Справа № 300/8876/25
Суддя: Матуляк Я.П.
Дата ухвалення: 2026-01-20 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ІВАНО-ФРАНКІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"20" січня 2026 р. справа № 300/8876/25

м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський окружний адміністративний суд в складі головуючого судді Матуляка Я.П., розглянувши в порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 в інтересах якого діє Репало Олексій Олександрович до управління соціального захисту населення Коломийської районної державної адміністрації про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання до вчинення дій,

ВСТАНОВИВ:

Репало Олексій Олександрович звернувся до суду в інтересах ОСОБА_1 з позовом до Коломийської районної державної адміністрації про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання до вчинення дій.

Позовні вимоги мотивовані тим, що оскаржуваним рішенням від 21.10.2025 за № 1825/07-08/14 відповідач протиправно відмовив позивачу в наданні статусу особи, яка проживає на території гірського населеного пункту та у видачі посвідчення встановленого зразка, оскільки ним не враховане те, що внутрішньо переміщена особа ОСОБА_1 з квітня 2023 року постійно проживає на території населеного пункту, якому надано статус гірського, що підтверджується довідкою №2605- від 24.04.2023. Зазначає, що відповідно до Закону України "Про статус гірських населених пунктів в Україні" позивач має право на отримання статусу особи, яка проживає на території населеного пункту, якому надано статус гірського, оскільки у Положенні №345 відсутня заборона у видачі відповідного посвідчення на підставі довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи, яка підтверджує місце проживання особи.

Ухвалою Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 15.12.2025 дану позовну заяву залишено без руху у зв`язку з її невідповідністю вимогам статей 160, 161 Кодексу адміністративного судочинства України та надано десятиденний строк з дня вручення (отримання) копії цієї ухвали для усунення недоліків.

17.12.2025 представником позивача зазначені в ухвалі про залишення позовної заяви без руху недоліки усунуто та, згідно уточненої позовної заяви від 16.12.2025, в якості відповідача в даній адміністративній справі визначено управління соціального захисту населення Коломийської районної державної адміністрації.

Ухвалою Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 22.12.2025 відкрито провадження в даній адміністративній справі за правилами спрощеного позовного провадження.

Відповідач скористався своїм правом на подання відзиву на позовну заяву, який надійшов на адресу суду 05.01.2026. Представник відповідача проти позову заперечує та просить відмовити в його задоволенні у зв`язку з тим, що довідка про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи є документом, який лише підтверджує факт внутрішнього переміщення та взяття особи на відповідний облік.

Представником позивача подано відповідь на відзив від 10.01.2026, згідно якої представником викладено пояснення, міркування та аргументи щодо наведених відповідачем у відзиві заперечень та мотиви їх відхилення, позовні вимоги просив задовольнити в повному обсязі.

Відповідач правом на подання заперечення, у п`ятиденний строк з дня отримання відповіді на відзив, не скористався.

Розглянувши матеріали адміністративної справи в порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами у відповідності до вимог статті 262 КАС України, дослідивши в сукупності письмові докази, якими сторони обґрунтовують позовні вимоги та заперечення на позов, судом встановлено таке.

ОСОБА_1 є внутрішньо переміщеною особою із зареєстрованим місцем проживання за адресою селище Козацьке Херсонська область та фактичним місцем проживання за адресою - АДРЕСА_1 , що підтверджується довідкою за №2605- від 24.04.2023 про взяття на облік як внутрішньо переміщеної особи (а.с.9).

На заяву позивача про видачу посвідчення особи, яка проживає на території гірського населеного пункту, відповідач листом від 21.10.2025 за № 1825/07-08/14 вказав на відсутність підстав в наданні позивачу посвідчення особи, яка проживає на території гірського населеного пункту (а.с.10).

Вказана відмова мотивована тим, що позивачем не надано, передбачених пунктом 8 Положення документів, зокрема, витягу з реєстру територіальної громади для громадян, які постійно проживають у гірському населеному пункті.

Вважаючи відмову викладену у листі від 21.10.2025 за № 1825/07-08/14 протиправною, представник позивача звернувся з даним позовом до суду.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає таке.

Згідно частини 2 статті 19 Конституції України та частини 2 статті 2 КАС України, законодавцем визначено критерії для оцінювання рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень, які одночасно є принципами адміністративної процедури, що вироблені у практиці європейських країн.

Наведена норма означає, що суб`єкт владних повноважень зобов`язаний діяти лише на виконання закону, за умов і обставин, визначених ним, вчиняти дії, не виходячи за межі прав та обов`язків, дотримуватися встановленої законом процедури, обирати лише встановлені законодавством України способи правомірної поведінки під час реалізації своїх владних повноважень.

Статтею 33 Конституції України передбачено, що кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України, за винятком обмежень, які встановлюються законом.

