Справа № 420/39984/25
Суддя: Катаєва Е.В.
Дата ухвалення: 2026-01-14 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 січня 2026 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Катаєвої Е.В., розглянувши у порядку письмового провадження в місті Одесі справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) до НОМЕР_1 прикордонного загону Державної прикордонної служби України (Військова частина НОМЕР_2 ) ( АДРЕСА_2 ) про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії,-

В С Т А Н О В И В:

В провадженні суду знаходиться справа за адміністративним позовом ОСОБА_1 до НОМЕР_1 прикордонного загону Державної прикордонної служби України (Військова частина НОМЕР_2 ), в якому позивач просить суд: - визнати протиправною бездіяльність відповідача стосовно не нарахування та невиплати йому компенсації втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати на суму невиплаченого грошового забезпечення у повному обсязі за період з 08.03.2022 року по день фактичної вплати грошового забезпечення 05.11.2025 року у повному обсязі за весь час затримки; - зобов`язати відповідача нарахувати та виплатити йому компенсацію втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати на суму невиплаченого грошового забезпечення у повному обсязі за період з 08.03.2022 року по день фактичної вплати грошового забезпечення 05.11.2025 року у повному обсязі за весь час затримки.

Позивач зазначив, що він проходив військову службу у НОМЕР_1 прикордонному загоні Державної прикордонної служби України (військовій частині НОМЕР_3 ) та виключений зі списків особового складу та всіх видів грошового забезпечення.

Проте у період проходження військової служби йому не у повному обсязі виплачувалось грошове забезпечення, у зв`язку з чим він звернувся до суду.

На виконання рішення Одеського окружного адміністративного суду по справі №420/33189/24 на розрахунковий рахунок позивача була нарахована сума перерахованого грошового забезпечення.

Позивач вказує, що відповідачем в порушення статті 4 Закону України від 19.10.2000 року №2050-ІІІ «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати» (далі - Закон №2050-ІІІ) не виплачено на його користь компенсацію втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати.

Таку бездіяльність позивач вважає протиправною та посилаючись на положення Закону №2050-ІІІ, Порядку проведення компенсації громадянам втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплати, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 21.02.2001 року №159 (далі - Порядок №159), судову практику просила задовольнити позовні вимоги.

Ухвалою суду від 03.12.2025 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі, вирішено здійснити розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін за наявними матеріалами справи.

Представник відповідача позовні вимоги не визнав, навів зміст Закону №2050-ІІІ та Порядку №159 та зазначив, що матеріальна допомога на оздоровлення та матеріальна допомога для вирішення соціально-побутових питань віднесені до одноразових видів грошового забезпечення та компенсації не підлягають.

Представник також зауважив, що позивач невірно визначив період нарахування компенсації втрати частини доходів, зазначивши період з 08 березня 2022 року по 05 листопада 2025 року, але в даному випадку слід зауважити, що у випадку нарахування доходів за рішенням суду право на компенсацію виникає при несвоєчасному виконанні рішення суду, отже і період нарахування компенсації обраховується з моменту набрання законної сили цим рішенням.

Справа розглянута у письмовому провадженні.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 проходив військову службу у НОМЕР_1 прикордонному загоні Державної прикордонної служби України (військовій частині НОМЕР_2 ).

Вважаючи, що у період проходження військової служби йому не у повному обсязі виплачувалось грошове забезпечення, він звернувся до суду.

Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 09.05.2025 року у справі №420/33189/24 адміністративний позов ОСОБА_1 до військової частини НОМЕР_4 , військової частини НОМЕР_5 , НОМЕР_1 прикордонного загону (військова частина НОМЕР_3 ) Державної прикордонної служби України про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії задоволено частково та крім іншого, зокрема, зобов`язано НОМЕР_1 прикордонний загін Державної прикордонної служби України (військова частина НОМЕР_3 ) здійснити ОСОБА_1 перерахунок та виплату грошового забезпечення за період з 08 березня 2022 року по 20 травня 2023 року, а також виплачених за вказаний період: грошової допомоги для оздоровлення, матеріальної допомоги для вирішення соціально- побутових питань, премії, визначивши їх розмір, виходячи з розмірів посадового окладу та окладу за військовим званням, розрахованих шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, Законом України "Про Державний бюджет України на 2022 рік" станом на 01.01.2022 р., встановленого Законом України "Про Державний бюджет України на 2023 рік" станом на 01.01.2023 на відповідні тарифні коефіцієнти, згідно з пунктом 4 постанови Кабінету Міністрів України від 30 серпня 2017 року № 704 «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб», з урахуванням раніше виплачених сум та із одночасною компенсацією сум податку з доходів фізичних осіб відповідно до пункту 2 Порядку виплати щомісячної грошової компенсації сум податку з доходів фізичних осіб, що утримуються з грошового забезпечення, грошових винагород та інших виплат, одержаних військовослужбовцями, поліцейськими та особами рядового і начальницького складу, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 15 січня 2004 року № 44.

Постановою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 08.09.2025 року апеляційну скаргу НОМЕР_1 Прикордонного загону Державної прикордонної служби України (Військова частина НОМЕР_3 ) залишено без задоволення.

Апеляційну скаргу військової частини НОМЕР_4 задоволено частково. Рішення Одеського окружного адміністративного суду від 09 травня 2025 року змінено у частині зобов`язання військової частину НОМЕР_4 вчинити певні дії.

В іншій частині рішення Одеського окружного адміністративного суду від 09 травня 2025 року - залишено без змін.

05.11.2025 року на виконання рішення суду від 09.05.2025 року по справі №420/33189/24 на картковий рахунок позивача від відповідача 05.11.2025 року зараховано 115780,86 грн.

Оскільки відповідачем виплачені кошти на виконання рішення суду без нарахування та виплати компенсації втрати частини доходів у зв`язку з порушенням термінів виплати грошового забезпечення, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Спірні правовідносини регламентовані Законом №2050-III.

Статтею 1 Закону №2050-III встановлено, що підприємства, установи і організації всіх форм власності та господарювання здійснюють компенсацію громадянам втрати частини доходів у випадку порушення встановлених строків їх виплати, у тому числі з вини власника або уповноваженого ним органу (особи).

Відповідно до ст.2 Закону компенсація громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати (далі - компенсація) провадиться у разі затримки на один і більше календарних місяців виплати доходів, нарахованих громадянам за період починаючи з дня набрання чинності цим Законом.

Під доходами у цьому Закону слід розуміти грошові доходи громадян, які вони одержують на території України і які не мають разового характеру: пенсії; соціальні виплати; стипендії; заробітна плата (грошове забезпечення) та інші. Щодо суми індексації грошових доходів громадян, то внесення вказаних сум в доходи, які підлягають компенсації були внесені Законом №1214 ІХ від 04.02.2021 року.

Відповідно до ч.5 ст.242 КАС України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Згідно з правовим висновком Верховного Суду основною умовою для виплати громадянину компенсації є порушення встановлених строків виплати нарахованих доходів (у тому числі пенсії). При цьому компенсація за порушення строків виплати такого доходу проводиться незалежно від порядку і підстав його нарахування: самим підприємством, установою чи організацією (у цій справі - пенсійним органом) добровільно чи на виконання судового рішення (постанова від 14.04.2021 року у справі №465/322/17).

Пункти 1,2 Порядку №159 відтворюють положення Закону №2050-III, конкретизують підстави та механізм виплати компенсацій.

Суд вважає, що право на отримання компенсація громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати є соціальним правом громадянина, тобто правом, яке закріплено у в законодавстві і перебуває під захистом держави.

Згідно зі ст.ст.3,4,5 Закону сума компенсації обчислюється шляхом множення суми нарахованого, але не виплаченого громадянину доходу за відповідний місяць (після утримання податків і обов`язкових платежів) на індекс інфляції в період невиплати доходу (інфляція місяця, за який виплачується доход, до уваги не береться). Виплата громадянам суми компенсації провадиться у тому ж місяці, у якому здійснюється виплата заборгованості за відповідний місяць. Своєчасно не отриманий з вини громадянина доход компенсації не підлягає.

