Справа № 120/8536/25
Суддя: Віятик Наталія Володимирівна
Дата ухвалення: 2026-01-19 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Вінниця

19 січня 2026 р. Справа № 120/8536/25

Вінницький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Віятик Наталії Володимирівни, розглянувши у письмовому провадженні в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Військової академії (м. Одеса) про визнання протиправними та скасування наказів

ВСТАНОВИВ:

До Вінницького окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов ОСОБА_1 до Військової академії (м. Одеса) про визнання протиправними та скасування наказів відповідача від 08.05.2025 №49-РС (параграф 8) та від 08.05.2025 №49-РС (параграф 12).

В обґрунтування позовних вимог представник позивача зазначив, що позивач військову службу/навчання у Військовій академії (м. Одеса) проходив на підставі контракту з 25.07.2022 по 08.05.2025. Згідно наказу начальника Військової академії за № 49-РС від 08.05.2025 ОСОБА_1 8 червня 2025 року відраховано з числа курсантів Військової академії (м. Одеса) через «невиконання освітньої програми (індивідуального плану за наявності)». Також, відповідно до п. 17 наказу № 49-РС від 08.05.2025 позивача призначено старшим стрільцем відділення позначення дій противника взводу позначення дій противника центру забезпечення навчального процесу ВА (м. Одеса), ВОС-100868А. Вважає вказані накази протиправними, оскільки у позивача була відсутня не ліквідована академічна неуспішність, крім того відсутнє погодження відрахування позивача з безпосереднім начальником ВА Командувачем Сухопутних військ України.

Ухвалою від 26.06.2025 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі, постановлено справу розглядати за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін.

11.07.2025 до суду від Військової академії (м. Одеса) надійшов відзив на позовну заяву, відповідно до якого відповідач позовні вимоги не визнав у повному обсязі, в задоволенні позову просив відмовити, зазначивши, що відповідно до частини 11 статті 25 Закону України №2232-XII, абзацу 3 пункту 3, 5 розділу ІІ наказу МОУ №877 солдата ОСОБА_1 було відраховано з числа курсантів за невиконання освітньої програми (індивідуального навчального плану), а саме як такого, що за результатами повторного проходження підсумкового контролю у встановлений строк отримав незадовільну оцінку з дисципліни «Фізичне виховання, спеціальна фізична підготовка» та направлено для подальшого проходження військової служби за призовом під час мобілізації, на особливий період.

16.07.2025 та 23.07.2025 надійшло клопотання відповідача про долучення витребуваних судом доказів до матеріалів справи.

02.10.2025 до суду від представника позивача надійшли додаткові пояснення, в яких не погоджується із запереченнями викладеними у відзиві на позов, зазначивши, що відповідно до п. 1, п. 17 розділу ІІ наказу №877 відрахування курсантів другого курсу здійснюється керівником навчального закладу з дозволу начальника, якому цей заклад підпорядковується. При цьому, відповідно до Статуту Військова академія є вищим військовим навчальним закладом державної форми власності, що перебуває у сфері управління Міністерства оборони України та підпорядковується Командувачу Сухопутних військ України. Отже, відрахування позивача, як курсанта другого курсу ВА відбулося з порушенням законодавчо встановленого порядку.

08.10.2025 від представника відповідача надійшли додаткові пояснення та клопотання.

Ухвалою суду від 19.12.2025 відмовлено в задоволенні клопотань представника про розгляд справи в спрощеному провадженні з викликом сторін та розгляд справи в порядку загального позовного провадження. Також вказаною ухвалою суду витребувано у Військової академії (м. Одеса) чинний на час виникнення спірних правовідносин статут Військової академії (м. Одеса); відомості щодо виконання (врахування) вимог п. 1, п. 17 розділу ІІ Наказу Міністерства оборони України від 31.12.2024 № 877 "Про затвердження Особливостей відрахування, поновлення та переведення курсантів, слухачів, ад`юнктів закладів фахової передвищої військової освіти, вищих військових навчальних закладів, військових навчальних підрозділів закладів вищої освіти та наукових установ у системі Міністерства оборони України" при винесенні спірного наказу.

26.12.2025 представником відповідача на виконання вимог ухвали суду від 19.12.2025 подано клопотання про долучення наявних у Військової академії документів, зокрема, статуту ВА та матеріалів особової справи ОСОБА_1 .

