Справа № 560/3769/25
Суддя: Печений Є.В.
Дата ухвалення: 2026-01-15 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 560/3769/25
УХВАЛА

15 січня 2026 рокум. Хмельницький

Хмельницький окружний адміністративний суд в особі головуючого-судді Печеного Є.В.,

розглянувши у письмовому провадженні заяву відповідача про залишення позовної заяви без розгляду в адміністративній справі за позовом ОСОБА_1 до НОМЕР_1 прикордонного загону Державної прикордонної служби України (військова частина НОМЕР_2 ) про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

У провадженні суду перебуває справа за позовом ОСОБА_1 до НОМЕР_1 прикордонного загону Державної прикордонної служби України (військова частина НОМЕР_2 ), у якому позивач просить, зокрема: визнати протиправними дії відповідача щодо незастосування січня 2008 року як місяця, за яким здійснюється обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації грошового забезпечення (базового місяця) при нарахуванні «поточної» індексації грошового забезпечення за період з 01.08.2015 по 01.08.2016; зобов`язати відповідача здійснити перерахунок та доплату «поточної» індексації грошового забезпечення за період з 01.08.2015 по 01.08.2016 із застосуванням січня 2008 року як базового місяця.

Відповідач 28.03.2025 звернувся до суду із заявою про залишення позовної заяви без розгляду, мотивуючи її тим, що позивач пропустив строк звернення до суду, встановлений законодавством, а поважні причини такого пропуску відсутні.

В обґрунтування заяви відповідач, серед іншого, зазначив, що спір стосується нарахування грошового забезпечення (індексації) військовослужбовця, тому строк звернення до суду має визначатися положеннями статті 233 Кодексу законів про працю України (далі КЗпП України) та статей 122, 123 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України).

Вказує, що з урахуванням змін до статті 233 КЗпП України, внесених Законом України від 01.07.2022 № 2352-ІХ, та продовження процесуальних строків на період дії карантину, відповідач вважає, що позивач звернувся до суду поза межами тримісячного строку.

Дослідивши заяву, матеріали справи, суд дійшов таких висновків.

Відповідно до частини першої статті 122 КАС України, позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Частина п`ята статті 122 КАС України встановлює, що для звернення до суду у справах щодо прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби встановлюється місячний строк.

Разом із тим, суд вказує на те, що спір у цій справі стосується нарахування та виплати складової грошового забезпечення військовослужбовця індексації грошового забезпечення, тобто фактично спору про оплату праці (грошове забезпечення).

Індексація грошового забезпечення є складовою заробітної плати (грошового забезпечення), на яку поширюються гарантії оплати праці.

Верховний Суд у своїй практиці виходить з того, що у справах щодо стягнення заробітної плати (грошового забезпечення), у тому числі індексації та компенсації за порушення строків її виплати, до визначення строків звернення до суду підлягають застосуванню положення статті 233 КЗпП України як спеціальної норми, тоді як стаття 122 КАС України має загальний характер.

Зокрема, такий підхід викладено у постановах Верховного Суду від 21.03.2025 у справі №460/21394/23 та від 21.08.2025 у справі №600/3471/24-а.

Суд звертає увагу, що до 19.07.2022 діяла редакція частини другої статті 233 КЗпП України, згідно з якою, у разі порушення законодавства про оплату праці працівник мав право звернутися до суду з позовом про стягнення належної йому заробітної плати без обмеження будь-яким строком.

Водночас, спірні правовідносини в цій справі (нарахування та виплата індексації грошового забезпечення за період з 01.08.2015 по 01.08.2016) виникли та припинилися саме у цей період, тобто задовго до набрання чинності Законом України від 01.07.2022 № 2352-ІХ, яким внесено зміни до статті 233 КЗпП України.

Відтак, суд виходить з того, що до цих правовідносин підлягає застосуванню редакція статті 233 КЗпП України, чинна на момент їх виникнення та припинення, яка не встановлювала жодного строку для звернення до суду з позовами про стягнення заробітної плати (грошового забезпечення) у разі порушення законодавства про оплату праці.

Надалі Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо оптимізації трудових відносин» від 01 липня 2022 року № 2352-ІХ (далі Закон № 2352-ІХ ) до статті 233 КЗпП України було внесено зміни, якими, зокрема, встановлено тримісячний строк звернення працівника до суду із заявою про вирішення трудового спору.

Однак Рішенням Конституційного Суду України від 11.12.2025 № 1-р/2025 частину першу статті 233 КЗпП України в частині встановлення тримісячного строку звернення працівника до суду з вимогами про стягнення заробітної плати та інших належних йому виплат визнано неконституційною, у зв`язку з чим зазначені приписи втратили чинність з дня ухвалення цього Рішення.

Отже, на час вирішення питання про наявність чи відсутність строку звернення до суду з позовними вимогами у справах щодо стягнення заробітної плати (грошового забезпечення), у тому числі її індексації, діє правовий режим, за якого: до правовідносин, що виникли та припинилися до 19.07.2022, застосовується редакція статті 233 КЗпП України, яка не обмежувала строк звернення до суду з позовами про стягнення належної працівникові заробітної плати; обмеження тримісячним строком для звернення працівника до суду з вимогами про стягнення заробітної плати, запроваджене Законом № 2352-ІХ, в частині таких вимог визнане неконституційним і не підлягає застосуванню.

Враховуючи, що спірні правовідносини щодо індексації грошового забезпечення позивача за період з 01.08.2015 по 01.08.2016 повністю охоплюються періодом дії редакції статті 233 КЗпП України, яка не обмежувала строк звернення до суду з відповідними вимогами, суд приходить до висновку, що відсутні правові підстави вважати, що позивач пропустив строк звернення до суду з цим позовом.

За таких обставин і правових підстав, посилання відповідача на пропуск позивачем строку звернення до суду як на підставу для залишення позовної заяви без розгляду відповідно до пункту 8 частини першої статті 240 КАС України є безпідставними.

Оскільки у даному випадку відсутній сам факт пропуску строку звернення до суду, питання поновлення такого строку за правилами статті 123 КАС України не підлягає вирішенню.

З огляду на викладене вище, суд дійшов висновку, що заява відповідача про залишення позовної заяви без розгляду не ґрунтується на вимогах закону, а передбачені пунктом 8 частини першої статті 240 КАС України підстави для залишення позову без розгляду у цій справі відсутні, у зв`язку із чим, у задоволенні заяви НОМЕР_1 прикордонного загону Державної прикордонної служби України (військова частина НОМЕР_2 ) про залишення позовної заяви у цій справі слід відмовити.

Керуючись статтями 2, 7, 9, 122, 123, 240, 241, 243, 248 КАС України, суд

УХВАЛИВ:

у задоволенні заяви НОМЕР_1 прикордонного загону Державної прикордонної служби України (військова частина НОМЕР_2 ) про залишення без розгляду адміністративного позову у справі № 560/3769/25 відмовити.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання.

Ухвала оскарженню не підлягає. Заперечення на ухвалу можуть бути включені до апеляційної скарги на рішення суду.

Головуючий суддя Є.В. Печений