 розділу його Статуту, затвердженого рішенням відповідача від 22.09.2023 №56-20/VIII - https://rada.info/upload/users_files/33917227/docs/38061b111c6d9acdcd2678b5c2d4769d.pdf. У п.2 розділу 1 «Загальні положення» Статуту вказано, що підприємство належить до комунальної власності Корсунь-Шевченківської міської територіальної громади і підпорядковане міській раді, яка є Засновником.

Керівником КП «Тепломережа» є ОСОБА_7 , з яким міський голова О.В.Гайдай уклав Трудовий контракт N53 від 02.08.2015. 01.11.2024 секретар Корсунь-Шевченківської міської ради В.Мацюк від імені цієї міської ради з А.О.Поздняковим уклав додаткову угоду N7 до Трудового контракту Nє 53 від 02.08.2015 (далі - Додаткова угода N7), якою внесено зміни, у т.ч. і до розділу 3 «Умови матеріального забезпечення директора». Так, п.3.4 Додаткової угоди N7 вказує, що рішення про підстави, порядок та /або умови виплати Директору премії приймається міським головою в порядку, визначеному розпорядчим актом про преміювання керівників комунальних підприємств територіальної громади та оформляється відповідним розпорядженням.

Отримавши на свій запит копію спірного рішення, позивач звернувся в суд позовною заявою.

Частиною другою статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з частиною другою статті 55 Конституції України кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

Частиною першою статті 10 Закону України від 21 травня 1997 року №280/97-ВР "Про місцеве самоврядування" (далі - Закон №280/97-ВР) передбачено, що сільські, селищні, міські ради є органами місцевого самоврядування, що представляють відповідні територіальні громади та здійснюють від їх імені та в їх інтересах функції і повноваження місцевого самоврядування, визначені Конституцією України, цим та іншими законами.

У статті 43 Закону №280/97-ВР визначено перелік питань, що вирішуються виключно на пленарних засіданнях. Зокрема:

1) обрання голови ради, відповідно заступника голови районної ради та першого заступника, заступника голови обласної ради, звільнення їх з посади;

2) утворення, обрання і ліквідація постійних та інших комісій ради, зміна їх складу, обрання голів комісій;

3) утворення президії (колегії) ради, затвердження положення про неї;

3-1) зміна найменування ради як юридичної особи публічного права, статусу депутатів ради у разі зміни адміністративно-територіального устрою;

4) затвердження за пропозицією голови ради структури виконавчого апарату ради, його чисельності, встановленої відповідно до типових штатів, затверджених Кабінетом Міністрів України, витрат на утримання ради та її виконавчого комітету;

5) затвердження регламенту ради;

6) затвердження плану роботи ради з урахуванням вимог статті 32 Закону України "Про засади державної регуляторної політики у сфері господарської діяльності", заслуховування звіту про його виконання;

7) заснування місцевих публічних аудіовізуальних медіа у порядку, визначеному Законом України "Про медіа";

8) заслуховування звітів постійних комісій, керівників органів, які рада утворює, обирає та призначає;

9) розгляд запитів депутатів, прийняття рішень по них;

10) прийняття рішень щодо дострокового припинення повноважень депутата ради в порядку, встановленому законодавством;

12) прийняття за пропозицією територіальних громад рішення щодо проведення консультативного опитування з питань, які стосуються їх спільних інтересів;

13) здійснення відповідно до закону повноважень щодо організації проведення всеукраїнських референдумів та виборів органів державної влади і місцевого самоврядування;

14) затвердження відповідно до закону Положення про зміст, опис та порядок використання символіки району, області;

15) прийняття рішень щодо об`єднання в асоціації, вступ до асоціацій та інших форм добровільних об`єднань органів місцевого самоврядування, що представляють спільні інтереси територіальних громад, а також про вихід із них;

