Справа № 640/27581/20
Суддя: К.М. ПРИТУЛА
Дата ухвалення: 2026-01-13 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КІРОВОГРАДСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 січня 2026 року м. Кропивницький Справа № 640/27581/20

провадження № 2-іс/340/316/25

Кіровоградський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Притули К.М. розглянув у порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом товариства з обмеженою відповідальністю "ГОРШАХТІНДУСТРІЯ" (вул. Генерала Алмазова, буд. 18/7, секція 3, офіс 8, м. Київ, 01133, ) до Київської митниці Держмитслужби (бул. Вацлава Гавела, буд. 8-А, м. Київ, 03124, ), Житомирської митниці (вул. Перемоги, буд. 25, м. Житомир, Житомирська обл., ) про визнання протиправним та скасування рішення,

ВСТАНОВИВ:

ТОВ "ГОРШАХТІНДУСТРІЯ" (далі по тексту позивач) звернулося до Окружного адміністративного суду міста Києва із позовом до Київської митниці Держмитслужби (також відповідач-1), у якому просить визнати протиправним та скасувати рішення про коригування митної вартості товарів №UA100630/2020/300007/2 від 21.10.2020.

В обґрунтування позовних вимог позивачем зазначено, що Київською митницею ДМС безпідставно, без обґрунтованих причин, посилаючись на вимоги ч. 6 ст. 54 Митного кодексу України, було відмовлено у митному оформленні товарів за заявленою декларантом митною вартістю, незважаючи на той факт, що товариство вже неодноразово здійснювало оформлення даних товарів. Відтак, позивач вважає спірне рішення про коригування митної вартості товарів незаконним і необґрунтованими, такими, що прийняте з порушенням норм митного права, яке порушує законні права та інтереси ТОВ "ГОРШАХТІНДУСТРІЯ".

Представник відповідача-1 з такими доводами позивача не погодився, подав відзив, у якому просив відмовити у задоволенні позовних вимог, оскільки за результатами проведеного порівняння встановлено, що у митного органу наявна інформація щодо рівня митної вартості ідентичних товарів за вищими рівнями митної вартості. Тому, при визначенні митної вартості застосовано метод визначення митної вартості за ціною договору щодо ідентичних товарів відповідно до статті 59 МКУ. В результаті митну вартість товарів скориговано та правомірно прийнято рішення про її коригування (а.с.75-79).

Ухвалою судді Окружного адміністративного суду міста Києва від 09.11.2020 відкрито провадження, адміністративну справу було призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін (а.с.65).

Далі, на виконання положень Закону України від 13.12.2022 №2825-IX "Про ліквідацію Окружного адміністративного суду міста Києва та утворення Київського міського окружного адміністративного суду", у відповідності з Порядком передачі судових справ, нерозглянутих Окружним адміністративним судом міста Києва, затвердженим наказом ДСА України №399 від 16.09.2024, справу передано на розгляд до Кіровоградського окружного адміністративного суду.

18.03.2025 справа надійшла до Кіровоградського окружного адміністративного суду та ухвалою судді від 21.04.2025 справу прийнято до провадження. Розгляд справи здійснюється суддею Притулою К.М. одноособово за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін (а.с.152, 156-157).

Ухвалою суду від 10.06.2025 Житомирську митницю залучено як другого відповідача по справі.

Дослідивши подані документи та матеріали, судом встановлено таке.

11 травня 2020 року між ТОВ "ГОРШАХТІНДУСТРІЯ" (покупець) та ТОВ "Бизнес-Альянс" (Республіка Білорусь) (продавець) було укладено зовнішньоекономічний контракт № г11-05/20 на постачання вугілля кам`яного марки "Д". Умови поставки, ціна, кількість товару та інші істотні умови визначені контрактом та додатком № 7 від 17 вересня 2020 року (а.с.17-23, 24-25).

З метою митного оформлення товару позивачем через декларанта ТОВ "Експоінвест" до Київської митниці Держмитслужби подано митну декларацію № UA100630/2020/620255 від 19 жовтня 2020 року, у якій митна вартість товару визначена за основним методом за ціною договору (вартістю операції). На підтвердження заявленої митної вартості подано комплект документів, передбачених статтею 53 Митного кодексу України, зокрема:

- зовнішньоекономічний контракт № г11-05/20 від 11.05.2020 року;

- доповнення до контракту № 7 від 17.09.2020 року;

- рахунок-фактуру (інвойс) № 13 від 13.10.2020 року;

- платіжний документ № 47 від 18.09.2020 року;

- залізничну накладну (SMGS) № 22210627 від 13.10.2020 року;

- сертифікат якості № SP-BVK-10/20-459 від 05.10.2020 року;

- копію експортної декларації продавця № 14325/131020/0052800 від 13.10.2020 року;

- сертифікат про походження товару форми СТ-1 № BYUA від 13.10.2020 року;

- акт завантаження № 82 від 12.10.2020 року;

- договір митно-брокерських послуг № 01-МБ від 05.06.2020 року.

