Справа № 560/17776/24
Суддя: Біла Л.М.
Дата ухвалення: 2026-01-19 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 560/17776/24

Головуючий суддя 1-ої інстанції - Ковальчук О.К.

Суддя-доповідач - Біла Л.М.

19 січня 2026 року

м. Вінниця

Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Білої Л.М.

суддів: Гонтарука В. М. Моніча Б.С. ,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області на рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 21 квітня 2025 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області про визнання протиправними та зобов`язання вчинити дії,

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернулась до суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії.

Рішенням Хмельницького окружного адміністративного суду від 21 квітня 2025 року позов задоволено частково.

Суд визнав протиправним і скасував постанову Головного управління Пенсійного фонду України у Хмельницькій області про відмову ОСОБА_1 у призначенні одноразової допомоги сім`ї за загиблого на виробництві ОСОБА_2 від 22.08.2024 №22001-24-1.

Не погоджуючись із прийнятим судовим рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, у якій просив скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове, яким відмовити в задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

В обґрунтування апеляційної скарги апелянт послався на неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права, порушення норм процесуального права, що, на його думку, призвело до неправильного вирішення спору.

Апеляційний розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів встановила наступне.

Позивачка - ОСОБА_1 , є дружиною ОСОБА_2 , що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії НОМЕР_1 .

08.01.2024 в результаті обстрілу на території ДП "Новатор" загинув чоловік позивачки - ОСОБА_2 , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії НОМЕР_2 від 10.01.2024 .

За змістом акту спеціального розслідування нещасного випадку від 05.02.2024 відомо, що ІНФОРМАЦІЯ_1 о 07 год 40 хв на Державному підприємстві "Новатор" Акціонерного товариства "Українська оборонна промисловість" стався нещасний випадок, в результаті якого фрезерувальник ОСОБА_2 загинув.

Відповідно до висновку комісії нещасний випадок визнаний пов`язаним з виробництвом.

У лютому 2024 року позивачка звернулася до Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області із заявою щодо призначення одноразової допомоги на сім`ю як дружині загиблого ОСОБА_2 від нещасного випадку на виробництві. До заяви долучила, зокрема, акт від 05.02.2024, довідки, видані відділом реєстрації місця проживання управління з питань реєстрації Хмельницької міської ради від 17.01.2024 № Р-03-2362, згідно якої позивачка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 ; № Р-03-2357 про реєстрацію ОСОБА_2 за адресою: АДРЕСА_2 .

Рішенням від 28.02.2024 відповідач відмовив позивачу у призначенні страхової виплати у зв`язку з відсутністю документів, підтверджуючих спільне проживання.

Вказане рішення було оскаржене позивачем в судовому порядку.

Рішенням від 20.05.2024 у справі №560/6259/24 Хмельницький окружний адміністративний суд визнав протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області щодо прийняття рішення за результатами розгляду заяви позивачки від 19.02.2024 про призначення страхових виплат у разі втрати годувальника внаслідок нещасного випадку на виробництві та зобов`язав Головне управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області повторно розглянути з дотриманням порядку, меж і способу дій, визначених законом, заяву позивачки від 19.02.2024 про призначення страхових виплат у зв`язку зі смертю чоловіка, ОСОБА_2 , внаслідок нещасного випадку, пов`язаного з виробництвом у сумі, що дорівнює 40 розмірам прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого на день настання права на страхову виплату з урахуванням висновків суду.

На виконання рішення суду від 20.05.2024 у справі №560/6259/24 Головне управління повторно розглянуло заяву позивачки та прийняло постанову від 22.08.2024 про відмову у призначенні одноразової допомоги на сім`ю згідно з пунктом 5 статті 36 Закону України "Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування" у зв`язку з відсутністю документів, підтверджуючих спільне проживання. Акт від 23.04.2024 №116 складений та посвідчений директором комунального підприємства "Управляюча муніципальна компанія "Озерна" Хмельницької міської ради" не є документом, підтверджуючим спільне проживання з годувальником. Крім того, згідно із наданих довідок від 17.01.2024 №Р-03-2362 та №Р-03-2357 заявниця з годувальником зареєстровані (мешкали) за різними адресами.

Вважаючи протиправною постанову пенсійного органу від 20.05.2024, позивачка звернулась до суду з даним позовом.

