Справа № 200/4923/25
Суддя: Духневич О.С.
Дата ухвалення: 2026-01-19 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 січня 2026 року Справа№200/4923/25

Донецький окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Духневича О.С.,

розглянувши в порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1 (адреса: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області (адреса: 18000, м. Черкаси, вул. Смілянська, 23, ) про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

04.07.2025 до Донецького окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 , в якій позивач просить суд:

- визнати протиправним та скасувати рішення відповідача № 93 від 04.06.2025 про відмову у призначенні пенсії;

- зобов`язати відповідача повторно розглянути заяву про призначення пенсії від 27.05.2025 зарахувавши до пільгового стажу періоди роботи, що дають право на пенсію відповідно до статті 13 (пункт "в") Закону України "Про пенсійне забезпечення при наявності 25 років страхового стажу, з яких не менше 20 років у сільському господарстві по професіям тракториста та роботи на посадах тракториста тракториста-машиніста: з 05.05.1987 по 12.04.2000, з 12.04.2000 по 31.03.2004, з 01.04.2004 по 21.09.2004, з 19.07.2012 по 01.11.2012, з 28.07.2015 по 30.11.2015, з 09.02.2021 по 08.04.2025.

Обґрунтовуючи позовні вимоги позивач зазначає, що 27.05.2025 звернувся до територіального органу Пенсійного фонду України із заявою про призначення пенсії за віком на пільгових умовах згідно п. «в» ст. 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення.

Рішенням відповідача від 04.06.2025 № 93 позивачу відмовлено у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах у зв`язку із відсутністю пільгового стажу.

Позивач вважає вказане рішення відповідача протиправним та таким, що підлягає скасуванню, оскільки на час звернення до відповідача із заявою про призначення пенсії досяг пенсійного віку та має необхідний пільговий стаж, а саме стаж роботи трактористом-машиністом. Тому з метою захисту своїх прав та інтересів звернувся до суду із цим позовом.

Відповідно до витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 04.07.2025, зазначена вище справа була розподілена та передана судді Давиденко Т.В.

Ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 09.07.2025 відкрито провадження у справі та вирішено її розглядати в порядку спрощеного позовного провадження у письмовому провадженні.

05.08.2025 на адресу суду надійшов відзив на позовну заяву, у якому відповідач просить відмовити у задоволенні позовних вимог повністю.

Обгрунтовуючи відзив відповідач зазначає, що станом на дату звернення, позивачу 55 років 5 місяців 4 дні, страховий стаж становив 27 років 9 місяців 6 днів. До пільгового стажу не зараховано періоди роботи відповідно до довідок від 21.05.2025 № 2, від 08.04.2025 № 12, від 05.05.2025 № 17, оскільки довідки не відповідають вимогам додатку 5 Постанови № 637.

06.08.2025 на адресу суду від позивача надійшла відповідь на відзив. Однак вказана заява судом до уваги не береться, адже справа розглядається з особливостями передбаченими ст. 263 КАС України, а згідно ч. 3 ст. 263 КАС України, у справах визначених частиною першою цієї статті, заявами по суті справи є позов та відзив.

Згідно розпорядження Донецького окружного адміністративного суду від 12.12.2025 № 476 «Щодо повторного автоматичного розподілу справи» на підставі підпункту 2.3.44 пункту 2.3 Положення про автоматизовану систему документообігу суду, затвердженого рішенням Ради суддів України від 11.11.2024 № 39 зі змінами та доповненнями, керуючись частиною 9 статті 31 Кодексу адміністративного судочинства України здійснено повторний автоматизований розподіл справи № 200/4923/25.

Відповідно до витягу з протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 12.12.2025, зазначена вище справа була розподілена та передана судді Духневичу О.С.

Ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 17.12.2025 прийнято до свого провадження адміністративну справу. Витребувано у Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області та Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області: засвідчену належним чином у відповідності до вимог ст. 94 КАС України копію пенсійної справи відносно позивача.

26.12.2025 на виконання ухвали суду від 17.12.2025 відповідачем надано витребувані документи.

