Справа № 640/15458/22
Суддя: Колеснікова І.С.
Дата ухвалення: 2026-01-15 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 січня 2026 року м. Київ справа №640/15458/22

Київський окружний адміністративний суд у складі головуючої судді Колеснікової І.С., розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Ріфейс» до Головного управління ДПС у м. Києві про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень,

В С Т А Н О В И В:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Ріфейс» звернулося до Окружного адміністративного суду міста Києва з позовом до Головного управління Державної податкової служби у м. Києві, в якому просить визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення від 18.08.2022 №4, №4.

Окружним адміністративним судом міста Києва відкрито провадження в адміністративній справі та вирішено здійснювати розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження (у письмовому провадженні) без повідомлення учасників справи.

На виконання положень Закону України «Про ліквідацію Окружного адміністративного суду міста Києва та утворення Київського міського окружного адміністративного суду» адміністративну справу було передано до Київського окружного адміністративного суду за належністю.

Матеріали справи отримано Київським окружним адміністративним судом та протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями справу розподілено судді Колесніковій І.С.

Ухвалою суду від 26.06.2023 справу прийнято до провадження та вирішено здійснювати її розгляд за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін за наявними у справі матеріалами.

Свої вимоги позивач мотивує безпідставністю оскаржуваних рішень з огляду на відсутність правових підстав для їх прийняття. Вказує, що визначені актом перевірки порушення позивачем вимог законодавства документально не підтверджуються.

Заперечуючи проти заявлених позовних вимог відповідач, у наданому суду відзиві, наголошує, що оскаржувані рішення прийнято відповідно до вимог чинного законодавства, посилаючись на обставини, викладені у такому відзиві. Зокрема, відповідач зазначає про безтоварність відповідних операцій позивача з його контрагентами, що унеможливлює здійснення бюджетного відшкодування з податку на додану вартість.

Розглянувши подані учасниками справи документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, судом встановлено таке.

Як вбачається з матеріалів справи, на підставі направлень від 23.02.2022 №3620/26-15-07-04-02 та від 29.06.2022 № 5938/26-15-07-04-02, виданих ГУ ДПС у м. Києві, та наказу від 14.02.2022 №1020-п відповідачем проведено документальну позапланову виїзну перевірку позивача щодо дотримання податкового законодавства при декларуванні за грудень 2021 року у податковій декларації з податку на додану вартість від 19.01.2022 № сум бюджетного відшкодування податку на додану вартість (далі - ПДВ) на поточний рахунок платника податку.

За результатами проведення перевірки було складено акт від 25.07.2022 №17339/26-15-07-04-02-44197593, яким встановлено порушення порядку декларування бюджетного відшкодування за вказаний звітний період.

В подальшому, на підставі акта перевірки, відповідачем складено та надіслано позивачу податкові повідомлення-рішення від 18.08.2022:

- форми «В1» №4, в якому зафіксовано порушення вимог п. 185.1 ст. 185, п. 198.1, п. 198.3, п. 198.6 статті 198, п. 200.1. п. 200.4 ст. 200 Податкового кодексу України щодо завищення товариством суми бюджетного відшкодування податку на додану вартість на поточний рахунок платника за грудень 2021 року на суму 557 982 грн. та відповідно до пп. 54.3.2 п. 54.3 ст. 54 та п. 123.2 ст. 123 Податкового кодексу України застосовано штрафну санкцію у розмірі 139 495, 50 грн.;

- форми «В4» №4, в якому зафіксовано порушення вимог п. 185.1 ст. 185, п. 198.1, п. 198.3, п. 198.6 ст. 198, п. 200.1, п. 200.4 от. 200 Податкового кодексу України та яким зменшено суму від`ємного значення в розмірі 197 125 грн.

Не погоджуючись з такими податковими повідомленнями-рішеннями відповідача, позивач звернувся до суду з даним адміністративним позовом.

Оцінюючи подані сторонами докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог виходячи з такого.

Відповідно до п. 198.3 ст. 198 Податкового кодексу України податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв`язку з:

придбанням або виготовленням товарів та наданням послуг;

придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій у необоротні капітальні активи);

ввезенням товарів та/або необоротних активів на митну територію України.

Право на нарахування податкового кредиту виникає незалежно від того, чи такі товари/послуги та основні фонди почали використовуватися в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку протягом звітного податкового періоду, а також від того, чи здійснював платник податку оподатковувані операції протягом такого звітного податкового періоду.

