Справа № 360/52/26
Суддя: Т.І. Чернявська
Дата ухвалення: 2026-01-19 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛУГАНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

про відмову у відкритті провадження в адміністративній справі

19 січня 2026 року м. ДніпроСправа № 360/52/26

Суддя Луганського окружного адміністративного суду Чернявська Т.І., перевіривши матеріали за позовною заявою ОСОБА_1 , поданою в його інтересах адвокатом Рибалкою Оленою Сергіївною, до Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

12 січня 2026 року до Луганського окружного адміністративного суду надійшла сформована 10 січня 2026 року в підсистемі (модулі) Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи «Електронний суд» позовна заява ОСОБА_1 (далі позивач), подана в його інтересах адвокатом Рибалкою Оленою Сергіївною (далі представник позивача), до Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області (далі відповідач), в якій представник позивача просить:

визнати протиправним і скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області від 17 листопада 2025 року № 71;

зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області:

повторно розглянути заяву ОСОБА_1 про призначення пенсії за віком на пільгових умовах від 11 вересня 2024 року із зарахуванням до пільгового (підземного) стажу роботи за Списком № 1 на провідних професіях періодів роботи з 2 лютого 2005 року до 22 травня 2018 року, з 7 червня 2018 року до 1 березня 2022 року, з 25 липня 2022 року до 8 серпня 2022 року; з 23 вересня 2022 року до 11 вересня 2024 року;

додатково зарахувати із застосуванням роз`яснення Міністерства соціального забезпечення України від 20 січня 1992 року № 8 «Про порядок врахування трудового стажу, що дає право на пенсію незалежно від віку працівникам, безпосередньо зайнятим повний робочий день на роботах, передбачених статтею 14 Закону України «Про пенсійне забезпечення» до пільгового (підземного) стажу роботи за Списком № 1 4 роки 9 місяців за періоди роботи гірником очисного забою з 2 лютого 2005 року до 22 травня 2018 року, з 7 червня 2018 року до 1 березня 2022 року, з 25 липня 2022 року до 8 серпня 2022 року; з 23 вересня 2022 року до 11 вересня 2024 року; зарахувати до пільгового (підземного) стажу роботи за Списком № 1 періоди роботи з 26 травня 2003 року до 22 червня 2003 року; з 2 лютого 2004 року до 1 лютого 2005 року; з 9 серпня 2022 року до 23 вересня 2022 року та призначити ОСОБА_1 пенсію у розмірі, передбаченому статтею 8 Закону України «Про підвищення престижності шахтарської праці».

За приписами пунктів 3 та 6 частини першої статті 171 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України) суддя після одержання позовної заяви з`ясовує, чи відповідає позовна заява вимогам, встановленим статтями 160, 161, 172 цього Кодексу, чи немає інших підстав для залишення позовної заяви без руху, повернення позовної заяви або відмови у відкритті провадження в адміністративній справі, встановлених цим Кодексом.

Розглянувши матеріали адміністративного позову, суддя дійшов висновку про наявність підстав, передбачених пунктом 1 частини першої статті 170 КАС України, для постановлення ухвали про відмову у відкритті провадження в адміністративній справі з огляду на таке.

У провадженні Луганського окружного адміністративного суду на розгляді перебувала адміністративна справа № 360/119/25 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області, в якому позивач, з урахуванням уточненої позовної заяви від 27 січня 2025 року б/н, просив:

визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області про відмову у призначенні пенсії від 18 вересня 2024 року № 71;

зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області призначити пенсію за віком на пільгових умовах відповідно до частини третьої статті 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» із застосуванням роз`яснення Міністерства соціального забезпечення України від 20 січня 1992 року № 8 «Про порядок врахування трудового стажу, що дає право на пенсію незалежно від віку працівникам, безпосередньо зайнятим повний робочий день на роботах, передбачених статтею 14 Закону України «Про пенсійне забезпечення» до періодів з 2 лютого 2005 року до 22 травня 2018 року; з 7 червня 2018 року до 1 березня 2022 року; з 25 липня 2022 року до 8 серпня 2022 року; з 23 вересня 2022 року до 11 вересня 2024 року;

зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області зарахувати до страхового та пільгового (підземного) стажу роботи за Списком 1 період з 1 січня 2022 року до 15 березня 2022 року.

Луганський окружний адміністративний суд рішенням від 4 квітня 2025 року у справі № 360/119/25 відмовив повністю у задоволенні позову ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії.