Розглянувши матеріали справи, судом встановлені наступні обставини.

27.05.2025 позивач звернувся до Пенсійного фонду із заявою про призначення пенсії за віком на пільгових умовах згідно п. «в» ст. 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення

За принципом екстериторіального прийняття рішень заява була передана для розгляду та ухвалення відповідного рішення до Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області.

Рішенням відповідача від 04.06.2025 № 93 позивачу відмовлено у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах у зв`язку із відсутністю пільгового стажу.

Також повідомлено, що страховий стаж становить 27 років 09 місяців 06 днів, пільговий стаж відсутній. До пільгового стажу не зараховано періоди роботи відповідно до довідок від 21.05.2025 № 2, від 08.04.2025 № 12, від 05.05.2025 № 17, оскільки довідки не відповідають вимогам додатку 5 Постанови № 637.

Не погоджуючись із вказаним рішенням позивач звернувся до суду із цим позовом.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам суд зазначає наступне.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

За приписами п. 6 ч. 1 ст. 92 Конституції України основи соціального захисту, форми і види пенсійного забезпечення визначаються виключно законами України.

Правовідносини, що виникають у сфері пенсійного забезпечення громадян, регулюються Законом України "Про пенсійне забезпечення" від 05.11.91 № 1788-XII (далі-Закон № 1788-XII) та Законом України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" від 09.07.2003 № 1058-IV (далі-Закон № 1058-IV).

Закон № 1788-XII був введений в дію з 01 січня 1992 року в частині норм, що стосуються призначення і виплати пенсій та коригування рівнів пенсій, призначених до введення цього Закону; з 01 квітня 1992 року в повному обсязі.

01 січня 2004 року набув чинності Закон № 1058-IV.

Статтею 8 Закону № 1058-IV передбачено право громадян України на отримання пенсійних виплат та соціальних послуг.

Відповідно до ст. 24 Закону № 1058-IV, страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.

Страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом.

Періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом.

Отже, страховий стаж здобутий до впровадження системи персоніфікованого обліку обчислюється на підставі документів згідно законодавства, що діяло до набрання чинності Закону № 1058-IV.

За приписами п. "в" ч. 1 ст. 13 Закону 1788-XII на пільгових умовах мають право на пенсію за віком, незалежно від місця останньої роботи трактористи-машиністи, безпосередньо зайняті у виробництві сільськогосподарської продукції в колгоспах, радгоспах, інших підприємствах сільського господарства, - чоловіки після досягнення 55 років і при загальному стажі роботи не менше 30 років, з них не менше 20 років на зазначеній роботі.

Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 02.03.2015 № 213-VIII, який набрав чинності з 1 квітня 2015 року, збільшено раніше передбачений пунктом "в" статті 13 Закону № 1788-XII загальний стаж роботи права на пенсію на пільгових умовах, а саме з 25 років до 30 років.

Відповідно до пункту 1 резолютивної частини Рішення № 1-р/2020 визнані такими, що не відповідають Конституції України, стаття 13, частина друга статті 14, пункти "б" - "г" статті 54 Закону № 1788-XII зі змінами, внесеними Законом № 213-VIII.

Згідно з пунктом 3 резолютивної частини зазначеного Рішення застосуванню підлягають стаття 13, частина друга статті 14, пункти "б" - "г" статті 54 Закону № 1788-XII в редакції до внесення змін Законом № 213-VIII для осіб, які працювали до 1 квітня 2015 року на посадах, визначених у вказаних нормах, а саме: на пільгових умовах мають право на пенсію за віком, незалежно від місця останньої роботи, зокрема, трактористи-машиністи, безпосередньо зайняті у виробництві сільськогосподарської продукції в колгоспах, радгоспах, інших підприємствах сільського господарства, - чоловіки після досягнення 55 років і при загальному стажі роботи не менше 25 років, з них не менше 20 років на зазначеній роботі.

