Справа № 460/10409/25
Суддя: С.М. Дуляницька
Дата ухвалення: 2026-01-16 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІВНЕНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

і м е н е м У к р а ї н и

16 січня 2026 року м. Рівне№460/10409/25

Рівненський окружний адміністративний суд у складі судді С.М. Дуляницька, розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи, адміністративну справу за позовом

ОСОБА_1
доГоловного управління ДПС у Рівненській області
про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 (далі - позивач) звернувся з позовом до Головного управління ДПС у Рівненській області (далі - відповідач), в якому просить визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення від 29.04.2025 року №0-1716-UA0018261, №0-1716- UA0018261, №0-1716-UA0018261, №0-1716-UA0018261, №0-1716-UA0018261.

В обґрунтування своїх вимог позивач зазначає, що спірні рішення контролюючого органу є протиправним, оскільки нежитлові будівлі не є об`єктом оподаткування згідно з пп. «ж» п. 266.2 ст. 266 ПК України, адже використовується ним безпосередньо у сільськогосподарській діяльності, як сільськогосподарським виробником. Крім того, податкове повідомлення-рішення №0-1716-UA0018261 винесене щодо майна, якого у позивача нема. Просить позовні вимоги задовольнити.

Від відповідача надійшов відзив на позовну заяву, в якому він просить відмовити у задоволенні позовних вимог та зазначає про відсутність підстав для надання пільги на сплату податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, оскільки споруда (будівля) не є об`єктом оподаткування податком на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки за наявності сукупності умов:

- така нежитлова будівля віднесена до класу «Будівлі сільськогосподарського призначення, лісівництва та рибного господарства» (код 1271) Державного класифікатора будівель та споруд ДК 018-2000 (що діяв на момент виникнення податкового зобов`язання);

- власником такої будівлі (юридична та фізична особа) є сільськогосподарський товаровиробник;

- така нежитлова будівля не здається її власником в оренду, лізинг, позичку.

Такий правовий висновок сформовано Верховним Судом у постановах від 21 травня 2024 року у справі № 600/5153/23 та від 22 квітня 2020 року у справі №540/2206/19.

До матеріалів справи позивачем долучено, детальну інформацію про фізичну особу-підприємця, згідно якої основний вид діяльності позивача зазначено 03.12 прісноводне рибальство. Однак позивачем до матеріалів справи не долучено відомостей про фактичне здійснення діяльності за основним видом діяльності, натомість ГУ ДПС у Рівненській області долучає до матеріалів справи річну декларацію фізичної особи-підприємця, згідно якої підтверджується, що позивачем у 2024 році підприємницька діяльність позивача була від господарської діяльності у сфері інжинірингу, геології та геодезії, надання послуг технічного консультування в цих сферах, тобто, що не пов`язано із сільським товаровиробництвом. За наведеного просить у задоволенні позовних вимог відмовити.

Ухвалою від 19.06.2025 відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін.

Вирішуючи спір, суд встановив таке.

Згідно Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно. Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна, ОСОБА_1 є власником:

- будівлі - телятника загальною площею 929,1 кв. м., що знаходиться у АДРЕСА_1 ;

- будівлі - телятника загальною площею 929,1 кв. м., що знаходиться у АДРЕСА_1 ;

- будівлі - корівника загальною площею 1391,40 кв. м., що знаходиться у АДРЕСА_1 ;

- виробничого приміщення загальною площею 556,2 кв. м., що знаходиться у АДРЕСА_1 .

З долучених до матеріалів справи документів видно, що позивач зареєстрований як фізична особа-підприємець, основний вид діяльності позивача зазначено 03.12 прісноводне рибальство.

Податковими повідомленнями рішеннями від 29.04.2025 року №0-1716-UA0018261, №0-1716- UA0018261, №0-1716-UA0018261, №0-1716-UA0018261, №0-1716-UA0018261 позивачу визначено податкові зобов`язання з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки.