Відповідно до ч. 5 ст. 250 КАС України датою ухвалення судового рішення в порядку письмового провадження є дата складення повного судового рішення.

Вивчивши матеріали справи у їх сукупності, оцінивши наведені сторонами доводи на підтримку своїх вимог та заперечень, судом встановлено, що ОСОБА_1 у періоді з 25.08.2022 по 08.05.2025 проходив службу (навчання) у Військовій академії (м. Одеса).

Відповідно до наказу начальника Військової академії від 25.08.2022 року № 289 позивача зараховано з 25.08.2022 року курсантом першого курсу Військової академії (м. Одеса) денної форми навчання.

Згідно наказу начальника Військової академії (м. Одеса) від 40-РС від 25.08.2022 року позивача було призначено на посаду курсанта.

Відповідно до наказу начальника Військової академії (м. Одеса) від 25.08.2022 року № 247 позивача зараховано до списків особового складу Військової академії (м. Одеса), поставлено на всі види забезпечення за курсантськими нормами, встановлено тарифний розряд перший та оклад по займаній посаді у розмірі 620 грн.

В подальшому у відповідності до вимог п. п. 15, 16 Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України, затвердженого Указом Президента України від 10.12.08 №1153/2008, від 25.08.2022 року між Міністерством оборони України в особі начальника Військової академії (м. Одеса) та курсантом ОСОБА_1 , укладений контракт на час навчання.

Згідно укладеного Контракту позивача взяв на себе зобов`язання мати позитивні результати навчання, наполегливо оволодівати знаннями, необхідними для майбутньої військової служби на посаді офіцера, сумлінно виконувати вимоги статутів Збройних Сил України, накази командирів, свої службові обов`язки, добре володіти довіреною військовою технікою (озброєнням), уміло керувати особовим складом, продовжувати подальше проходження військової служби на посадах офіцерського складу протягом не менше п`яти років після закінчення навчання, відшкодувати Міністерству оборони України витрати, пов`язані з утриманням у закладі, в якому проходить військову службу (навчання), для проходження військової служби на посадах офіцерського складу в разі дострокового розірвання Контракту через небажання продовжувати навчання або недисциплінованість чи відмови від подальшого проходження військової служби на посадах офіцерського складу після закінчення вищого військового навчального закладу, військового навчального підрозділу закладу вищої освіти у випадках, визначених статтею 25 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу».

В подальшому під час проходження військової служби (навчання) наказом начальника Військової академії (м. Одеса) від 08.05.2025 року № 49-РС (параграф 8) у відповідності до абзацу третього пункту 1, абзацу третього пункту 3 та пункту 5 розділу ІІ Особливостей відрахування, поновлення та переведення курсантів, слухачів, ад`юнктів закладів фахової передвищої військової освіти, вищих військових навчальних закладів, військових навчальних підрозділів закладів вищої освіти та наукових установ у системі Міністерства оборони України, затверджених наказом Міністерства оборони України від 31 грудня 2024 року №877, солдата ОСОБА_1 було відраховано з числа курсантів через «невиконання освітньої програми (індивідуального плану за наявності)».

Цим же наказом згідно частини 11 статті 25 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу" від 25 березня 1992 року № 2232-ХІІ, пункту 2.14 Інструкції про організацію виконання Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України, затвердженої наказом Міністра оборони України від 10 квітня 2009 року №170, 03.06.2025 року було розірвано контракт про проходження військової служби (навчання) у Збройних Силах України курсантами вищого військового навчального закладу, військового навчального підрозділу вищого навчального закладу з солдатом ОСОБА_1 «у зв`язку із систематичним невиконання умов контракту військовослужбовцем».

Підстави наказу: рапорт начальника навчального курсу факультету підготовки спеціалістів та експлуатації військової техніки від 22.04.2025; витяг з протоколу вченої ради військової академії (м. Одеса) від 24.12.2024 №6.