Відповідно до п. 198.6 ст. 198 Податкового кодексу України не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв`язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені податковими накладними (або підтверджені податковими накладними, оформленими з порушенням вимог статті 201 цього Кодексу) чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу. У разі коли на момент перевірки платника податку контролюючим органом суми податку, попередньо включені до складу податкового кредиту, залишаються не підтвердженими зазначеними цим пунктом документами, платник податку несе відповідальність відповідно до цього Кодексу.

Пунктом 201.10 ст. 201 Податкового кодексу України визначено, що при здійсненні операцій з постачання товарів/послуг платник податку - продавець товарів/послуг зобов`язаний в установлені терміни скласти податкову накладну, зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних та надати покупцю за його вимогою. Податкова накладна, складена та зареєстрована в Єдиному реєстрі податкових накладних (далі - Реєстр) платником податку, який здійснює операції з постачання товарів/послуг, є для покупця таких товарів/послуг підставою для нарахування сум ПДВ, що відносяться до податкового кредиту. Покупцю товарів/послуг заборонено відносити суми ПДВ до податкового кредиту в разі відсутності факту реєстрації платником податку - продавцем товарів/послуг, податкових накладних у Реєстрі.

Із системного аналізу наведених вище правових норм вбачається, що платник податку має право на включення до податкового кредиту сум податку, сплачених ним за наслідками господарських операцій, дійсність та достовірність яких має підтверджуватися внесеними до Реєстру податковими накладними або іншими документами, встановленими Податковим кодексом України, що посвідчують право на віднесення сум податку до податкового кредиту. Це право вони мають незалежно від часу внесення платником податку - продавцем товарів/послуг податкових накладних до Реєстру. Визначальним є факт підтвердження операцій податковими накладним і факт внесення їх до Реєстру в строки, визначені для складання та подання податкової звітності з ПДВ.

Відповідно до п. 200.1 ст. 200 Податкового кодексу України сума податку, що підлягає сплаті (перерахуванню) до Державного бюджету України або бюджетному відшкодуванню, визначається як різниця між сумою податкового зобов`язання звітного (податкового) періоду та сумою податкового кредиту такого звітного (податкового) періоду.

Відповідно до п. 200.4 ст. 200 Податкового кодексу України при від`ємному значенні суми, розрахованої згідно з пунктом 200.1 цієї статті, така сума:

а) враховується у зменшення суми податкового боргу з податку, що виник за попередні звітні (податкові) періоди (у тому числі розстроченого або відстроченого відповідно до цього Кодексу) в частині, що не перевищує суму, обчислену відповідно до пункту 200і.з статті 200і цього Кодексу на момент отримання контролюючим органом податкової декларації, а в разі відсутності податкового боргу -

б) або підлягає бюджетному відшкодуванню за заявою платника у сумі податку, фактично сплаченій отримувачем товарів/послуг у попередніх та звітному податкових періодах постачальникам таких товарів/послуг або до Державного бюджету України, в частині, що не перевищує суму, обчислену відповідно до пункту 200і.з статті 200і цього Кодексу на момент отримання контролюючим органом податкової декларації, на поточний рахунок платника податку та/або у рахунок сплати грошових зобов`язань або погашення податкового боргу такого платника податку з інших платежів, що сплачуються до державного бюджету;

в) та/або зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду.

Пунктом 200.7 статті 200 Податкового кодексу України передбачено, що платник податку, який має право на отримання бюджетного відшкодування та прийняв рішення про повернення суми бюджетного відшкодування, подає відповідному контролюючому органу податкову декларацію та заяву про повернення суми бюджетного відшкодування, яка відображається у податковій декларації.

До податкової декларації або уточнюючих розрахунків (в разі їх подання) платником податків додаються розрахунок суми бюджетного відшкодування та оригінали митних декларацій. У разі якщо митне оформлення товарів, вивезених за межі митної території України, здійснювалося з використанням електронної митної декларації, така електронна митна декларація надається контролюючим органом за місцем митного оформлення контролюючому органу за місцем обліку такого платника податків в порядку, затвердженому центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику, в електронній формі з дотриманням умови щодо реєстрації кваліфікованого електронного підпису відповідно до закону (п. 200.8 ст. 200 Податкового кодексу України).

Як вбачається з матеріалів справи, підставою для винесення податкового повідомлення-рішення № 4 були висновки контролюючого органу щодо нереальності ряду господарських операцій позивача з контрагентами, по яких позивачем було отримано податковий кредит, який в подальшому заявлявся до бюджетного відшкодування.