Перший апеляційний адміністративний суд постановою від 29 жовтня 2025 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнив частково:

рішення Луганського окружного адміністративного суду від 4 квітня 2025 року у справі № 360/119/25 скасував;

позовні вимоги ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії задовольнив частково;

визнав протиправним та скасував рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області про відмову у призначенні пенсії від 18 вересня 2024 року № 71;

зобов`язав Головне управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області повторно розглянути заяву позивача про призначення пенсії за віком на пільгових умовах від 11 вересня 2024 року відповідно до частини третьої статті 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» із застосуванням роз`яснення Міністерства соціального забезпечення України від 20 січня 1992 року № 8 «Про порядок врахування трудового стажу, що дає право на пенсію незалежно від віку працівникам, безпосередньо зайнятим повний робочий день на роботах, передбачених статтею 14 Закону України «Про пенсійне забезпечення» та із зарахуванням до страхового та пільгового (підземного) стажу роботи за Списком 1 період з 1 січня 2022 року по 15 березня 2022 року;

в іншій частині позовних вимог ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії відмовив.

На виконання постанови Першого апеляційного адміністративного суду від 29 жовтня 2025 року у справі № 360/119/25 Головне управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області прийняло рішення від 17 листопада 2025 року № 71, яким ОСОБА_1 відмовлено у призначенні пенсії внаслідок відсутності необхідного пільгового підземного стажу.

На обґрунтування зазначеного рішення відповідач зазначив, що після перегляду пенсійної справи, з урахуванням рішення суду, страховий стаж особи складає 39 років 1 місяць 9 днів, з них пільговий стаж: роботи підземні за пост. 202 (25) 22 роки 6 місяців 22 дні, роботи підземні, в тому числі провідні професії (20) 15 років 1 місяць 25 днів.

Не погодившись з таким рішенням відповідача, представник позивача 8 грудня 2025 року звернулась до Луганського окружного адміністративного суду з заявою про визнання протиправним рішення, прийнятого суб`єктом владних повноважень - відповідачем на виконання рішення суду у справі № 360/119/25, яким просила:

визнати протиправним і скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області від 17 листопада 2025 року № 71;

зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 про призначення пенсії за віком на пільгових умовах від 11 вересня 2024 року відповідно до частини третьої статті 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», зарахувавши до страхового та пільгового (підземного) стажу роботи за Списком № 1 період з 1 січня 2022 року по 15 березня 2022 року, та додатково зарахувати із застосуванням роз`яснення Міністерства соціального забезпечення України від 20 січня 1992 року № 8 «Про порядок врахування трудового стажу, що дає право на пенсію незалежно від віку працівникам, безпосередньо зайнятим повний робочий день на роботах, передбачених статтею 14 Закону України «Про пенсійне забезпечення» до пільгового (підземного) стажу роботи за Списком № 1 4 роки 9 місяців за періоди роботи гірником очисного забою з 2 лютого 2005 року до 22 травня 2018 року, з 7 червня 2018 року до 1 березня 2022 року, з 25 липня 2022 року до 8 серпня 2022 року; з 23 вересня 2022 року до 11 вересня 2024 року.

Луганський окружний адміністративний суд ухвалою від 2 січня 2026 року залишив без задоволення заяву адвоката Рибалки Олени Сергіївни про визнання протиправним рішення, прийнятого суб`єктом владних повноважень - відповідачем на виконання рішення суду у справі № 360/119/25 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії.

Статтею 129-1 Конституції України визначено, що судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Відповідно до положень статті 13 Закону України від 2 червня 2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України. Обов`язковість урахування (преюдиційність) судових рішень для інших судів визначається законом. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд у межах повноважень, наданих йому законом. Невиконання судових рішень має наслідком юридичну відповідальність, установлену законом.

У частині другій статті 14 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) встановлено, що судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України.

Згідно із частиною третьою статті 14 КАС України невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом.

Також, положеннями статті 370 КАС України встановлено, що судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності, - за її межами. Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом. Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом.

Конституційний Суд України у Рішенні від 26 червня 2013 року № 5-рп/2013 (справа № 1-7/2013) звернув увагу, що виконання судового рішення є невід`ємною складовою права кожного на судовий захист і охоплює, зокрема, законодавчо визначений комплекс дій, спрямованих на захист і відновлення порушених прав, свобод, законних інтересів фізичних та юридичних осіб, суспільства, держави (пункт 2 мотивувальної частини Рішення від 13 грудня 2012 року № 18-рп/2012); невиконання судового рішення загрожує сутності права на справедливий розгляд судом (пункт 3 мотивувальної частини Рішення від 25 квітня 2012 року № 11-рп/2012).