Відповідно до наказу начальника Військової академії (м. Одеса) № 132 (по стройовій частині) від 08.05.2025 року, позивача курсанта 422 навчальної групи другого навчального курсу факультету підготовки спеціалістів забезпечення та експлуатації військової техніки Військової академії (м. Одеса) спеціальності підготовки «Озброєння та військова техніка» спеціалізації «Військова автомобільна техніка», солдата ОСОБА_1 , відрахованого з навчання у Військовій академії (м. Одеса) через «невиконання освітньої програми (індивідуального плану за наявності)», з яким розірвано контракт про проходження військової служби (навчання) у Збройних Силах України курсантами ВВНЗ «у зв`язку із систематичним невиконання умов контракту військовослужбовцем» вважати таким, що з 08.06.2025 року проходить військову службу за призивом під час мобілізації, на особливий період, вважати таким, що вибув для подальшого проходження служби.

Вказаним наказом було зазначено, що відповідно до частини 10 статті 25 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» солдату ОСОБА_1 відшкодувати витрати, пов`язані з його утриманням у Військовій академії (м. Одеса) в період з 25.08.2022 року по 08.05.2025 року у сумі 520495 гривні 70 копійок.

Наказом начальника ВА від 08.05.2025 №49-РС (параграф 12), відповідно до пунктів 82 та 257 Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних силах України, солдата ОСОБА_1 , колишнього курсанта штатного навчального курсу факультету підготовки спеціалістів забезпечення та експлуатації військової техніки призначено старшим стрільцем відділення позначення дій противника взводу позначення дій противника центру забезпечення навчального процесу Військової академії (м. Одеса), ВОС-100868А.

Позивач, вважає наказ Військової академії (м. Одеса) № 49-РС від 08.05.2025 року про відрахування позивача з числа курсантів ВА через невиконання освітньої програми та розірвання контракту (параграф 8) та про призначення його старшим стрільцем відділення позначення дій противника взводу позначення дій противника центру забезпечення навчального процесу Військової академії (м. Одеса) таким, що суперечить статті 25 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» та Наказу Міністра оборони України №877 від 31.12.2024, у зв`язку із чим звернувся до суду.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд керується такими мотивами.

Згідно зі ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Розділом ІІ Конституції України передбачені основоположні права, свободи та обов`язки людини і громадянина, серед яких відповідно до статті 65 встановлено, що захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, шанування її державних символів є обов`язком громадян України. Громадяни відбувають військову службу відповідно до закону.

Правове регулювання відносин між державою і громадянами України у зв`язку з виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, а також загальні засади проходження в Україні військової служби регламентовано Законом України «Про військову службу і військовий обов`язок» від 25.03.1992 № 2232-XII.

Відповідно до статті 1 цього Закону захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України є конституційним обов`язком громадян України. Військовий обов`язок установлюється з метою підготовки громадян України до захисту Вітчизни, забезпечення особовим складом Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань, а також правоохоронних органів спеціального призначення (далі - Збройні Сили України та інші військові формування), посади в яких комплектуються військовослужбовцями (частини перша-третя статті 1 Закону).

Приписами ч. 6 ст. 2 Закону України «Про військову службу і військовий обов`язок» визначено, що до видів військової служби належить, зокрема, військова служба (навчання) курсантів вищих військових навчальних закладів та закладів вищої освіти, які мають у своєму складі військові інститути, факультети військової підготовки, кафедри військової підготовки, відділення військової підготовки (далі - вищі військові навчальні заклади та військові навчальні підрозділи закладів вищої освіти), а також закладів фахової передвищої військової освіти.

Відповідно до ч.ч. 1-6 ст. 25 Закону України «Про військову службу і військовий обов`язок» підготовка громадян України для проходження військової служби на посадах осіб сержантського, старшинського та офіцерського складу проводиться у закладах фахової передвищої військової освіти, вищих військових навчальних закладах та військових навчальних підрозділах закладів вищої освіти. У них здійснюється навчання курсантів, слухачів, студентів, ад`юнктів і докторантів. Підготовка громадян України, прийнятих на військову службу за контрактом, може здійснюватися у закладах фахової передвищої військової освіти, вищих військових навчальних закладах, навчальних частинах (центрах), військових частинах шляхом навчання на спеціальних курсах підготовки. Порядок та умови направлення, проходження військової служби громадянами України під час такої підготовки визначаються положеннями про проходження військової служби громадянами України.