Таким чином, Рішенням № 1-р/2020 КСУ визнав неконституційними окремі положення Закону № 1788-XII, у зв`язку із чим вони втратили чинність з дня ухвалення Рішення (пункт 2 резолютивної частини Рішення). Одночасно КСУ встановив, що підлягають застосуванню відповідні норми в редакції до внесення змін Законом № 213-VIII.

Відтак на час виникнення спірних правовідносин Закон № 1788-XII, з урахуванням Рішення № 1-р/2020, встановлював право на пенсію за віком на пільгових умовах трактористам-машиністам після досягнення 55 років і при загальному стажі роботи не менше 25 років, з них не менше 20 років на зазначеній роботі.

Порядок призначення пенсій на пільгових умовах трактористам-машиністам, які безпосередньо зайняті у виробництві сільськогосподарської продукції в колгоспах, радгоспах і на інших підприємствах сільського господарства роз`яснено у листі Міністерства соціального забезпечення № 7 від 20.01.92.

Так, відповідно до роз`яснення, до трактористів-машиністів, безпосередньо зайнятих у виробництві сільськогосподарської продукції, відносяться працівники, які оформлені на роботу трактористами-машиністами, мають відповідне посвідчення, постійно зайняті на тракторах та інших самохідних сільськогосподарських машинах на протязі повного сезону сільськогосподарських робіт в рослинництві та тваринництві. Трактористам-машиністам, які відробили повний польовий період на тракторах та інших самохідних сільськогосподарських машинах, весь рік роботи зараховується до стажу, який дає право на пільгове пенсійне забезпечення і в тому випадку, якщо в міжпольовий або міжсезонний період вони виконували інші роботи (на стаціонарних і причіпних установках та агрегатах, по ремонту сільськогосподарської техніки, на тваринницьких фермах тощо). Віднесення господарства до підприємств сільського господарства, трактористи-машиністи яких мають право на пільгову пенсію, провадиться відповідно до класифікатора галузей народного господарства.

Таким чином, головними умовами для призначення пенсії за віком на пільгових умовах є досягнення відповідного віку (55 років), наявність необхідного загального стажу (25 років) та стажу роботи на посадах тракториста-машиніста, підтвердження безпосередньої зайнятості у виробництві сільськогосподарської продукції в колгоспах, радгоспах, інших підприємствах сільського господарства (20 років).

Згідно статті 62 Закону № 1788-XII основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Пунктом 1 та 2 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів в ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.93 № 637 (далі - Порядок № 637) передбачено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами. У разі коли документи про трудовий стаж не збереглися, підтвердження трудового стажу здійснюється органами Пенсійного фонду на підставі показань свідків.

Відповідно до п. 20 Порядку № 637, у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників. У довідці повинно бути вказано періоди роботи, що зараховуються до спеціального стажу; професія або посада; характер виконуваної роботи; розділ, підрозділ, пункт, найменування списків або їх номери, до яких включається цей період роботи; первинні документи за час виконання роботи, на підставі яких видана зазначена довідка, в тому числі виписки або довідки, складені на основі даних, наявних в інформаційних (автоматизованих) та/або інформаційно-комунікаційних системах підприємств, установ, організацій.

Аналіз зазначених норм свідчить про те, що саме трудова книжка працівника є пріоритетним документом, що підтверджує його стаж роботи.

Вказаний висновок узгоджується із правовими позиціями Верховного Суду, викладеними у постановах від 05.12.2019 у справі № 235/805/17, від 06.12.2019 у справі № 663/686/16-а, від 06.12.2019 у справі № 500/1561/17, від 05.12.2019 у справі № 242/2536/16.

При цьому, надання уточнюючих довідок підприємства, установи або організації необхідне лише у двох випадках: за відсутності трудової книжки як такої або необхідних записів у ній, які визначають право на пільгове пенсійне забезпечення.