15-1) укладення та схвалення угод про об`єднання єврорегіонального співробітництва, прийняття рішень про утворення об`єднання єврорегіонального співробітництва, про приєднання до такого об`єднання або про вихід з нього, затвердження статуту об`єднання єврорегіонального співробітництва та внесення до нього змін;

15-2) схвалення угод про європейське об`єднання територіального співробітництва, прийняття рішень про утворення європейського об`єднання територіального співробітництва, про приєднання до такого об`єднання або про вихід з нього;

15-3) прийняття рішень про вступ до відповідних міжнародних асоціацій, інших об`єднань;

15-4) прийняття рішень щодо фінансування діяльності органів міжтериторіального та транскордонного співробітництва;

16) затвердження програм соціально-економічного та культурного розвитку, підготовки територіальної оборони та населення України до участі в русі національного спротиву відповідно району, області, цільових програм з інших питань, заслуховування звітів про їх виконання;

16-1) прийняття рішень про відновлення пошкоджених/знищених об`єктів нерухомого майна на території відповідної адміністративно-територіальної одиниці, які постраждали внаслідок бойових дій, терористичних актів, диверсій, спричинених збройною агресією Російської Федерації проти України, і затвердження відповідних районних, обласних програм з відновлення пошкоджених/знищених (зруйнованих) об`єктів нерухомого майна;

16-2) прийняття рішень про передачу у власність отримувачам компенсації за пошкоджені/знищені об`єкти нерухомого майна, які було пошкоджено/знищено внаслідок бойових дій, терористичних актів, диверсій, спричинених збройною агресією Російської Федерації проти України, об`єктів нерухомого майна, відновлених у рамках реалізації районних, обласних програм з відновлення пошкоджених/знищених (зруйнованих) об`єктів нерухомого майна або в іншому порядку, передбаченому законодавством України;

17) розгляд прогнозів відповідно районних, обласних бюджетів, затвердження таких бюджетів, внесення змін до них, затвердження звітів про їх виконання;

18) розподіл переданих з державного бюджету коштів у вигляді дотацій, субвенцій відповідно між районними бюджетами, місцевими бюджетами міст обласного значення, сіл, селищ, міст районного значення;

19) вирішення за дорученням відповідних рад питань про продаж, передачу в оренду, під заставу об`єктів комунальної власності або прийняття рішення про здійснення публічно-приватного партнерства щодо об`єктів комунальної власності, у тому числі на умовах концесії, що забезпечують спільні потреби територіальних громад і перебувають в управлінні районних, обласних рад, а також придбання таких об`єктів в установленому законом порядку;

20) вирішення в установленому законом порядку питань щодо управління об`єктами спільної власності територіальних громад сіл, селищ, міст, районів у містах, що перебувають в управлінні районних і обласних рад; призначення і звільнення їх керівників, крім випадків, передбачених частиною другою статті 21 Закону України "Про культуру";

21) вирішення відповідно до закону питань регулювання земельних відносин;

22) вирішення відповідно до закону питань про надання дозволу на спеціальне використання природних ресурсів відповідно районного, обласного значення, а також про припинення дії такого дозволу;

23) встановлення правил користування водозабірними спорудами, призначеними для задоволення питних, побутових та інших потреб населення, зон санітарної охорони джерел водопостачання, обмеження або заборони використання підприємствами питної води у промислових цілях;

24) внесення пропозицій до відповідних державних органів про оголошення природних та інших об`єктів, що мають екологічну, історичну, культурну або наукову цінність, пам`ятками історії або культури, які охороняються законом;

24-1) прийняття рішень про встановлення заборони на провадження суб`єктами господарювання господарської діяльності пересувних цирків з тваринами, пересувних звіринців, пересувних зоопарків, пересувних виставок диких тварин, що містить ознаки жорстокого поводження з тваринами, у межах відповідної адміністративно-територіальної одиниці;

24-2) прийняття рішень про затвердження переліку видів тварин, що не занесені до Червоної книги України, але є рідкісними або мають особливу наукову, природоохоронну та іншу цінність, або є такими, що перебувають під загрозою зникнення, та підлягають особливій охороні на території відповідної ради;

