Справа № 240/24142/25
Суддя: Токарева Марія Сергіївна
Дата ухвалення: 2026-01-19 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 січня 2026 року м. Житомир справа № 240/24142/25

категорія 106030200

Житомирський окружний адміністративний суд у складі судді Токаревої М.С., розглянувши у письмовому провадженні адміністративну справу за позовом Житомирського військового інституту імені С.П.Корольова до ОСОБА_1 про стягнення коштів,

встановив:

Житомирський військовий інститут імені С.П.Корольова звернувся до суду з позовом, в якому просить суд:

- стягнути з ОСОБА_1 на користь Житомирського військового інституту імені С.П. Корольова грошові кошти за витрати пов`язані з його навчанням та утриманням у вищому військовому навчальному закладі в розмірі 89716,30 грн.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що у зв`язку із невідшкодуванням відповідачем у добровільному порядку витрат, пов`язаних із утриманням в Житомирському військовому інституті імені С.П.Корольова на підставі його відрахування із університету за власним бажанням наявні підстави для стягнення витрат, пов`язаних з утриманням в Одеському державному університеті внутрішніх справ у розмірі 89716,30 грн.

Ухвалою Житомирського окружного адміністративного суду 22 жовтня 2025 року позов прийнято до провадження, призначено до розгляду у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи.

Ухвала про відкриття провадження спрощеного позовного провадження від 22 жовтня 2025 року була направлена відповідачу рекомендованим листом із повідомленням про вручення, на адресу суду повернулось поштове повідомлення із відміткою вручено особисто 14.11.2025.

Ухвала про відкриття провадження спрощеного позовного провадження від 22 жовтня 2025 року була направлена повторно відповідачу рекомендованим листом із повідомленням про вручення, на адресу суду повернулось поштове повідомлення із відміткою вручено особисто 30.12.2025.

Станом на дату розгляду справи відповідач своїм правом на заперечення щодо заявлених позовних вимог не скористався, відзиву на позовну заяву до суду не надав.

Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов та заперечення на нього, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи, суд встановив наступне.

29.07.2024 між Міністерством оборони України в особі начальника ЖВІ та відповідачем укладено контракт «Про проходження військової служби (навчання) у Збройних Силах Украйни курсантами вищого військового навчального закладу, військового навчального підрозділу закладу вищої освіти».

За умовами контракту відповідач зобов`язувався, зокрема, відшкодувати Міністерству оборони України витрати, пов`язані з утриманням в вищому військовому навчальному закладі, в якому проходить військову службу (навчання), в разі дострокового розірвання контракту через небажання продовжувати навчання, або недисциплінованість чи відмови від подальшого проходження військової служби після закінчення вищого навчального закладу, військового навчального підрозділу закладу вищої освіти у випадках, визначених частиною десятою статті 25 Закону України Про військовий обов`язок і військову службу.

28.08.2025 Відповідачем на ім`я начальника військового інституту подано рапорт з клопотанням про дострокове розірвання контракту про проходження навчання та відрахування з числа курсантів через небажання продовження навчання.

19.09.2025 відповідно до протоколу №26 за результатами засідання вченої ради ЖВІ прийнято рішення про рекомендацію відрахування з відповідача через його небажання продовжувати навчання.

22.09.2025 наказом начальника ЖВІ №39-КС (по особовому складу) з відповідачем розірвано контракт про проходження військової служби (навчання) у ЗСУ курсантами вищого військового навчального закладу у зв`язку, відраховано з числа курсантів військового інституту через небажання продовжувати навчання та призначено навідником взводу охорони роти охорони цього самого інституту.

Матеріалами справи підтверджується, що відповідачем був власноруч підписаний аркуш бесіди від 22.09.2025, у якому йому було роз`яснено, зокрема, щодо порядку утримання коштів, пов`язаних з його утриманням у вищому навчальному закладі у сумі 89716,30 грн. Таким чином, відповідач зобов`язався добровільно відшкодувати витрати, пов`язані з утриманням у Житомирському військовому інституті під час проходження навчання у сумі 89716,30 грн.

Відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 12.07.2006 №964 Про затвердження Порядку відшкодування курсантами витрат, пов`язаних з їх утриманням у вищих навчальних закладах Житомирським військовим інститутом проведено розрахунок фактичних витрат на утримання курсанта ОСОБА_1 згідно з нормами утримання курсантів та розрахунків фактичних видатків державного бюджету, що загальною сумою становить 89716,30 грн, що складається з: грошове забезпечення - 89068,30 грн, медичне забезпечення на суму 648,00 грн.

Як зазначає позивач, відповідач грошові кошти на розрахунковий рахунок військового інституту в повністю або частково не перерахував.

Надаючи правову оцінку відносинам, які склались між сторонами, суд виходить з наступного.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Проходження громадянами України військової служби (навчання) у вищих військових навчальних закладах врегульовані правовими нормами Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу" від 25.03.1992 № 2232-XII (далі - Закон № 2232-XII).

За приписами частини 3 статті 25 Закону № 2232-XII зарахування громадян України до вищих військових навчальних закладів та військових навчальних підрозділів вищих навчальних закладів проводиться на добровільних засадах відповідно до особистих заяв після успішного складення вступних іспитів та відповідних випробувань.

Згідно з частиною 4 статті 25 Закону № 2232-XII з громадянами України - курсантами вищого військового навчального закладу, військового навчального підрозділу закладу вищої освіти укладається контракт про проходження військової служби (навчання) на строки, передбачені абзацом четвертим частини другої статті 23 цього Закону. Контракт про проходження військової служби на посадах осіб сержантського і старшинського або офіцерського складу після закінчення навчання укладається між громадянином та державою, від імені якої виступає уповноважений орган військового управління Збройних Сил України або іншого військового формування, для потреб якого він проходить підготовку, на строк, передбачений абзацами третім і шостим частини другої статті 23 цього Закону.

