Справа № 300/7389/24
Суддя: Васильєва І.А.
Дата ухвалення: 2026-01-19 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

19 січня 2026 року

м. Київ

справа №300/7389/24

адміністративне провадження № К/990/52699/25

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

судді-доповідача Васильєвої І.А.,

суддів: Ханової Р.Ф., Юрченко В.П.,

перевіривши матеріали касаційної скарги Головного управління ДПС в Івано-Франківській області на рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 18.06.2025 та постанову Восьмого апеляційного адміністративного суду від 27.11.2025 у справі №300/7389/24 за позовом Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Головного управління ДПС в Івано-Франківській області про визнання протиправним та скасування податкового-повідомлення рішення,

УСТАНОВИВ:

Фізична особа-підприємець ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом до Головного управління ДПС в Івано-Франківській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення від 19.06.2024 014926/0706, яким до позивача застосовано штрафні санкції за порушення законодавства про патентування, норм регулювання обігу готівки та застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг в сумі 368.518,00 грн.

Рішенням Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 18.06.2025, залишеним без змін постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 27.11.2025, позов задоволено частково. Визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення-рішення Головного управління ДПС в Івано-Франківській області від 19.06.2024 №014926/0706 в частині застосування до фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 штрафних санкцій в сумі 368.018,00 грн. В задоволенні решти позовних вимог відмовлено. Справа розглядалася в порядку загального позовного провадження.

До Верховного Суду 16.12.2025 надійшла касаційна скарга Головного управління ДПС в Івано-Франківській області на рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 18.06.2025 та постанову Восьмого апеляційного адміністративного суду від 27.11.2025 у справі №300/7389/24.

Ухвалою Верховного Суду від 30.12.2025 касаційну скаргу залишено без руху, встановлено скаржнику десятиденний строк з дня вручення копії цієї ухвали для усунення недоліків касаційної скарги шляхом належного викладення підстав касаційного оскарження, сплати судового збору в сумі 5896,28 грн та надання оригіналу платіжного документа.

На виконання вимог вказаної ухвали контролюючим органом надіслано клопотання щодо усунення недоліків касаційної скарги, уточнено підстави касаційного оскарження, надано платіжну інструкцію від 26.12.2025 №2410, відповідно до якої сплачено 60560,00 грн судового збору за подання касаційної скарги.

Податковим органом вказано підставою касаційного оскарження пункт 3 частини 4 статті 328 КАС України, зауважено, що предметом спору в даній адміністративній справі є момент виникнення порушення вимог статті 11 Закону України від 19.12.1995 №481/95 «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового коньячного та плодового алкогольних напоїв, тютюнових виробів, рідин, що використовуються в електронних сигаретах та пального» постанова Кабінету Міністрів України від 27.12.2010 №1251 «Про затвердження Положення про виготовлення зберігання, продаж марок акцизного податку та маркування алкогольних напоїв тютюнових виробів рідин, що використовуються в електронних сигаретах зберігання алкогольних напоїв з підробленими марками акцизного податку.

Разом з цим, скаржником вказано про неврахування судами правової позиції Верховного Суду, викладеної у постановах від 23.10.2020 у справі №816/2932/15, від 06.08.2019 у справі №160/8441/18, від 29.05.2020 у справі №826/27811/15, від 12.06.2018 у справі №821/597/17, від 26.04.2019 у справі №806/252/16 та інших щодо застосування статті 44 Податкового кодексу України.

Верховний Суд зауважує, що оскарження судових рішень через неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права, якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку, передбачено пунктом 1 частини 4 статті 328 КАС України.

Отже, податковим органом невірно вказано підставу касаційного оскарження.

Скаржником не взято до уваги, що судові рішення суду касаційної інстанції ґрунтуються на конкретних фактичних обставинах справи, які залежать від їх повноти, характеру, об`єктивності, юридичного значення. Посилання на постанови Верховного Суду у скарзі зроблено без аналізу та врахування обставин справ, за яких суд касаційної інстанції зробив ці висновки, які стосуються здебільшого оцінки встановлених судами обставин та досліджених ними доказів.

