Справа № 140/447/26
Суддя: Каленюк Жанна Василівна
Дата ухвалення: 2026-01-19 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОЛИНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

про залишення позовної заяви без руху

19 січня 2026 року ЛуцькСправа № 140/447/26
Суддя Волинського окружного адміністративного суду Каленюк Ж.В., вивчивши позовну заяву ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до Військової частини НОМЕР_1 з позовом про визнання протиправними дій щодо нарахування додаткової винагороди за період з травня 2023 року по 08 жовтня 2023 року та з 01 квітня 2024 року по 31 липня 2024 року із розрахунку 30000,00 грн щомісячно у порушення вимог абзацу третього пункту 1-1 постанови Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 року №168 Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану (далі Постанова №168); зобов`язання здійснити перерахунок розміру додаткової винагороди за період з травня 2023 року по 08 жовтня 2023 року та з 01 квітня 2024 року по 31 липня 2024 року із розрахунку 50000,00 грн щомісячно відповідно до абзацу третього пункту 1-1 Постанови №168, нарахувати та виплатити недоплачену суму додаткової винагороди.

Відповідно до пунктів 3, 5 частини першої статті 171 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) суддя після одержання позовної заяви з`ясовує, чи відповідає позовна заява вимогам, встановленим статтями 160, 161, 172 цього Кодексу; чи позов подано у строк, установлений законом (якщо позов подано з пропущенням встановленого законом строку звернення до суду, то чи достатньо підстав для визнання причин пропуску строку звернення до суду поважними).

Цей спір стосується виплати позивачу як військовослужбовцю додаткової винагороди, установленої Постановою №168, у період проходження ним військової служби (з травня 2023 року по 08 жовтня 2023 року та з 01 квітня 2024 року по 31 липня 2024 року).

Військова служба відповідає визначенню публічної служби (пункт 17 частини першої статті 4 КАС України).

За правилами частини п`ятої статті 122 КАС України для звернення до суду у справах щодо прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби встановлюється місячний строк.

Водночас частина п`ята статті 122 КАС України не містить прямих приписів, які б закріплювали положення щодо стягнення належних працівникові виплат під час проходження ним публічної служби.

Проте за приписами частини першої статті 122 КАС України строки звернення до адміністративного суду можуть установлюватися не лише цим Кодексом, а й іншими законами.

Верховний Суд у постанові від 25 квітня 2023 року у справі №380/15245/22 сформував висновок щодо строку звернення до суду у справах, пов`язаних з недотриманням законодавства про оплату праці військовослужбовців, та з огляду на гарантування конституційного права на своєчасне одержання винагороди за працю та рівність усіх працівників у цьому праві положення статті 233 Кодексу законів про працю України (далі - КЗпП України) в частині, що стосуються строку звернення до суду у справах, пов`язаних з недотриманням законодавства про оплату праці, мають перевагу в застосуванні перед частиною п`ятою статті 122 КАС України.

Частиною другою статті 233 КЗпП України (в редакції Закону України від 01 липня 2022 року №2352-ІХ Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо оптимізації трудових відносин, який набрав чинності 19 липня 2022 року, далі - Закон №2352-ІХ) частини першу і другу статті 233 КЗпП України викладено у новій редакції:

Працівник може звернутися із заявою про вирішення трудового спору безпосередньо до суду в тримісячний строк з дня, коли він дізнався або повинен був дізнатися про порушення свого права, крім випадків, передбачених частиною другою цієї статті.

Із заявою про вирішення трудового спору у справах про звільнення працівник має право звернутися до суду в місячний строк з дня вручення копії наказу (розпорядження) про звільнення, а у справах про виплату всіх сум, що належать працівникові при звільненні, - у тримісячний строк з дня одержання ним письмового повідомлення про суми, нараховані та виплачені йому при звільненні (стаття 116).

При цьому відповідно до пункту 1 глави XIX Прикінцеві положення КЗпП України під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтею 233 цього Кодексу, продовжуються на строк дії такого карантину.

Постановою Кабінету Міністрів України від 27 червня 2023 року №651 Про відміну на всій території України карантину, встановленого з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2 з 24 години 00 хвилин 30 червня 2023 року на всій території України відмінено карантин.

З урахуванням пункту 1 глави XIX Прикінцеві положення КЗпП України та постанови Кабінету Міністрів України від 27 червня 2023 року №651, відлік тримісячного строку звернення до суду зі спорами, визначеними статтею 233 КЗпП України, правовідносини у яких виникли після 19 липня 2022 року, почався 01 липня 2023 року.

Для обчислення строку, передбаченого статтею 233 КЗпП України в редакції Закону №2352-IX, обставина завершення карантину підлягає обов`язковому врахуванню, проте ключовим для визначення початку відліку строку є день, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення свого права (частина перша), або день отримання працівником письмового повідомлення про суми, нараховані та виплачені при звільненні (частина друга).