Як слідує із записів в трудовій книжці колгоспника ОСОБА_1 серії НОМЕР_2 від 15.06.87 позивач у період з 05.05.1987 по 12.04.2000 працював трактористом в колгоспі «Зоря комунізму», з 12.04.2000 по 31.03.2004 працював трактористом в СТОВ «Зоря», з 01.04.2004 по 21.09.2004 працював механізатором в ТОВ «Донбас», з 19.07.2012 по 01.11.2012 працював трактористом-машиністом у ФОП ОСОБА_2 за трудовим договором від 19.07.2012 № 68, з 28.07.2015 по 30.11.2015 працював трактористом-машиністом у ФОП ОСОБА_2 , з 09.02.2021 по теперішній час працює трактористом-машиністом в ФОП ОСОБА_3 .

З протоколу розрахунку стажу вбачається, що вказані періоди зараховані до страхового стажу позивача. Разом з тим, до пільгового стажу вказані періоди не зараховані відповідачем.

У оскаржуваному рішенні від 04.06.2025 № 93 відповідач зазначив, що страховий стаж становить 27 років 09 місяців 06 днів, пільговий стаж відсутній. До пільгового стажу не зараховано періоди роботи відповідно до довідок від 21.05.2025 № 2, від 08.04.2025 № 12, від 05.05.2025 № 17, оскільки довідки не відповідають вимогам додатку 5 Постанови № 637.

З цього приводу суд зауважує, що в матеріалах справи наявні довідки ФОП ОСОБА_2 від 21.05.2025 № 2, ФОП ОСОБА_3 від 08.04.2025 № 12 та ТОВ «Донбас» від 05.05.2025 № 17 зі змісту яких вбачається, що ОСОБА_1 у період з 01.04.2004 по 21.09.2004, з 21.05.2020 по 17.11.2020 та з 09.02.2021 по 08.04.2025 працював повний робочий день трактористам-машиністам, безпосередньо зайнятий у виробництві сільськогосподарської продукції в колгоспах, радгоспах і на інших підприємствах сільського господарства.

Щодо доводів відповідача про те, що довідки від 21.05.2025 № 2, від 08.04.2025 № 12, від 05.05.2025 № 17 не відповідають вимогам додатку 5 Постанови № 637, то суд зауважує наступне.

Так, відповідно до пункту 20 Порядку № 637 у довідці повинно бути вказано періоди роботи, що зараховуються до спеціального стажу; професія або посада; характер виконуваної роботи; розділ, підрозділ, пункт, найменування списків або їх номери, до яких включається цей період роботи; первинні документи за час виконання роботи, на підставі яких видана зазначена довідка, в тому числі виписки або довідки, складені на основі даних, наявних в інформаційних (автоматизованих) та/або інформаційно-комунікаційних системах підприємств, установ, організацій.

Зі змісту довідок ФОП ОСОБА_2 від 21.05.2025 № 2, ФОП ОСОБА_3 від 08.04.2025 № 12 та ТОВ «Донбас» від 05.05.2025 № 17, слідує, що такі довідки містять відомості, передбачені пунктом 20 Порядку № 637, зокрема щодо назви професії (посади) позивача, характеру виконуваної ним роботи тощо.

Окрему увагу слід звернути й на те, що саме на підприємство, установу, організацію покладаються обов`язки щодо складання довідки, якою підтверджується стаж роботи особи, а тому позивач не може нести тягар відповідальності за не зазначення (неповне зазначення) даних у такій довідці.

Більше того, пенсійним органом в оскаржуваному рішенні не зазначено, в чому саме полягає невідповідність довідок Додатку № 5 Порядку № 637.

Аналогічного висновку дійшов Сьомий апеляційний адміністративний суд в постанові від 08.10.2025 по справі № 120/12616/24.

З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що дії відповідача щодо не зарахування до пільгового стажу позивача періодів роботи з 01.04.2004 по 21.09.2004 та з 09.02.2021 по 08.04.2025 є протиправними, у зв`язку з чим відповідач зобов`язаний зарахувати зазначені періоди до пільгового стажу позивача.

Щодо зарахування періодів з 05.05.1987 по 12.04.2000, з 12.04.2000 по 31.03.2004 до пільгового стажу позивача, суд зазначає наступне.

