Справа № 420/32529/25
Суддя: Білостоцький О.В.
Дата ухвалення: 2026-01-12 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 січня 2026 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Білостоцького О.В., розглянувши в порядку спрощеного провадження, визначеного ч.5 ст.262 КАС України, адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області про визнання протиправними дій та зобов?язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

До Одеського окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області, в якому позивач просила суд:

- визнати протиправною відмову Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області, викладену у листі від 20.08.2025 року №23460-21999/П-02/8-1500/25 у зарахуванні у подвійному розмірі, починаючи з дати призначення пенсії, періодів роботи рентгенолаборантом з 17.12.2005 року по 02.04.2017 року в Комунальній установі «Одеський обласний консультативно-діагностичний центр», та з 08.08.2018 року по 16.03.2023 року у ФОП ОСОБА_2 ;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області здійснити ОСОБА_1 зарахування у подвійному розмірі, починаючи з дати призначення пенсії, періодів роботи рентгенолаборантом з 17.12.2005 року по 02.04.2017 року в Комунальній установі «Одеський обласний консультативно-діагностичний центр», та з 08.08.2018 року по 16.03.2023 року у ФОП ОСОБА_2 ;

- звернути рішення до негайного виконання в межах суми стягнення за один місяць.

В обґрунтування заявлених позовних вимог зазначено, що позивачу з 18.11.2022 року призначено пенсію за вислугу років на виконання рішення суду по справі №420/9327/24.

У серпні 2025 року позивач звернулась до пенсійного органу, в якій просила періоди роботи рентгенолаборантом з 17.12.2005 року по 02.04.2017 року у комунальній установі «Одеський обласний консультативно-діагностичний центр» та з 08.08.2018 року по 16.03.2023 року у ФОП ОСОБА_2 зарахувати у подвійному розмірі.

Водночас, листом від 20.08.2025 року Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області відмовило позивачу у зарахуванні до стажу вищевказаних періодів у подвійному розмірі.

Вважаючи вищевказані дії пенсійного органу протиправними, позивач звернулась до суду з вказаним адміністративним позовом.

Ухвалою суду по справі №420/32529/25 було відкрито спрощене позовне провадження без виклику (повідомлення) сторін за наявними у справі матеріалами в порядку ч.5 ст.262 КАС України. Відповідачу запропоновано в 15-денний строк з дня отримання ухвали надати відзив на адміністративний позов.

Під час розгляду справи від представника Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області надійшов відзив, з якого вбачається, що відповідач позов не визнає та зазначає, що до пільгового стажу за Списком №1 не враховано періоди роботи з 17.12.2005 по 02.04.2017 та з 08.08.2018 по 28.02.2022, оскільки відсутні документи, які підтверджують право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах згідно підпункту 5 пункту 2.1 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, затвердженого Постановою правління Пенсійного фонду України від 25 листопада 2005 року №22-1.

Згідно частини 2 ст. 262 КАС України розгляд справи по суті за правилами спрощеного позовного провадження починається з відкриття першого судового засідання. Якщо судове засідання не проводиться, розгляд справи по суті розпочинається через тридцять днів, а у випадках, визначених статтею 263 цього Кодексу, - через п`ятнадцять днів з дня відкриття провадження у справі.

Суд у справі встановив наступне.

Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 28.11.2024 року у справі №420/9327/24 визнано протиправним та скасовано рішення про відмову у призначенні пенсії №06 від 18.12.2023 року на заміну рішення про відмову у призначенні пенсії від №06 від 22.06.2023 Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області.

Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області здійснити ОСОБА_1 призначення та виплату пенсії за вислугу років відповідно до п. е ст.55 Закону України Про пенсійне забезпечення з 18 листопада 2022 року із зарахуванням до спеціального стажу періоду з 04.10.2005 року по 02.04.2017 року в повному обсязі згідно із записами трудової книжки серії НОМЕР_1 та періоду роботи з 08.08.2018 року по 18.11.2022 року посаді рентгенлаборанта у ФОП ОСОБА_2 .

