Справа № 440/11248/25
Суддя: Русанова В.Б.
Дата ухвалення: 2026-01-15 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 січня 2026 р. Справа № 440/11248/25
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді: Русанової В.Б.,

Суддів: Бегунца А.О. , П`янової Я.В. ,

розглянувши в порядку письмового провадження у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 15.10.2025 (головуючий суддя І інстанції: Н.І. Слободянюк) по справі № 440/11248/25

за позовом ОСОБА_1

до Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області

про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі по тексту ОСОБА_1 , позивач) звернувся з позовом, в якому просив суд:

- визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області щодо обмеження пенсії ОСОБА_1 максимальним розміром при її перерахунку з 01 липня 2025 року;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Полтавській області здійснити перерахунок та виплату ОСОБА_1 пенсії з 01 липня 2025 року без обмеження максимальним розміром з урахуванням вже сплачених сум.

Рішенням Полтавського окружного адміністративного суду від 15.10.2025 відмовлено у задоволенні позову.

Позивач, не погодившись з рішенням суду першої інстанції, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи, подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати таке рішення та ухвалити нове, яким задовольнити позов.

В обґрунтування вимог скарги зазначає, що пенсійним органом протиправно обмежено граничним розміром його пенсію, чим порушено його майнові та соціальні права, гарантії належного рівня пенсійного забезпечення.

На думку апелянта, судом першої інстанції не були в повному обсязі з`ясовані обставини, що мають значення для справи, крім того, суд першої інстанції неоднозначно застосував вказане законодавство України по конкретним аналогічним справам.

Відповідач подав відзив на апеляційну скаргу в якому, наполягаючи на законності та обґрунтованості рішення суду першої інстанції, просить залишити апеляційну скаргу без задоволення, а оскаржуване судове рішення - без змін.

Відповідно до ч.1 ст. 308, п.3 ч.1 ст. 311 КАС України справа розглянута в межах доводів апеляційної скарги, в порядку письмового провадження.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши рішення суду першої інстанції, доводи апеляційної скарги, дослідивши докази по справі, вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Полтавській області та отримує пенсію по інвалідності, призначену відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб".

Рішенням Полтавського окружного адміністративного суду від 20 травня 2025 року у справі № 440/4871/25 визнано протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області щодо відмови ОСОБА_1 у проведенні нарахування та виплати основного розміру пенсії з 01.02.2023 на підставі довідки ІНФОРМАЦІЯ_1 № ФП77951/1549 від 29.01.2025 про грошове забезпечення станом на 01.01.2023 у відповідності до вимог статей 43 і 63 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" № 2262-ХІІ від 09.04.1992, постанови Кабінету Міністрів України "Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб" №704 від 30.08.2017 та зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Полтавській області провести з 01.02.2023 перерахунок та виплату ОСОБА_1 основного розміру пенсії на підставі довідки ІНФОРМАЦІЯ_1 № ФП77951/1549 від 29.01.2025 про грошове забезпечення станом на 01.01.2023 у відповідності до вимог статей 43 і 63 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" № 2262-ХІІ від 09.04.1992, постанови Кабінету Міністрів України "Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб" № 704 від 30.08.2017, з урахуванням проведених виплат; в іншій частині позовних вимог відмовлено.

З 01 лютого 2023 року відповідачем здійснено позивачу перерахунок пенсії на виконання рішення суду, за результатами якого визначено підсумок пенсії (з надбавками) - 11 658,97 грн, з 01 березня 2025 року розмір пенсії становить - 21 317,13 грн., що вбачається з протоколу про перерахунок пенсії.

14 липня 2025 року ОСОБА_1 звернувся до ГУ ПФ України в Полтавській області із заявою про перерахунок пенсії позивача на підставі довідки № 9/1/1549 без обмеження максимального розміру пенсії.

У відповідь на звернення позивача Головне управління Пенсійного фонду України в Полтавській області листом за № 11897-11613/П-02/8-1600/25 від 18.07.2025 повідомило, що рішенням суду Полтавського окружного адміністративного суду 20.05.2025 р. по справі № 440/4871/25 не покладено обов`язок здійснення перерахунку пенсії ОСОБА_1 без обмеження максимальним розміром пенсії.