Статтею 7 Закону №2050-III, п.8 Порядку №159 визначено, що відмова власника або уповноваженого ним органу (особи) від виплати компенсації може бути оскаржена громадянином у судовому порядку.

Між тим, Законом №2050-III та Порядком №159 чітко визначені доходи, у зв`язку з порушенням строків виплати яких, проводиться компенсація втрати частини доходів у разі затримки на один і більше календарних місяців виплати таких доходів.

Таким чином, встановлення саме цих обставин чи є кошти виплачені особі тим доходом, якій підпадає під дію Закону України №2050-III, що дає право на отримання компенсації втрати частини доходу.

За правовим висновком Верховного Суду, викладеним у постанові від 11.04.2025 року по справі №280/8933/24, нормативне урегулювання відносин щодо компенсації громадянам втрати частини доходів вказує на те, що така компенсація пов`язана:

по-перше, з порушенням встановлених строків виплати таких доходів;

по-друге, з виключним переліком доходів як систематичних грошових виплат громадянам;

по-третє, з фактом виплати нарахованих доходів.

При цьому, підставою для компенсації є затримка виплати доходів на один і більше календарних місяців. Тому розмір компенсації невід`ємно пов`язаний з видом та розміром невчасно виплаченого доходу, а також з тривалістю часу, протягом якого була затримка його виплати. У питанні про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати ключовим питанням є дохід. Законодавець в абзаці першому ч.2 ст.2 Закону України №2050-III акцентував увагу саме на виді доходу, а не на його окремих складових чи ознаках такого доходу, при цьому підкресливши, що такі доходи не мають разового характеру.

Одним з видів доходу відповідно до Закону та Порядку №159 є заробітна плата (грошове забезпечення).

Статтею 9 Закону України №2011-ХІІ «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» врегульовано питання грошового забезпечення військовослужбовців.

До складу грошового забезпечення входять: посадовий оклад, оклад за військовим званням; щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія); одноразові додаткові види грошового забезпечення.

Грошове забезпечення визначається залежно від посади, військового звання, тривалості, інтенсивності та умов військової служби, кваліфікації, наукового ступеня і вченого звання військовослужбовця.

Грошове забезпечення підлягає індексації відповідно до закону.

Грошове забезпечення виплачується у розмірах, що встановлюються Кабінетом Міністрів України, та повинно забезпечувати достатні матеріальні умови для комплектування Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань та правоохоронних органів кваліфікованим особовим складом, враховувати характер, умови служби, стимулювати досягнення високих результатів у службовій діяльності.

Наказом Міністерства внутрішніх справ України №558 25.06.2018 затверджено Інструкцію про порядок виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Державної прикордонної служби України та деяким іншим особам (далі Інструкція №558).

Пунктом 2 розділу І Інструкції №558 встановлено, що грошове забезпечення військовослужбовців (крім курсантів Національної академії Державної прикордонної служби України імені Богдана Хмельницького (далі академія) із числа осіб, які не перебували на військовій службі перед зарахуванням на навчання) складається з: - посадового окладу; - окладу за військовим званням; - щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премії); - одноразових додаткових видів грошового забезпечення.

Розділом IV Інструкції №558 регламентовано порядок, умови та розміри виплати одноразових додаткових видів грошового забезпечення, до яких, зокрема, віднесено матеріальну допомогу для вирішення соціально-побутових питань та допомогу на оздоровлення.

Відповідно до п.1 глави 6 розділом IV цієї Інструкції Військовослужбовцям (крім військовослужбовців строкової військової служби) за рішенням начальника (командира) органу Держприкордонслужби може надаватися у межах фонду грошового забезпечення, затвердженого в кошторисі органу Держприкордонслужби, один раз на рік матеріальна допомога для вирішення соціально-побутових питань (далі - матеріальна допомога) в розмірі, що не перевищує їх місячного грошового забезпечення.

Пунктом 1 глави 7 розділу IV інструкції №558 встановлено, що військовослужбовцям (крім військовослужбовців строкової військової служби) один раз на рік надається допомога для оздоровлення (далі - допомога) в розмірі місячного грошового забезпечення.