Порядок проведення підготовки громадян України для проходження військової служби на посадах осіб рядового, сержантського і старшинського та офіцерського складу встановлюється Міністерством оборони України, іншими центральними органами виконавчої влади, яким підпорядковані ці заклади освіти, спільно з центральним органом виконавчої влади у сфері освіти і науки.

З громадянами України - курсантами закладу фахової передвищої військової освіти, вищого військового навчального закладу, військового навчального підрозділу закладу вищої освіти укладається контракт про проходження військової служби (навчання) на строки, передбачені абзацом четвертим частини другої статті 23 цього Закону. Контракт про проходження військової служби на посадах осіб сержантського і старшинського або офіцерського складу після закінчення навчання укладається між громадянином та державою, від імені якої виступає уповноважений орган військового управління Збройних Сил України або іншого військового формування, для потреб якого він проходить підготовку, на строк, передбачений абзацами п`ятим, восьмим і дев`ятим частини другої статті 23 цього Закону.

За приписами ч. 11 ст. 25 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу" контракт про проходження військової служби (навчання) розривається достроково, а курсанти чоловічої статі, відраховані із закладів фахової передвищої військової освіти, вищих військових навчальних закладів та військових навчальних підрозділів закладів вищої освіти через небажання продовжувати навчання (за власним бажанням) або через недисциплінованість, систематичне невиконання умов контракту військовослужбовцем, невиконання освітньої програми (індивідуального навчального плану - за його наявності) та в разі їх відмови від подальшого проходження військової служби на посадах осіб офіцерського, сержантського або старшинського складу після закінчення відповідно закладу фахової передвищої військової освіти, вищого військового навчального закладу, військового навчального підрозділу закладу вищої освіти, вважаються такими, що проходять військову службу за призовом, та направляються під час проведення мобілізації та дії воєнного стану - до військових частин для подальшого проходження військової служби за призовом під час мобілізації, на особливий період.

Наказом Міністра Оборони України №877 від 31.12.2024, який набрав чинності 12.03.2025, затверджено Особливості відрахування, поновлення та переведення курсантів, слухачів, ад`юнктів закладів фахової передвищої військової освіти, вищих військових навчальних закладів, військових навчальних підрозділів закладів вищої освіти та наукових установ у системі Міністерства оборони України (далі - Наказ №877). Вказаним наказом також визнано таким, що втратив чинність попередній наказ Міністерства оборони України від 24 грудня 1997 року № 490 «Про затвердження Інструкції про порядок переведення, відрахування та поновлення курсантів (слухачів) вищих військових навчальних закладів Міністерства оборони України».

Згідно з п. 3 розділу ІІ наказу №877 підставами для відрахування курсантів, слухачів, ад`юнктів з навчання в ЗФПВО, ВВНЗ, ВНП ЗВО та НУ є, зокрема, невиконання освітньої програми (індивідуального навчального плану - за наявності).

Згідно п. 5 розділу ІІ Наказу №877 за невиконання освітньої програми (індивідуального навчального плану) відраховуються курсанти, слухачі та ад`юнкти, які:

порушили строки виконання індивідуального навчального плану без поважних причин;

за результатами підсумкового контролю отримали незадовільну оцінку з трьох і більше дисциплін навчального плану;

за результатами повторного проходження підсумкового контролю у встановлений строк отримали незадовільну оцінку;

не пройшли військове стажування (практику);

не пройшли підсумкову атестацію (не склали єдиний державний кваліфікаційний іспит, атестаційний/єдиний комплексний екзамен) з однієї або декількох навчальних дисциплін чи одержали незадовільну оцінку при захисті кваліфікаційної роботи (кваліфікаційного проєкту), не захистили дисертаційну роботу) під час атестації здобувачів освіти.

Відповідно по пункту 15, 16 розділу ІІ наказу №877 з метою запобігання необ`єктивності та упередженості в розгляді питань стосовно відрахування - відрахуванню кожного курсанта, слухача та ад`юнкта повинна передувати особиста бесіда керівника (начальника, заступника начальника) ЗФПВО, ВВНЗ, ВНП ЗВО або НУ з кожним здобувачем освіти. При розгляді питання про відрахування курсантів, слухачів, ад`юнктів кожен випадок відрахування (крім відрахування за станом здоров`я, сімейними обставинами, обвинувальним вироком суду) обов`язково розглядається на вченій раді ВВНЗ, ВНП ЗВО, науковій раді НУ, педагогічній раді ЗФПВ

Оцінюючи доводи представника позивача щодо того, що на момент відрахування була відсутня не ліквідована академічна неуспішність та наявність невиконання освітньої програми (індивідуального плану) в розумінні положень наказу №490 та наказу №877, суд зазначає таке.