Крім того, слід зауважити, що згідно Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна по об`єктах нерухомості, а саме: за адресами с. Підліски Гощанського району Рівненської області, вул.. Весняна, 3г, 5г, та 7 г припинено речове право у лютому 2024 року. Оскаржувані податкові повідомлення-рішення контролюючим органом винесено за період, коли такі об`єкти нерухомості були у власності позивача, тобто до 08.02.2024 року.

Позивач, вказуючи на те, що нерухоме майно не є об`єктом оподаткування, а також на те, що податкове повідомлення-рішення №0-1716-UA0018261 винесене щодо майна, якого у позивача нема, звернувся до суду з даним позовом.

Надаючи оцінку позовним вимогам суд зазначає таке.

Частиною 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 67 Конституції України, кожен зобов`язаний сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом.

Правовідносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час адміністрування податків та зборів, а також відповідальність за порушення податкового законодавства регулюються Податковим кодексом України.

Відповідно до п. 8.1 ст. 8 ПК України в Україні встановлюються загальнодержавні та місцеві податки та збори.

Згідно з пп. 16.1.4 п.16.1 ст.16 ПК України, платники податків зобов`язані сплачувати податки та збори в строки та у розмірах, встановлених ПК України та законами з питань митної справи.

Підпунктом 14.1.129-1 п.14.1 ст.14 ПК України визначено, що об`єкти нежитлової нерухомості це будівлі, їх складові частини, що не є об`єктами житлової нерухомості. До об`єктів нежитлової нерухомості відносяться:

а) будівлі готельні - готелі, мотелі, кемпінги, пансіонати, ресторани та бари, туристичні бази, гірські притулки, табори для відпочинку, будинки відпочинку;

б) будівлі офісні - будівлі фінансового обслуговування, адміністративно-побутові будівлі, будівлі для конторських та адміністративних цілей;

в) будівлі торговельні - торгові центри, універмаги, магазини, криті ринки, павільйони та зали для ярмарків, станції технічного обслуговування автомобілів, їдальні, кафе, закусочні, бази та склади підприємств торгівлі й громадського харчування, будівлі підприємств побутового обслуговування;

г) гаражі - гаражі (наземні й підземні) та криті автомобільні стоянки;

ґ) будівлі промислові та склади;

д) будівлі для публічних виступів (казино, ігорні будинки);

е) господарські (присадибні) будівлі - допоміжні (нежитлові) приміщення, до яких належать сараї, хліви, гаражі, літні кухні, майстерні, вбиральні, погреби, навіси, котельні, бойлерні, трансформаторні підстанції тощо;

є) інші будівлі.

Згідно з пунктом 10.1 статті 10 ПК України до місцевих податків належать податок на майно та єдиний податок.

Платниками податків визнаються фізичні особи (резиденти і нерезиденти України), юридичні особи (резиденти і нерезиденти України) та їх відокремлені підрозділи, які мають, одержують (передають) об`єкти оподаткування або провадять діяльність (операції), що є об`єктом оподаткування згідно з цим Кодексом або податковими законами, і на яких покладено обов`язок із сплати податків та зборів згідно з цим Кодексом (пункт 15.1 статті 15 ПК України).

Відповідно до статті 265 ПК України податок на майно складається з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки; транспортного податку та плати за землю.

Статтею 266 ПК України регламентовано елементи податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки.

Згідно з підпунктами 266.1.1, 266.1.2 пункту 266.1 статті 266 ПК України платниками податку є фізичні та юридичні особи, в тому числі нерезиденти, які є власниками об`єктів житлової та/або нежитлової нерухомості. Об`єктом оподаткування є об`єкт житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі його частка.

За приписами підпунктів 266.3.1, 266.3.2 пункту 266.3 статті 266 ПК України базою оподаткування є загальна площа об`єкта житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі його часток. База оподаткування об`єктів житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі їх часток, які перебувають у власності фізичних осіб, обчислюється контролюючим органом на підставі даних Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, що безоплатно надаються органами державної реєстрації прав на нерухоме майно та/або на підставі оригіналів відповідних документів платника податків, зокрема документів на право власності.

