Справа № 260/4746/25
Суддя: Луцович М.М.
Дата ухвалення: 2026-01-20 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЗАКАРПАТСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

і м е н е м У к р а ї н и

20 січня 2026 рокум. Ужгород№ 260/4746/25

Закарпатський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Луцовича М.М., розглянувши в письмовому провадженні в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області (вул. Морехідна, буд. 1, м. Миколаїв, Миколаївська обл., Миколаївський р-н, 54008, ) про визнання дій протиправними і зобов`язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до Закарпатського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області, в якому просить:

1. Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області № 54 від 02.06.2025 року щодо відмови ОСОБА_1 у призначені пенсії за віком на пільгових умовах.

2. Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області зарахувати ОСОБА_1 період роботи шліфувальником в камнеоброблювальному цеху з 01.07.1986 року по 01.08.1986 року та з 03.07.1989 по 01.03.2012 року в Приватному акціонерному товаристві «Андезит», всього 22 роки 8 місяців 28 дні до пільгового стажу за Списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників на роботах із шкідливими і важкими умовами праці, зайнятість з яких повний робочий день дає право на пенсію за віком та пільгових умовах відповідно до статті 114 Закону України «Про пенсійне забезпечення».

3. Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області призначити з дня права ОСОБА_1 пенсію за віком на пільгових умовах по Списку № 2 відповідно до статті 114 частини 2 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що позивач маючи право на призначення пенсії на пільгових умовах за Списком №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників при обчисленні стажу роботи, що дає право на пенсію на пільгових умовах, 26.05.2025 звернувся до ГУ ПФУ в Закарпатській області із заявою про призначення пенсії відповідно до пункту 2 частини 2 статті 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». Проте рішенням № 54 від 02.06.2025 року відповідач відмовив позивачу у призначенні пенсії на пільгових умовах, у зв`язку з відсутністю необхідного страхового та пільгового стажу. Позивач не погоджується з таким рішенням відповідача, вважає його протиправним та таким, що не відповідає чинному законодавству і порушує його право на пенсійне забезпечення.

Ухвалою Закарпатського окружного адміністративного суду від 26 червня 2025 року відкрито провадження у даній справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін.

Представником Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області було подано до суду відзив на позовну заяву, в якому щодо позовних вимог заперечив. Зазначив, що 02.06.2025 за принципом екстериторіальності Головним управлінням Пенсійного фонду України в Миколаївській області розглянуто заяву позивача від 26.05.2025 та додані до неї документи та прийнято рішення № 54 про відмову в призначенні пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до пункту 2 частини 2 статті 114 Закону №1058. На день подання заяви про призначення пенсії вік позивача становив 56 років 03 місяці, страховий стаж позивача - 27 років 00 місяців 11 днів, пільговий стаж роботи за Списком № 2 не визначено. Зарахування періоду роботи на пільгових умовах із шкідливими і важкими умовами праці за Списком № 2 за наданими документами не передбачено, оскільки не надано довідку, підтверджуючу пільговий характер роботи, відповідно до п. 20 Порядку підтвердження наявного стажу роботи для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 № 637, зі змінами. Оскільки позивачем разом із заявою про призначення пенсії за віком на пільгових умовах не надано документів, які підтверджують право на пільгове обчислення стажу, то Головне управління немає підстав для зарахування періоду роботи з 03.07.1989 по 01.03.2012 до пільгового стажу позивача для призначення пенсії згідно статті 114 Закону № 1058. Відтак, вважає вимоги позовної заяви такими, що не підлягають задоволенню з огляду на їх необґрунтованість. Одночасно дії відповідача вважає такими, що в повному обсязі відповідають нормам чинного законодавства.

Відповідно до положень ч.5 ст.262, ч.1 ст.263 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у письмовому провадженні) за наявними у справі матеріалами.

Суд зазначає, що судове рішення у справі, постановлене у письмовому провадженні, складено у повному обсязі відповідно до ч.4 ст.243 КАС України, з врахуванням положень ст.263 КАС України.