Порядок ведення трудових книжок колгоспників врегульований Основними положеннями про порядок видачі та ведення трудових книжок колгоспників, які затверджені постановою Ради Міністрів СРСР від 21.04.75 за № 310, та чинних на час розгляду справи (надалі Порядок № 310).

Відповідно до пунктів 1, 2 Порядку № 310 трудова книжка колгоспника є основним документом про трудову діяльність членів колгоспів. Трудові книжки ведуться на всіх членів колгоспу з моменту їх вступу в члени колгоспу.

До трудової книжки колгоспника, зокрема, заносяться: відомості про колгоспника: прізвище, ім`я, по батькові, дата народження, освіта, професія, спеціальність; відомості про роботу: призначення на роботу, переведення на іншу роботу, закінчення роботи; відомості про трудову участь: прийнятий в колгоспі річний мінімум трудової участі в громадському господарстві, його виконання (пункт 5 Порядку № 310).

Згідно з пунктом 6 Порядку № 310, всі записи в трудовій книжці засвідчуються у всіх розділах за час роботи в колгоспі підписом голови колгоспу або спеціально уповноваженої правлінням колгоспу особи та печаткою.

Також слід відмітити про встановлений взірець трудової книжки колгоспника, відповідно до якого трудова книжка колгоспника містить окремі розділи: III "членство в колгоспі", де зазначаються відомості про прийом в члени колгоспу, припинення членства в колгоспі та причини такого припинення, відомості про документ, на підставі якого внесений запис; IV "відомості про роботу" - відомості про прийом на роботу, переведення на іншу посаду, звільнення з роботи, із зазначенням причин та відомості про документ, на підставі якого внесений запис; V "трудова участь у громадському господарстві" - встановлений у колгоспі річний мінімум трудової участі в громадському господарстві, виконання річного мінімуму трудової участі, причини невиконання встановленого мінімум трудової участі, відомості про документ, на підставі якого внесений запис.

Відповідно до пункту 8 Порядку № 310, трудові книжки зберігаються в правлінні колгоспу як бланки суворої звітності, а при припиненні членства в колгоспі видаються їх власникам на руки.

Трудова діяльність членів колгоспів підтверджується трудовою книжкою колгоспника встановленого зразка, що є основним документом про трудову діяльність членів колгоспів, та до якої вносяться відомості, зокрема про прийом роботу, переведення на іншу посаду, звільнення з роботи, а також трудову участь у громадському господарстві (встановлений у колгоспі річний мінімум трудової участі в громадському господарстві, виконання річного мінімуму трудової участі, причини невиконання встановленого мінімуму трудової участі).

Таким чином, саме відомостями трудової книжки колгоспника підтверджується трудова участь у громадському господарстві (встановлений у колгоспі річний мінімум трудової участі в громадському господарстві, виконання річного мінімуму трудової участі, причини невиконання встановленого мінімуму трудової участі).

На сторінках 18-21 трудової книжки колгоспника ОСОБА_1 серії НОМЕР_2 від 15.06.87 містяться відомості щодо виконання визначеного мінімуму трудоднів, а саме:

в 1987 році 178 л/днів (при мінімумі 275 л/днів);

в 1988 році 95,5 л/днів (при мінімумі 275 л/днів);

в 1989 році служба в Радянській армії (при мінімумі 275 л/днів);

в 1990 році 188,5 л/днів (при мінімумі 275 л/днів);

в 1991 році 284 л/днів (при мінімумі 275 л/днів);

в 1992 році 320 л/днів (при мінімумі 275 л/днів);

в 1993 році 339 л/днів (при мінімумі 275 л/днів);

в 1994 році 328 л/днів (при мінімумі 275 л/днів);

в 1995 році 304 л/днів (при мінімумі 275 л/днів);

в 1996 році 319 л/днів (при мінімумі 275 л/днів);

в 1997 році 321 л/днів (при мінімумі 275 л/днів);

в 1998 році 282 л/днів (при мінімумі 275 л/днів);

в 1999 році 282 л/днів (при мінімумі 275 л/днів);

в 2000 році 297 л/днів (при мінімумі 275 л/днів);

в 2001 році 315 л/днів (при мінімумі 275 л/днів);

в 2002 році 284 л/днів (при мінімумі 297 л/днів);

в 2003 році 294 л/днів (при мінімумі 251 л/днів);

в 2004 році 216 л/днів (при мінімумі 216 л/днів).

