Справа № 500/5501/25
Суддя: Подлісна Ірина Миколаївна
Дата ухвалення: 2026-01-13 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 500/5501/25

13 січня 2026 рокум.Тернопіль
Тернопільський окружний адміністративний суд, у складі головуючої судді Подлісної І.М. розглянувши в порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Хоростківської міської ради про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

До Тернопільського окружного адміністративного суду звернувся ОСОБА_1 з адміністративним позовом до Хоростківської міської ради про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 25.06.2025 року Хоростківською міською радою відмовлено у задоволенні заяви про взяття на квартирний облік, як учасника бойових дій ОСОБА_1 , у зв`язку із відсутністю правових підстав. Також у вищевказаній відмові Хоростківська міська рада посилається на висновок громадської комісії з житлових питань при виконавчому комітеті від 23.06.2025 про відмову у взятті на квартирний облік.

Позивач вважає оскаржуване рішення протиправним та таким, що підлягає скасуванню.

Ухвалою суду від 26.09.2025 року прийнято до розгляду та відкрито провадження по справі за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін. Даною ухвалою встановлено 15-денний строк з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі для подання відзиву на позовну заяву.

Відповідач своїм правом не скористався та відзиву до суду не подав.

Частиною шостою статті 162 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України) передбачено, що у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Крім того, відповідно до частини четвертої статті 159 КАС України, неподання суб`єктом владних повноважень відзиву на позов без поважних причин може бути кваліфіковано судом як визнання позову.

Ухвалою суду від 27.11.2025 продовжено строк розгляду справи на 2 місяці.

Ухвалою суду від 27.11.2025 ухвалено справу розглядати за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін у судове засідання та призначено судове засідання на 17.12.2025 о 10:45 год.

Ухвалою суду від 17.12.2025 відкладено розгляд справи на 13.01.2026 о 11:30 год.

Сторони в судове засідання не з`явилися, однак представник позивача подав до суду заяву про розгляд справи без його участі.

Відповідно до ч.3 ст. 194 КАС України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження на підставі наявних у суду матеріалів.

Згідно п.1 ч.3 ст. 205 КАС України, якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки.

Відповідно до частини 4 статті 229 КАС України у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Враховуючи положення ч.3 ст.194, ч.3 ст.205 та ч.4 ст. 229 КАС України, суд дійшов висновку про наявність підстав розгляду даної справи в порядку письмового провадження, без фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Дослідивши подані до суду письмові докази, оцінивши їх за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді у судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, суд встановив наступне.

ОСОБА_1 є учасником бойових дій, відповідно до посвідчення серія НОМЕР_1 , виданого 24 квітня 2025 року, діючий військовослужбовець звернувся до органу місцевого самоврядування - Хоростківської міської ради Чортківського району Тернопільської області із заявою від 10.06.2025, щоб взяти його на квартирний облік.

ОСОБА_1 на праві власності належить % частки житлового будинку, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , житловою площею 41,5 кв.м. та загальною площею 71,1 кв.м. Іншими співвласниками даного житлового будинку є: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , які є власниками % частки кожен. Даний факт підтверджується Інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта.

Його дружині, ОСОБА_5 на праві власності належить 1/6 частки житлового будинку, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 , житловою площею 78,1 кв.м. та загальною площею 123,4 кв.м. Іншими співвласниками вищевказаного будинку є: ОСОБА_6 є власником 3/6 частки житлового будинку, ОСОБА_7 , ОСОБА_8 є власниками по 1/6 частки кожен.

ОСОБА_9 одружився з ОСОБА_10 05 червня 2012 року, що підтверджується свідоцтвом про шлюб, серії НОМЕР_2 та після одруження вони взяли подвійне прізвище - « ОСОБА_11 » та « ОСОБА_12 » відповідно.

У них з дружиною є двоє дітей: ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується свідоцтвом про народження серія НОМЕР_3 , що видане Виконавчим комітетом Хоростківської міської ради Гусятинського району Тернопільської області, 10 січня 2018 року та ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , про що свідчить свідоцтво про народження серія НОМЕР_4 , що видане Копичинецькою міською радою Гусятинського району Тернопільської області, 19 березня 2014 року.

Згідно частини 2 статті 3 Сімейного кодексу України сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки.