ОСОБА_1 з 18.11.2022 року призначено пенсію за вислугу років відповідно до п. е ст. 55 Закону України Про пенсійне забезпечення на виконання рішення суду по справі №420/9327/24.

Згідно записів трудової книжки серії НОМЕР_1 , позивач, зокрема, але не виключно, працювала у наступні періоди:

- з 17.12.2005 року по 02.04.2017 року на посаді рентгенолаборанта в Комунальній установі «Одеський обласний консультативно-діагностичний центр» (записи №8-11);

- з 08.08.2018 року на посаді рентгенолаборанта у ФОП ОСОБА_2 (запис №12).

Відповідно до довідки від 28.02.2024 року №6 про підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, виданої комунальним некомерційним підприємством «Одеський обласний консультативно-діагностичний центр» Одеської обласної ради», позивач з 17.12.2005 року по 02.04.2017 року на посаді рентгенолаборанта.

Згідно довідки від 19.01.2024 року №1, виданої ФОП ОСОБА_2 , позивач працювала на посаді рентгенолаборанта з 08.08.2018 року по 16.03.2023 року.

З 08.08.2018 року позивачка працювала у ФОП ОСОБА_2 рентгенлаборантом, що також підтверджено записом в трудовій книжці, довідкою від 19.01.2021 №1, копією розпорядження про прийняття на роботу від 07.08.2018 р. №П-18-3 та Наказом № П23-6 про припинення трудового договору з 16 березня 2023 року

У березні 2025 року позивачу було нараховано пенсію у розмірі 3 035,00 грн., виходячи із загального стажу роботи 28 років 8 місяців 6 днів.

Посилаючись на вищевказане, 16.03.2025 року позивач звернулась із заявою до пенсійного органу, в якій просила періоди роботи рентгенолаборантом з 17.12.2005 року по 02.04.2017 року у комунальній установі «Одеський обласний консультативно-діагностичний центр» та з 08.08.2018 року по 16.03.2023 року у ФОП ОСОБА_2 зарахувати до її стажу у подвійному розмірі.

Водночас, листом від 20.08.2025 року Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області відмовило позивачу у зарахуванні до стажу вищевказаних періодів у подвійному розмірі, посилаючись на те, що до пільгового стажу за Списком №1 не враховано періоди роботи:

з 17.12.2005 року по 02.04.2017 року та з 08.08.2018 року по 28.02.2022 року - оскільки відсутні документи, які підтверджують право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах згідно підпункту 5 пункту 2.1 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, затвердженого Постановою правління Пенсійного фонду України від 25 листопада 2005 року № 22-1;

з 01.03.2022 року по 31.10.2022 року - оскільки відсутні документи, які підтверджують право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах згідно підпункту 5 пункту 2.1 Порядку №22-1 та відсутні відомості про нарахування та сплату єдиного внеску на загальнообов?язкове державне соціальне страхування згідно даним індивідуальних відомостей про застраховану особу реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов?язкового державного соціального страхування форми ОК-5.

Вважаючи вищевказані дії пенсійного органу протиправними, позивач звернулась до суду з вказаним адміністративним позовом.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Відповідно до ч.2 ст.2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно частини 1 ст. 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до частини 1 статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Частиною 2 статті 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Згідно положень ч. 1 ст. 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

При цьому належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (ч. 1 ст. 73 КАС України), достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи (ч. 1 ст. 75 КАС України), а достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (ч. 1 ст. 76 КАС України).

Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання (ст. 76 ч. 2 КАС України).

Відповідно до положень ст. 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Дослідивши адміністративний позов, відзив, та надані письмові докази, оцінивши їх за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх всебічному, повному і об`єктивному дослідженні, заслухавши пояснення представників сторін у судових засіданнях, проаналізувавши положення чинного законодавства, що регулює спірні правовідносини, суд доходить висновку, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

За ст.55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом, кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій регулюються Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 року №1058-ІV (далі - Закон №1058-ІV).

Відповідно до ч.1 ст.1 Закону №1058-IV пенсія це щомісячна пенсійна виплата в солідарній системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, яку отримує застрахована особа в разі досягнення нею передбаченого цим Законом пенсійного віку чи визнання її особою з інвалідністю, або отримують члени її сім`ї у випадках, визначених цим Законом.