За результатом розгляду матеріалів справи, суд першої інстанції дійшов висновку про часткову обгрунтованість вимог позову.

Колегія суддів, надаючи оцінку висновкам суду першої інстанції та доводам апеляційної скарги, враховує наступне.

Так, приписами частини 5 статті 36 Закону України "Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування" № 1105-ХІV (далі - Закон № 1105-ХІV) у разі смерті потерпілого внаслідок нещасного випадку на виробництві його сім`ї виплачуються: 1) одноразова допомога його сім`ї у сумі, що дорівнює сорока розмірам мінімальної заробітної плати, встановленої законом на день настання права на страхову виплату; 2) одноразова страхова виплата кожній особі, яка мала право на одержання утримання від потерпілого, а також його дитині, яка народилася протягом не більш як десятимісячного строку після смерті потерпілого, у сумі, що дорівнює восьми розмірам мінімальної заробітної плати, встановленої законом на день настання права на страхову виплату.

Статтею 37 Закону № 1105-ХІV передбачено, що для призначення страхових виплат потерпілий або особи, які мають право на такі виплати у разі смерті потерпілого, подають до уповноваженого органу управління в електронній формі через Єдиний державний вебпортал електронних послуг або веб-портал електронних послуг Пенсійного фонду України заяву про призначення виплати (особисто або через уповноваженого представника) за формою, затвердженою правлінням Пенсійного фонду України.

Територіальні органи уповноваженого органу управління приймають рішення про призначення страхових виплат на підставі заяви та отриманих шляхом автоматизованого обміну наявними даними між інформаційно-комунікаційними системами органів державної влади, підприємств, установ, організацій: 1) акта розслідування нещасного випадку або акта розслідування професійного захворювання за встановленими формами; 2) даних про встановлення інвалідності та ступеня втрати професійної працездатності; 3) даних Державного реєстру актів цивільного стану громадян про народження особи, яка має право на виплати, та її походження, шлюб, розірвання шлюбу, зміну імені, смерть потерпілого та інших актів цивільного стану, необхідних для призначення страхових виплат; 4) даних реєстру застрахованих осіб та реєстру страхувальників Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування про працевлаштування, нараховану заробітну плату (дохід) і сплату страхових внесків та інших даних, необхідних для призначення виплат; 5) наявних даних Єдиного державного демографічного реєстру про реєстрацію місця проживання; 6) даних органів реєстрації про реєстрацію місця проживання; 7) даних Єдиної державної електронної бази з питань освіти про навчання; 8) даних Державного реєстру боржників про виплату аліментів; 9) даних Єдиної інформаційної бази даних про внутрішньо переміщених осіб щодо статусу внутрішньо переміщеної особи; 10) даних Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань про юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців.

Порядок розгляду справи про страхові виплати визначено статтею 38 Закону № 1105-XIV, згідно з якою, територіальні органи уповноваженого органу управління розглядають справу про страхові виплати на підставі заяви потерпілого або заінтересованої особи і приймають відповідні рішення протягом 10 календарних днів, не враховуючи дня надходження зазначених документів. Рішення оформлюється постановою, в якій зазначаються дані про осіб, які мають право на страхові виплати, розміри виплат на кожного члена сім`ї та строки їх здійснення або обґрунтування відмови у виплатах; до постанови додаються копії необхідних документів.

Пунктом 5.1 Порядку призначення, перерахування та проведення страхових виплат, затвердженого постановою правління Фонду соціального страхування України від 19.07.2018 № 11 (чинного та в редакції, чинні на момент подання заяви) передбачено, зокрема, що для призначення одноразової допомоги та щомісячної страхової виплати в разі смерті потерпілого членами сім`ї та особами, які мають право на виплати, до управління (відділення) виконавчої дирекції Фонду подаються: заяви (колективна чи індивідуальні), для призначення страхових виплат за встановленою виконавчою дирекцію Фонду формою; копії паспорта; копії реєстраційного номера облікової картки платника податків (ідентифікаційного номера) або сторінки паспорта (для фізичних осіб, які через свої релігійні переконання відмовилися від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків (ідентифікаційного номера) та офіційно повідомили про це відповідний контролюючий орган і мають відмітку у паспорті); копії свідоцтва органу реєстрації актів цивільного стану про смерть потерпілого; копії документів, що підтверджують родинні зв`язки померлого потерпілого (свідоцтво про шлюб потерпілого, свідоцтво про народження його дітей, у разі призначення виплати батькам потерпілого подається свідоцтво про народження потерпілого); довідка про реєстрацію місця проживання (у разі відсутності відмітки про реєстрацію місця проживання в документах, що засвідчують особу).