Згідно довідки №485/13-37 від 04.06.2025 року про зареєстрованих у житловому приміщенні осіб у житловому будинку за адресою: АДРЕСА_3 зареєстровано 9 осіб, однак сім`я позивача складається із дружини та двох дітей, з якими вони пов`язані спільними правами та обов`язками. З іншими зареєстрованими особами в даному житловому будинку позивач та його сім`я не пов`язана спільним побутом, правами та обов`язками, на що позивач звертав увагу в заяві від 10.06.2025 року, поданій в Хоростківську міську раду на розгляд.

25.06.2025року Хоростківською міською радою відмовлено у задоволенні заяви про взяття на квартирний облік, як учасника бойових дій ОСОБА_1 у зв`язку із відсутністю правових підстав. Також у вищевказаній відмові Хоростківська міська рада посилається на висновок громадської комісії з житлових питань при виконавчому комітеті від 23.06.2025р. про відмову у взятті на квартирний облік.

05.07.2025 року Позивач направив заяву в Хоростківську міську раду (зареєстровану під вхідним номером 228/13-15 від 11.07.2025 року), в якій клопотав про надсилання йому завіреним належним чином копій згаданого висновку громадської ради, рішення та про її створення, положення про квартирний облік, копію рішення про відмову у взятті на квартирний облік.

За вих. №667/13-37 04.08.2025р. Хоростківська міська рада надала йому відповідь з додатками, а саме копії рішення виконавчого комітету Хоростківської міської ради від 24.06.2025р. №54 про відмову у взятті на квартирний облік гр. ОСОБА_1 за місцем проживання, висновок громадської комісії з житлових питань при виконавчому комітеті Хоростківської міської ради від 23 червня 2025 року, Положення про квартирний облік при виконавчому комітеті Хоростківської міської ради, що затверджене рішенням виконавчого комітету Хоростківської міської ради №23 від 14.03.2025.

Питання взяття на квартирний облік регулюється положеннями статті 34 ЖК України та пункту 13 Правил, де указані підстави для визнання громадян потребуючими поліпшення житлових умов, а саме: забезпеченість житловою площею, нижче за рівень, який встановлений постановою Виконавчого комітету Тернопільської обласної Ради народних депутатів та президії обласної ради профспілок від 10 січня 1985 року №2 для міста Хоростків у розмірі не більше 6 кв.м. на одну особу.

Відповідно до Інформаційної довідки №429888476 від 04.06.2025року ОСОБА_1 має на праві власності % житлового будинку, житлова площа якого дорівнює 41,5 кв.м., а тому йому належить 10,38 кв.м.

Його дружина, ОСОБА_5 є власником 1/6 житлового будинку на підставі свідоцтва про право власності №115 від 26 березня 2001 року, 1/6 будинку складає 13,02 кв.м. житлової площі.

Отже, на підставі вищевикладеного сумуючи належні позивачу та дружині на праві власності частки, загальна їх площа становить 23,4 кв.м., і в розрахунку на одного члена його сім`ї, а саме на нього, дружину та двох дітей - це становить 5,85 кв.м. на особу.

Окрім того, до заяви в міську раду долучалася довідка, що ОСОБА_5 за місцем роботи на квартирному обліку не перебуває, що передбачено п. 18 Правил обліку громадян, які потребують поліпшення житлових умов, і надання їм жилих приміщень в Українській РСР, затверджених постановою ради Міністрів УРСР і Укрпрофради № 470 від 11.12.1984 (далі за текстом Правила № 470).

Не погодившись із протиправним рішенням відповідача, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Визначаючись щодо спірних правовідносин, що виникли між сторонами, суд виходив з наступного.

Стаття 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

За положеннями ст. 47 Конституції України кожен має право на житло. Держава створює умови, за яких кожний громадянин матиме змогу побудувати житло, придбати його у власність або взяти в оренду. Громадянам, які потребують соціального захисту, житло надається державою та органами місцевого самоврядування безоплатно або за доступну для них плату відповідно до закону.