Право на судовий захист є конституційною гарантією прав і свобод людини і громадянина, а обов`язкове виконання судових рішень - складовою права на справедливий судовий захист.

Обов`язок виконати судове рішення виникає з моменту набрання ним законної сили.

Судове рішення виконується безпосередньо і для його виконання не вимагається ухвалення будь-яких інших, додаткових судових рішень.

Обов`язковість виконання судового рішення є важливою складовою права особи на справедливий суд, що гарантоване статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, та однією з основних засад судочинства, визначених статтею 129-1 Конституції України, а також статтями 14 та 370 КАС України (аналогічний висновок викладений Верховним Судом у постановах від 23 квітня 2020 року у справі № 560/523/19, від 1 лютого 2022 року у справі № 420/177/20 та від 18 травня 2022 року у справі № 140/279/21).

Повертаючись до обставин цієї справи, позивачем, зокрема, заявлено вимогу про визнання протиправним та скасування рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області від 17 листопада 2025 року № 71 та, як наслідок, зобов`язання вчинити певні дії щодо обрахунку стажу позивача.

Суд зазначає, що рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області від 17 листопада 2025 року № 71 прийнято на виконання постанови Першого апеляційного адміністративного суду від 29 жовтня 2025 року у справі № 360/119/25, та яким фактично зараховано до страхового та пільгового підземного стажу позивача період з 1 січня 2022 року до 15 березня 2022 року, тривалість якого складає 0 років 2 місяці 15 днів.

Вищеописаним рішенням відповідача не обраховувався первинний стаж позивача. Обрахунок стажу відповідач здійснював під час первинного розгляду заяви позивача від 11 вересня 2024 року та визначив його у рішенні від 18 вересня 2024 року № 71, яке Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області супровідним листом від 23 вересня 2024 року № 0400-010226-8/191012 разом із розрахунком стажу надіслало на адресу позивача.

Відповідно до положень частини другої статті 381-1 КАС України суд може здійснювати судовий контроль за виконанням судового рішення у порядку, встановленому статтями 287, 382-382-3 і 383 цього Кодексу.

Частиною першою статті 382 КАС України регламентовано, що суд, який розглянув адміністративну справу як суд першої інстанції і ухвалив судове рішення, за письмовою заявою особи, на користь якої ухвалено судове рішення і яка не є суб`єктом владних повноважень, або за власною ініціативою може зобов`язати суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення.

Згідно з абзацом першим частини першої статті 382-3 КАС України за наслідками розгляду звіту суб`єкта владних повноважень суд постановляє ухвалу про прийняття або відмову у прийнятті звіту, яку може бути оскаржено в апеляційному порядку за правилами частини п`ятої статті 382-1 цього Кодексу.

Суд відмовляє у прийнятті звіту, якщо суб`єктом владних повноважень не наведено обґрунтовані обставини, які ускладнюють виконання судового рішення, або заходи, які вживаються ним для виконання судового рішення, на переконання суду, є недостатніми для своєчасного та повного виконання судового рішення. У разі постановлення ухвали про відмову у прийнятті звіту суд накладає на керівника суб`єкта владних повноважень штраф у сумі від двадцяти до сорока розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, а також додатково може встановити новий строк подання звіту відповідно до частини третьої статті 382-1 цього Кодексу або за власною ініціативою розглянути питання про зміну способу і порядку виконання судового рішення (абзац перший частини другої, частина третя статті 382-3 КАС України).

Відповідно до приписів частини одинадцятої статті 382-3 КАС України якщо суд прийняв звіт про виконання судового рішення, але суб`єктом владних повноважень відповідне судове рішення виконано не в повному обсязі, суд одночасно встановлює новий строк для подання звіту відповідно до частини третьої статті 382-1 цього Кодексу.

Отже, статтями 382-382-3 КАС України визначено спеціальні способи судового контролю за виконанням судових рішень в адміністративних справах, зокрема, до них належать: зобов`язання суб`єкта владних повноважень подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення, накладення штрафу за невиконання судового рішення тощо.

Питання визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності, вчинених суб`єктом владних повноважень - відповідачем на виконання рішення суду в адміністративному судочинстві врегульовано положеннями статті 383 КАС України.

Так, особа-позивач, на користь якої ухвалено рішення суду, має право подати до суду першої інстанції заяву про визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності, вчинених суб`єктом владних повноважень - відповідачем на виконання такого рішення суду, або порушення прав позивача, підтверджених таким рішенням суду (частина перша статті 383 КАС України).