Спірні правовідносини врегульовано, зокрема, Законом України від 15.02.1995 № 56/95-ВР "Про статус гірських населених пунктів в Україні" (далі - Закон № 56/95-ВР) та Законом України від 20.10.2014 № 1706-VII "Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб" (далі - Закону № 1706-VII).

Критерії, за якими населені пункти набувають статусу гірських, основні засади державної політики щодо розвитку гірських населених пунктів та гарантії соціального захисту громадян, що у них проживають, працюють або навчаються, встановлено Законом № 56/95-ВР.

Відповідно до ч. 1 ст. 1 Закону № 56/95-ВР до гірських населених пунктів належать міста, селища міського типу, селища, сільські населені пункти, які розташовані у гірській місцевості, мають недостатньо розвинуті сферу застосування праці та систему соціально-побутового обслуговування, обмежену транспортну доступність.

Згідно з ст. 2 Закону № 56/95-ВР перелік населених пунктів, яким надається статус гірських, затверджується Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до ч.ч. 1, 3 ст. 5 Закону № 56/95-ВР статус особи, яка проживає і працює (навчається) на території населеного пункту, якому надано статус гірського, надається громадянам, що постійно проживають, постійно працюють або навчаються на денних відділеннях навчальних закладів у цьому населеному пункті, про що громадянам виконавчим органом відповідної місцевої ради видається посвідчення встановленого зразка.

Посвідчення видається також окремим громадянам інших населених пунктів та тим, які проживають за межами населених пунктів, умови проживання яких відповідають критеріям, передбаченим у статті 1 цього Закону, а також громадянам, які постійно працюють або несуть службу на лісогосподарських підприємствах, гідрометеорологічних станціях, заставах, обсерваторіях, інших об`єктах, що розташовані поза межами населених пунктів в місцевостях, що відповідають критеріям, передбаченим у статті 1 цього Закону.

Пільги громадянам, яким надано статус особи, що проживає і працює (навчається) на території населеного пункту, якому надано статус гірського, визначені статтею 6 Закону № 56/95-ВР.

Відповідно до Закону № 56/95-ВР Кабінет Міністрів України постановою № 345 від 19.03.1996 затвердив Положення про порядок видачі посвідчення громадянина, який проживає, працює (навчається) на території гірського населеного пункту (далі - Положення № 345).

Згідно п. 4 Положення № 345 посвідчення видаються громадянам відповідними структурними підрозділами з питань соціального захисту населення районної держадміністрації, виконавчого органу міської, районної у місті (в разі її утворення) ради (далі - орган соціального захисту населення) за місцем постійного проживання.

Відповідно до пункту 7 Положення № 345 посвідчення видаються таким категоріям громадян:

а) особам, які постійно проживають на території населених пунктів, яким надано статус гірських;

б) особам, які постійно працюють на території населених пунктів, яким надано статус гірських (у тому числі працівникам, які постійно працюють у філіях, представництвах, відділеннях, інших відокремлених підрозділах і на робочих місцях в населених пунктах, що мають статус гірських, у разі коли підприємство, установа, організація розташовані за межами населеного пункту, якому надано статус гірського);

в) особам, які навчаються на денних відділеннях навчальних закладів, розташованих у населених пунктах, яким надано статус гірських;

г) окремим громадянам інших населених пунктів та тим, які проживають за межами населених пунктів і умови проживання яких відповідають критеріям, передбаченим у статті 1 Закону України "Про статус гірських населених пунктів в Україні", а також громадянам, які постійно працюють або несуть службу на лісогосподарських підприємствах, гідрометеорологічних станціях, заставах, в обсерваторіях та на інших об`єктах, розташованих поза межами населених пунктів у місцевостях, що відповідають критеріям, передбаченим у статті 1 зазначеного Закону.

Згідно п. 8 Положення № 345 посвідчення видається за умови пред`явлення паспорта громадянина України, свідоцтва про народження (для осіб у віці до 14 років), тимчасового посвідчення громадянина України і подання: заяви; витягу з реєстру територіальної громади - для громадян, які постійно проживають у гірському населеному пункті (в тому числі дітей); довідки з місця роботи - для громадян, які постійно працюють у гірському населеному пункті; довідки із закладу освіти - для громадян, які навчаються на денних відділеннях у закладах освіти, розташованих у гірському населеному пункті; фотокартки розміром 30 x 40 міліметрів.

Підставами для відмови у видачі посвідчення є:

відсутність документів або відомостей, зазначених у цьому пункті;

виявлення факту недостовірності даних, зазначених у заяві.

Рішення про видачу або відмову у видачі посвідчення приймається у місячний строк із дня надходження заяви з необхідними документами до органу соціального захисту населення.

Видача посвідчення особі проводиться посадовою особою виконавчого органу або центру надання адміністративних послуг.

Гарантії дотримання прав, свобод та законних інтересів внутрішньо переміщених осіб встановлено Законом України "Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб" № 1706-VII.