25) прийняття за пропозицією відповідних сільських, селищних, міських рад рішень, пов`язаних зі створенням спеціальних вільних та інших зон, зміною у статусі цих зон, внесення до відповідних органів пропозицій з цих питань;

26) прийняття рішень з питань адміністративно-територіального устрою в межах і в порядку, визначених законом;

27) прийняття рішень щодо делегування місцевим державним адміністраціям окремих повноважень районних, обласних рад;

28) заслуховування звітів голів місцевих державних адміністрацій, їх заступників, керівників структурних підрозділів місцевих державних адміністрацій про виконання програм соціально-економічного та культурного розвитку, бюджету, рішень ради із зазначених питань, а також про здійснення місцевими державними адміністраціями делегованих їм радою повноважень;

29) прийняття рішення про недовіру голові відповідної місцевої державної адміністрації;

30) прийняття рішень про звернення до суду щодо визнання незаконними актів місцевих органів виконавчої влади, підприємств, установ та організацій, які обмежують права територіальних громад у сфері їх спільних інтересів, а також повноваження районних, обласних рад та їх органів;

31) внесення до Кабінету Міністрів України пропозицій щодо голови відповідної місцевої державної адміністрації;

32) надання згоди на передачу об`єктів з державної власності у спільну власність територіальних громад сіл, селищ, міст та прийняття рішень про передачу об`єктів права спільної власності територіальних громад сіл, селищ, міст, що перебувають в управлінні районних, обласних рад, у державну власність, а також щодо придбання об`єктів державної власності;

35) затвердження відповідно до закону Положення про помічника-консультанта депутата ради та опису посвідчення помічника-консультанта депутата ради;

36) заслуховування інформації прокурорів та керівників органів Національної поліції про стан законності, боротьби із злочинністю, охорони громадської безпеки і порядку та результати діяльності на відповідній території;

37) встановлення тарифів на житлово-комунальні послуги, які надаються підприємствами, що перебувають у спільній власності територіальних громад, представництво інтересів яких здійснює відповідна районна чи обласна рада, а також суб`єктами господарювання, що здійснюють управління (експлуатацію) цілісними майновими комплексами таких підприємств;

39) здійснення заходів щодо підготовки населення України до участі в русі національного спротиву в межах території відповідної адміністративно-територіальної одиниці;

40) забезпечення проведення заходів щодо популяризації служби у військовому резерві;

41) прийняття рішення про запровадження системи енергетичного менеджменту, затвердження положення про систему енергетичного менеджменту;

42) затвердження місцевих енергетичних планів та середньострокових цільових програм з їх виконання.

Районні і обласні ради можуть розглядати і вирішувати на пленарних засіданнях й інші питання, віднесені до їх відання цим та іншими законами.

Крім питань, зазначених у частині першій цієї статті, виключно на пленарних засіданнях обласних рад вирішуються такі питання:

прийняття у межах, що визначаються законами, рішень з питань боротьби зі стихійним лихом, епідеміями, епізоотіями, які передбачають за їх порушення адміністративну відповідальність;

прийняття рішень про віднесення лісів до категорії захисності, а також про поділ лісів за розрядами такс у випадках і порядку, передбачених законом;

прийняття рішень щодо здійснення місцевих запозичень і надання місцевих гарантій відповідно до вимог, встановлених Бюджетним кодексом України;

прийняття рішень щодо організації територій і об`єктів природно-заповідного фонду місцевого значення та інших територій, що підлягають особливій охороні.

Отже, надання пропозицій міському голові для преміювання керівників комунальних підприємств, що перебувають у комунальній власності відповідача на пленарній сесії не є обов`язком відповідача та протилежні доводи позивача не обгрунтовані.

З приводу повноважень підписання спірного рішення суд урахував.