Згідно з ч.5 ст.250 КАС України датою ухвалення судового рішення в порядку письмового провадження є дата складення повного судового рішення.

Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються вимоги позову, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступні обставини справи та надав їм правову оцінку.

ОСОБА_1 26.05.2025 року звернувся до територіального управління Пенсійного органу із заявою про призначення пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до частини 2 статті 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

За принципом екстериторіальності заяву позивача розглянуто Головним управлінням Пенсійного фонду України в Миколаївській області.

Рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області № 54 від 02.06.2025 року позивачу відмовлено у призначені пенсії за віком на пільгових умовах у зв`язку з відсутністю необхідного страхового та пільгового стажу.

Згідно прийнятого рішення встановлено, що на день подання заяви страховий стаж ОСОБА_1 становить 27 років 00 місяців 11 днів, пільговий стаж роботи за Списком № 2 не визначено. Результати розгляду документів, доданих до заяви:

- страховий стаж за періоди роботи з 01.01.2004 обчислено за даними реєстру застрахованих осіб про нарахування доходу та сплату страхових внесків;

- надано інформаційний лист від 12.02.2024 № 06 (лист від 12.02.2024), виданий ПАТ «Андезит» про неможливість надати довідку підтверджуючу зайнятість повний робочий день на роботах із шкідливими і важкими умовами праці за Списком № 2 за період роботи з 03.07.1989 по 01.03.2012, оскільки втрачено значну частину кадрової документації (первинних документів), в тому числі документації, що стосується періоду роботи заявника. До листа від 12.02.2024 додано копію інформаційного листа від 16.09.2021 № 12475/106/25-2021 Головного управління національної поліції в Закарпатській області шодо факту викликів працівників поліції з приводу проникнення на територію ПАТ «Андезит»;

- наявні заяви ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , про підтвердження трудової діяльності заявника за період роботи з 03.07.1989 по 01.03.2012 на посаді шліфувальника Радванського кар`єру ВАТ Закарпатнерудпром» (згодом ПАТ «Андезит»). Зарахування періоду роботи на пільгових умовах із шкідливими і важкими умовами праці за Списком № 2 за наданими документами не передбачено, оскільки не надано довідку, підтверджуючу пільговий характер роботи, відповідно до п. 20 Порядку підтвердження наявного стажу роботи для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 № 637, зі змінами.

Позивач, не погодившись з відмовою відповідача у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах, звернувся до суду.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд зважає на таке.

Згідно з частиною другою статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи, зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 46 Конституції України встановлено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

За приписами пункту 6 частини першої статті 92 Конституції України основи соціального захисту, форми і види пенсійного забезпечення визначаються виключно законами України.

Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг визначає Закон України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» №1058-IV від 09.07.2003 (далі - Закон №1058).

Відповідно до частини 1 статті 114 Закону №1058 право на пенсію за віком на пільгових умовах незалежно від місця останньої роботи мають особи, які працювали на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1 та на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, на роботах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, зазначених у частинах другій і третій цієї статті, а пенсії за вислугу років - на умовах, зазначених у частині четвертій цієї статті. Розміри пенсій для осіб, визначених цією статтею, обчислюються відповідно до статті 27 та з урахуванням норм статті 28 цього Закону.

На підставі пункту 2 частини 2 статті 114 Закону №1058 на пільгових умовах пенсія за віком призначається працівникам, зайнятим повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, - після досягнення 55 років і за наявності страхового стажу не менше 30 років у чоловіків, з них не менше 12 років 6 місяців на зазначених роботах, і не менше 25 років у жінок, з них не менше 10 років на зазначених роботах.

Частиною 1 статті 44 Закону №1058 встановлено, що заява про призначення (перерахунок) пенсії та необхідні документи подаються до територіального органу Пенсійного фонду або до уповноваженого ним органу чи уповноваженій особі в порядку, визначеному правлінням Пенсійного фонду за погодженням із центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сферах трудових відносин, соціального захисту населення, особисто або через представника, який діє на підставі виданої йому довіреності, посвідченої нотаріально.