Відповідно до частини десятої статті 25 Закону України Про військовий обов`язок і військову службу від 25.03.1992 №2232-XII (далі - Закон України №2232-XII) курсанти в разі дострокового розірвання контракту через небажання продовжувати навчання або через недисциплінованість, систематичне невиконання умов контракту військовослужбовцем, невиконання освітньої програми (індивідуального навчального плану - за його наявності) та в разі відмови від подальшого проходження військової служби на посадах осіб офіцерського складу після закінчення закладу вищої освіти, а також особи офіцерського складу, які звільняються з військової служби протягом п`яти років (десяти років - для осіб офіцерського складу, які оволоділи спеціальностями льотного складу авіації) після закінчення вищого військового навчального закладу або військового навчального підрозділу закладу вищої освіти відповідно до підпунктів д, е, є, з, и пункту 1 та підпунктів д, е, є, ж, з пункту 2 частини п`ятої статті 26 цього Закону, відшкодовують Міністерству оборони України та іншим центральним органам виконавчої влади, яким підпорядковані ці заклади освіти, витрати, пов`язані з їх утриманням у закладі вищої освіти, відповідно до порядку і умов, встановлених Кабінетом Міністрів України. У разі відмови від добровільного відшкодування витрат таке відшкодування здійснюється у судовому порядку.

Як встановлено судом у ході розгляду справи, відповідач був відрахований через небажання продовжувати навчання.

Відтак, у відповідності до частини десятої статті 25 Закону України №2232-XII відповідач зобов`язаний відшкодувати витрати, пов`язані з його утриманням у закладі вищої освіти, відповідно до порядку і умов, встановлених Кабінетом Міністрів України.

Механізм відшкодування курсантами в разі дострокового розірвання контракту через небажання продовжувати навчання або через недисциплінованість та в разі відмови від подальшого проходження військової служби на посадах осіб офіцерського складу після закінчення вищого навчального закладу витрат, пов`язаних з їх утриманням у вищому навчальному закладі визначає Порядок відшкодування курсантами та особами офіцерського складу витрат, пов`язаних з їх утриманням у вищих навчальних закладах, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 12.07.2006 року №964 (далі - Порядок № 964).

Згідно з пунктом 3, 4 Порядку №964 відшкодування здійснюється у розмірі фактичних витрат, пов`язаних з: грошовим, продовольчим, речовим, медичним забезпеченням; перевезенням до місця проведення щорічної основної та канікулярної відпустки та у зворотному напрямку; оплатою комунальних послуг і вартості спожитих енергоносіїв. Порядок розрахунку витрат установлюється Міноборони разом із Мінфіном, МВС, Управлінням державної охорони, СБУ та Службою зовнішньої розвідки.

Відповідно до положень пункту 7 Порядку №964, у разі відмови курсанта добровільно відшкодувати витрати, стягнення їх здійснюється у судовому порядку.

Як вбачається з матеріалів справи, за відповідачем рахується заборгованість з відшкодування витрат, пов`язаних з його утриманням у Житомирському військовому інституті імені С.П. Корольова у розмірі 89716,30 грн, що підтверджується вищезазначеними письмовими доказами, доданими до матеріалів адміністративного позову. Із розрахунком зазначеної суми відповідач був ознайомлений та погодився.

Доказів оскарження встановленої позивачем суми до відшкодування позивачем не надано, як і обґрунтувань щодо незгоди з заявленою сумою в межах розгляду даної адміністративної справи.

Крім того, відповідно до п.1 Контракту, відповідачем було взято на себе зобов`язання відшкодувати Міністерству оборони України витрати, пов`язані з утриманням у закладі, в якому проходив військову службу (навчання), в разі дострокового розірвання Контракту.

Доказів того, що відповідач відшкодував витрати, пов`язані з його утриманням під час навчання у вищому навчальному закладі до суду не надано, а тому суд дійшов до висновку, що ці витрати підлягають стягненню з нього в судовому порядку, а позовні вимоги підлягають задоволенню.

Згідно із частиною першою статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Відповідно до частини другої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Доказів, які б спростовували доводи позивача, відповідачем до суду не надано.

За наведених обставин суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог позивача та вважає їх такими, що підлягають задоволенню.

Відповідно до частини другої статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову суб`єкта владних повноважень з відповідача стягуються виключно судові витрати суб`єкта владних повноважень, пов`язані із залученням свідків та проведенням експертиз.

Оскільки спір вирішено на користь суб`єкта владних повноважень, а також за відсутності витрат позивача - суб`єкта владних повноважень, пов`язаних із залученням свідків та проведенням судових експертиз, судові витрати (судовий збір) стягненню з відповідача не підлягають.

Керуючись статтями 9, 14, 73, 74, 75, 76, 77, 78, 90, 143, 242-246, 250, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

вирішив:

Адміністративний позов Житомирського військового інституту імені С.П. Корольова (просп. Миру, 22, корпус ЖВІ, м. Житомир, Житомирська обл., Житомирський р-н,10004. РНОКПП/) до ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 . РНОКПП/ЄДРПОУ: НОМЕР_1 ) про стягнення коштів задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Житомирського військового інституту імені С.П. Корольова грошові кошти за витрати пов`язані з його навчанням та утриманням у вищому військовому навчальному закладі в розмірі 89716,30 грн, які перерахувати на р/р UA1000304 МФО 820172, код 08183359 в ГУДКУ у м. Київ.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Рішення суду може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Сьомого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя М.С. Токарева

19.01.26