Як свідчать матеріали справи, на підтвердження невиконання позивачем освітньої програми (індивідуального плану) внаслідок повторного непроходження підсумкового контролю із дисципліни «фізичне виховання, спеціальна фізична підготовка» відповідачем надано навчальну картку курсанта ОСОБА_1 , відомість обліку успішності, витяг з графіку перескладання заліків, листи доведення перескладання заліків, аркуш бесіди, протокол вченої ради.

Так, згідно аркушу успішності та навчальної картки курсанта другого курсу Військової академії ОСОБА_1 із навчальної дисципліни «Фізичне виховання, спеціальна фізична підготовка» за третій та четвертий семестр отримано незадовільні оцінки, зокрема: 06.12.2023, 30.12.2023, 11.03.2024 та 04.07.2024, 13.09.2024, 20.12.2024

З огляду на наведене, суд доходить висновку, що доводи представника позивача про відсутність законодавчо встановлених підстав для відрахування курсанта ОСОБА_1 встановлених пунктами 3, 5 розділу ІІ наказу №877 є помилковими, а тому відхиляються судом.

Згідно протоколу №6 від 24.12.2024 засідання вченої ради Військової академії (м. Одеса) заслухали доповідь ТВО начальника факультету підготовки спеціалістів забезпечення та експлуатації військової техніки підполковника ОСОБА_2 про відрахування курсанта 2 курсу 422 навчальної групи ОСОБА_1 як такого, що має заборгованість за третій та четвертий навчальний семестри з дисципліни «Фізичне виховання, спеціальна фізична підготовка», яку не ліквідував у визначений начальником академії термін. В результаті одностайного голосування вчена рада ухвалила відрахувати курсанта 2 курсу 422 навчальної групи факультету підготовки спеціалістів забезпечення та експлуатації військової техніки ОСОБА_1 за академічну неуспішність (згідно п. 3.2 розділу ІІ наказу 490 чинного на час засідання вченої ради).

22.04.2025 начальник навчального курсу ФПС ЗЕВТ звернувся з рапортом до начальника факультету щодо клопотання перед вищим командуванням академії про відрахування курсанта ОСОБА_1 з навчання у Військовій академії (м. Одеса).

Наказом начальника Військової академії (м. Одеса) № 49-РС від 08.05.2025 року відраховано ОСОБА_1 з числа курсантів ВА через невиконання освітньої програми (освітньої програми), розірвано контракт (параграф 8) та призначено старшим стрільцем відділення позначення дій противника взводу позначення дій противника центру забезпечення навчального процесу Військової академії (м. Одеса).

Оцінюючи правомірність дій та рішень органів владних повноважень, суд керується критеріями, закріпленими у ст.2 КАС України, які певною мірою відображають принципи адміністративної процедури.

Так, оцінюючи доводи представника позивача щодо порушення процедури відрахування ОСОБА_1 з числа курсантів, суд встановив наступне.

Відповідно до пункту 1 розділу ІІ наказу №877 відрахування курсантів здійснюється:

з першого курсу - керівником (начальником) ЗФПВО, ВВНЗ, закладу вищої освіти (далі - ЗВО);

з другого і наступних курсів, крім випускного - керівником (начальником) ЗФПВО, ВВНЗ, ЗВО з дозволу начальника, якому цей ЗФПВО, ВВНЗ, ВНП ЗВО підпорядкований;

з випускного курсу - начальником, якому ЗФПВО, ВВНЗ та ВНП ЗВО підпорядкований, за поданням керівника (начальника) ЗФПВО, ВВНЗ, ЗВО.