Стаття 31 Житлового кодексу України (найменування кодексу згідно Закону України «Про дерадянізацію законодавства України») (далі ЖК України) визначає, що громадяни, які потребують поліпшення житлових умов, мають право на одержання у користування жилого приміщення в будинках державного або громадського житлового фонду в порядку, передбаченому законодавством Союзу РСР, цим Кодексом та іншими актами законодавства Української РСР. Жилі приміщення надаються зазначеним громадянам, які постійно проживають у даному населеному пункті (якщо інше не встановлено законодавством Союзу РСР і Української РСР), як правило, у вигляді окремої квартири на сім`ю.

Відповідно до положень ст. ст. 9, 43 ЖК України громадянам, які перебувають на обліку потребуючих поліпшення житлових умов, жилі приміщення надаються в порядку черговості. Черговість надання жилих приміщень визначається за часом взяття на облік.

Статтею 34 ЖК України визначено підстави визнання громадян такими, що потребують поліпшення житлових умов, а також зазначено, що такі громадяни беруться на облік для одержання жилих приміщень у будинках державного і громадського житлового фонду.

Облік потребуючих поліпшення житлових умов громадян, які працюють на підприємствах, в установах, організаціях, що мають житловий фонд і ведуть житлове будівництво або беруть пайову участь у житловому будівництві, здійснюється за місцем роботи, а за їх бажанням - також і за місцем проживання (ч. 1 ст. 37 ЖК України).

Відповідно до ст. 39 ЖК України громадяни беруться на облік потребуючих поліпшення житлових умов:

1) за місцем проживання - виконавчим комітетом районної, міської, районної в місті, селищної, сільської Ради народних депутатів за участю громадської комісії з житлових питань, створюваної при виконавчому комітеті;

2) за місцем роботи - спільним рішенням адміністрації підприємства, установи, організації чи органу кооперативної або іншої громадської організації і відповідного профспілкового комітету. Таке рішення затверджується виконавчим комітетом районної, міської, районної в місті, селищної, сільської Ради народних депутатів.

Згідно із ст. ст. 48, 49 ЖК України жиле приміщення надається громадянам у межах норми жилої площі, але не менше розміру, який визначається Кабінетом Міністрів України і Федерацією професійних спілок України. При цьому враховується жила площа у жилому будинку (квартирі), що перебуває у приватній власності громадян, якщо ними не використані житлові чеки. Понад норму жилої площі окремим категоріям громадян надається додаткова жила площа у вигляді кімнати або в розмірі десяти квадратних метрів.

Аналогічні положення містяться і в Правилах № 470. Відповідно до п.5 Правил № 470 потребуючі поліпшення житлових умов члени житлово-будівельних кооперативів, громадяни, які мають жилий будинок (частину будинків), квартиру у приватній власності, та інші громадяни, що проживають у цих будинках (частинах будинків), квартирах, забезпечуються жилими приміщеннями на загальних підставах.

За приписами п. 13 Правил № 470 на квартирний облік беруться громадяни, які потребують поліпшення житлових умов. Потребуючими поліпшення житлових умов визнаються, зокрема, громадяни, які забезпечені жилою площею нижче за рівень, що визначається виконавчими комітетами обласних, Київської і Севастопольської міських Рад народних депутатів разом з радами профспілок. Цей рівень періодично переглядається вказаними органами.

Пунктом 15 Правил обліку громадян, які потребують поліпшення житлових умов і надання їм житлових приміщень в Українській РСР визначено, що на квартирний облік беруться потребуючі поліпшення житлових умов громадяни, які постійно проживають, а також мають реєстрацію місця проживання у даному населеному пункті. Зазначені вимоги не поширюються на внутрішньо переміщених осіб, визначених у підпункті 8 пункту 13 цих Правил. Виконавчі комітети обласних, Київської і Севастопольської міських Рад народних депутатів разом з радами профспілок можуть установлювати тривалість часу постійного проживання громадян у даному населеному пункті, необхідну для взяття на квартирний облік. При визначенні потреби громадянину у поліпшенні житлових умов беруться до розрахунку члени їх сімей, які прожили і мають реєстрацію місця проживання у відповідному населеному пункті не менше встановленого строку (крім подружжя, неповнолітніх дітей і непрацездатних батьків, а також осіб, зазначених у підпункті 8 пункту 13 цих Правил).