Таким чином, пенсійний орган, який наділений відповідними повноваженнями згідно з пунктом 8 частини першої статті 7 Закону № 1105-XIV, Порядком № 11, чітко визначив механізм призначення, перерахування та проведення страхових виплат, визначивши, що реєстрація місця проживання за однією адресою потерпілого, його дружини є обов`язковою умовою для отримання такого виду страхової виплати як одноразова допомога на сім`ю потерпілого у разі його смерті від нещасного випадку на виробництві. Водночас для отримання одноразової допомоги або щомісячних страхових виплат індивідуально кожним членом сім`ї та/або особами, які мають право на відповідні виплати, достатньо підтвердити наявність родинних зв`язків з померлим потерпілим.

Як встановлено з матеріалів справи, позивачка звернулася до відповідача із заявою про призначення страхових виплат у зв`язку зі смертю годувальника.

Постановою від 22.08.2024 відповідач відмовив у призначенні одноразової допомоги його сім`ї за загиблого на виробництві ОСОБА_2 , у зв`язку з відсутністю документів про спільне проживання її з загиблим.

Надаючи оцінку вказаній позиції відповідача, судова колегія враховує наступне.

Відповідно до частин першої, шостої статті 29 ЦК України місцем проживання фізичної особи є житло, в якому вона проживає постійно або тимчасово. Фізична особа може мати кілька місць проживання.

Відносини, пов`язані зі свободою пересування та вільним вибором місця проживання в Україні, врегульовані Законом України від 11 грудня 2003 року № 1382-IV "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні" (далі - Закон № 1382-IV).

Положеннями статті 3 Закону № 1382-IV також встановлено, зокрема, що місце проживання - житло з присвоєною у встановленому законом порядку адресою, в якому особа проживає, а також апартаменти (крім апартаментів у готелях), кімнати та інші придатні для проживання об`єкти нерухомого майна, заклад для бездомних осіб, інший надавач соціальних послуг з проживанням, стаціонарна соціально-медична установа та інші заклади соціальної підтримки (догляду), в яких особа отримує соціальні послуги.

Згідно з частиною десятою статті 6 Закону № 1382-IV реєстрація місця проживання здійснюється тільки за однією адресою. У разі якщо особа проживає у двох і більше місцях, вона здійснює реєстрацію місця проживання за однією з цих адрес за власним вибором. За адресою зареєстрованого місця проживання з особою ведеться офіційне листування та вручення офіційної кореспонденції.

Конституційний Суд України в рішенні від 20.12.2019 № 12-р/2019, на підставі системного аналізу положень Закону № 1382-IV, який за його преамбулою відповідно до Конституції України регулює відносини, пов`язані зі свободою пересування та вільним вибором місця проживання в Україні, дійшов висновку, що Закон № 1382-IV не передбачає можливості обмеження права на свободу пересування та вільний вибір місця проживання людини залежно від реєстрації її місця проживання або постійного проживання у певному населеному пункті.

Порядок реєстрації місця проживання визначаються положеннями Закону України "Про надання публічних (електронних публічних) послуг щодо декларування та реєстрації місця проживання в Україні" від 05.11.2021 № 1871-IX.

Відповідно до статті 3 цього Закону реєстрація місця проживання (перебування) особи здійснюється з метою створення умов для реалізації прав особи, зокрема виборчих прав, права на участь у місцевому самоврядуванні, на отримання соціальних, публічних послуг, у випадках, передбачених законом; ведення офіційного листування та здійснення інших комунікацій з особою; використання знеособлених даних реєстрів територіальних громад для обґрунтованого розроблення органами державної влади та органами місцевого самоврядування програм економічного і соціального розвитку адміністративно-територіальних одиниць, визначення правомочності зборів жителів територіальної громади, для статистичних, наукових та інших потреб у визначених законом та актами Кабінету Міністрів України випадках.