Статтею 62 Закону України «Про пенсійне забезпечення» та пунктом 3 постанови Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 року № 637 «Про затвердження Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній» передбачено, що за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.

Згідно з пунктом 20 вказаної постанови, у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників (додаток № 5). У довідці має бути вказано: періоди роботи, що зараховуються до спеціального стажу; професія або посада; характер виконуваної роботи; розділ, підрозділ, пункт, найменування списків або їх номери, до якого включається цей період роботи; первинні документи за час виконання роботи, на підставі яких видана зазначена довідка. У разі відсутності правонаступника підтвердження періодів роботи, що зараховуються до трудового стажу для призначення пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установленої для окремих категорій працівників, здійснюється у порядку, визначеному Пенсійним фондом України за погодженням з Мінсоцполітики та Мінфіном.

З системного аналізу наведених норм судом зроблено висновок про те, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка, тоді як підтвердження трудового стажу на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами можливе лише у випадку її відсутності або відсутності в ній записів.

Порядок застосування Списків №1 та №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників при обчисленні стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах затверджено наказом Міністерства праці та соціальної політики України № 383 від 18 листопада 2005 року та зареєстровано в Міністерстві юстиції України 01 грудня 2005 року за №1451/11731 (далі - Порядок №383).

Відповідно до пункту 3 Порядку №383 при визначенні права на пенсію за віком на пільгових умовах застосовуються Списки, що чинні на період роботи особи. До пільгового стажу зараховується весь період роботи на відповідних посадах або за професіями незалежно від дати їх внесення до Списків за умови підтвердження документами відповідних умов праці за час виконання роботи до 21 серпня 1992 року та за результатами проведення атестації робочих місць за умовами праці після 21 серпня 1992 року.

Отже, однією із умов зарахування до пільгового стажу певного періоду роботи на відповідній посаді або за професією є включення цієї посади або професії до Списків, що діяли в період такої роботи.

Постановами Ради Міністрів СРСР від 22.08.1956 №1173 (за період роботи до 1 січня 1992 року); Кабінету Міністрів СРСР від 26.01.1991 №10; Кабінету Міністрів України від 11.03.1994 №162, від 16.01.2003 №36 та від 24.06.2016 №461 (зі змінами) затверджено Список №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників на роботах із шкідливими і важкими умовами праці, зайнятість в яких повний робочий день дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, до переліку яких віднесено професія (посада), зокрема «шліфувальника-полірувальника виробів з каменю».

Згідно з пунктом 10 Порядку застосування Списків №1 і №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників при обчисленні стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затвердженого наказом Міністерства праці та соціальної політики України від 18.11.2005 №383 для підтвердження стажу роботи зі шкідливими і важкими умовами праці необхідно подати трудову книжку із оформленими належним чином записами про займану посаду і період виконуваної роботи, виписку із наказу по підприємству про проведення атестації на відповідному робочому місці та, у разі відсутності в трудовій книжці відомостей, що визначають право на пенсію на пільгових умовах, уточнюючу довідку, передбачену пунктом 20 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 №637.

З трудової книжки позивача НОМЕР_2 судом встановлено:

- згідно запису № 1, 2 позивач з 01.07.1986 по 01.08.1986 працював у Радванському кар`єрі ВАТ «Закарпатнерудпром» на посаді шліфувальника І розряду;

- згідно запису №3 трудової книжки з 15.05.1987 року по 15.05.1989 року позивач служив в армії;

- згідно запису №4-5 позивач з 03.07.1989 року по 02.01.1991 року працював на Радванському кар`єрі ВАТ «Закарпатнерудпром» в каменеобробному цеху шліфувальником. Так, 02.01.1991 року у зв`язку із перетворенням Радванського кар`єра ВАТ «Закарпатнерудпром» в мале підприємство «Андезит» позивач звільнений по переводу в мале підприємство «Андезит» на підставі ст. 36 п. 5 КЗ ТУССР;

- згідно запису №6-11 позивач з 02.01.1991 року по 01.03.2012 року працював в МП «Андезит», яке неодноразово змінювало свою назву (в подальшому ПрАТ «Андезит») на посаді шліфувальника-полірувальника виробів з каменю.