Частиною 1 ст. 45 ЖК України визначено перелік осіб, яким жилі приміщення можуть бути надані першочергово, зокрема, до таких віднесено осіб, які перебували в складі діючої армії в період громадянської і Великої Вітчизняної воєн та під час інших бойових операцій по захисту, партизанам громадянської і Другої світової воєн, а також іншим особам, які брали участь у бойових операціях по захисту; особам, яким надано статус постраждалого учасника Революції Гідності відповідно до Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту". Згідно з п. 14 ч. 1 ст. 12 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» першочергове забезпечення жилою площею осіб, які потребують поліпшення житлових умов, та першочергове відведення земельних ділянок для індивідуального житлового будівництва, садівництва і городництва, першочерговий ремонт жилих будинків і квартир цих осіб та забезпечення їх паливом.

Потребуючими поліпшення житлових умов визнаються громадяни, які забезпечені жилою площею нижче за рівень, що визначається виконавчими комітетами обласних, Київської і Севастопольської міських Рад народних депутатів разом з радами профспілок (пункт 13 Правил № 470).

Відповідно до п. 1 Постанови № 2 Виконавчого комітету Тернопільської обласної Ради народних депутатів та президії обласної ради профспілок від 10 січня 1985 року установлено, що потребуючими поліпшення житлових умов визнаються громадяни, забезпечені житловою площею не більше 6 кв.м. на одну людину.

Однак, статтею 47 ЖК України норма жилої площі в Україні встановлюється в розмірі 13,65 квадратного метру на одну особу.

Ця норма використовується для визначення розміру жилого приміщення, яке надається громадянам на одну особу (п. 53 Правил № 470). Щодо пункту 1 ч.І ст.3 ЗУ «Про приватизацію державного житлового фонду», то встановлена цим пунктом норма житлового приміщення становить 21 квадратний метр загальної площі на наймача і кожного члена його сім`ї та додатково 10 квадратних метрів на сім`ю є санітарною і застосовується при визначенні розміру житла, що підлягає безоплатній передачі при приватизації. Водночас, за приписами п. 15 Порядку № 470 при визначенні потреби громадянину у поліпшенні житлових умов беруться до розрахунку члени їх сімей, які прожили і мають реєстрацію місця проживання у відповідному населеному пункті не менше встановленого строку (крім подружжя, неповнолітніх дітей і непрацездатних батьків, а також осіб, зазначених у підпункті 8 пункту 13 цих Правил).

Проте, з аналізу норми пункту 15 Правил № 470 випливає, що умова про необхідність реєстрації місця проживання в відповідному населеному пункту членів сім`ї заявника не поширюється на його дружину і неповнолітніх дітей.

Отже, право на постановку на облік громадян, які потребують поліпшення житлових умов, з врахуванням дружини і неповнолітніх дітей заявник має незалежно від місця їх реєстрації.

Суд звертає увагу, що ОСОБА_1 є діючий військовослужбовець.

Відповідно до статті 65 Конституції України захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, шанування її державних символів є обов`язком громадян України. Громадяни відбувають військову службу відповідно до закону.

Закон № 2011-XII відповідно до Конституції України визначає основні засади державної політики у сфері соціального захисту військовослужбовців та членів їх сімей, встановлює єдину систему їх соціального та правового захисту, гарантує військовослужбовцям та членам їх сімей в економічній, соціальній, політичній сферах сприятливі умови для реалізації їх конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни та регулює відносини у цій галузі.

Соціальний захист військовослужбовців - це діяльність (функція) держави, спрямована на встановлення системи правових і соціальних гарантій, що забезпечують реалізацію конституційних прав і свобод, задоволення матеріальних і духовних потреб військовослужбовців відповідно до особливого виду їх службової діяльності, статусу в суспільстві, підтримання соціальної стабільності у військовому середовищі. Це право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, у старості, а також в інших випадках, передбачених законом (стаття 1 Закону № 2011-XII).

Згідно із статтею 1-2 Закону № 2011-XII військовослужбовці користуються усіма правами і свободами людини та громадянина, гарантіями цих прав і свобод, закріпленими в Конституції України та законах України, з урахуванням особливостей, встановлених цим та іншими законами.

У зв`язку з особливим характером військової служби, яка пов`язана із захистом Вітчизни, військовослужбовцям надаються визначені законом пільги, гарантії та компенсації.

Ніхто не вправі обмежувати військовослужбовців та членів їх сімей у правах і свободах, визначених законодавством України (стаття 2 Закону № 2011-XII).