Згідно пункту 17 розділу ІІ наказу №877 при відрахуванні курсантів з другого і наступних курсів, а слухачів, ад`юнктів - із усіх курсів на адресу керівника розвідувального органу Міністерства оборони України, структурного підрозділу Міністерства оборони України, Генерального штабу Збройних Сил України, Держспецтрансслужби, органу військового управління, якому підпорядкований ЗФПВО, ВВНЗ, ВНП ЗВО та НУ, надсилаються (крім випадків відрахування за станом здоров`я та у зв`язку з обвинувальним вироком суду, що набрав законної сили) такі документи і матеріали:

подання керівника (начальника) ЗФПВО, ВВНЗ, ВНП ЗВО, НУ про відрахування курсанта, слухача, ад`юнкта з обґрунтуванням причини відрахування;

витяг із протоколу засідання вченої ради ВВНЗ, ЗВО, наукової ради НУ, педагогічної ради ЗФПВО, на якому розглядалося питання про відрахування здобувачів освіти;

службова характеристика на курсанта, слухача, ад`юнкта;

копії пояснювальних записок курсанта, слухача, ад`юнкта і матеріалів службових розслідувань (при відрахуванні за недисциплінованість);

копія службової картки курсанта, слухача, ад`юнкта;

копія навчальної картки курсанта, слухача, ад`юнкта;

витяг із протоколу засідання зборів офіцерів (при відрахуванні слухача, ад`юнкта за недисциплінованість);

інші документи і матеріали, які необхідні для прийняття рішення.

На виконання вимог ухвали суду від 19.12.2025 про витребування доказів представником відповідача надано чинний на час виникнення спірних правовідносин статут Військової академії (м. Одеса), проте не надано відомості щодо виконання (врахування) вимог п. 1, п. 17 розділу ІІ Наказу №877 при винесенні оскаржуваного наказу.

Так, згідно пункту 25.3 розділу ІІ Статуту Військової академії (м. Одеса) особа, яка навчається в Академії, може бути відрахована на підставах, передбачених законодавством України. Відрахування курсантів першого курсу здійснюється наказом начальника Академії; курсантів інших курсів (крім випускного) наказом начальника Академії за рішенням Вченої ради Академії (за необхідності) та дозволу Командувача Сухопутних військ Збройних Сил України.

Відповідно до пункту 1 та пункту 2.1 Розділу ІІІ Статуту Військової академії (м. Одеса) Академія належить до сфери управління Міністерства оборони України і відповідно до структури підпорядкованості Військова академія (м. Одеса) підпорядкована Командувачу Сухопутних військ Збройних Сил України.

При цьому відповідачем не надані докази виконання вимог пунктів 1, 17 розділу ІІ наказу №877 та п. 25.3 Статуту Військової академії при прийнятті оскаржуваного наказу, а саме отримання дозволу Командувача Сухопутних військ Збройних сил України щодо відрахування курсанта другого курсу Військової академії ОСОБА_1 .

Відповідно до ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

У силу ч. 1 ст.72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

При цьому, відповідно до ч. 1 ст.73 КАС України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування (ч. 2 ст. 74 КАС України).

Оцінюючи доводи сторін у взаємозв`язку з наданими доказами та перевіряючи їх відповідно до вимог ст.ст. 72 77, 90, 211 КАС України, суд приходить до висновку, що у даному випадку відповідач не дотримався вимог ч. 2 ст. 19 Конституції України та ч. 2 ст. 2 КАС України при прийнятті оскаржуваного наказу, що є підставою для його скасування.

З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що Наказ від 08.05.2025 №49-РС (параграф 8) начальника Військової академії (м. Одеса) про відрахування позивача з числа курсантів Військової академії (м. Одеса) через "невиконання освітньої програми (індивідуального навчального плану - за наявності)" та про розірвання контракту про проходження військової служби (навчання) у Збройних Силах України з позивачем "у зв`язку із систематичним невиконанням умов контракту військовослужбовцем" є протиправним, прийнятим не в порядку, що прямо передбачений чинним законодавством України.

Поряд з цим, суд враховує, що Наказ від 08.05.2025 №49-РС (параграф 12) про призначення позивача старшим стрільцем відділення позначення дій противника взводу позначення дій противника центру забезпечення навчального процесу військової академії (м. Одеса) є актом реалізації наслідків, визначених параграфом 8 цього ж наказу. Враховуючи, що рішення про відрахування визнано протиправним, наказ про подальше призначення позивача також підлягає скасуванню як похідна вимога для повернення сторін у стан, що існував до порушення права.

