Справа № 320/46143/23
Суддя: Єзеров А.А.
Дата ухвалення: 2026-01-15 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

про відмову у відкритті касаційного провадження

15 січня 2026 року

м. Київ

справа №320/46143/23

адміністративне провадження № К/990/55142/25

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

судді-доповідача - Єзерова А.А., суддів Бевзенка В.М., Кравчука В.М.,

перевіривши касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Київського окружного адміністративного суду від 29.01.2024 та постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 19.11.2025 у справі №320/46143/23 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області про визнання дій протиправними, зобов`язання вчинити певні дії,

УСТАНОВИВ:

У грудні 2023 ОСОБА_1 (далі - позивач) звернувся до Київського окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області (далі - відповідач), в якому просив:

визнати протиправними дії ГУ ПФУ у Київській області щодо відмови у проведенні перерахунку і виплаті розміру призначеної позивачу пенсії з обмеженням її максимального розміру, починаючи з 19.04.2023;

зобов`язати відповідача провести перерахунок і виплату розміру призначеної позивачу пенсії без обмеження її максимальним розміром, починаючи з 19.04.2023 року, з урахуванням проведених виплат.

Київський окружний адміністративний суд рішенням від 29.01.2024, залишеним без змін постановою Шостого апеляційного адміністративного суд від 19.11.2025, у задоволенні позову відмовив.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції та постановою суду апеляційної інстанції, позивач оскаржив їх у касаційному порядку, просив скасувати та ухвалити нове рішення, яким позов задовольнити.

Верховний Суд ухвалою від 26.12.2025 повернув касаційну скаргу позивачу на рішення Київського окружного адміністративного суду від 29.01.2024 та постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 19.11.2025 у справі №320/46143/23 згідно з пунктом 4 частини п`ятої статті 332 КАС України з підстав того, що у касаційних скаргах не викладені передбачені КАС України підстави для оскарження судового рішення в касаційному порядку.

29.12.2025 позивач повторно звернувся до Верховного Суду з касаційною скаргою на рішення Київського окружного адміністративного суду від 29.01.2024 та постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 19.11.2025 у справі №320/46143/23, разом з касаційною скаргою скаржник подав клопотання про поновлення строку на касаційне оскарження.

Обґрунтовуючи поважність причин пропуску строку на касаційне оскарження, скаржник зазначає, що вперше з касаційною скаргою він звернувся до Верховного Суду 16.12.2025, тобто в межах строку на касаційне оскарження, ухвалою Верховного Суду від 26.12.2025 касаційну скаргу повернуто, вдруге скаржник звернувся до Суду 26.12.2025, у той самий день, як отримав ухвалу про повернення касаційної скарги, без будь-яких зволікань.

Відповідно до частини другої та третьої статті 329 КАС України учасник справи, якому повне судове рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на касаційне оскарження, якщо касаційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому такого судового рішення. Строк на подання касаційної скарги також може бути поновлений у разі його пропуску з інших поважних причин, крім випадків, визначених частиною п`ятою статті 333 цього Кодексу.

Ураховуючи наведене, колегія суддів дійшла висновку про поновлення строку на касаційне оскарження.

Перевіривши відповідність вказаної касаційної скарги та доданих до неї документів вимогам статей 329, 330 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), колегія суддів виходить з наступного.

У частині шостій статті 12 КАС України закріплений перелік справ, які для мети КАС України слід вважати справами незначної складності. Зокрема, положення пункту 3 частини шостої статті 12 КАС України передбачають, що для цілей цього Кодексу справами незначної складності є справи щодо оскарження фізичними особами рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень щодо обчислення, призначення, перерахунку, здійснення, надання, одержання пенсійних виплат, соціальних виплат непрацездатним громадянам, виплат за загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням, виплат та пільг дітям війни, інших соціальних виплат, доплат, соціальних послуг, допомоги, захисту, пільг.

Спір у цій справі виник через протиправні дії компетентного органу щодо обмеження пенсії позивачу максимальним розміром з 19.04.2023. Ця справа є справою незначної складності згідно до вимог пункту 3 частини шостої статті 12 КАС України.

За правилами пункту 2 частини п`ятої статті 328 КАС України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у справах незначної складності та інших справах, розглянутих за правилами спрощеного позовного провадження (крім справ, які відповідно до цього Кодексу розглядаються за правилами загального позовного провадження), крім випадків, якщо: а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; г) суд першої інстанції відніс справу до категорії справ незначної складності помилково.

Буквальне тлумачення положень зазначеної норми дає підстави для висновку про те, що процесуальний закон пов`язує можливість касаційного перегляду у справах незначної складності та інших справах, розглянутих за правилами спрощеного позовного провадження (крім справ, які відповідно до цього Кодексу розглядаються за правилами загального позовного провадження), тільки з тими юридичними фактами, вичерпний перелік яких викладений у підпунктах «а», «б», «в» та «г» пункту 2 частини п`ятої статті 328 КАС України. Водночас обов`язок доведення наявності таких виняткових обставин покладається на особу, яка звертається до суду з касаційною скаргою.

Означені критерії прийнятності касаційної скарги встановлені задля можливості забезпечення Верховним Судом ключової мети касаційного перегляду - виправлення судових помилок та усунення недоліків судочинства, що призвели до порушення прав учасників справи. Тобто касаційний перегляд за своєю сутністю має екстраординарний характер і спрямований на забезпечення основоположних гарантій справедливого судового розгляду, які становлять зміст конституційного принципу верховенства права.