Таким чином, досліджені судом докази засвідчили, що в спірні періоди роботи позивач працював на роботах, які віднесені до Списку №2.

Разом з тим позивачем надано відповідачу відомості про те, що він 29.01.2024 року звертався до Голови правління Приватного акціонерного товариства «Андезит» із заявою про надання підтверджуючих документів про роботу у ПрАТ «Андезит».

Листом від 12.02.2024 року ПрАТ «Андезит» за результатами розгляду заяви позивача про надання довідки про пільговий стаж роботи на підприємстві за період з 03.07.1989 р. по 01.03.2012 року, повідомив про неможливість надати такі та зазначив наступне: «…ПрАТ «АНДЕЗИТ» не має можливості видати Вам довідку про стаж роботи на підприємстві ПрАТ «Андезит» для отримання пільгової пенсії відповідно до Списку №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників на роботах із шкідливими і важкими умовами праці, зайнятість на яких повний робочий день дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, оскільки в результаті неодноразових крадіжок у приміщеннях ПрАТ «Андезит» за адресою: м. Ужгород, вул. Гранітна, що мали місце у період з 2019 року по вересень 2021 року (копія листа Ужгородського районного управління поліції щодо проникнень на територію підприємства додається), було втрачено значну частину кадрової документації товариства (первинних документів), в тому числі документації, що стосується Вашої роботи на підприємстві ПрАТ «Андезит».

Також позивачем надано нотаріально посвідчені заяви від 23.05.2025 ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , про підтвердження трудової діяльності ОСОБА_1 за період роботи з 03.07.1989 по 01.03.2012 на посаді шліфувальника Радванського кар`єру ВАТ Закарпатнерудпром» (згодом ПрАТ «Андезит»). Такі відомості підтверджуються записами їх трудових книжок - ОСОБА_2 серії НОМЕР_3 від 25.03.1980р. та ОСОБА_3 серії НОМЕР_4 від 14.07.1987р.

Суд зазначає, що атестація робочих місць здійснюється на підприємствах, в організаціях та установах незалежно від форм власності і господарювання згідно з Порядком проведення атестації робочих місць за умовами праці, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 01.08.1992 № 442 (далі по тексту - Порядок № 42) та Методичними рекомендаціями для проведення атестації робочих місць за умовами праці, затвердженими Міністерством праці України від 01.09.1992 № 41.

Пунктами 8 та 9 Порядку №442 встановлено, що відомості про результати атестації робочих місць заносяться до карти умов праці, форма якої затверджується Мінсоцполітики разом з МОЗ. Перелік робочих місць, виробництв, професій і посад з пільговим пенсійним забезпеченням працівників після погодження з профспілковим комітетом затверджується наказом по підприємству, організації і зберігається протягом 50 років. Витяги з наказу додаються до трудової книжки працівників, професії та посади яких внесено до переліку.

Зміст наведених норм свідчить про те, що своєчасно проведена атестація робочих місць за умовами праці є одним із заходів соціального захисту працівників, який має сприяти реалізації прав на здорові й безпечні умови праці, пільги та компенсації за роботу у несприятливих умовах, пільгове пенсійне забезпечення тощо.

При цьому особа, яка працює на посаді, віднесеній до Списку №2, робоче місце по якій підлягає атестації, відповідно до Порядку №442, не наділена жодними правами (повноваженнями, обов`язками), які б могли вплинути на своєчасність проведення атестації робочих місць.

Так, на працівника, зайнятого на роботах із особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, не можна покладати відповідальність за непроведення або несвоєчасне проведення атестації робочих місць за умовами праці. Непроведення або несвоєчасне проведення атестації робочих місць власником підприємств або уповноваженим ним органом не може позбавляти громадян їх конституційного права на соціальний захист, у тому числі щодо надання пенсій за віком на пільгових умовах. Контроль за додержанням підприємствами правил проведення атестації робочих місць за умовами праці покладається на відповідні повноважні державні контролюючі органи, зокрема Держпраці.