У постанові від 22.04.2024 по справі №420/17371/22 Верховний Суд зазначив, що положеннями Порядку № 11 для отримання одноразової допомоги на сім`ю в разі смерті потерпілого встановлено обов`язкову вимогу щодо наявності однакового зареєстрованого місця проживання родини (дружини, дітей). При цьому ані Законом № 1105-XIV, ані Порядком № 11 поняття родини/сім`ї не визначається.

Частиною першою статті 56 Сімейного кодексу України (далі - СК України) встановлено, що дружина та чоловік мають право на вільний вибір місця свого проживання.

З огляду на вищезазначене, враховуючи передбачену Основним Законом можливість вільного вибору особою свого місця проживання, а також те, що положення ЦК України та Закону № 1382-IV передбачають можливість проживання у двох і більше місцях і при цьому не ставлять місце фактичного проживання особи в залежність від місця її реєстрації, в контексті правовідносин, що виникли у цій справі, колегія суддів наголосила, що зареєстроване місце проживання не є безумовним, єдиним та безпосереднім доказом проживання заявника з потерпілим однією сім`єю на момент його смерті.

Тому, встановлена Порядком № 11 обов`язковість збігу зареєстрованого місця проживання усієї родини для отримання одноразової допомоги на сім`ю у разі смерті потерпілого є додатковою обмежуючою умовою, що значно звужує обсяг встановлених законом прав сімей застрахованих осіб, що загинули на виробництві. При цьому колегія суддів зауважила, що Закон № 1105-XIV не містить вимоги співпадіння зареєстрованого місця проживання усієї родини для отримання одноразової допомоги на сім`ю у разі смерті потерпілого та не вбачається серед переліку підстав для відмови в призначенні страхових виплат і наданні соціальних послуг застрахованому.

Згідно з вимогами частини першої статті 6 КАС України суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави, а також встановлену під час розгляду цієї справи невідповідність положень пункту 5.1. Розділу V Порядку №11, що визначають підстави набуття права на одноразову допомогу сім`єю загиблого внаслідок нещасного випадку на виробництві, положенням Закону №1105-XIV, під час вирішення спору у цій справі правильним є застосування правового акта, який має вищу юридичну силу.

Крім того, слід врахувати, що статтею 39 Закону № 1105-XIV визначені підстави для відмови у здійсненні страхових виплат і наданні соціальних послуг. Зокрема, уповноважений орган управління відмовляє у здійсненні страхових виплат і наданні соціальних послуг застрахованому, якщо:

1) потерпілий вчиняв дії, а також бездіяльність (приховування захворювань, невиконання рекомендацій лікаря), що сприяли настанню страхового випадку;

2) роботодавець, інші органи, що беруть участь у встановленні страхового випадку, або потерпілий надали уповноваженому органу управління завідомо неправдиві відомості про страховий випадок;

3) застрахована особа вчинила умисне кримінальне правопорушення, що призвело до настання страхового випадку.

Уповноважений орган управління відмовляє у здійсненні страхових виплат і наданні соціальних послуг застрахованій особі, якщо нещасний випадок згідно із законодавством не визнаний пов`язаним з виробництвом.

Таким чином, враховуючи, що підставою для відмови у призначенні одноразової допомоги на сім`ю слугувала відсутністю документів, підтверджуючих спільне проживання, зокрема, різне місце реєстрації позивачки та її чоловіка, суд першої інстанції дійшов обгрунтованого висновку, що постанова від 22.08.2024 Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області підлягає скасуванню, оскільки Закон № 1105-XIV не містить вимоги співпадіння зареєстрованого місця проживання усієї родини для отримання одноразової допомоги на сім`ю у разі смерті потерпілого та серед переліку підстав для відмови в призначенні страхових виплат і наданні соціальних послуг застрахованому також відсутня така вимога.

Доводи апеляційної скарги зазначених вище висновків суду першої інстанції не спростовують і не дають підстав для висновку, що судом першої інстанції при розгляді справи неправильно застосовано норми матеріального права, чи порушено норми процесуального права.

При цьому, судова колегія, враховуючи приписи ст. 308 КАС України, не надає лцінку висновкам суду першої інстанції в частині відмовлених позовних вимог, оскільки останні не є предметом апеляційного оскарження.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 315, 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В :

апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області залишити без задоволення, а рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 21 квітня 2025 року - без змін.

Постанова суду набирає законної сили в порядку та в строки, передбачені ст. 325 КАС України.

Головуючий Біла Л.М.

Судді Гонтарук В. М. Моніч Б.С.