Як встановлено зі змісту оскаржуваних рішень, судом апеляційної інстанції враховано правові висновки Верховного Суду, викладені у постановах від 27.12.2023 у справі №280/1998/23, зроблено висновок, що позивач надав як саму форму обліку, так і документи, на підставі яких вона складена, що підтверджує ведення обліку товарних запасів за місцем реалізації. Втім, відповідач не надав оцінки вказаним документам, і не навів причин їх неврахування при винесенні спірного ППР. Позивач під час проведення перевірки підтвердив ведення обліку товарних запасів, які на момент перевірки знаходились у місці продажу

Контролюючим органом не обґрунтовано, в чому полягало неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права судами попередніх інстанцій. Доводи касаційної скарги зводяться до викладення фактичних обставин справи, цитування норм податкового законодавства, висловлення незгоди з наданою судом апеляційної інстанції правовою оцінкою наявних у матеріалах цієї справи доказів у сукупності зі встановленими у справі обставинами, переоцінки доказів, що не є належним викладенням підстав касаційного оскарження.

Верховний Суд зауважує, що посилання скаржника на порушення судами норм процесуального права не підміняють визначення підстав касаційного оскарження та також не можуть вважатися належним правовим обґрунтуванням касаційної скарги у розумінні частини 4 статті 328 цього Кодексу. Невстановлення судами обставин справи від яких, як вважає скаржник, залежить правильність вирішення спору, знаходиться у площині дослідження та оцінки судом доказів у справі, що може бути підставою касаційного оскарження, передбаченою пунктом 4 частини 4 статті 328 та відповідним пунктом частини 2 статті 353 КАС України, однак скаржником не вказано дану підставу касаційного оскарження.

Враховуючи межі перегляду судом касаційної інстанції, визначені статтею 341 КАС України, суд касаційної інстанції не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати чи приймати до розгляду нові докази або додатково перевіряти докази.

Верховний Суд зазначає, що у касаційній скарзі скаржник повинен навести мотиви незгоди з судовим рішенням з урахуванням передбачених КАС України підстав для його скасування або зміни (статті 351-354 Кодексу) з вказівкою на конкретні висновки суду, рішення якого оскаржується, із одночасним зазначенням норм права (пункт, частина, стаття), які неправильно застосовані цим судом при прийнятті відповідного висновку. Касаційна скарга повинна містити посилання на конкретні порушення відповідної норми (норм) права чи неправильність її (їх) застосування. Скаржник повинен зазначити конкретні порушення, що є підставами для скасування або зміни судового рішення (рішень), які, на його думку, допущені судом при його (їх) ухваленні, та навести аргументи в обґрунтування своєї позиції.

З урахуванням змін до КАС України, які набрали чинності 08.02.2020, суд касаційної інстанції переглядає судові рішення в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, а тому відсутність у касаційній скарзі визначених законом підстав касаційного оскарження унеможливлює її прийняття та відкриття касаційного провадження.

Суд касаційної інстанції не може самостійно визначати підстави касаційного оскарження, такий обов`язок покладено на особу, яка оскаржує судові рішення, оскільки в ухвалі про відкриття касаційного провадження зазначаються підстава (підстави) відкриття касаційного провадження, а в подальшому саме в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, суд касаційної інстанції переглядає судові рішення (частини 1, 3 статті 341 КАС України).

Перевіркою змісту поданої у цій справі касаційної скарги встановлено, що у ній не викладені передбачені частиною 4 статті 328 КАС України підстави для оскарження судових рішень в касаційному порядку.

Таким чином, недоліки касаційної скарги, які стали підставою для залишення її без руху, скаржником не усунуто в повному обсязі.

Відповідно до частини 2 статті 332 КАС України до касаційної скарги, яка не оформлена відповідно до вимог, встановлених статтею 330 цього Кодексу, застосовуються положення статті 169 цього Кодексу.

Згідно положень пункту 1 частини 4 статті 169 КАС України позовна заява повертається позивачеві, якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви, яку залишено без руху, у встановлений судом строк.

Відповідно до вищенаведеного, керуючись статтями 169, 328, 330, 332, 355, 359 КАС України,

УХВАЛИВ:

Касаційну скаргу Головного управління ДПС в Івано-Франківській області на рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 18.06.2025 та постанову Восьмого апеляційного адміністративного суду від 27.11.2025 у справі №300/7389/24 повернути особі, яка її подала.

Роз`яснити, що повернення касаційної скарги не позбавляє права повторного звернення до суду касаційної інстанції в порядку, встановленому законом.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддями та не може бути оскаржена.

Судді І.А. Васильєва
Р.Ф. Ханова В.П. Юрченко