Відповідно п.10 ч.4 ст.42 Закону №280/97-ВР сільський, селищний, міський голова призначає на посади та звільняє з посад керівників відділів, управлінь та інших виконавчих органів ради, підприємств, установ та організацій, що належать до комунальної власності відповідних територіальних громад, крім випадків, передбачених частиною другою статті 21 Закону України "Про культуру".

Згідно частини 2 вказаної статті у разі звільнення з посади сільського, селищного, міського голови у зв`язку з достроковим припиненням його повноважень або його смерті, а також у разі неможливості здійснення ним своїх повноважень повноваження сільського, селищного, міського голови здійснює секретар відповідної сільської, селищної, .міської ради, крім випадків дострокового припинення повноважень сільського, селищного, міського голови відповідно до Закону України Про військово-цивільні адміністрації" або Закону України "Про правовий режим воєнного стану".

Відповідно до пункту 1 ч.3 ст.50 Закону №280/97-ВР секретар міської ради здійснює повноваження міського голови у випадку, передбаченому частиною першою статті 42 цього Закону (дострокового припинення повноважень міського голови відповідно до частин першої та другої статті 79 цього Закону).

Крім цього, у разі дострокового припинення повноважень міського голови відповідно до частин першої та другої статті 79 вказаного Закону повноваження міського голови здійснює секретар міської ради.

Згідно з ч.8 ст.59 Закону №280/97-ВР сільський, селищний, міський голова, голова районної у місті, районної, обласної ради в межах своїх повноважень видає розпорядження.

Відповідно на секретаря міської ради поширюються повноваження голови міської ради, передбачені ст. 42 Закону №280/97-ВР, у тому числі щодо встановлення премії керівникам комунальних підприємств.

Урахувавши вказані вище розпорядження, суд дійшов висновку, що спірне рішення підписане уповноваженою посадовою особою на виконання чинного розпорядження, зважаючи на відсутність інших керівників.

З приводу підстав преміювання суд урахував.

Статтею 94 Кодексу законів про працю України (далі - КЗпІІ України) визначено, що заробітна плата - це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку власник або уповноважений ним орган виплачує працівникові за виконану ним роботу.

Розмір заробітної плати залежить від складності та умов виконуваної роботи, професійно-ділових якостей працівника, результатів його праці та господарської діяльності підприємства, установи, організації і максимальним розміром не обмежується.

Питання державного і договірного регулювання оплати праці, прав працівників на оплату праці та їх захисту визначаються цим Кодексом, Законом України "Про оплату праці" та іншими нормативно-правовими актами.

Згідно зі ст.98 КЗпП України оплата праці працівників установ і організацій, що фінансуються з бюджету, здійснюється на підставі законів та інших нормативно-правових актів України, генеральної, галузевих, регіональних угод, колективних договорів, у межах бюджетних асигнувань та позабюджетних доходів.

Відповідно до статті 1 Закону України "Про оплату праці" від 24.03.1995 №108/95-ВР (далі - Закон №108/95-ВР) заробітна плата - це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку за трудовим договором роботодавець виплачує працівникові за виконану ним роботу. Розмір заробітної плати залежить від складності та умов виконуваної роботи, професійно-ділових якостей працівника, результатів його праці та господарської діяльності підприємства.

Статтею 2 Закону №108/95-ВР передбачено, що основна заробітна плата - винагорода за виконану роботу відповідно до встановлених норм праці (норми часу, виробітку, обслуговування, посадові обов`язки). Вона встановлюється у вигляді тарифних ставок (окладів) і відрадних розцінок для робітників та посадових окладів для службовців.

Додаткова заробітна плата - винагорода за працю понад установлені норми, за трудові успіхи та винахідливість і за особливі умови праці. Вона включає доплати, надбавки, гарантійні і компенсаційні виплати, передбачені чинним законодавством; премії, пов`язані з виконанням виробничих завдань і функцій.