Пунктом 1 статті 12 Закону № 2011-XII визначено, що держава забезпечує військовослужбовців жилими приміщеннями або за їх бажанням грошовою компенсацією за належне їм для отримання жиле приміщення на підставах, у межах норм і відповідно до вимог, встановлених Житловим кодексом Української РСР, іншими законами, в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до статті 50 Житлового кодексу України жиле приміщення, що надається громадянам для проживання, має бути благоустроєним стосовно до умов даного населеного пункту, відповідати встановленим санітарним і технічних вимогам.

При наданні жилих приміщень не допускається заселення однієї кімнати особами різної статі, старшими за дев`ять років, крім подружжя.

Вищевказана норма також закріплена у пункті 2.1.7 Положення про квартирний облік при виконавчому комітеті Хоростківської міської ради.

Згідно технічного паспорта житловий будинок за адресою: АДРЕСА_3 , загальною площею 123,4 кв. м., житловою площею 78,1 кв.м. складається із 4 - ох кімнат.

Згідно довідки №485/13-37 від 04.06.2025р. відомості про зареєстрованих у житловому приміщенні осіб:

1. ОСОБА_1 та його дружина ОСОБА_5 - подружжя, їхній дочці ОСОБА_13 є повних 11 років, а тому вона не може проживати в одній кімнаті разом із свої братом - ОСОБА_14 , ІНФОРМАЦІЯ_3 . Таким чином, для сім`ї позивача потрібно три кімнати.

2. ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_4 - це мати дружини позивача (теща), які також необхідна окрема кімната.

3. ОСОБА_15 , ІНФОРМАЦІЯ_5 - сестра дружини позивача, якій також потрібна окрема кімната. Окрім неї - ОСОБА_16 , ІНФОРМАЦІЯ_6 та ОСОБА_17 , ІНФОРМАЦІЯ_7 - її дочки, які між собою рідні сестри та являються однієї статі - теж одна кімната.

4. ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_8 - дядько дружини позивача (брат тещі) - якому також необхідна окрема кімната.

Таким чином, суд вважає, що для проживання всіх зареєстрованих членів у житловому будинку за адресою: АДРЕСА_3 потрібно, 3 кімнати для сім`ї позивача, 1 - для матері дружини позивача, 2 - для сестри дружини позивача з дітьми і 1 - для дядька дружини позивача, що в загальній сумі складає - 7 кімнат.

Відтак, суд прийшов висновку, що рішення виконавчого комітету Хоростківської міської ради №54 від 24 червня 2025 року про відмову ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_5 ) у взятті на квартирний облік є протиправним та таким, що підлягає скасуванню.

Відповідно до частини четвертої статті 245 КАС України у випадку, визначеному пунктом 4 частини другої цієї статті, суд може зобов`язати відповідача - суб`єкта владних повноважень прийняти рішення на користь позивача, якщо для його прийняття виконано всі умови, визначені законом, і прийняття такого рішення не передбачає права суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд.

Європейський суд з прав людини неодноразово у своїх рішеннях, аналізуючи національні системи правового захисту на предмет дотримання права на ефективність внутрішніх механізмів в аспекті забезпечення гарантій, визначених ст.13 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, вказував, що для того, щоб бути ефективним, засіб захисту має бути незалежним від будь-якої вжитої на розсуд державних органів дії, бути безпосередньо доступним для тих, кого він стосується (див. рішення від 06.09.2005 р. у справі "Гурепка проти України" (Оигерка V. Пкгаіпе), заява №61406/00, п.59); спроможним запобігти виникненню або продовженню стверджуваному порушенню чи надати належне відшкодування за будь-яке порушення, яке вже мало місце (див. рішення від 26.10.2000 р. у справі «Кудла проти Польщі» (Кікіїа V. Роїапсі), заява №30210/96, п.158) (п.29 рішення Європейського суду з прав людини від 16.08.2013 р. у справі "Гарнага проти України", заява № 20390/07).

Ефективний спосіб захисту повинен забезпечити поновлення порушеного права, бути адекватним наявним обставинам та виключати подальше звернення особи до суду за захистом порушених прав. Таким чином, обираючи спосіб захисту порушеного права, суд зобов`язаний враховувати положення статті 13 Конвенції стосовно права на ефективний засіб юридичного захисту, під яким слід розуміти такий, що призводить до потрібних результатів (наслідків), дає найбільший ефект, забезпечує поновлення порушеного права та є адекватним наявним обставинам.