Спірні правовідносини стосуються періоду після 19 липня 2022 року, тобто регулюються вже нині чинною редакцією статті 233 КЗпП України.

Необхідно зазначити, що перебіг строку на звернення до адміністративного суду починається від дня виникнення права на адміністративний позов, тобто, коли особа дізналася або могла дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Позивачем заявлено вимоги щодо виплати додаткової винагороди згідно з Постановою №168 під час проходження публічної служби.

Механізм та умови виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України, Державної спеціальної служби транспорту України та деяким іншим особам визначає Порядок виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам, затверджений наказом Міністерства оборони України від 07 червня 2018 року №260 (зареєстровано в Міністерстві юстиції України 26 червня 2018 року за №745/32197, далі - Порядок №260).

Пунктом 2 розділу I Порядку №260 установлено, що грошове забезпечення включає: щомісячні основні види грошового забезпечення; щомісячні додаткові види грошового забезпечення; одноразові додаткові види грошового забезпечення. До одноразових додаткових видів грошового забезпечення належать: винагороди (крім винагороди військовослужбовцям, які обіймають посади, пов`язані з безпосереднім виконанням завдань із забезпечення кібербезпеки та кіберзахисту, винагороди за особливості проходження служби (навчання) під час воєнного стану (особливого періоду)), а також додаткова винагорода та одноразова винагорода на період дії воєнного стану; допомоги.

Відповідно до пункту 8 розділу I Порядку № 260 грошове забезпечення виплачується в межах асигнувань, передбачених у кошторисі військової частини на грошове забезпечення військовослужбовців. Грошове забезпечення виплачується: щомісячні основні та додаткові види - в поточному місяці за минулий; одноразові додаткові види - в місяці видання наказу про виплату або в наступному після місяця, в якому наказом оголошено про виплату (з урахуванням вимог Бюджетного кодексу України).

У постанові від 19 листопада 2025 року у справі №420/27284/24 Верховний Суд у складі cудової палати з розгляду справ щодо виборчого процесу та референдуму, а також захисту політичних прав громадян Касаційного адміністративного суду вирішував питання строку звернення до суду з вимогами про виплату додаткової винагороди, передбаченої Постановою №168, та аналізуючи приписи розділу ХХХІV, яким Порядок №260 доповнено наказом Міністерства оброни України від 25 січня 2023 року №44 (застосовується з 01 лютого 2023 року), та зміни, внесені наказом Міністерства оборони України від 26 вересня 2023 року №566 (набрав чинності 29 вересня 2023 року), виснував, що додаткова винагорода виплачується у місяці видання наказу про виплату такої винагороди. Передумовою видання наказу є подання рапорту командиром. При цьому приписи Порядку №260 не місять положень щодо строку на подання таких рапортів.

Оскільки щомісячні основні та додаткові види виплачуються разом, отримуючи виплату грошового забезпечення за певний місяць, без дослідження складових нарахованого та виплаченого грошового забезпечення позивач не має об`єктивної можливості знати про порушення свого права.

Однак особливістю цієї справи є те, що відповідно до наказу командира Військової частини НОМЕР_1 від 31 липня 2024 року №214 ОСОБА_1 виключено зі списків особового складу та всіх видів забезпечення з 31 липня 2024 року (у зв`язку із звільненням з військової служби).

За приписами статей 47, 116 КЗпП України у день звільнення роботодавець проводить із працівником повний розрахунок та письмово повідомляє про нараховані та виплачені йому суми при звільненні. З наведеними нормами корелюється частина друга статті 233 КЗпП України, яка перебіг строку звернення до суду пов`язує з обставиною отримання працівником повідомлення про нараховані та виплачені йому суми.

Матеріали позовної заяви містять довідку Військової частини НОМЕР_1 від 15 серпня 2025 року №3-48/77-05 про доходи, у якій є відомості про нараховані та виплачені ОСОБА_1 суми грошового забезпечення за період лютий 2023 року - липень 2024 року; окремим рядком виділено суми додаткової винагороди, передбаченої Постановою №168.

Така довідка безумовно забезпечувала можливість отримати повну, достовірну та зрозумілу інформацію про склад і розмір грошового забезпечення за вказаний період, зокрема, і в частині додаткової винагороди, у зв`язку з чим позивач на підставі цього документа міг дізнатися про можливе порушення свого права на грошове забезпечення за відповідний попередній період.

За відсутності інших відомостей про ознайомлення ОСОБА_1 про нараховані та виплачені суми під час проходження військової служби та при звільненні, слід вважати, що від отримання вказаної довідки розпочав перебіг тримісячний строк, установлений частиною другою статті 233 КЗпП України.

Цей позов подано до суду 14 січня 2026 року із пропуском тримісячного строку звернення до суду.

Частиною шостою статті 161 КАС України встановлено, що разі пропуску строку звернення до адміністративного суду позивач зобов`язаний додати до позову заяву про поновлення цього строку та докази поважності причин його пропуску.