Інші заохочувальні та компенсаційні виплата. До них належать виплата у формі винагород за підсумками роботи за рік, премії за спеціальними системами і положеннями, виплати в рамках грантів, компенсаційні та інші грошові і матеріальні виплати, які не передбачені актами чинного законодавства, або які провадяться понад встановлені зазначеними актами норми.

Згідно зі статтею 15 Закону №108/95-ВР форми і системи оплати праці, норми праці, розцінки, тарифні сітки, схеми посадових окладів, умови запровадження та розміри надбавок, доплат, премій, винагород та інших заохочувальних, компенсаційних і гарантійних виплат встановлюються підприємствами у колективному договорі з дотриманням норм і гарантій, передбачених законодавством, генеральною, галузевими, (міжгалузевими) і територіальними угодами.

Конкретні розміри тарифних ставок (окладів) і відрядних розцінок робітникам, посадових окладів службовцям, а також надбавок, доплат, премій і винагород встановлюються з урахуванням вимог, передбачених частиною першою цієї статті.

Відповідно до статті 21 Закону №108/95-ВР працівник має право на оплату своєї праці відповідно до актів законодавства і колективного договору на підставі укладеного трудового договору.

Згідно статті 21 КЗпП України трудовим договором є угода між працівником і роботодавцем (роботодавцем - фізичною особою), за якою працівник зобов`язується виконувати роботу, визначену цією угодою, а роботодавець (роботодавець - фізична особа) зобов`язується виплачувати працівникові заробітну плату і забезпечувати умови праці, необхідні для виконання роботи, передбачені законодавством про працю, колективним договором і угодою сторін. Трудовим договором можуть встановлюватися умови щодо виконання робіт, які вимагають професійної та/або часткової професійної кваліфікації, а також умови щодо виконання робіт, які не погребують наявності у особи професійної або часткової професійної кваліфікації.

Особливою формою трудового договору є контракт, в якому строк його дії, права, обов`язки і відповідальність сторін (в тому числі матеріальна), умови матеріального забезпечення та організації праці працівника, умови розірвання договору, в тому числі дострокового, можуть встановлюватися угодою сторін. Сфера застосування контракту визначається законами України.

Зважаючи, що відповідач є засновником вказаного комунального підприємства, він є його роботодавцем. То ж має право з`ясовувати стан його роботи, у т.ч. заслуховувати на сесіях керівника. Водночас, оскільки він колегіальний орган, визначені повноваження делеговані законом його керівнику. У заявлених правовідносинах сесії відповідача для аналізу стану роботи підприємства в межах заявлених підстав спору не ініційовувалися, у т.ч. позивачем.

Згідно з підп.3 п.1 постанови Кабінету Міністрів України "Про умови і розміри оплати праці керівників підприємств, заснованих на державній, комунальній власності, та об`єднань державних підприємств" від 19.05.1999 №859 (далі - Постанова №859), керівники органів місцевого самоврядування, які укладають контракти з керівниками підприємств, мають право встановлювати умови, диференційовані показники та розміри преміювання за підсумками роботи за:

квартал - у розмірі до трьох місячних посадових окладів керівника підприємства;

рік - у розмірі до двадцяти чотирьох місячних посадових окладів керівника підприємства.

Положеннями постанови також визначено умови зменшення (позбавлення) преміювання керівників комунальних підприємств, а саме за наявності:

заборгованості підприємства з виплати заробітної плати у відповідному квартальному або річному звітному періоді розмір премії за такий період повинен становити не більше 20 відсотків максимально дозволеного розміру премії відповідно до цієї постанови;

збільшення розміру заборгованості підприємства з виплати заробітної плати у поточному квартальному або річному звітному періоді порівняно з попереднім аналогічним звітним періодом премія - за такий поточний звітний період не нараховується;

при погіршенні якості роботи, невиконання умов контракту, порушення трудової дисципліни премія зменшується або не нараховується у тому звітному періоді, коли виявлено відповідне порушення (за окремим рішенням);

у випадку незатвердження (непогодження) в установленому законодавством порядку річного фінансового плану винагорода (премія) не нараховується.