Отже, особи, які зайняті на роботах з особливо шкідливими та особливо важкими умовами праці за Списком №2, але з вини власника на таких підприємствах не було проведено атестацію робочого місця та/чи порушено норми законодавства при її проведенні, у тому числі, але не виключно, оформленні документів щодо неї, мають право на зарахування стажу роботи на таких посадах до спеціального стажу, необхідного для призначення пенсії за віком на пільгових умовах Списком №2.

Аналогічні висновки викладені в постанові Великої Палати Верховного Суду від 19.02.2020 у справі 520/15025/16-а.

В оскаржуваному рішенні відповідач посилається на ненадання позивачем довідки для підтвердження пільгового характеру роботи згідно положення п. 20 Порядку підтвердження наявного стажу роботи для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 № 637, зі змінами (далі Порядок №637).

Суд вказує, що згідно п. 20 Порядку №637 у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального стажу роботи приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників (додаток № 5). У довідці повинно бути вказано періоди роботи, що зараховуються до спеціального стажу; професія або посада; характер виконуваної роботи; розділ, підрозділ, пункт, найменування списків або їх номери, до яких включається цей період роботи; первинні документи за час виконання роботи, на підставі яких видана зазначена довідка, в тому числі виписки або довідки, складені на основі даних, наявних в інформаційних (автоматизованих) та/або інформаційно-комунікаційних системах підприємств, установ, організацій.

Суд звертає увагу, що у трудовій книжці позивача наявні всі необхідні відомості щодо спірних періодів, які підлягають зарахуванню до пільгового стажу позивача.

Крім того неможливість ПрАТ «Андезит» видати позивачу довідку про стаж роботи на підприємстві ПрАТ «Андезит» для отримання пільгової пенсії відповідно до Списку №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників на роботах із шкідливими і важкими умовами праці, зайнятість на яких повний робочий день дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, не може слугувати підставою для позбавлення позивача права на пенсійне забезпечення.

Суд констатує, що записами в трудовій книжці підтверджується, що позивач у спірні періоди працював на посаді шліфувальника каменю та шліфувальника-полірувальника виробів з каменю. Водночас, займана позивачем посада передбачалась серед професій, вказаних у розділі «Загальні професії» Списку №2 виробництв, цехів, професій і посад з важкими умовами праці, роботи в яких надає право на пенсію на пільгових умовах і у пільгових розмірах, затвердженою постановою Ради Міністрів СРСР від 22.08.1956 №1173.

Враховуючи вищенаведене, суд дійшов висновку про протиправність незарахування відповідачем періодів роботи з 01.07.1986 року по 01.08.1986 року та з 03.07.1989 по 01.03.2012 року до пільгового стажу за Списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників на роботах із шкідливими і важкими умовами праці, зайнятість в яких повний робочий день дає право на пенсію за віком та пільгових умовах, а тому слід зобов`язати відповідача зарахувати позивачу вищевказані періоди до його пільгового стажу за Списком №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, зайнятість в яких дає право на пенсію за віком на пільгових умовах періодів роботи.

Суд зауважує, що Рішення повинно містити чіткі і зрозумілі, а також з посиланням на правові норми, критерії оцінки трудової діяльності особи, що звернулась за призначенням пенсії. В рішенні пенсійного органу за загальним правилом повинно бути надано оцінку всім періодам роботи особи, що вказані в трудовій книжці позивача, оскільки і особа, і суд (якщо рішення пенсійного органу оскаржено) повинен чітко розуміти періоди і підстави, що зараховані/не зараховані для призначення пенсії.

Підсумовуючи все вищенаведене та встановлене при розгляді справи, суд вважає, що пенсійні органи повинні використовувати всі передбачені законом повноваження задля повного та об`єктивного розгляду заяви про призначення пенсії, виходячи з тих обставин, що склалися.

Отже, рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області № 54 від 02.06.2025 року не відповідає критеріям правомірності, передбаченим ч.2 ст.2 Кодексу адміністративного судочинства України, а тому підлягає скасуванню.