Право на матеріальне забезпечення за рахунок суспільних фондів споживання шляхом надання трудових і соціальних пенсій всім непрацездатним громадянам України гарантує Закон України "Про пенсійне забезпечення" від 05.11.1991 року №1788-XIІ (далі - Закон №1788-XIІ).

Відповідно до ч.1 статті 1 зазначеного Закону №1788-XIІ громадяни України мають право на державне пенсійне забезпечення за віком, по інвалідності, у зв`язку з втратою годувальника та в інших випадках, передбачених цим Законом.

За п. «е» ст.55 Закону №1788-XIІ право на пенсію за вислугу років мають працівники освіти, охорони здоров`я та соціального забезпечення і за наявності спеціального стажу роботи за переліком, що затверджується у порядку, який визначається Кабінетом Міністрів України.

Як встановлено судом під час розгляду справи, позивачу з 18.11.2022 року призначено пенсію за вислугу років відповідно до п.«е» ст. 55 Закону України Про пенсійне забезпечення на виконання рішення суду по справі №420/9327/24.

Разом з тим, позивач не згодна із порядком обчислення її страхового стажу при обчисленні пенсії за вислугу років, зокрема, вона посилається на протиправність щодо незарахування до стажу у подвійному розмірі періодів її роботи на посаді рентгенолаборанта з 17.12.2005 року по 02.04.2017 року у Комунальній установі «Одеський обласний консультативно-діагностичний центр», та з 08.08.2018 року по 16.03.2023 року у ФОП ОСОБА_2 .

При цьому судом встановлено, що відповідачем не оспорюється факт того, що позивач працювала на посаді рентгенолаборанта з 17.12.2005 року по 02.04.2017 року у Комунальній установі «Одеський обласний консультативно-діагностичний центр», та з 08.08.2018 року по 16.03.2023 року у ФОП ОСОБА_2 .

З цього приводу варто зазначити, що питання щодо подання та оформлення документів для призначення пенсій врегульовано Порядком подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", затвердженим постановою правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 року №22-1, у редакції постанови правління Пенсійного фонду України 07.07.2014 року №13-1 (далі - Порядок №22-1) (у редакції, яка діяла на момент виникнення спірних правовідносин).

За приписами пункту 2.1 Порядку №22-1 документи, які додаються до заяви про призначення пенсії за віком: документ про присвоєння реєстраційного номера облікової картки платника податків або свідоцтво про загальнообов`язкове державне соціальне страхування; документи про стаж, що визначені Порядком підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 року №637; для підтвердження заробітної плати відділом персоніфікованого обліку надаються індивідуальні відомості про застраховану особу за період з 01 липня 2000 року. За бажанням пенсіонера у період до 01 січня 2016 року ним може подаватись довідка про заробітну плату (дохід) до 01 липня 2000 року (додаток 1) із зазначенням у ній назв первинних документів, на підставі яких її видано, їх місцезнаходження та адреси, за якою можливо провести перевірку відповідності змісту довідки первинним документам; документи про місце проживання (реєстрації) особи.

Документи, необхідні для призначення пенсії, можуть бути подані як в оригіналах, так і копіях, посвідчених нотаріально або адміністрацією підприємства, установи, організації, що подає документи заявника для призначення пенсії, чи органом, що призначає пенсію. Документи про стаж, вік та заробітну плату подаються тільки в оригіналах. У разі якщо підтвердженням страхового стажу є трудова книжка, надається копія з неї, завірена адміністрацією підприємства, установи, організації за місцем останньої роботи або органом, що призначає пенсію (п. 2.23 Порядку №22-1).

Відповідно до статті 62 Закону №1788-XII основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до п.1 постанови Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 року №637 «Про затвердження Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній» (далі Порядок №637) основним документом, що підтверджує стаж роботи є трудова книжка, за відсутності її або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

Згідно п.3 Порядку №637 за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.

Також, згідно ст.48 Кодексу законів про працю України трудова книжка є основним документом про трудову діяльність працівника.