Також в матеріалах справи наявна архівна довідка трудового архіву Олександрівської селищної ради Донецької області від 14.02.2025 № 20, відповідно до якої підтверджено трудовий стаж ОСОБА_1 згідно книги обліку стажу про встановлення мінімуму та фактично відпрацьованих людино-днів за період з 1987 по 2004 роки, а саме:

в 1987 році 178 л/днів (при мінімумі 275 л/днів);

в 1988 році 95,5 л/днів (при мінімумі - л/днів);

в 1989 році служба в Радянській армії (при мінімумі - л/днів);

в 1990 році 188,5 л/днів (при мінімумі 275 л/днів);

в 1991 році 284 л/днів (при мінімумі 275 л/днів);

в 1992 році 320 л/днів (при мінімумі 275 л/днів);

в 1993 році 339 л/днів (при мінімумі 275 л/днів);

в 1994 році 328 л/днів (при мінімумі 275 л/днів);

в 1995 році 304 л/днів (при мінімумі 275 л/днів);

в 1996 році 319 л/днів (при мінімумі 275 л/днів);

в 1997 році 321 л/днів (при мінімумі 275 л/днів);

в 1998 році 282 л/днів (при мінімумі 275 л/днів);

в 1999 році 282 л/днів (при мінімумі 275 л/днів);

в 2000 році 297 л/днів (при мінімумі 275 л/днів);

в 2001 році 315 л/днів (при мінімумі 258 л/днів);

в 2002 році 284 л/днів (при мінімумі 267 л/днів);

в 2003 році 294 л/днів (при мінімумі 251 л/днів);

в 2004 році 219 л/днів (при мінімумі 288 л/днів).

Отже, трудова книжка колгоспника серії НОМЕР_2 від 15.06.87, видана на ім`я ОСОБА_1 та архівна довідка трудового архіву Олександрівської селищної ради Донецької області від 14.02.2025 № 20, містять достатньо належних та допустимих доказів, що підтверджують виконання позивачем у період з 1987 по 2004 роки на посаді тракториста-машиніста, безпосередньо зайнятого у виробництві сільськогосподарської продукції в колгоспах, радгоспах і на інших підприємствах сільського господарства.

При цьому в рішенні від 04.06.2025 № 93 відповідачем не зазначено взагалі підстав для неврахування періодів роботи з 05.05.1987 по 12.04.2000, з 12.04.2000 по 31.03.2004 до пільгового стажу.

З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що дії відповідача щодо не зарахування до пільгового стажу позивача періодів роботи з 05.05.1987 по 12.04.2000, з 12.04.2000 по 31.03.2004 є протиправними, у зв`язку з чим відповідач зобов`язаний зарахувати зазначені періоди до пільгового стажу позивача.

Щодо зарахування періодів роботи з 19.07.2012 по 01.11.2012 та з 28.07.2015 по 30.11.2015 до пільгового стажу позивача, суд зазначає наступне.

Суд погоджується з твердження позивача, що стаж роботи повинен розраховуватися виключно за записами трудової книжки.

Разом з тим, досліджуючи записи трудової книжки колгоспника серії НОМЕР_2 від 15.06.87 судом встановлено, що в трудовій книжці відсутні записи про умови праці та характер виконуваної роботи у період з 19.07.2012 по 01.11.2012 та з 28.07.2015 по 30.11.2015.

При цьому в архівній довідці трудового архіву Олександрівської селищної ради Донецької області від 14.02.2025 № 20 відсутні відомості про встановлений мінімум та фактично відпрацьовані людино-дні за період з 19.07.2012 по 01.11.2012 та з 28.07.2015 по 30.11.2015.