Щодо відшкодування заявлених витрат на правничу допомогу у сумі 10 000 грн, то суд керується такими мотивами.

Згідно з ч. 1, 4 ст. 143 КАС України суд вирішує питання щодо судових витрат у рішенні, постанові або ухвалі. Для вирішення питання про судові витрати суд призначає судове засідання, яке проводиться не пізніше п`ятнадцяти днів з дня ухвалення рішення по суті позовних вимог.

Відповідно до ст. 132 КАС України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу.

Ст. 59 Конституції України закріплено, що кожен має право на професійну правничу допомогу. У випадках, передбачених законом, ця допомога надається безоплатно. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав.

Згідно з ч. 2 ст. 16 КАС України представництво в суді, як вид правничої допомоги, здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом.

Правові засади організації і діяльності адвокатури та здійснення адвокатської діяльності в Україні визначено Законом України Про адвокатуру та адвокатську діяльність (далі ЗУ Про адвокатуру та адвокатську діяльність).

Так, відповідно до ст. 1 ЗУ Про адвокатуру та адвокатську діяльність:

- договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору (п. 4);

- інші види правової допомоги - види адвокатської діяльності з надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правового супроводу діяльності клієнта, складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру, спрямованих на забезпечення реалізації прав, свобод і законних інтересів клієнта, недопущення їх порушень, а також на сприяння їх відновленню в разі порушення (п. 6);

- представництво - вид адвокатської діяльності, що полягає в забезпеченні реалізації прав і обов`язків клієнта в цивільному, господарському, адміністративному та конституційному судочинстві, в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами, прав і обов`язків потерпілого під час розгляду справ про адміністративні правопорушення, а також прав і обов`язків потерпілого, цивільного позивача, цивільного відповідача у кримінальному провадженні (п. 9).

Згідно з положеннями ст. 19 ЗУ Про адвокатуру та адвокатську діяльність видами адвокатської діяльності є, зокрема, надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру, представництво інтересів фізичних і юридичних осіб у судах під час здійснення цивільного, господарського, адміністративного та конституційного судочинства, а також в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами. Адвокат може здійснювати інші види адвокатської діяльності, не заборонені законом.

Ч. 2 та 3 ст. 134 КАС України передбачено, що за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.

Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Згідно із ст. 30 ЗУ Про адвокатуру та адвокатську діяльність гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

Відповідно до ст. 134 КАС України для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини п`ятої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Крім того, згідно з ч. 1 ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Відповідно до ч. 7, 9 ст. 139 КАС України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує, зокрема, чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес.

Системний аналіз вказаних законодавчих положень доводить, що стороні, яка не є суб`єктом владних повноважень та на користь якої ухвалене рішення, за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень підлягають компенсації документально підтверджені судові витрати, до складу яких входять, у тому числі, витрати пов`язані з оплатою правової допомоги. Склад та розміри витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі: сторона, яка бажає компенсувати судові витрати повинна довести та підтвердити розмір заявлених судових витрат, а інша сторона має право подати заперечення щодо не співмірності розміру таких витрат.

На підтвердження цих обставин суду надаються договір про надання правової допомоги, документи, що свідчать про оплату обґрунтованого гонорару та інших понесених стороною витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги. Такі документи повинні бути оформлені у визначеному законом порядку та відповідати критеріям належності, допустимості, достатності та достовірності.

При цьому, покладення обов`язку довести неспівмірність витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами, на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, не можуть нівелювати положень ст. 139 КАС України щодо обставин, які враховує суд при вирішенні питання про розподіл судових, зокрема обґрунтованості та пропорційності розміру таких витрат.

Відповідно до ч. 1 ст. 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

В силу положень ст. 17 Закону України Про виконання рішень і застосування практики Європейського Суду з прав людини суди при розгляді справ застосовують Конвенцію та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Так, у рішенні ЄСПЛ від 23.01.2014 у справі East/West Alliance Limited проти України, заява № 19336/04, зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір обґрунтованим. Угода, за якою клієнт адвоката погоджується сплатити в якості гонорару певний відсоток від суми, яку присудить позивачу суд у разі якщо така сума буде присуджена та внаслідок якої виникають зобов`язання виключно між адвокатом та його клієнтом, не може бути обов`язковою для Суду, який повинен оцінити рівень судових та інших витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично, але й також чи була їх сума обґрунтованою (п. 268, 269).