Підпунктом 266.2.2 пункту 266.2 статті 266 ПК України встановлено пільги зі сплати податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки.

Відповідно до підпункту «ж» підпункту 266.2.2 пункту 266.2 статті 266 ПК України не є об`єктом оподаткування будівлі, споруди сільськогосподарських товаровиробників (юридичних та фізичних осіб), віднесені до класу «Будівлі сільськогосподарського призначення, лісівництва та рибного господарства» (код 1271) Державного класифікатора будівель та споруд ДК 018-2000, та не здаються їх власниками в оренду, лізинг, позичку.

Отже, застосування підпункту «ж» підпункту 266.2.2 пункту 266.2 статті 266 ПК України передбачає наявність двох умов, перша з яких - власник об`єкта нерухомості (будівлі, споруди) є сільськогосподарським товаровиробником (юридичною та фізичною особою), друга - об`єкт нерухомості (будівля, споруда) віднесений до класу «Будівлі сільськогосподарського призначення, лісівництва та рибного господарства» (код 1271) Державного класифікатора будівель та споруд ДК 018-2000, та не здається їх власником в оренду, лізинг, позичку (наводиться в редакції, яка була чинною в періоді, за який нараховано зобов`язання).

Державним комітетом України по стандартизації, метрології та сертифікації наказом від 17 серпня 2000 року № 507 затверджено і введено в дію Державний класифікатор будівель та споруд ДК 018-2000, який призначений для використання органами центральної та місцевої виконавчої та законодавчої влади, фінансовими службами, органами статистики та всіма суб`єктами господарювання (юридичними та фізичними особами) України. Об`єктами класифікації в ДК 018-2000 є будівлі виробничого та невиробничого призначення та інженерні споруди різного функціонального призначення.

Відповідно до вказаного класифікатора будівлі, споруди сільськогосподарських товаровиробників, призначені для використання безпосередньо у сільськогосподарській діяльності (будівлі для використання в сільськогосподарській діяльності, наприклад, корівники, стайні, свинарники, кошари, кінні заводи, собачі розплідники, птахофабрики, зерносховища, склади та надвірні будівлі, підвали, винокурні, винні ємності, теплиці, сільськогосподарські силоси тощо) віднесено до підрозділу «Будівлі нежитлові» (група 127 «Будівлі нежитлові інші» клас 1271 «Будівлі сільськогосподарського призначення, лісівництва та рибного господарства»).

До будівель, споруд сільськогосподарських товаровиробників, призначені для використання безпосередньо у сільськогосподарській діяльності відносяться об`єкти нерухомості, які відповідно до ДК 018-2000 належать до класу 1271 «Будівлі сільськогосподарського призначення, лісівництва та рибного господарства», що включає підкласи: 1271.1 «Будівлі для тваринництва»; 1271.2 «Будівлі для птахівництва»; 1271.3 «Будівлі для зберігання зерна»; 1271.4 «Будівлі силосні та сінажні»; 1271.5 «Будівлі для садівництва, виноградарства та виноробства»; 1271.6 «Будівлі тепличного господарства»; 1271.7 «Будівлі рибного господарства»; 1271.8 «Будівлі підприємств лісівництва та звірівництва»; 1271.9 «Будівлі сільськогосподарського призначення інші».

Визначення приналежності будівлі до того чи іншого класу проводиться на підставі документів, що підтверджують право власності, з урахуванням класифікаційних ознак та функціонального призначення об`єкта нерухомості згідно з ДК 018-2000.

Отже, правовою підставою для застосування до особи пільги зі сплати податку на нерухоме майно у вигляді звільнення від його сплати є, зокрема, правовий статус будівлі.

Верховний Суд неодноразово у своїх рішеннях зазначав, що визначення приналежності будівлі до того чи іншого класу проводиться на підставі документів, що підтверджують право власності, з урахуванням класифікаційних ознак та функціонального призначення об`єкта нерухомості згідно з ДК 018-2000.