Виплату пенсії, перераховану на виконання рішення суду, розпочато з 01.07.2025 в розмірі 23 610, 00 грн.

Вважаючи, що відповідачем з 01 липня 2025 року обмежено розмір пенсії максимальним розміром, позивач звернувся до суду з цим позовом.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що права позивача при здійсненні перерахунку пенсії з 01 лютого 2023 року на підставі рішення суду від 20 травня 2025 року у справі № 440/4871/25 не порушені, оскільки виплата пенсії здійснюється відповідачем без обмеження її максимальним розміром.

Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи та доводам апеляційної скарги, колегія суддів виходить з наступного.

Частиною 2 ст. 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

За приписами п.6 ч.1 ст. 92 Конституції України основи соціального захисту, форми і види пенсійного забезпечення визначаються виключно законами України.

Конституційний Суд України зазначив, що Основний Закон України закріплює основоположні засади права громадян на соціальний захист і відносить до законодавчого регулювання механізм реалізації цього права (абзац сьомий пункту 2 мотивувальної частини Рішення від 20 червня 2001 року № 10-рп/2001).

Приписами ст. 46 Конституції України передбачено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Так, у відповідності до ч.7 ст. 43 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" максимальний розмір пенсії (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною) не може перевищувати десяти прожиткових мінімумів, установлених для осіб, які втратили працездатність. Тимчасово, по 31 грудня 2017 року, максимальний розмір пенсії (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною) не може перевищувати 10 740 гривень.

Частина 7 ст. 43 Закону України Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб була викладена у вказаній редакції Законом України Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи № 3668-VІ (ст. 2 цього Закону).

У відповідності до ч.1 ст. 2 Закону України Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи № 3668-VІ максимальний розмір пенсії (крім пенсійних виплат, що здійснюються з Накопичувального пенсійного фонду) або щомісячного довічного грошового утримання (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною), призначених (перерахованих) відповідно до Митного кодексу України, законів України "Про державну службу", "Про прокуратуру", "Про статус народного депутата України", "Про Національний банк України", "Про Кабінет Міністрів України", "Про дипломатичну службу", "Про службу в органах місцевого самоврядування", "Про судову експертизу", "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", "Про державну підтримку засобів масової інформації та соціальний захист журналістів", "Про наукову і науково-технічну діяльність", "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб", "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", "Про пенсійне забезпечення", "Про судоустрій і статус суддів", Постанови Верховної Ради України від 13 жовтня 1995 року "Про затвердження Положення про помічника-консультанта народного депутата України", не може перевищувати десяти прожиткових мінімумів, установлених для осіб, які втратили працездатність. Тимчасово, по 31 грудня 2017 року, максимальний розмір пенсії (крім пенсійних виплат, що здійснюються з Накопичувального пенсійного фонду) або щомісячного довічного грошового утримання (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною), призначених (перерахованих) відповідно до Податкового кодексу України, Митного кодексу України, законів України "Про державну службу", "Про прокуратуру", "Про статус народного депутата України", "Про Національний банк України", "Про Кабінет Міністрів України", "Про дипломатичну службу", "Про службу в органах місцевого самоврядування", "Про судову експертизу", "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", "Про державну підтримку засобів масової інформації та соціальний захист журналістів", "Про наукову і науково-технічну діяльність", "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб", "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", "Про пенсійне забезпечення", "Про судоустрій і статус суддів", Постанови Верховної Ради України від 13 жовтня 1995 року "Про затвердження Положення про помічника-консультанта народного депутата України", не може перевищувати 10740 гривень.

Згідно ч. 2 розділу Прикінцеві та Перехідні положення Закону України Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи № 3668-VI обмеження пенсії (щомісячного довічного грошового утримання) максимальним розміром, встановленим цим Законом, не поширюється на пенсіонерів, яким пенсія (щомісячне довічне грошове утримання) призначена до набрання чинності цим Законом.