Отже, при визначенні суми відшкодування витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, необхідно виходити з реальності цих витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, з огляду на конкретні обставини справи.

З матеріалів справи вбачається, що в підтвердження понесення витрат на правничу допомогу позивачем надано договір про надання правової допомоги №04/06 від 04.06.2025, квитанцію до прибуткового касового ордера №29/09 від 20.09.2025, відповідно до якої сплачено адвокату гонорар в розмірі 10 000 грн, Акт №1 здачі-прийому правничої допомоги до договору від 29.09.2025.

Як видно з матеріалів справи, 04.06.2025 між позивачем та адвокатом Катричом П.С. укладено. За умовами цього договору адвокат зобов`язується надавати клієнту юридичні послуги та правничу допомогу.

Відповідно до п. 4.2 Договору сторони домовилися, що розмір гонорару становить 10 000 грн.

Згідно висновків, викладених Верховним Судом у постанові від 09.04.2019 р. по справі № 826/2689/15, надання належних та допустимих доказів на підтвердження витрат, понесених у зв`язку з вчиненням окремих процесуальних дій поза судовим засіданням, а також часу, витраченого на підготовку позовної заяви та інших процесуальних документів, з урахуванням тривалості розгляду справи, є підставою для задоволення вимог про відшкодування витрат на правничу допомогу.

Окремо суд вказує, що у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 19 квітня 2023 року по справі № 760/10847/20-ц (http://surl.li/hrmqh) було сформульовано висновок, що у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою, чи тільки має бути сплачено.

Суд звертає увагу на додаткову постанову Великої Палати Верховного Суду від 19.02.2020 по справі № 755/9215/15-ц (провадження № 14-382цс19) де вказано, що при визначенні суми відшкодування, суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи.

Крім того, згідно з рішенням ЄСПЛ від 28.11.2002 у справі "Лавентс проти Латвії" (Lavents v. Latvia), відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір і які були дійсно необхідними.

Суд також враховує позицію Верховного Суду, викладену в постанові від 01.02.2023 у справі №160/19098/21, згідно якої суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої ухвалене судове рішення, всі понесені нею витрати на професійну правничу допомогу, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенства права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, враховуючи такі критерії, як складність справи, витрачений адвокатом час, значення спору для сторони тощо.

На переконання суду заявлена до стягнення сума витрат на правничу допомогу є співмірною із спором, відтак, доходить висновку про присудження позивачу витрат на професійну правничу допомогу у сумі 10 000 грн.

Керуючись ст.ст. 73, 74, 75, 76, 77, 90, 94, 139, 241, 245, 246, 250, 255, 295 КАС України, -

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати Наказ від 08.05.2025 №49-РС (параграф 8) начальника Військової академії (м. Одеса) про відрахування ОСОБА_1 з числа курсантів Військової академії (м. Одеса) через "невиконання освітньої програми (індивідуального навчального плану - за наявності)" та про розірвання контракту з ОСОБА_1 про проходження військової служби (навчання) у Збройних Силах України з позивачем "у зв`язку із систематичним невиконанням умов контракту військовослужбовцем".

Визнати протиправним та скасувати наказ від 08.05.2025 №49-РС (параграф 12) начальника Військової академії (м. Одеса) про призначення ОСОБА_1 старшим стрільцем відділення позначення дій противника взводу позначення дій противника центру забезпечення навчального процесу Військової академії (м. Одеса), ВОС-100868А.

Стягнути на користь ОСОБА_1 витрати на правничу допомогу в сумі 10000 грн. за рахунок бюджетних асигнувань Військової академії (м. Одеса).

Рішення суду набирає законної сили в порядку, визначеному ст. 255 КАС України.

Відповідно до ст. 295 КАС України, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було проголошено скорочене (вступну та резолютивну частини) рішення (ухвалу) суду або якщо розгляд справи здійснювався в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Інформація про учасників справи:

Позивач: ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 )

Відповідач: Військова академія (м.Одеса) (вул. Фонтанська дорога, 10, м. Одеса, 65009, )

Суддя Віятик Наталія Володимирівна