Згідно з ст. 1 Закону № 1706-VII внутрішньо переміщеною особою є громадянин України, іноземець або особа без громадянства, яка перебуває на території України на законних підставах та має право на постійне проживання в Україні, яку змусили залишити або покинути своє місце проживання у результаті або з метою уникнення негативних наслідків збройного конфлікту, тимчасової окупації, повсюдних проявів насильства, порушень прав людини та надзвичайних ситуацій природного чи техногенного характеру.

Зазначені обставини вважаються загальновідомими і такими, що не потребують доведення, якщо інформація про них міститься в офіційних звітах (повідомленнях) Верховного Комісара Організації Об`єднаних Націй з прав людини, Організації з безпеки та співробітництва в Європі, Міжнародного Комітету Червоного Хреста і Червоного Півмісяця, Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини, розміщених на веб-сайтах зазначених організацій, або якщо щодо таких обставин уповноваженими державними органами прийнято відповідні рішення (частина 1).

Адресою покинутого місця проживання внутрішньо переміщеної особи в розумінні цього Закону визнається адреса місця проживання особи на момент виникнення обставин, зазначених у частині першій цієї статті (частина 2).

Відповідно до ч. 1 ст. 4 Закону № 1706-VII факт внутрішнього переміщення підтверджується довідкою про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи, що діє безстроково, крім випадків, передбачених статтею 12 цього Закону.

Згідно з ч.ч. 1, 2 ст. 5 Закону № 1706-VII довідка про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи засвідчує місце проживання внутрішньо переміщеної особи на період наявності підстав, зазначених у статті 1 цього Закону.

Адресою фактичного місця проживання внутрішньо переміщеної особи може бути адреса відповідного місця компактного поселення внутрішньо переміщених осіб (адреса містечка із збірних модулів, гуртожитку, оздоровчого табору, будинку відпочинку, санаторію, пансіонату, готелю тощо).

Як встановлено, за результатом розгляду заяви позивача, відповідач повідомив про відсутність правових підстав щодо надання позивачу посвідчення громадянина, який проживає на території гірського населеного пункту у зв`язку із відсутністю в реєстрі постійного місця проживання у гірському населеному пункті. Зазначено, що відповідно до п. 8 Положення від 19.03.1996 № 345, посвідчення видається за умови пред`явлення паспорта громадянина України, свідоцтва про народження (для осіб у віці до 14 років), тимчасового посвідчення громадянина України і подання: заяви; витягу з реєстру територіальної громади - для громадян, які постійно проживають у гірському населеному пункті (в тому числі дітей).

Суд зазначає, що у пункті 8 Положення № 345, в редакції Постанови КМ № 593 від 24.05.2024, чинній на момент виникнення спірних правовідносин, чітко визначено, що посвідчення громадянам, які постійно проживають, працюють (навчаються) у гірському населеному пункті, видається на підставі, зокрема, витягу з реєстру територіальної громади/довідки з місця роботи/довідки навчального закладу.

Такий витяг з реєстру територіальної громади - для громадян, які постійно проживають у гірському населеному пункті (в тому числі дітей) позивач відповідачу не надала, а тому у відповідача були відсутні підстави для надання позивачу спірного статусу.

За правилами ч. 1 ст. 5 Закону № 1706-VII довідка про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи засвідчує місце проживання внутрішньо переміщеної особи на період наявності підстав, зазначених у статті 1 цього Закону, а отже не може підтверджувати постійне проживання у гірському населеному пункті, носить тимчасовий характер (видається на період наявності певних обставин).

Представником позивача не надано доказів наявності у позивача і подання відповідачу витягу з реєстру територіальної громади - для громадян, які постійно проживають у гірському населеному пункті (в тому числі дітей), визначеного у пункті 8 Положення № 345.

Як зазначено вище пунктом 8 Положенням № 345 визначено підстави для відмови у видачі посвідчення, серед яких відсутність документів або відомостей, зазначених у цьому пункті.

Враховуючи наведене, відсутні підстави для визнання протиправними дій відповідача щодо відмови позивачу у наданні статусу особи, яка проживає на території гірського населеного пункту та видачі посвідчення встановленого зразка.

Таким чином, суд дійшов висновку, що позовні вимоги є необґрунтованими, тому слід відмовити в задоволенні позову.

На підставі статті 129-1 Конституції України, керуючись статтями 241-246, 250, 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

ВИРІШИВ:

В задоволенні позову ОСОБА_1 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 , АДРЕСА_2 ) до управління соціального захисту населення Коломийської районної державної адміністрації (, вул. І. Франка, 3, м. Коломия, Івано-Франківська область, 78200) про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання до вчинення дій - відмовити.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку. Відповідно до статей 255, 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення рішення в повному обсязі.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження також може бути поновлений в разі його пропуску з інших поважних причин, крім випадків, визначених частиною другою статті 299 цього Кодексу.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Суддя Матуляк Я.П.