19 жовтня 2020 року митним органом декларанту було направлено повідомлення про необхідність подання додаткових документів відповідно до частини третьої статті 53 Митного кодексу України. Після отримання такого повідомлення позивач звернувся до продавця товару з метою отримання запитуваних документів, однак останній повідомив про неможливість їх надання з огляду на конфіденційний характер та комерційну таємницю, надавши при цьому повний пакет документів, що стосуються безпосередньо спірної поставки.

21 жовтня 2020 року декларантом подано до митного органу додаткові пояснення та висновок ДП "Укрпромзовнішекспертиза" № 2248 від 15 жовтня 2020 року щодо відповідності цінових умов контракту поточній кон`юнктурі ринку.

За результатами розгляду поданих документів Київською митницею Держмитслужби прийнято рішення про коригування митної вартості товарів № UA100630/2020/300007/2 від 21 жовтня 2020 року із застосуванням методу визначення митної вартості за ціною договору щодо ідентичних товарів (а.с.41-43).

Незгода позивача з таким рішенням зумовила його звернення до суду з даним позовом.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд виходить із наступного.

Частиною 2 статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно до частини 1 та 2 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України) завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень. У справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Так, засади державної митної справи, зокрема процедури митного контролю та митного оформлення товарів, умови та порядок справляння митних платежів, визначаються Митним кодексом України від 13.03.2012 № 4495-VI (далі МК України, у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин).

Відповідно до частини першої статті 246 МК України метою митного оформлення є забезпечення дотримання встановленого законодавством України порядку переміщення товарів, транспортних засобів комерційного призначення через митний кордон України, а також забезпечення статистичного обліку ввезення на митну територію України, вивезення за її межі і транзиту через її територію товарів.

Згідно з частиною першою статті 248 МК України митне оформлення розпочинається з моменту подання митному органу декларантом або уповноваженою ним особою митної декларації або документа, який відповідно до законодавства її замінює, та документів, необхідних для митного оформлення, а в разі електронного декларування - з моменту отримання митним органом від декларанта або уповноваженої ним особи електронної митної декларації або електронного документа, який відповідно до законодавства замінює митну декларацію.

Частиною першою статті 257 МК України визначено, що декларування здійснюється шляхом заявлення за встановленою формою (письмовою, усною, шляхом вчинення дій) точних відомостей про товари, мету їх переміщення через митний кордон України, а також відомостей, необхідних для здійснення їх митного контролю та митного оформлення. При застосуванні письмової форми декларування можуть використовуватися як електронні документи, так і документи на паперовому носії або їх електронні (скановані) копії, засвідчені електронним цифровим підписом декларанта або уповноваженої ним особи.

Умови та порядок декларування, перелік відомостей, необхідних для здійснення митного контролю та митного оформлення, визначаються цим Кодексом. Положення про митні декларації та форми цих декларацій затверджуються Кабінетом Міністрів України, а порядок заповнення таких декларацій та інших документів, що застосовуються під час митного оформлення товарів, транспортних засобів комерційного призначення, - центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику (частина шоста статті 257 МК України).

Відповідно до статті 49 МК України митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Частинами першою та другою статті 51 МК України визначено, що митна вартість товарів, що переміщуються через митний кордон України, визначається декларантом відповідно до норм цього Кодексу. Митна вартість товарів, що ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, визначається відповідно до глави 9 цього Кодексу.

Згідно з частиною першою статті 52 МК України заявлення митної вартості товарів здійснюється декларантом або уповноваженою ним особою під час декларування товарів у порядку, встановленому розділом VIII цього Кодексу та цією главою.

Частиною четвертою статті 58 МК України встановлено, що митною вартістю товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за товари, якщо вони продаються на експорт в Україну, скоригована в разі потреби з урахуванням положень частини десятої цієї статті.

Ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті, - це загальна сума всіх платежів, які були здійснені або повинні бути здійснені покупцем оцінюваних товарів продавцю або на користь продавця через третіх осіб та/або на пов`язаних із продавцем осіб для виконання зобов`язань продавця (частина п`ята статті 58 МК України).

Статтею 53 МК України визначено вичерпний перелік документів, які подаються декларантом для підтвердження заявленої митної вартості товарів та обраного методу її визначення. Частиною п`ятою цієї статті прямо заборонено вимагати від декларанта будь-які інші документи, крім передбачених зазначеною нормою.

Відповідно до статті 57 МК України основним методом визначення митної вартості товарів є метод за ціною договору (контракту), а кожний наступний (другорядний) метод застосовується лише у разі неможливості визначення митної вартості за попереднім методом. Застосуванню другорядних методів передує процедура консультацій між митним органом та декларантом.

Частинами другою та третьою статті 58 МК України визначено, що метод визначення митної вартості товарів за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються, не застосовується, якщо використані декларантом або уповноваженою ним особою відомості не підтверджені документально або не визначені кількісно і достовірні та/або відсутня хоча б одна із складових митної вартості, яка є обов`язковою при її обчисленні.

У разі якщо митна вартість не може бути визначена за основним методом, застосовуються другорядні методи, зазначені у пункті 2 частини першої статті 57 цього Кодексу.

Контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється митним органом під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості (частина перша статті 54 МК України).

Відповідно до частини третьої статті 53 МК України у разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, які мають вплив на правильність визначення митної вартості, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу митного органу зобов`язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи:

1) договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов`язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається;

2) рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом);

3) рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов`язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту);

4) виписку з бухгалтерської документації;

5) ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів;

6) каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару;

7) копію митної декларації країни відправлення;

8) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.

Митний орган з метою здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів має право:

1) упевнюватися в достовірності або точності будь-якої заяви, документа чи розрахунку, поданих для цілей визначення митної вартості;

2) у випадках, встановлених цим Кодексом, письмово запитувати від декларанта або уповноваженої ним особи встановлені статтею 53 цього Кодексу додаткові документи та відомості, якщо це необхідно для прийняття рішення про визнання заявленої митної вартості;

3) у випадках, встановлених цим Кодексом, здійснювати коригування заявленої митної вартості товарів;

4) проводити в порядку, визначеному статтями 345-354 цього Кодексу, перевірки правильності визначення митної вартості товарів після їх випуску;

5) звертатися до митних органів інших країн із запитами щодо надання відомостей, необхідних для підтвердження достовірності заявленої митної вартості;

6) застосовувати інші передбачені цим Кодексом форми митного контролю (частина п`ята статті 54 МК України).

Частиною сьомою статті 54 МК України встановлено, що у разі якщо під час проведення митного контролю митний орган не може аргументовано довести, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, заявлена декларантом або уповноваженою ним особою митна вартість вважається визнаною автоматично.

З аналізу наведених норм Митного кодексу України вбачається, що митний орган має право здійснювати контроль правильності визначення митної вартості товарів, однак перехід від основного методу визначення митної вартості до другорядних можливий виключно за наявності належно доведених обставин, які унеможливлюють застосування методу за ціною договору.

Суд зазначає, що позивач при митному оформленні товару вугілля кам`яного марки "Д", неагломерованого, бітумінозного подав документи, передбачені частиною другою статті 53 МК України, а саме:

- зовнішньоекономічний контракт № г11-05/20 від 11.05.2020 року;

- доповнення до контракту № 7 від 17.09.2020 року;

- рахунок-фактуру (інвойс) № 13 від 13.10.2020 року;

- платіжний документ № 47 від 18.09.2020 року;

- залізничну накладну (SMGS) № 22210627 від 13.10.2020 року;

- сертифікат якості № SP-BVK-10/20-459 від 05.10.2020 року;

- копію експортної декларації продавця № 14325/131020/0052800 від 13.10.2020 року;

- сертифікат про походження товару форми СТ-1 № BYUA від 13.10.2020 року;

- акт завантаження № 82 від 12.10.2020 року;

- договір митно-брокерських послуг № 01-МБ від 05.06.2020 року.

Суд зазначає, що надані документи містять відомості про ціну товару, його кількісні та якісні характеристики, умови поставки та дозволяють ідентифікувати товар, перевірити числові значення складових митної вартості.