Пенсіонерам, яким пенсія (щомісячне довічне грошове утримання) призначена до набрання чинності цим Законом і в яких розмір пенсії (щомісячного довічного грошового утримання) (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною) перевищує максимальний розмір пенсії (щомісячного довічного грошового утримання), встановлений цим Законом, виплата пенсії (щомісячного довічного грошового утримання) (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною) здійснюється без індексації, без застосування положень частин другої та третьої статті 42 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування та проведення інших перерахунків, передбачених законодавством, до того часу, коли розмір пенсії (щомісячного довічного грошового утримання) (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною) відповідатиме максимальному розміру пенсії (щомісячного довічного грошового утримання), встановленому цим Законом.

Рішенням Конституційного Суду України від 20.12.2016 у справі № 7-рп/2016 положення ч.7 ст. 43 Закону України Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб в редакції, яка діяла станом на 20.12.2016, визнано неконституційним та таким, що втрачає чинність з 20.12.2016.

Верховний Суд неодноразово висловлював правову позицію щодо застосування норм права у спорах, пов`язаних з обмеженням максимальним розміром пенсій, призначених відповідно до Закону України № 2262-XII.

Зокрема, у постановах від 16.12.2021 у справі № 400/2085/19, від 20.07.2022 у справі № 340/2476/21, від 25.07.2022 у справі № 580/3451/21, від 30.08.2022 у справі № 440/994/20, від 17.03.2023 у справі № 340/3144/21 Верховний Суд дійшов висновку про те, що у правовідносинах щодо призначення та перерахунку пенсій відповідно до Закону України № 2262-XII норми зазначеного закону підлягають застосуванню з урахуванням Рішення Конституційного Суду України від 20.12.2016 № 7-рп/2016, у зв`язку з чим будь-яке обмеження максимального розміру зазначених пенсій є протиправним.

Крім того, у постановах від 16.12.2021 у справі № 400/2085/19, від 27.01.2022 у справі № 240/7087/20, від 17.02.2022 у справі № 640/11168/20, від 02.08.2022 у справі № 240/1369/21, від 08.09.2022 у справі № 380/6429/20, від 28.11.2022 у справі № 340/5306/21, від 20.01.2023 у справі № 640/24801/19, від 04.12.2024 у справі № 380/24300/23 Верховний Суд наголосив на протиправності обмеження пенсійним органом максимального розміру пенсії позивача, право на пенсійне забезпечення якого встановлене Законом України № 2262-ХІІ, та зазначив, що у спірних відносинах підлягають застосуванню норми Закону України № 2262-XII з урахуванням рішення Конституційного Суду України від 12.2016 № 7-рп/2016, а не норми Закону № 3668-VI.

Судом встановлено, що позивач перебуває на обліку у відповідача, як отримувач пенсії по інвалідності, призначеної на умовах Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» № 2262-XII.

Вирішуючи спір , суд першої інстанції , з посиланням на протокол перерахунку пенсії , дійшов висновку, що з 01 лютого 2023 року позивачу виплачується пенсія в розмірі 11 658,97 грн, та з 01 липня 2025 року в розмірі - 21 317,13 грн. Будь-яких даних щодо обмеження пенсії позивача максимальним розміром цей протокол перерахунку пенсії не містить.

Проте, зазначений протокол за березень 2025 не є достатнім доказом в підтвердження висновків суду, оскільки останні не містить відомостей, щодо розміру пенсії позивача з 01.07.2025.

Наявний в справі протокол про перерахунок пенсії з 01.03.2025, містить інформацію щодо перерахунку пенсії з підстави "ДБУ 2025 року + індексація з 03.25", а не внаслідок виконання рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 20 травня 2025 року у справі № 440/4871/25. Згідно цього протоколу з 01.03.2025 позивачу встановлено пенсію (з надбавками) 21 317, 13 грн (а.с. 25).

На виконання рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 20 травня 2025 року у справі № 440/4871/25 ГУ ПФ України в Полтавській області ОСОБА_1 з 01.07.2025 здійснено перерахунок пенсії на підставі довідки ІНФОРМАЦІЯ_1 № ФП77951/1549 від 29.01.2025 про грошове забезпечення станом на 01.01.2023.

Матеріали справи не містять та судом першої інстанції не досліджено протокол перерахунку пенсії позивача з 01.07.2025.