Скаржник не обґрунтував у касаційній скарзі того, чи стосується касаційна скарга питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; чи був скаржник позбавлений можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, під час розгляду іншої справи; чи справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; чи суд першої інстанції відніс справу до категорії справ незначної складності помилково.

Колегія суддів також не встановила випадків, зазначених у пункті 2 частини п`ятої статті 328 КАС України, які могли б слугувати підставою для відкриття касаційного провадження у справі незначної складності.

Як на підставу касаційного оскарження, позивач покликається на пункт 3 частини четвертої статті 328 КАС України та зазначає про відсутність висновку Верховного Суду щодо питання застосування рішення Конституційного Суду України від 20.03.2024 № 2-р(ІІ)/2024 до триваючих пенсійних правовідносин, що виникають під час щомісячної виплати пенсії, призначеної відповідно до Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» від 28.02.1991 № 796-XII (далі - Закон № 796-XII).

Обґрунтовуючи касаційну скаргу, скаржник покликається на те, що суд апеляційної інстанції неправильно застосував норми матеріального права, зокрема, положення статті 2 Закону України «Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи» від 08.07.2011 № 3668-VI (далі - Закон №3668-VI) та положення першого речення частини третьої статті 67 Закону №796-ХII, які визнані неконституційними та втратили чинність з дня ухвалення рішення Конституційного Суду України від 20.03.2024 №2-р(II)2024.

Колегія суддів відхиляє пункт 3 частини четвертої статті 328 КАС України як підставу для відкриття касаційного провадження у цій справі, оскільки суд апеляційної інстанції, ухвалюючи постанову у цій справі врахував Рішення Конституційного Суду України від 20.03.2024 №2-р(ІІ)/2024, яким припис статті 2 Закону №3668-VI зі змінами, що поширює свою дію на Закон №796-XII зі змінами та припис першого речення частини третьої статті 67 Закону № 796-XII зі змінами визнано такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційним). Залишаючи без змін рішення суду першої інстанції, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що на момент відмови відповідача у перерахунку пенсії позивачу та звернення до суду з цим позовом у липні 2023 року, положення статті 2 Закону №3668-VI, що поширювали свою дію на Закон №796-XII, та припис першого речення частини третьої статті 67 Закону №796-XII, які встановлювали обмеження пенсії десятьма прожитковими мінімумами, установленими для осіб, які втратили працездатність, були чинними, а тому мали застосуватись відповідачем. Після ухвалення рішення Конституційного Суду України щодо неконституційності приписів статті 2 Закону №3668-VI зі змінами, що поширює свою дію на Закон № 796-XII, відмови відповідача на звернення позивача не було (не надано учасниками справи), та не є предметом цього спору.

Ухвалюючи рішення, суди попередніх інстанцій врахували висновки Верховного Суду, сформульовані, зокрема, у постановах від 04.07.2024 у справі № 580/7744/23, у від 24.02.2025 у справі № 580/11667/23, відповідно до яких, на осіб, яким пенсія перерахована відповідно до нормативно-правових актів, вказаних у статті 2 Закону № 3668-VІ, зокрема, Закону № 796-ХІІ, та розмір якої перевищує максимальний розмір, встановлений цим Законом, поширюються приписи законодавства, чинні на час здійснення такого перерахунку.

Колегія суддів вважає необґрунтованими доводи про відсутність висновку Верховного Суду щодо застосування положень положення статті 2 Закону України №3668-VI та положення першого речення частини третьої статті 67 Закону України №796-ХII, які визнані неконституційними та втратили чинність з дня ухвалення рішення Конституційного Суду України від 20.03.2024 №2-р(II)2024 у подібних правовідносинах, оскільки Верховний Суд такий висновок вже сформував у наведених постановах.

Колегія суддів не вбачає підстав для відступу від цих висновків Верховного Суду.

Оцінивши доводи касаційної скарги та правове значення цієї справи для формування єдиної правозастосовчої практики, колегія суддів вважає, що ухвалені у цій справі судові рішення не впливають на кінцеве формування судової практики та не змінюють її.

Так, характер спірних правовідносин, предмет і категорія спору, коло учасників спірних правовідносин, правозастосовча практика, що склалася з приводу спорів цієї категорії, непоодинока кількість справ з подібними позовними вимогами, відсутність ознак, які роблять цю касаційну скаргу відмінною від інших, дають підстави вважати, що судові рішення, які ухвалені у цій справі, як у справі незначної складності, не оскаржуються у касаційному порядку.

Згідно до вимог пункту 1 частини першої статті 333 КАС України суд касаційної інстанції відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.

З огляду на те, що касаційна скарга подана на судові рішення, які за законом не оскаржуються у касаційному порядку, у відкритті провадження за цією скаргою треба відмовити.

Керуючись статтями 12, 328, 333 КАС України, Верховний Суд

УХВАЛИВ:

Клопотання ОСОБА_1 про поновлення строку на касаційне оскарження задовольнити.

Поновити ОСОБА_1 строк на касаційне оскарження рішення Київського окружного адміністративного суду від 29.01.2024 та постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 19.11.2025 у справі №320/46143/23.

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Київського окружного адміністративного суду від 29.01.2024 та постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 19.11.2025 у справі №320/46143/23.

Копію ухвали про відмову у відкритті касаційного провадження разом з касаційною скаргою та доданими до скарги матеріалами надіслати скаржнику.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддями, є остаточною та не оскаржується.

Суддя-доповідач А.А. Єзеров

Суддя В.М. Бевзенко

Суддя В.М. Кравчук