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 16 січня 2019 року у справі № 686/23317/13-а викладено правовий висновок, відповідно до якого не можна зобов`язати суб`єкта владних повноважень виконувати судове рішення шляхом ухвалення з цього приводу іншого судового рішення, оскільки примусове виконання рішення суду здійснюється у порядку, передбаченому Законом України «Про виконавче провадження».

Верховний Суд у постанові від 20 лютого 2019 року у справі № 806/2143/15 звертав увагу, що положення статей 382 та 383 КАС України мають на меті забезпечення належного виконання судового рішення. Підставами їх застосування є саме невиконання судового рішення, ухваленого на користь особи-позивача, та обставини, що свідчать про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, пов`язаних з невиконанням судового рішення в цій справі.

Крім того, Верховний Суд зазначив, що наявність у КАС України спеціальних норм, спрямованих на забезпечення належного виконання судового рішення, виключає можливість застосування загального судового порядку захисту прав та інтересів стягувача шляхом подання позову. Судовий контроль за виконанням судового рішення здійснюється в порядку, передбаченому КАС України (стаття 382), який не передбачає можливості подання окремого позову, предметом якого є спонукання відповідача до виконання судового рішення.

Судове рішення виконується безпосередньо і для його виконання не вимагається ухвалення будь-яких інших, додаткових судових рішень.

Аналогічні висновки викладено Верховним Судом також у постанові від 14 листопада 2024 року у справі № 560/8301/22.

Отже, у разі невиконання судового рішення, позивач має право вимагати вжиття спеціальних заходів впливу на боржника, передбачених законодавством про виконавче провадження, КАС України. Невиконання судового рішення не може бути самостійним предметом окремого судового провадження.

Суд у справі № 360/119/25 здійснив заходи щодо контролю за виконанням судового рішення у порядку, визначеному статтею 383 КАС України, та виніс ухвалу про залишення без задоволення заяви адвоката Рибалки Олени Сергіївни про визнання протиправним рішення, прийнятого суб`єктом владних повноважень - відповідачем на виконання рішення суду у справі № 360/119/25 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії.

Отже, подання позовної заяви з позовними вимогами про визнання протиправним та скасування рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області від 17 листопада 2025 року № 71, прийнятого на виконання судового рішення у справі № 360/119/25, не може бути предметом окремого судового розгляду.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 170 КАС України суддя відмовляє у відкритті провадження в адміністративній справі, якщо позов не належить розглядати за правилами адміністративного судочинства.

Ураховуючи викладене, суд дійшов висновку про те, що спірні позовні вимоги у цій справі не можуть бути розглянуті як за правилами адміністративного судочинства, так і не підлягають розгляду в судовому порядку в цілому (аналогічний підхід неодноразово застосовано Верховним Судом, зокрема у постановах від 16 грудня 2021 року у справі № 170/167/17, від 31 січня 2022 року у справі № 400/822/20, від 30 червня 2022 року у справі № 818/1346/16, від 18 січня 2024 року у справі № 160/2888/23 та інших).

Частиною другою статті 170 КАС України передбачено, що про відмову у відкритті провадження у справі суддя постановляє ухвалу не пізніше п`яти днів з дня надходження позовної заяви.

Ухвалу про відмову у відкритті провадження в адміністративній справі може бути оскаржено. У разі скасування ухвали про відмову у відкритті провадження в адміністративній справі позовна заява вважається поданою в день первісного звернення до суду (частина четверта статті 170 КАС України).

Відповідно до частини п`ятої статті 170 КАС України повторне звернення тієї самої особи до адміністративного суду з адміністративним позовом з тих самих предмета і підстав та до того самого відповідача, як той, щодо якого постановлено ухвалу про відмову у відкритті провадження, не допускається.

Керуючись статтями 170, 241-243, 248, 256 Кодексу адміністративного судочинства України, суддя

УХВАЛИВ:

Відмовити у відкритті провадження в адміністративній справі за позовом ОСОБА_1 , поданим в його інтересах адвокатом Рибалкою Оленою Сергіївною, до Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії.

Повторне звернення тієї самої особи до адміністративного суду з адміністративним позовом з тих самих предмета і підстав та до того самого відповідача, як той, щодо якого постановлено ухвалу про відмову у відкритті провадження, не допускається.

Копію ухвали невідкладно надіслати особі, яка подала позовну заяву.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею та може бути оскаржена в апеляційному порядку.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається безпосередньо до Першого апеляційного адміністративного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини ухвали суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

СуддяТ.І. Чернявська