Суд доходить висновку, що посилання відповідача-1 на нібито відсутність зв`язку платіжного доручення № 47 від 18.09.2020 року з оцінюваним товаром є необґрунтованим. Зокрема, пункт 5.2 контракту № г11-05/20 передбачає 100 % передоплату, а відвантаження товару підтверджує повну оплату його вартості відповідно до контракту. Пункти 1, 7 та 8 додатку № 7 до контракту встановлюють ціну за тонну для кожної фракції та кількість товару, що повністю підтверджується платіжними дорученнями, рахунками, залізничною накладною.

Суд зазначає, що відповідачем-1 не наведено жодних доказів того, що грошові кошти, сплачені за платіжним документом № 47 від 18.09.2020 року, не були зараховані продавцю в рахунок оплати за товар, поставлений за контрактом № г11-05/20, а отже такі доводи носять припущений характер.

Стосовно висновку ДП "Укрпромзовнішекспертиза" № 2248 від 15.10.2020 року, то суд зазначає, що цей документ було подано позивачем як додаткове підтвердження відповідності договірної ціни поточній кон`юнктурі ринку, а не як звіт про оцінку майна у розумінні Закону України "Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні". Відтак посилання відповідача-1 на невідповідність цього висновку вимогам Національного стандарту № 1 "Загальні засади оцінки майна і майнових прав", затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 10.09.2013, є безпідставними і не можуть слугувати підставою для відмови у застосуванні основного методу визначення митної вартості.

Вимога митного органу щодо надання договорів та фінансових документів між третіми особами не ґрунтується на положеннях статті 53 Митного кодексу України, оскільки такі документи не є обов`язковими для підтвердження митної вартості товару, що імпортується за конкретним зовнішньоекономічним контрактом.

Оцінюючи посилання відповідача-1 на використання інформації з цінової бази ЄАІС ДФС України та митних декларацій, зокрема № UA100630/2020/619005 від 02.10.2020 року та № UA100630/2020/618701 від 29.09.2020 року, суд зазначає, що ця інформація має довідковий характер та не може бути самостійною підставою для коригування митної вартості.

Використання митним органом даних ЄАІС ДФС без належного доведення ідентичності умов поставки, комерційного рівня, кількісних та якісних характеристик товару, а також без спростування документально підтвердженої ціни конкретної зовнішньоекономічної операції суперечить вимогам статей 57-59 МК України. Сам по собі факт наявності в інформаційних базах митних органів даних про інший рівень митної вартості ідентичних або подібних товарів не є достатнім доказом недостовірності заявленої декларантом митної вартості та не звільняє митний орган від обов`язку доведення неможливості застосування основного методу її визначення.

Суд також звертає увагу, що ненадання декларантом інших запитуваних митним органом документів, за відсутності обґрунтування неможливості визначення митної вартості товару саме за першим методом, не є достатнім для висновку про наявність підстав застосування митним органом іншого методу визначення митної вартості (постанова Верховного Суду від 23.07.2019 року по справі №1140/3242/18).

З огляду на викладене, суд доходить висновку, що відповідач-1 безпідставно відмовився від застосування методу визначення митної вартості за ціною договору та неправомірно застосував другорядний метод визначення митної вартості з використанням даних ЄАІС ДФС України, що призвело до протиправного коригування митної вартості товарів за рішенням № UA100630/2020/300007/2 від 21.10.2020 року.

Підсумовуючи вищевказане, позов підлягає задоволенню.

Щодо розподілу судових витрат, то суд зазначає наступне.

Згідно до частини 1 статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

При зверненні до суду з позовом позивач сплатив судовий збір в сумі 2102 грн (а.с.16), який підлягає стягненню на його користь за рахунок бюджетних асигнувань відповідача-1.

Керуючись ст.ст.139, 242-246, 255, 293, 295-297 КАС України, суд,

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов задовольнити.

Визнати протиправними та скасувати рішення Київської митниці Держмитслужби про коригування митної вартості товарів №UA100630/2020/300007/2 від 21.10.2020 року.

Стягнути на користь товариства з обмеженою відповідальністю"ГОРШАХТІНДУСТРІЯ" () за рахунок бюджетних асигнувань Київської митниці Держмитслужби () судовий збір в сумі 2102,00 грн.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку апеляційного оскарження, а у разі його апеляційного оскарження - з моменту проголошення судового рішення суду апеляційної інстанції. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення за правилами, встановленими ст.ст.293, 295 - 297 КАС України.

Суддя Кіровоградського

окружного адміністративного суду К.М. ПРИТУЛА