З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що періоди роботи з 19.07.2012 по 01.11.2012 та з 28.07.2015 по 30.11.2015 не можуть бути враховані до пільгового стажу позивача у зв`язку із відсутністю уточнюючих довідок підприємств, установ, організацій або їх правонаступників, які б підтвердили безпосередню зайнятість позивача на посаді тракториста-машиніста у виробництві сільськогосподарської продукції в колгоспах, радгоспах, інших підприємствах сільського господарства.

Разом з тим, позивач не позбавлений можливості повторно звернутися до Пенсійного фонду України із заявою про врахування періодів роботи з 19.07.2012 по 01.11.2012 та з 28.07.2015 по 30.11.2015 до пільгового стажу за умови надання уточнюючих довідок підприємств, установ, організацій або їх правонаступників згідно п. 20 Порядку № 637, які б підтвердили безпосередню зайнятість позивача на посаді тракториста-машиніста у виробництві сільськогосподарської продукції в колгоспах, радгоспах, інших підприємствах сільського господарства.

Отже, в цій частині позовні вимоги задоволенню не підлягають.

Таким чином загальний пільговий стаж позивача за результатами розгляду цієї справи становить 21 рік 6 місяців 16 днів (з 05.05.1987 по 12.04.2000, з 12.04.2000 по 31.03.2004, з 01.04.2004 по 21.09.2004, з 09.02.2021 по 08.04.2025).

Перевіривши доводи позивача, оцінивши наявні у справі докази в їх сукупності, суд доходить до переконання, що заявлений позов належить задовольнити шляхом визнання протиправним та скасування рішення відповідача від 04.06.2025 № 93 про відмову у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах.

Щодо належного способу поновлення порушеного права позивача суд зазначає наступне.

Відповідно до ч. 2 ст. 9 КАС України суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Частиною 4 ст. 245 КАС України визначено, що у випадку, визначеному пунктом 4 частини другої цієї статті, суд може зобов`язати відповідача - суб`єкта владних повноважень прийняти рішення на користь позивача, якщо для його прийняття виконано всі умови, визначені законом, і прийняття такого рішення не передбачає права суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд.

У випадку, якщо прийняття рішення на користь позивача передбачає право суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд, суд зобов`язує суб`єкта владних повноважень вирішити питання, щодо якого звернувся позивач, з урахуванням його правової оцінки, наданої судом у рішенні.

За приписами вказаної правової норми слідує, що у разі, якщо суб`єкт владних повноважень використав надане йому законом право на прийняття певного рішення за наслідками звернення особи, але останнє визнане судом протиправним з огляду на його невідповідність чинному законодавству, при цьому суб`єктом звернення дотримано усіх визначених законом умов, то суд вправі зобов`язати суб`єкта владних повноважень прийняти певне рішення.

Якщо ж таким суб`єктом на момент прийняття рішення не перевірено дотримання суб`єктом звернення усіх визначених законом умов або при прийнятті такого рішення суб`єкт дійсно має дискреційні повноваження, то суд повинен зобов`язати суб`єкта владних повноважень до прийняття рішення з урахуванням оцінки суду.

Таким чином, зобов`язання судовим рішенням суб`єкта владних повноважень до вчинення конкретних дій (прийняття конкретних рішень) можливе, за загальним правилом, лише за умови почергового встановлення судом двох обставин: позивач на момент звернення до відповідного суб`єкта владних повноважень забезпечив виконання всіх без винятку вимог закону для отримання конкретного рішення; зобов`язання суб`єкта владних повноважень розглянути повторно звернення позивача з урахуванням висновків суду є недоцільним (об`єктивно встановлено безальтернативність рішення суб`єкта владних повноважень, яке може бути прийняте за встановлених судом обставин у конкретній справі).

Отже, критеріями, які впливають на обрання судом способу захисту прав особи в межах вимог про зобов`язання суб`єкта владних повноважень вчинити певні дії, є встановлення судом додержання суб`єктом звернення усіх передбачених законом умов для отримання позитивного результату та наявність у суб`єкта владних повноважень права діяти при прийнятті рішення на власний розсуд.