Конкретні умови, порядок та розміри преміювання працівників визначаються у положенні про преміювання відповідного органу.

Фінансовий звіт згаданим вище комунальним підприємством на 2024 рік і за 1 квартал 2025 року затверджено та опубліковано. Докази боргів з заробітної плати за І квартал 2025 року не встановлено. Податкової звітності з декларуванням збитків за І квартал 2025 року на надано. Належні та достовірні докази для позбавлення права на преміювання відсутні.

Пунктом 2.1. розділу 2 Положення про преміювання передбачено, що рішення про виплату премії керівникам підприємств комунальної форми власності приймається міським головою, враховуючи пропозиції депутатів міської ради, голів постійних комісій міської ради за умови виконання встановлених контрактом показників роботи підприємства та оформляється розпорядженням.

Отже, премія - один із видів додаткової винагороди, яка виплачується працівникам за результатами їх трудової діяльності. Рішення про її виплату керівнику комунального підприємства приймає міський голова у формі розпоряджень Водночас депутати, голови постійних комісій наділені правом подати пропозиції зі вказаного питання. Проте подання таких пропозицій не встановлено законом як обов`язкової дії. Пропозицій позивача до дати спірного рішення не встановлено. Тому його загальне посилання на порушення його прав депутата не підтверджені сукупністю доказів.

Положеннями частини першої статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) передбачено, що завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Згідно з частиною першою статті 5 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси.

Отже, завдання адміністративного судочинства полягає у захисті саме порушених прав, свобод чи інтересів особи, що звернулася до суду з позовом, у публічно-правових відносинах.

Щодо порушеного права, за захистом якого особа може звертатися до суду, за змістом рішення Конституційного Суду України від 1 грудня 2004 року №18-рп/2004 це поняття, яке вживається у низці законів України, має той самий зміст, що й поняття "охоронюваний законом інтерес". "Поняття "охоронюваний законом інтерес" означає правовий феномен, який:

а) виходить за межі змісту суб`єктивного права;

б) є самостійним об`єктом судового захисту та інших засобів правової охорони;

в) має на меті задоволення усвідомлених індивідуальних і колективних потреб;

г) не може суперечити Конституції законам України, суспільним інтересам, загальновизнаним принципам права;

д) означає прагнення (не юридичну можливість) до користування у межах правового регулювання конкретним матеріальним та/або нематеріальним благом;

с) розглядається як простий легітимний дозвіл, тобто такий, що не заборонений законом.

Охоронюваний законом інтерес регулює ту сферу відносин, заглиблення в яку для суб`єктивного права законодавець вважає неможливим або недоцільним".

Отже гарантоване статтею 55 Конституції України й конкретизоване у законах України право на судовий захист передбачає можливість звернення до суду за захистом порушеного права, вимагає, щоб порушення, про яке стверджує позивач, було обґрунтованим. Таке порушення прав мас бути реальним, стосуватися індивідуально виражених прав або інтересів особи, яка стверджує про їх порушення.

Оскільки позивач мотиви звернення до суду обґрунтовує правами та інтересами його, як депутата місцевої ради, суд також урахував.

Правовий статус депутата сільської, селищної, міської, районної у місті, районної, обласної ради як представника інтересів територіальної громади, виборців свого виборчого округу та рівноправного члена місцевої ради регулюються Законом України "Про статус депутатів місцевих рад" від 11.07.2002 № 93-IV (далі - Закон №93-ІV).

Відповідно до частини другої статті 2 Закону №93-IV депутат місцевої ради, як представник інтересів територіальної громади, виборців свою виборчого округу зобов`язаний виражати і захищати інтереси відповідної територіальної громади та її частини - виборців свого виборчого округу, виконувати їх доручення в межах своїх повноважень, наданих законом, брати активну участь у здійсненні місцевого самоврядування.