Відповідачем до апеляційного адміністративного суду надані додаткові пояснення, а також протокол перерахунку пенсії позивача з 01.07.2025, відповідно до якого підсумок пенсії (з надбавками) складає: 25 576, 96 грн, проте з урахуванням максимального розміру пенсії підсумок пенсії до виплати склав 23 610, 00 грн.

Отже, зазначені обставини та докази свідчать про виплату позивачу пенсії із обмеженням її максимальним розміром, що спростовує висновки суду про відсутність порушення прав позивача на отримання пенсії в належному розмірі.

Питання застосування Закону № 3668-VI в частині обмеження максимальним розміром пенсії, призначеної згідно Закону № 2262-ХІІ, неодноразово предметом розгляду Верховним Судом (зокрема, постанови від 03 жовтня 2018 року у справі № 127/4267/17, від 16 жовтня 2018 року у справі № 522/16882/17, від 06 листопада 2018 року у справі № 522/3093/17, від 17 жовтня 2019 року у справі № 348/190/17, від 05 лютого 2020 року у справі № 815/357/18, від 16 квітня 2020 року у справі № 620/1285/19, від 30 жовтня 2020 року у справі № 522/16881/17, від 16 грудня 2021 року у справі № 400/2085/19, від 21 грудня 2021 року у справі № 120/3552/21-а, від 18 травня 2022 року у справі № 380/12337/20, від 12 грудня 2022 року у справі № 620/5701/20, від 04 липня 2023 року у справі № 420/10528/21).

Верховний Суд виходив з того, що норма ст. 2 Закону № 3668-VI в частині обмеження розміру пенсій, призначених відповідно до Закону № 2262-ХІІ, є абсолютно тотожною нормі ч.7 ст. 43 Закону № 2262-ХІІ, яка вже визнана такою, що суперечить Конституції України (рішення КСУ від 20.12.2016р. № 7-рп/2016) та, відповідно, не підлягає застосуванню.

Верховний Суд також неодноразово наголошував, що пенсійний орган свідомо ігнорує рішення Конституційного Суду України № 7-рп/2016 від 20 грудня 2016 року, яким безпосередньо надається оцінка неконституційності правових норм, якими обмежуються права осіб, звільнених з військової служби, щодо їх пенсійного забезпечення, зокрема визнається неконституційним обмеження розміру пенсій таких осіб.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 06.11.2018 у справі № 812/292/18 сформулювала правовий висновок, який полягає у тому, що норми законодавства, які допускають неоднозначне або множинне тлумачення, завжди трактуються на користь особи.

Враховуючи наведене вище, колегія суддів прийшла до висновку, що відповідачем протиправно обмежено пенсію позивача максимальним розміром під час здійснення перерахунку його пенсії з 01.07.2025.

Відтак, внаслідок неповного з`ясування обставин справ, суд першої інстанції дійшов помилкових висновків, що права позивача при здійсненні перерахунку пенсії з 01 липня 2025 року на підставі рішення суду від 20 травня 2025 року у справі № 440/4871/25 не порушені, оскільки вказаний перерахунок здійснений відповідачем без обмеження розміру його пенсії максимальним розміром.

Відповідно до ст. 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

За приписами п.2 ч.1 ст. 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення.

Згідно зі ст. 317 КАС України підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є: 1) неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Враховуючи, вищенаведене, колегія суддів вважає, що неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи призвело до неправильного вирішення справи, а тому рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню з прийняттям нової постанови про задоволення позовних вимог. Відтак, апеляційна скарга ОСОБА_1 підлягає задоволенню.

Керуючись ст. ст. 311, 315, 317, 321, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити.

Рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 15.10.2025 по справі № 440/11248/25 - скасувати.

Прийняти нову постанову, якою позовні вимоги ОСОБА_1 - задовольнити.

Визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області щодо обмеження пенсії ОСОБА_1 максимальним розміром при її перерахунку з 01 липня 2025 року.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Полтавській області (36014, м. Полтава, вул. Гоголя, 34, ) здійснити перерахунок та виплату ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 іпн. НОМЕР_1 ) пенсії з 01 липня 2025 року без обмеження максимальним розміром, з урахуванням вже сплачених сум.

Постанова набирає законної сили з дати її ухвалення та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.

Головуючий суддя В.Б. Русанова
Судді А.О. Бегунц Я.В. П`янова