Щодо вимоги про зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області призначити позивачу пенсію за віком на пільгових умовах за Списком №2 з моменту права на її виникнення, суд зазначає наступне.

Статтею 58 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» визначено, що Пенсійний фонд є органом, який призначає пенсії та підготовляє документи для її виплати. Тобто, Пенсійний фонд має виключну компетенцію в питаннях призначення пенсії.

Суд не може підміняти пенсійний орган, уповноважений на виконання функцій з розрахунку та призначення пенсій громадянам, та на свій розсуд розраховувати страховий стаж позивача, у зв`язку з чим позовні вимоги в цій частині задоволенню не підлягають.

При цьому, суд враховує ту обставину, що у силу абзацу 13 пункту 4.2 Порядку №22-1 (у редакції постанови Пенсійного фонду від 16.12.2020 №25-1) після реєстрації заяви та сканування копій документів засобами програмного забезпечення за принципом екстериторіальності визначається структурний підрозділ органу, що призначає пенсію, який формує атрибути сканованих документів (із зазначенням часу їх створення), електронну пенсійну справу.

А відповідно до абзацу 1 пункту 4.10 Порядку №22-1, після призначення пенсії, поновлення виплати раніше призначеної пенсії, переведення з одного виду пенсії на інший електронна пенсійна справа засобами програмного забезпечення передається до органу, що призначає пенсію, за місцем проживання (реєстрації)/фактичного місця проживання особи для здійснення виплати пенсії.

За таких обставин, оскільки у спірних відносинах компетентним органом для розгляду заяви позивача про призначення пенсії за віком визначено Головне управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області, то саме цей орган і має завершити процедуру розгляду заяви про призначення позивачу пенсії за віком.

З урахуванням дискреційних повноважень пенсійного органу на прийняття рішення про призначення пенсії та визначення підстав, за яких призначається пенсія або приймається рішення про відмову в її призначенні, суд дійшов висновку про зобов`язання відповідача повторно розглянути заяву позивача від 26.05.2025 року про призначення пенсії за віком на пільгових умовах за списком №2.

Згідно частин 1, 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Доказів, які б спростували доводи позивача, відповідач суду не надав. З огляду на вищевикладене, суд дійшов висновку, що позовні вимоги є такими, що підлягають частковому задоволенню.

Відповідно до ч. 3 ст. 139 КАС при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

Позивачем при зверненні до суду сплачено судовий збір у розмірі 968,96 грн. Враховуючи часткове задоволення позову, суд дійшов висновку про необхідність стягнення з відповідача за рахунок його бюджетних асигнувань на користь позивача судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 484,48 грн.

На підставі викладеного, керуючись статтями 9, 72-90, 242-246, 250, 255, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області (вул. Морехідна, буд. 1, м. Миколаїв, Миколаївська обл., Миколаївський р-н, 54008, ) про визнання дій протиправними і зобов`язання вчинити певні дії - задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області № 54 від 02.06.2025 року про відмову ОСОБА_1 у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах за Списком №2.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області зарахувати ОСОБА_1 до пільгового стажу за Списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників на роботах із шкідливими і важкими умовами праці, зайнятість в яких повний робочий день дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, періодів роботи з 01.07.1986 року по 01.08.1986 року та з 03.07.1989 по 01.03.2012 року згідно трудової книжки серії НОМЕР_5 та повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 26.05.2025 року про призначення пенсії за віком на пільгових умовах по Списку № 2 відповідно до статті 114 частини 2 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», з урахуванням правової оцінки, наданої судом у цьому рішенні.

У задоволенні решти позовних вимог - відмовити.

Стягнути на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області (вул. Морехідна, буд. 1, м. Миколаїв, Миколаївська обл., Миколаївський р-н, 54008, ) судові витрати зі сплати судового збору у сумі 484,48 грн. (чотириста вісімдесят чотири гривні 48 копійок).

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги, рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту судового рішення безпосередньо до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

СуддяМ.М. Луцович