Такий підхід, встановлений процесуальним законодавством, є прийнятним не тільки при розгляді вимог про протиправну бездіяльність суб`єкта владних повноважень, але і у випадку розгляду вимог про зобов`язання відповідного суб`єкта вчинити дії після скасування його адміністративного акта.

Тобто, адміністративний суд не обмежений у виборі способів відновлення права особи, порушеного владними суб`єктами, і вправі обрати найбільш ефективний спосіб відновлення порушеного права, який відповідає характеру такого порушення з урахуванням обставин конкретної справи. Перебирання непритаманних суду повноважень державного органу не відбувається за відсутності обставин для застосування дискреції.

Аналогічна правова позиція викладена Верховним Судом у постанові від 16.05.2019 року у справі № 826/17220/17.

На час звернення із заявою про призначення пенсії від 27.05.2025 позивач відповідав вимогам щодо віку (55 років), загального стажу (25 років) та стажу роботи на посадах тракториста-машиніста (20 років), необхідних для призначення пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до п. "в" ст. 13 Закону № 1788-XII, обґрунтованих підстав для відмови у призначенні пенсії у рішенні від 04.06.2025 № 93 відповідачем не вказано.

З огляду на викладене, суд дійшов висновку про те, що належним способом поновлення порушеного права позивача є: зобов`язання відповідача зарахувати до пільгового стажу позивача періоди роботи з 05.05.1987 по 12.04.2000 на посаді тракториста в колгоспі «Зоря комунізму», з 12.04.2000 по 31.03.2004 на посаді тракториста в СТОВ «Зоря», з 01.04.2004 по 21.09.2004 на посаді механізатора в ТОВ «Донбас», з 09.02.2021 по 08.04.2025 на посаді тракториста-машиніста в ФОП ОСОБА_3 та зобов`язання відповідача призначити позивачу пенсію за віком на пільгових умовах згідно п. "в" ст. 13 Закону № 1788-XII з 27.05.2025 (дата звернення позивача із заявою про призначення пенсії).

Частиною 1 статті 77 КАС України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

Отже, виходячи з заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України та матеріалів справи, суд дійшов висновку, що відповідач, як суб`єкт владних повноважень, не надав суду доказів, які спростовували б доводи позивача, а відтак, не довів правомірності своїх дій, а тому заявлені позивачем вимоги є такими, що підлягають задоволенню частково.

Відповідно до частини 1 статті 139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Враховуючи викладене, сплачений позивачем судовий збір підлягає стягненню за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.

Керуючись ст. 2, 77, 78, 94, 139, 241-246, 257-258, 262 КАС України, суд, -

ВИРІШИВ

Позовну заяву ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії - задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області від 04.06.2025 № 93 про відмову у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах ОСОБА_1 .

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Черкаській області зарахувати ОСОБА_1 до пільгового стажу періоди роботи з 05.05.1987 по 12.04.2000 на посаді тракториста в колгоспі «Зоря комунізму», з 12.04.2000 по 31.03.2004 на посаді тракториста в Сільськогосподарському товаристві з обмеженою відповідальністю «Зоря», з 01.04.2004 по 21.09.2004 на посаді механізатора в Товаристві з обмеженою відповідальністю «Донбас», з 09.02.2021 по 08.04.2025 на посаді тракториста-машиніста в Фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 .

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Черкаській області призначити ОСОБА_1 пенсію за віком на пільгових умовах згідно п. "в" ст. 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення" від 05.11.91 № 1788-XII, починаючи з 27.05.2025.

В решті позовних вимог - відмовити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області на користь ОСОБА_1 судові витрати зі сплати судового збору в сумі 968,96 гривень (дев`ятсот шістдесят вісім гривень 96 копійок).

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до Першого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

У разі оголошення судом лише вступної та резолютивної частини рішення, або розгляду справи в порядку письмового провадження, апеляційна скарга подається протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення.

Суддя О.С. Духневич