Сторони не заперечуються обставини щодо того, що нежитлові будівлі, які належать позивачу на праві власності (телятник в с.Підліски, вул. Весняна, буд.3г, телятник в АДРЕСА_2 , корівник в АДРЕСА_3 , виробниче приміщення в с.Підліски, вул. Весняна, буд.6а) за вимогами ДК 018-2000 віднесені до класу (код 1271) «Будівлі сільськогосподарського призначення, лісівництва та рибного господарства».

Згідно з підпунктом 14.1.235 пункту 14.1 статті 14 ПК України сільськогосподарський товаровиробник для цілей глави 1 розділу XIV цього Кодексу - це юридична особа незалежно від організаційно-правової форми, яка займається виробництвом сільськогосподарської продукції та/або розведенням, вирощуванням та виловом риби у внутрішніх водоймах (озерах, ставках та водосховищах) та її переробкою на власних чи орендованих потужностях, у тому числі власновиробленої сировини на давальницьких умовах, та здійснює операції з її постачання.

Положеннями статті 1 Закону України від 18.01.2001 №2238-III «Про стимулювання розвитку сільського господарства на період 2001 - 2004 років» визначено, що сільськогосподарський товаровиробник - це фізична або юридична особа, яка займається виробництвом сільськогосподарської продукції, переробкою власновиробленої сільськогосподарської продукції та її реалізацією.

Відповідно до статті 1 Закону України від 23.09.2008 № 575-VI «Про сільськогосподарський перепис» виробники сільськогосподарської продукції - сільськогосподарські товаровиробники, фізичні особи (у тому числі домогосподарства, фізичні особи, що здійснюють діяльність, пов`язану з веденням особистого селянського господарства, самозайняті особи у сфері сільського господарства), які займаються сільськогосподарською діяльністю.

До матеріалів справи позивачем долучено детальну інформацію про фізичну особу-підприємця, згідно якої основний вид діяльності позивача зазначено 03.12 прісноводне рибальство. Однак позивачем до матеріалів справи не долучено відомостей про фактичне здійснення діяльності за основним видом діяльності, натомість ГУ ДПС у Рівненській області долучено до матеріалів справи річну декларацію фізичної особи-підприємця, згідно якої підтверджується, що позивачем у 2024 році підприємницька діяльність позивача була від господарської діяльності у сфері інжинірингу, геології та геодезії, надання послуг технічного консультування в цих сферах, тобто, що не пов`язано із сільським товаровиробництвом. А відтак, доводи позивача про використання ним будівель сільськогосподарського призначення в своїй господарській діяльності не підтверджені належними та допустимими доказами.

Податковий кодекс України не містить норм щодо припинення виконання податкових зобов`язань з податку на нерухоме майно за об`єкти, що перебувають у власності суб`єкта господарювання, однак тимчасово не використовуються за призначенням.

Також суд враховує, що згідно Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна по об`єктах нерухомості, а саме: за адресами с. Підліски Гощанського району Рівненської області, вул.. Весняна, 3г, 5г, та 7 г припинено речове право у лютому 2024 року. Оскаржувані податкові повідомлення-рішення контролюючим органом винесено за період коли такі об`єкти нерухомості були у власності позивача, тобто до 08.02.2024 року.

Щодо доводів позивача про те, що рішенням Бабинської сільської ради від 04.07.2023 року за №1315 не установлено ставки податку для іншого майна, суд зазначає таке.

Рішенням Бабинської сільської ради від 04.07.2023 року за №1315 встановлено на відповідній території ставку податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки. Об`єкти нерухомості, належні позивачу, контролюючим органом було визначено з класом 27 «будівлі нежитлові інші», зокрема підкласом 1271.1 «будівлі для тваринництва». Як вже вище зазначалось та підтверджується інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна належні позивачу об`єкти нерухомості, а саме будівлі ТЕЛЯТНИКА та КОРІВНИКА, є будівлями для тваринництва, тому контролюючим органом вірно класифіковано належні позивачу будівлі.