Частинами першою та другою етапі 3 Закону №93-ІV передбачено, що депутат місцевої ради є повноважним і рівноправним членом відповідної ради - представницького органу місцевого самоврядування.

Депутат місцевої ради відповідно до цього Закону наділяється всією повнотою прав, необхідних для забезпечення Його реальної участі у діяльності ради та її органів.

Положеннями частини першої етапі 10 Закону №93-1V визначено обов`язки депутата місцевої ради, відповідно до яких у виборчому окрузі депутат місцевої ради зобов`язаний:

1) підгримувати зв`язок з виборцями, відповідною територіальною громадою, трудовими колективами і громадськими організаціями, які висунули його кандидатом у депутати місцевої ради, а також колективами інших підприємств, установ, організацій, незалежно від форми власності, органами місцевого самоврядування, місцевими органами виконавчої влади, розташованими на відповідній території;

2) не рідше одного разу на півріччя інформувати виборців про роботу місцевої ради та її органів, про виконання планів і програм економічного і соціального розвитку, інших місцевих програм, місцевого бюджету, рішень рали і доручень виборців;

3) брати участь у громадських слуханнях з питань, що стосуються його виборчого округу, в організації виконання рішень ради та її органів, доручень виборців, у масових заходах, шо проводяться органами місцевого самоврядування на території громади або виборчого округу;

4) вивчати громадську думку; вивчати потреби територіальної громади, інформувати про них раду та її органи, браги безпосередню участь у їх вирішенні;

5) визначити і оприлюднити дні, години та місце прийому виборців, інших громадян; вести регулярний, не рідше одного разу на місяць, прийом виборців, розглядати пропозиції, звернення, заяви і скарги членів територіальної громади, вживати заходів щодо забезпечення їх оперативного вирішення.

Статтею 11 Закону №93-ІV визначені права депутата. Так, депутат місцевої ради має право:

1) офіційно представляти виборців свого виборчого округу та інтереси територіальної громади в місцевих органах виконавчої влади, відповідних органах місцевого самоврядування, підприємствах, установах і організаціях незалежно від форми власності з питань, шо належать до відання органів місцевого самоврядування відповідного рівня;

2) брати участь з правом дорадчого голосу у засіданнях інших місцевих рад та їх органів, загальних зборах громадян за місцем проживання, засіданнях органів самоорганізації населення, що проводяться в межах території його виборчого округ);

3) порушувати перед органами і організаціями, передбаченими пунктом 1 частини першої цієї статті, та їх посадовими особами, а також керівниками правоохоронних та контролюючих органів питання, що зачіпають інтереси виборців, та вимагати їх вирішення;

4) доступу до засобів масової інформації комунальної форми власності з мстою оприлюднення результатів власної депутатської діяльності та інформування про роботу ради в порядку, встановленому відповідною радою;

5) вносити на розгляд органів і організацій, передбачених пунктом 1 частини першої цієї статті, та їх посадових осіб пропозиції з питань, пов`язаних з його депутатськими повноваженнями у виборчому окрузі відповідно до закону, брати участь у їх розгляді.

При здійсненні депутатських повноважень депутат місцевої ради має також право:

1) на депутатське звернення, депутатський запит, депутатське запитання;

2) на невідкладний прийом;

3) вимагати усунення порушень законності і встановлення правового порядку.

Депутат місцевої ради є відповідальним перед виборцями свого виборчого округу і їм підзвітним. У своїй роботі у виборчому окрузі взаємодіє з органами виконавчої влади, органами місцевого самоврядування, органами самоорганізації населення, трудовими колективами, об`єднаннями громадян.

За змістом частини першої, другої та третьої статті 15 Закону №93-IV депутат має право вимагати усунення порушення законності, тобто у разі виявлення порушення прав та законних інтересів громадян або інших порушень законності має право вимагати припинення порушень, а в необхідних випадках звернутися до відповідних місцевих органів виконавчої влади, органів місцевого самоврядування та їх посадових осіб, а також до правоохоронних і контролюючих органів та їх керівників з вимогою вжити заходів щодо припинення порушень законності.