Поважними причинами пропуску строку звернення до суду є лише наявність тих обставин, які є об`єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи, пов`язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення відповідних дій та підтверджені належними доказами, тобто які об`єктивно та істотно перешкоджали зверненню до суду та не залежали від волевиявлення особи.

Представник позивача у позовній заяві (в порушення вимог частини шостої статті 161 КАС України не подано окрему заяву про поновлення строку звернення до суду), покликаючись на Рішення Конституційного Суду України від 11 грудня 2025 року №1-р/2025, просила поновити ОСОБА_1 цей строк. Одночасно зазначила, що позивачу раніше не було відомо, чи віднесено посадових осіб фінансово-економічної служби у Військовій частині НОМЕР_1 до осіб, які мають право на отримання додаткової винагороди у розмірах та у порядку, визначених в абзаці третьому пункту 1-1 Постанови №168 у розмірі 50000,00 грн.

Рішенням від 11 грудня 2025 року №1-р/2025 Конституційний Суд України визнав такою, що не відповідає Конституції України (є неконституційною), частину першу статті 233 КЗпП України в частині встановлення тримісячного строку для звернення працівника до суду про стягнення заробітної плати та інших належних працівникові виплат.

Однак за змістом позовної заяви позивач звільнений з військової служби (грошове забезпечення припинено), а у разі звільнення до спору про виплату усіх належних працівнику сум підлягає застосуванню частина друга статті 233 КЗпП України.

Вище вказано, що обчислення тримісячного строку розпочато від отримання довідки про доходи від 15 серпня 2025 року №3-48/7705, яка містить повну інформацвію про суми додаткової винагороди.

Також варто зазначити, що позивачу недостатньо послатися на необізнаність про порушення його прав, а він повинен довести, що не міг дізнатися про порушення свого права й саме із цієї причини не звернувся за його захистом до суду своєчасно.

З огляду на ту обставину, що ОСОБА_1 проходив військову службу на посаді заступника начальника фінансово-економічної служби Військової частини НОМЕР_1 , то очевидним є те, що він мав бути обізнаним як про розмір складових його грошового забезпечення, так і про порядок та умови нарахування і виплати додаткової винагороди, передбаченої Постановою №168.

Наведені представником позивача обставини щодо застосування на території Волинської області графіків аварійних відключень електроенергії та оголошення повітряних тривог відповідають наведеним ознакам поважних причин пропуску строку та не потребують додаткового доказування, оскільки є загальновідомими.

Водночас необхідно зауважити, що такі обставини носять обмежений та тимчасовий характер, адже відключення електроенергії здійснюється за попередньо оприлюдненим графіком і такі відключення у Волинській області не були довготривалими в розрізі доби. Також тривалість та періодичність оголошених на території Волинської області повітряних тривог не є довготривалими та постійними.

Така обставина, як пошук роботи після звільнення з військової служби, не може бути об`єктивною перешкодою для звернення до суду із позовом.

Інші причини пропуску строку звернення до суду, про які вказано у позовній заяві (лікування позивача в медичних закладах) не підтверджені відповідними та належними доказами.

Переконливих фактичних обставин, які б свідчили про дійсні істотні перешкоди чи труднощі для своєчасного звернення позивача до суду за захистом своїх прав, позивачем (його представником) не наведено і не доведено.

Наслідки пропуску строків звернення до адміністративного суду встановлено статтею 123 КАС України, згідно з частинами першою, другою якої у разі подання особою позову після закінчення строків, установлених законом, без заяви про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані судом неповажними, позов залишається без руху. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали особа має право звернутися до суду з заявою про поновлення строку звернення до адміністративного суду або вказати інші підстави для поновлення строку. Якщо заяву не буде подано особою в зазначений строк або вказані нею підстави для поновлення строку звернення до адміністративного суду будуть визнані неповажними, суд повертає позовну заяву.

Згідно з частинами першою, другою статті 169 КАС України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, встановлених статтями 160, 161 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня подання позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху. В ухвалі про залишення позовної заяви без руху зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб і строк їх усунення, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху.

Оскільки позовна заява не відповідає зазначеним вище вимогам, встановленим статтею 161 КАС України, а також відповідно до частини першої статті 123 КАС України, позовну заяву належить залишити без руху, встановивши позивачу строк для усунення недоліків - десять днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху.

Позивачу у цей строк необхідно усунути зазначені недоліки позовної заяви шляхом подання (надіслання) до суду заяви про поновлення строку звернення до суду та доказів поважності причин його пропуску.

Керуючись статтями 123, 160, 161, 169, 171, 248 КАС України, суддя

УХВАЛИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії залишити без руху.

Встановити позивачу строк для усунення недоліків позовної заяви - десять днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею та не може бути оскаржена окремо від рішення суду.

Суддя Ж.В. Каленюк