Підсумовуючи наведене, суд зазначає, що споруда (будівля) не є об`єктом оподаткування податком на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки за наявності сукупності умов:

- така нежитлова будівля віднесена до класу «Будівлі сільськогосподарського призначення, лісівництва та рибного господарства» (код 1271) Державного класифікатора будівель та споруд ДК 018-2000 (що діяв на момент виникнення податкового зобов`язання);

- власником такої будівлі (юридична та фізична особа) є сільськогосподарський товаровиробник;

- така нежитлова будівля не здається її власником в оренду, лізинг, позичку.

В пп. ж пп.266.2.2 п.266.2 ст.266 ПК України видно, що пільга стосується діяльності сільськогосподарських товаровиробників і направлена на створення сприятливих умов для її ведення, зокрема стимулювання такої діяльності та досягнення її збалансованого податкового навантаження.

Належними та допустимими доказами позивачем не доведено обставину, що повинна бути доведена, та яка б підтверджувала що позивач є сільськогосподарським товаровиробником; також позивач не надав будь яких доказів щодо фактичного використання позивачем протягом 2024 р у сільськогосподарській діяльності належного йому. Сам факт реєстрації позивача фізичною особою-підприємцем, який ймовірно може використовувати нежитлову нерухомість для ведення сільськогосподарської діяльності, за діючого правового регулювання, не впливає на можливість застосування пільги, визначеної підпунктом ж) пп.266.2.2 пункту 266.2 статті 266 ПК України. Крім того, позивачем не долучено до матеріалів будь-яких належних та допустимих доказів про те, що дійсно такі будівлі використовуються у виробництві сільськогосподарської продукції.

За наведеного, позовні вимоги про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень від 29.04.2025 року №0-1716-UA0018261, №0-1716- UA0018261, №0-1716-UA0018261, №0-1716-UA0018261 до задоволення не підлягають.

Щодо податкового повідомлення-рішення №0-1716-UA0018261 (а.с.21), яким позивачу визначене зобов`язання в сумі 7898,04 грн з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки за нежитлове приміщення загальною площею 556,20, розмір частки позивача у праві спільної власності 370,80 грн, яке знаходиться в с.Підліски, Гощанського району, то суд зазначає таке. Дійсно, в цьому податковому повідомленні-рішенні не вказано точну адресу об`єкта нерухомості, а тому суд не може встановити, чи такий об`єкт є у власності позивача. Водночас, з витягів з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності (а.с.34, 35) видно, що виробниче приміщення площею 556,2 кв.м. зареєстроване на позивачем як 1/3 та 2/3 у спільній власності. Тобто, позивач є власником усього виробничого приміщення площею 556,2 кв.м., за яке позивачу визначено податок на нерухоме майно відповідно до податкового повідомлення-рішення №0-1716-UA0018261 (а.с.20). А відтак, додаткове визначення зобов`язання за аналогічний період ще за 2/3 площі згідно податкового повідомлення-рішення №0-1716-UA0018261 є необгрунтованим. За наведеного, суд дійшов висновку про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення №0-1716-UA0018261.

За таких обставин, позовні вимоги слід задовольнити частково визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення №0-1716-UA0018261. В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Судовий збір розподіляється відповідно ст. 139 КАС України пропорційно до задоволених вимог та підлягає поверненню позивачу за рахунок бюджетних асигнувань відповідача в сумі 374,75 грн.

Керуючись статтями 241-246, 255, 257-262, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Рівненській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення №0-1716-UA0018261 від 29.04.2025 року.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у Рівненській області на користь ОСОБА_1 судові витрати в розмірі 374,75 грн.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. Апеляційна скарга подається безпосередньо до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

Повний текст рішення складений 16 січня 2026 року

Учасники справи:

Позивач - ОСОБА_1 ( АДРЕСА_4 , ЄДРПОУ/РНОКПП НОМЕР_1 )

Відповідач - Головне управління ДПС у Рівненській області (вул. Відінська, буд. 12,м. Рівне,Рівненська обл.,33023, ЄДРПОУ/РНОКПП 44070166)

Суддя С.М. Дуляницька