Так, 10.08.2021 позивач та ПП «ГРУПА КОМПАНІЙ ТЕХНО» уклали договір купівлі-продажу № 2260, згідно якого ПП «ГРУПА КОМПАНІЙ ТЕХНО» зобов`язується передати у власність позивача Товар (як цей термін визначений договором), асортимент, кількість та інші відомості про який визначаються у додатках до договору (зокрема придбавались офісні крісла, дивани тощо), а позивач має прийняти Товар та оплатити його на умовах договору.

Також, 10 серпня 2021 року на підставі Договору № 2260 ПП «ГРУПА КОМПАНІЙ ТЕХНО» сформувало рахунок на оплату № 68 згідно з яким сума Товарів становить 4 036 325, 21 грн, в т.ч. ПДВ 672 720, 87 грн.

16 серпня 2021 року платіжним дорученням № 32 позивач оплатив аванс за крісла офісні згідно рахунку № 68 від 10.08.2021 на суму 2 853 577, 69 грн. по Договору № 2260 від 10.08.2021.

16.08.2021 ПП «Група Компаній Техно» склало та подало на реєстрацію податкову накладну № 3 на суму 2 853 577,69 грн, в т.ч. ПДВ 475 596,28 грн.

По відповідним операціям між позивачем та ПП «ГРУПА КОМПАНІЙ ТЕХНО» було складено видаткову накладну № 68 від 02.11.2021 на суму 1 365 714, 43 грн, в т.ч. ПДВ 227 619,07 грн. та видаткову накладну № 77 від 19.11.2021 на суму 2 670 610,78 грн., в т.ч. ПДВ на суму 445 101,80 грн.

31.08.2022 ПП «Група Компаній Техно» та позивач уклали акт звірки взаємних розрахунків за період: серпень 2021 р. - серпень 2022 р. за договором купівлі-продажу № 2260 від 10.08.2021.

Аналіз наведених і долучених до матеріалів справи документів підтверджує, що позивач придбав у ПП «Група Компаній Техно» Товар, а саме офісні меблі (крісла, дивани тощо) для використання в межах своєї господарської діяльності та оплатив такий Товар. ПП «Група Компаній Техно» та позивач в якості сторін Договору № 2260 від 10.08.2021 склали належні договірні та первинні документи, а ПП «Група Компаній Техно» в якості постачальника зареєструвало податкову накладу згідно з вимогами чинного законодавства.

Більше того, 12 липня 2022 року у позивача була проведена інвентаризація необоротних активів у присутності головних державних інспекторів: Борщевської Наталії, Перехрест Наталії та Невєдрова Олега, що підтверджується листом позивача від 05.07.2022 № б/н (вх. № 37766/6 від 06.07.2022) про проведення інвентаризації основних засобів 12.07.2022 о 14-30 год. за місцезнаходженням позивача.

Зауважень зі сторони державних інспекторів до проведеної інвентаризації не було, за результатом проведення інвентаризації нестач та надлишків не встановлено. Весь товар, який був поставлений ПП «Група Компаній Техно», був в наявності.

У зв`язку з вищенаведеним, суд вважає позицію контролюючого органу щодо нереальності господарських операцій позивача з ПП «Група Компаній Техно» такою, що не відповідає фактичним обставинам справи.

16.08.2021 позивач та ТОВ «ОПТІДАТА» уклали договір поставки № 08092021/1 згідно з яким ТОВ «ОПТІДАТА» в якості постачальника зобов`язується передати у власність (поставити) на умовах договору позивачу Товар (як цей термін визначений договором), зокрема комутатори, кабелі, адаптери тощо, а позивач зобов`язується прийняти Товар та здійснити оплату належно виконаних постачальником зобов`язань щодо поставки Товару на умовах договору.

18.08.2021 позивач здійснив платіж (платіжна інструкція № 34) на користь ТОВ «ОПТІДАТА» згідно рахунку № 63 від 16.08.2021 на суму 623 057,03 грн.

22.10.2021 позивач та ТОВ «ОПТІДАТА» склали видаткову накладну № 72 на суму 323 493,70 грн, в т.ч. ПДВ 53 915,62 грн.