Отже матеріальна допомога для вирішення соціально-побутових питань та допомога для оздоровлення є одноразовими виплатами, не мають постійного характеру та відповідно не є доходом у розумінні Закону України №2050-III.

Суд вважає, що доводи відповідача про те, що у випадку нарахування доходів за рішенням суду право на компенсацію виникає при несвоєчасному виконанні рішення суду, а отже і період нарахування компенсації обраховується з моменту набрання законної сили цим рішенням є неспроможними, оскільки ані приписи Закону № 2050-III, ані Порядок №159 не ставлять у залежність право на компенсацію втрати частини заробітної плати (грошового забезпечення) від порядку виплати доходу - у добровільному чи судовому порядку. Право на компенсацію за порушення строків виплати доходів виникає тоді, коли грошовий дохід (заробітна плата (грошове забезпечення) особи з вини відповідача не нараховувався, своєчасно не виплачувався і через це особа зазнала втрат.

Суд вважає неспроможним посилання представника на п.35 постанови Верховного Суду від 15.05.2025 року як на підставу того, що компенсація втрати доходу повинна обчислюватися з дати набрання законної сили рішенням суду. Вказаний пункт постанови Верховного Суду від 15.05.2025 року ніяким чином не пов`язує нарахування та виплату компенсації втрати доходу з набранням законної сили рішення суду як саме початку періоду, за якій така компенсація виплачується, а пов`язує виконання рішення суду (нарахування та виплату доходу) з фактом виплати нарахованих доходів, що є підставою для нарахування та виплати компенсації за страту доходу з дати її затримки (не виплати в установлений строк) по дату фактичної виплати.

З урахуванням викладеного, оцінивши достовірність та достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, відповідно до свого внутрішнього переконання, суд дійшов висновку, що позовні вимоги позивача підлягають частковому задоволенню шляхом визнання протиправною бездіяльності відповідача та зобов`язання нарахувати та виплатити на користь позивача з 08.03.2022 року компенсацію втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів виплати перерахунку грошового забезпечення (без урахування виплачених сум перерахованих грошової допомоги на оздоровлення, матеріальної допомоги для вирішення соціально - побутових питань) виплаченого 05.11.2025 року на виконання рішення Одеського окружного адміністративного суду від 09.05.2025 року у справі №420/33189/24.

Керуючись статтями 2,3,6,7,8,9,12,139,241-246 КАС України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_6 ) до НОМЕР_1 прикордонного загону Державної прикордонної служби України (Військова частина НОМЕР_2 ) ( АДРЕСА_2 , код ЄДРПОУ НОМЕР_7 ) про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії задовольнити частково.

Визнати протиправною бездіяльність НОМЕР_1 прикордонного загону Державної прикордонної служби України (Військова частина НОМЕР_2 ) щодо невиплати ОСОБА_1 компенсації втрати частини доходів (без урахування виплачених сум перерахованих грошової допомоги на оздоровлення, матеріальної допомоги для вирішення соціально - побутових питань) у зв`язку з порушенням термінів виплати грошового забезпечення - виплаченого 05.11.2025 року на виконання рішення Одеського окружного адміністративного суду від 09.05.2025 року у справі №420/33189/24.

Зобов`язати НОМЕР_1 прикордонний загін Державної прикордонної служби України (Військова частина НОМЕР_2 ) нарахувати та виплатити з 08.03.2022 року на користь ОСОБА_1 компенсацію втрати частини доходів у зв`язку з порушенням термінів виплати грошового забезпечення (без урахування виплачених сум перерахованих грошової допомоги на оздоровлення, матеріальної допомоги для вирішення соціально - побутових питань) виплаченого 05.11.2025 року на виконання рішення Одеського окружного адміністративного суду від 09.05.2025 року у справі №420/33189/24 відповідно до Закону України від 19.10.2000 року №2050-ІІІ «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати», Порядку проведення компенсації громадянам втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплати, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 21.02.2001 року №159.

У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Рішення набирає законної сили у порядку ст.255 КАС України.

Рішення може бути оскаржене у порядку та строки встановлені ст.295-297 КАС України.

Суддя Е.В. Катаєва