Депутат мас право на депутатське звернення до керівників відповідних правоохоронних чи контролюючих органів, а місцеві органи виконавчої влади, органи місцевого самоврядування. їх посадові особи, об`єднання громадян, керівники підприємств, установ, організацій незалежно від форми власності, до яких звернувся депутат місцевої ради, зобов`язані негайно вжити заходів до усунення порушення, а в разі необхідності - до притягнення винних до відповідальності з наступним інформуванням про це депутата місцевої рази.

Право депутата на звернення до відповідних органів державної влади у випадку виявлення порушень законодавства України також може бути реалізовано відповідно до вимог Закону України "Про звернення громадян". Така правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 08 серпня 2019 року у справі №810/1354/18.

Право депутата захищати інтереси територіальної громади (або її окремих представників) в суді може бути реалізоване шляхом представництва. Така правова позиція в постановах Верховного Суду від 01 березня 2018 року у справі №911/2173/17 та від 08 серпня 2019 року №810/1354/18, що відповідно до Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" та Закону України "Про статус депутатів місцевих рад" не вбачається, що депутат місцевої ради уповноважений представляти у судах інтереси такої ради, або інтереси утворених нею комісій, або інтереси виборців інакше, ніж поза відносинами представництва.

Велика Палата Верховного Суду у справі №803/413/18 вказала на те, що відповідно до зазначених положень законів депутат місцевої ради має право реалізувати свої права щодо внесення пропозицій для розгляду їх радою та її органами, пропозицій і зауважень до порядку денного засідань ради та її органів, порядку розгляду обговорюваних питань та їх суті, на розгляд ради та її органів пропозицій з питань, пов`язаних з його депутатською діяльністю.

Встановлені обставини свідчать, що позивач не подавав відповідачу до дати прийняття спірного рішення жодних пропозицій і зауважень, не ініціював розгляд на сесіях відповідача відомостей про стан роботи вказаного вище комунального підприємства. Отже, його посилання на порушення прав депутата, охоронюваного законом інтересу спірним рішенням не підтверджені доказами.

Відповідно до частини десятої статті 59 Закону №280/97-ВР акти органів та посадових осіб місцевого самоврядування з мотивів їхньої невідповідності Конституції або законам України визнаються незаконними в судовому порядку.

Зміст спірного рішення свідчить, що воно є актом індивідуальної дії, оскільки прийняте щодо визначеного кола осіб з питань оплати праці, в якому позивач, як учасник, відсутній, та вичерпало свою дію виконанням на дату звернення позивача в суд. Решта доводів учасників не має впливу на результат вирішення цього спору.

Докази протиправності Спірного рішення згідно зі вказаними позивачем доводами не встановлені. Натомість в межах заявлених підстав Спірне рішення правомірне та підстави для його скасування відсутні.

Відповідно до ст.ст.132-139 КАС України понесені позивачем судові витрати зі сплати судового збору розподілу не підлягають.

Керуючись ст.ст.2-20, 72-78, 132-139, 242-245, 255, 295 КАС України, суд

ВИРІШИВ:

1. Відмовити повністю у задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_1 до Корсунь-Шевченківської міської ради Черкаської області (19402, Черкаська обл., Черкаський р-н, м.Корсунь-Шевченківський, вулиця Шевченка, будинок 42; ) про:

визнання протиправним і скасування розпорядження заступника міського голови М.В.Луценка від 11.04.2025 №48-к Про встановлення премії керівнику підприємства комунальної форми власності ОСОБА_2 ;

зобов`язання розглядати на її пленарних засіданнях питання щодо надання пропозицій міському голові для преміювання керівників комунальних підприємств, що перебувають у комунальній власності відповідача.

2. Судові витрати розподілу не підлягають.

3. Копію рішення направити учасникам справи.

4. Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, яка може бути подана до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного його тексту.

Суддя Анжеліка БАБИЧ