Враховуючи те, що половина товарів, передбачених видатковою накладною № 72 від 22.10.2O21, була поставлена додатково та не в межах попередньої оплати по рахунку № 63 від 16.08.2021 на суму 623 057,03 грн., постачальником (ТОВ «ОПТІДАТА») було складено та зареєстровано окрему податкову накладну № 2 від 22.10.2021 на суму 161 746,85 грн, в т.ч. ПДВ 26 957, 81 грн.

Аналіз долучених до справи матеріалів не підтверджує позицію відповідача про те, що взаємовідносини між позивачем та ТОВ «ОПТІДАТА» не мали реального характеру, оскільки позивачем були надані всі відповідні первинні документи, які підтверджують фактичну реалізацію домовленостей, визначених між контрагентами у договорі № 08092021/1 від 16.08.2021.

Відтак, позиція контролюючого органу щодо нереальності господарських операцій позивача з ТОВ «ОПТІДАТА» є такою, що не відповідає фактичним обставинам справи.

29.07.2021 позивач та ТОВ «ЮНІВЕРСАЛ КОНСАЛТІНГ ПЛЮС» уклали договір оренди нежилого будинку згідно з яким Орендодавець (ТОВ «ЮНІВЕРСАЛ КОНСАЛТІНГ ПЛЮС») зобов`язується передати Орендарю (ТОВ «РІФЕЙС») в тимчасове платне користування (оренду) нежилий будинок літ. А загальною площею 2 459,2 кв.м., який розташований за адресою: Україна, м. Київ, Контрактова площа, будинок 9.

08.10.2021 позивач та ТОВ «ЮНІВЕРСАЛ КОНСАЛТИНГ ПЛЮС» підписали акт приймання-передачі об`єкта до договору оренди нежилого будинку, посвідченого 29.07.2021 приватним нотаріусом Тарасенком А.В.

08.10.2021 ТОВ «ЮНІВЕРСАЛ КОНСАЛТІНГ ПЛЮС» сформувало рахунок на оплату №351 щодо орендної плати за нежитлове приміщення (Україна, м. Київ, Контрактова площа, буд.9 (літ. А) за перший місяць оренди 2021 року згідно Договору оренди нежилого будинку від 29.07.2021 на суму і 472 799, 51 грн, в т.ч. ПДВ 245 466, 59 грн.

20 жовтня 2021 року згідно платіжного доручення № 96 позивач здійснив оплату згідно з рахунком на оплату № 351 від 08.10.2021 на суму і 472 799, 51 грн.

31.10.2021 позивач та ТОВ «ЮНІВЕРСАЛ КОНСАЛТІНГ ПЛЮС» підписали Акт надання послуг № 439 щодо орендної плати за нежитлове приміщення (Україна, м. Київ. Контрактова площа, буд. 9 (літ. А) за період 08.10.2021 - 31.10.2021 згідно Договору оренди нежилого будинку від 29.07.2021 на суму 1 140 231, 88 грн, в т.ч. ПДВ 190 038, 65 грн.

Тобто, позивач здійснив оплату за жовтень місяць 2021 року на 222 567,62 грн. (в т.ч, ПДВ 55 427, 04 грн.) більше, ніж передбачено актом надання послуг № 429 від 31.10.2021.

01.11.2021 ТОВ «ЮНІВЕРСАЛ КОНСАЛТІНГ ПЛЮС» сформувало рахунок на оплату №363 щодо орендної плати за нежитлове приміщення (Україна, м. Київ, Контрактова площа, буд. 9 (літ. А) за листопад місяць оренди 2021 року згідно Договору оренди нежитлового будинку від 29.07.2021 на суму 1 121 374,73 грн, в т.ч. ПДВ 186 895,79 грн.

03.11.2021 згідно платіжки № 110 позивач здійснив оплату згідно рахунку № 363 від 01.11.2021 на суму 1 121 374, 73 грн, у т.ч. ПДВ 20% 186 895,79 грн.

30.11.2021 позивач та ТОВ «ЮНІВЕРСАЛ КОНСАЛТІНГ ПЛЮС» підписали Акт надання послуг № 459 щодо орендної плати за нежитлове приміщення (Україна, м. Київ, Контрактова площа, буд.9 (літ. А) за листопад 2021 року згідно Договору оренди нежитлового будинку від 29.07.2021 на суму і 453 942,36 грн., в т.ч. ПДВ 242 323,73 грн.

Тобто, за листопад 2021 року було укладено акт надання послуг на 322 567.64 грн, (в т.ч. ПДВ 55 427,94 грн.) більше, ніж було здійснено оплату згідно з платіжною інструкцією № 110 від 03.11.2021, у зв`язку з переплатою за оренду у жовтні 2021 року.