У постанові від 11 лютого 2020 року у справі № 0940/2394/18 Верховний Суд сформулював такий висновок: у разі, якщо суб`єкт владних повноважень використав надане йому законом право на прийняття певного рішення за наслідками звернення особи, але останнє визнане судом протиправним з огляду на його невідповідність чинному законодавству, при цьому суб`єкт звернення дотримав усіх визначених законом умов, то суд вправі зобов`язати суб`єкта владних повноважень прийняти певне рішення.

Якщо ж таким суб`єктом на момент прийняття рішення не перевірено дотримання відповідним заявником усіх визначених законом умов або при прийнятті такого рішення суб`єкт дійсно має дискреційні повноваження, то суд повинен зобов`язати суб`єкта владних повноважень до прийняття рішення з урахуванням оцінки суду.

Отже, критеріями, які впливають на обрання судом способу захисту прав особи в межах вимог про зобов`язання суб`єкта владних повноважень вчинити певні дії, є встановлення судом додержання суб`єктом звернення усіх передбачених законом умов для отримання позитивного результату та наявність у суб`єкта владних повноважень права діяти під час прийняття рішення на власний розсуд.

Суд зазначив, що такий підхід, встановлений процесуальним законодавством, є прийнятним не тільки під час розгляду вимог про протиправну бездіяльність суб`єкта владних повноважень, але й у випадку розгляду вимог про зобов`язання відповідного суб`єкта вчинити певні дії після скасування його адміністративного акта.

Аналогічний підхід застосовано Верховним Судом у постанові від 22 вересня 2022 року у справі № 380/12913/21.

Разом з тим, в процесі розгляду справи судом не здійснювалась перевірка виконання позивачем всіх умов, необхідних для прийняття рішення органами місцевого самоврядування про взяття на квартирний облік.

Відтак, в контексті розгляду цієї справи суд вважає, що належним та ефективним способом буде зобов`язання повторно розглянути заяву позивача про взяття на квартирний облік, з урахуванням висновків суду у цій справі.

Тому, з метою належного та ефективного захисту порушеного права, слід зобов`язати Хоростківську міську раду Тернопільської області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 про взяття його на квартирний облік, так як він являється учасником бойових дій, з урахуванням висновків суду у цій справі.

Закріплений у частині першій статті 9 КАС України принцип змагальності сторін передбачає, що розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до частини другої статті 73 КАС України, предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Відповідно до частини першої статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Відповідно до частини другої статті 77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Виходячи із заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України та доказів, зібраних у справі, суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог та вважає їх такими, що підлягають частковому задоволенню шляхом визнання протиправним та скасування рішення виконавчого комітету Хоростківської міської ради Тернопільської області №54 від 24 червня 2025 року про відмову ОСОБА_1 у взятті на квартирний облік та зобов`язати Хоростківську міську раду Тернопільської області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 про взяття його на квартирний облік, так як він являється учасником бойових дій, з урахуванням висновків суду у цій справі.

Оскільки позивач звільнений від сплати судового збору, підстави для відшкодування судових витрат відсутні.

Керуючись статтями 139, 241-246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати рішення виконавчого комітету Хоростківської міської ради Тернопільської області №54 від 24 червня 2025 року про відмову ОСОБА_1 у взятті на квартирний облік.

Зобов`язати Хоростківську міську раду Тернопільської області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 про взяття його на квартирний облік, так як він являється учасником бойових дій та прийняти мотивоване рішення, з урахуванням висновків суду у цій справі.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Відповідно до частини першої статті 295 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Згідно із статтею 297 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційна скарга подається безпосередньо до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

Повне судове рішення складено 13 січня 2026 року.

Реквізити учасників справи:

позивач:

- ОСОБА_1 (місцезнаходження/місце проживання: АДРЕСА_4 код ЄДРПОУ/РНОКПП НОМЕР_5 );

відповідач:

- Хоростківська міська рада (місцезнаходження/місце проживання: вул. Князя Володимира, 17,м. Хоростків,Чортківський р-н, Тернопільська обл.,48241 код ЄДРПОУ/РНОКПП 21157740).

Головуючий суддя Подлісна І.М.