На думку суду, вказані вище обставини з посиланням на відповідні документи, копії яких долучені до матеріалів справи, спростовують висновки відповідача про нереальність господарських операцій між ПП «ГРУПА КОМПАНІЙ ТЕХНО», ТОВ «ОПТІДАТА», ТОВ «ЮНІВЕРСАЛ КОНСАЛТІНГ ПЛЮС» та позивачем, у зв`язку з чим позивач, відповідно, правомірно сформував податковий кредит, який був в подальшому заявлений до бюджетного відшкодування, що свідчить про протиправність оскаржуваного податкового повідомлення-рішення № 4.

Разом з тим, згідно з податковим повідомленням-рішення № 4 сума завищення від`ємного значення, що зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового періоду), становить 197 125 грн. Дане від`ємне значення (податковий кредит) сформувалося у зв`язку із господарськими операціями позивача з ПП «Група Компаній Техно» відповідно до договору купівлі-продажу № 2260, обставини виконання якого були досліджені вище.

Згідно платіжного доручення № 98 від 25.10.2021 позивач остаточну доплату ПП «Група Компаній Техно» за крісла офісні згідно рахунку № 68 від 10.08.2021 на суму і 182 747,52 у т.ч. ПДВ 20% 197 124, 59 грн.

По відповідним операціям між позивача та ПП «ГРУПА КОМПАНІЙ ТЕХНО» було складено видаткову накладну № 68 від 02.11.2021 на суму 1 365 714,43 грн, в т.ч. ПДВ 227 619,07 грн. та видаткову накладну № 77 від 19.11.2021 на суму 2 670 610,78 грн, в т.ч. ПДВ на суму 445 101, 80 грн.

31-08.2022 року ПП «Група Компаній Техно» та позивач підписали Акт звірки взаємних розрахунків за період: серпень 2021 року - серпень 2022 року за договором купівлі-продажу № 2260 від 10.08.2021.

На думку суду, вказані вище обставини з посиланням на відповідні документи, копії яких долучені до матеріалів справи, спростовують висновки відповідача про нереальність господарських операцій між ПП «ГРУПА КОМПАНІЙ ТЕХНО» та позивачем, у зв`язку з чим позивач правомірно сформував податковий кредит, який в подальшому сформував від`ємне значення, що свідчить про протиправність оскаржуваного податкового повідомлення-рішення №4.

Беручи до уваги зазначене суд вважає, що відповідачем, за час розгляду справи, на виконання вимог частини 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України (далі також КАС України) не було доведено правомірності прийнятих ним оскаржуваних рішень.

Відповідно до статті 244 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України) під час ухвалення рішення суд вирішує, зокрема:

1) чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються;

2) чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження.

Відповідно до положень частин 1 та 2 статті 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Згідно положень статті 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Відповідно до частини 2 статті 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони:

1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України;

2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано;

3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії);

4) безсторонньо (неупереджено);

5) добросовісно;

6) розсудливо;

7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації;

8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія);

9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення;

10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

За наслідком здійснення аналізу оскаржуваних рішень на відповідність наведеним вище критеріям, суд, виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень наведеного законодавства України, матеріалів справи, приходить до висновку про те, що заявлені позовні вимоги підлягають задоволенню.

Згідно статті 139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Враховуючи зазначене, суд вважає необхідним стягнути на користь позивача понесені ним судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 13 419, 05 грн за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.

На підставі викладеного, керуючись статтями 2, 5-11, 19, 72-77, 90, 241-246, 250, 263 КАС України суд,

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов товариства з обмеженою відповідальністю «Ріфейс» (04070, місто Київ, площа Контрактова, будинок 9-А; ) до Головного управління ДПС у м. Києві (04116, місто Київ, вулиця Шолуденка, будинок 33/19; код ЄДРПОУ ВП 44116011) про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень задовольнити повністю.

Визнати протиправним та скасувати податкові повідомлення-рішення Головного управління ДПС у м. Києві від 18.08.2022 №4, №4.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у м. Києві на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Ріфейс» понесені останнім судові витрати у розмірі 13 419, 05 грн (тринадцять тисяч чотириста дев`ятнадцять гривень п`ять копійок).

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

У разі оголошення судом лише вступної та резолютивної частини рішення, або розгляду справи в порядку письмового провадження, апеляційна скарга подається протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення.

Суддя Колеснікова І.С.