Як встановлено судом із записів трудової книжки серії НОМЕР_1 , позивач, зокрема, але не виключно, працювала у наступні періоди:

- з 17.12.2005 року по 02.04.2017 року на посаді рентгенолаборанта в Комунальній установі «Одеський обласний консультативно-діагностичний центр.

- з 08.08.2018 року на посаді рентгенолаборанта у ФОП ОСОБА_2 .

Суд констатує, що жодних виправлень, підчищень тощо у трудовій книжці серії НОМЕР_1 немає, тобто позивач має належним чином оформлену трудову книжку, в якій містяться відповідні записи про спірні періоди роботи із відомостями, які відповідають вимогам законодавства.

Вказані записи у трудовій книжці скріплені і засвідчені підписами вповноважених осіб роботодавця та відповідними печатками, не містять ні виправлень/підтирань, ні інших застережень, які б давали підстави сумніватись у їх правдивості.

Доказів, які б свідчили про недостовірність таких записів, відповідачем суду не надано, а тому останні безпідставно не взяті до уваги відповідачем для призначення пенсії за віком.

Аналогічна правова позиція щодо того, що трудова книжка є основним документом, який підтверджує стаж особи, викладена Верховним Судом у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду в постанові від 21.02.2018 у справі №687/975/17.

Крім того, факт роботи у спірні періоди підтверджується довідкою від 28.02.2024 року №6, виданою комунальним некомерційним підприємством «Одеський обласний консультативно-діагностичний центр» Одеської обласної ради», та довідкою від 19.01.2024 року №1, виданою ФОП ОСОБА_2 , які були надані позивачем разом із її заявою від 16.06.2025 року про перерахунок пенсії.

Так, згідно вказаних довідок підтверджується, що позивач працювала на посаді рентгенолаборанта в Комунальній установі «Одеський обласний консультативно-діагностичний центр у період з 17.12.2005 року по 02.04.2017 року, та з 08.08.2018 року по 16.03.2018 року у ФОП ОСОБА_2 . При цьому, відповідачем за час розгляду справи вказані відомості не заперечувались.

Разом з тим, пільги по обчисленню стажу за роботу в деяких медичних закладах визначені ст.60 Закону України №1788-XII, згідно положень якої до стажу роботи у подвійному розмірі зараховується робота в лепрозорних і протичумних закладах охорони здоров`я, у закладах (відділеннях) з лікування осіб, заражених вірусом імунодефіциту людини або хворих на СНІД, в інших інфекційних закладах (відділеннях) охорони здоров`я, у патолого-анатомічних і реанімаційних відділеннях закладів охорони здоров`я, а також у закладах з надання психіатричної допомоги.

Разом з тим, суд враховує, що спірні періоди роботи позивача на посаді рентгенолаборанта у вищевказаних закладах не відносяться до тих закладів, що зазначені у статті 60 Закону №1788-XII, а тому зазначені позивачем періоди її роботи на посаді рентгенолаборанта не передбачені як такі, що можуть бути зараховані до стажу роботи позивача у подвійному розмірі.

Крім того, стороною позивача не наведено інших законодавчих підстав, які дають можливість зарахування роботи на посаді рентгенолаборанта до страхового стажу у подвійному розмірі.

Разом з тим, постановою Кабінету Міністрів України №461 від 24.06.2016 року було затверджено Список №1 виробництв, робіт, професій, посад і показників на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, зайнятість в яких повний робочий день дає право на пенсію за віком на пільгових умовах (далі Список №1).

Згідно розділу «Охорона здоров?я» ХІХ Списку №1 передбачені наступні посади: лікарі-рентгенологи, а також лікарі, зайняті у відділеннях інтервенційної радіології (рентгенохірургічний блок), а також молодші спеціалісти з медичною освітою рентгенівських відділень (кабінетів), а також молодші спеціалісти з медичною освітою, зайняті у відділеннях інтервенційної радіології (рентгенохірургічний блок).

Враховуючи вищевказані підстави, робота позивача на посаді рентгенолаборанта в Комунальній установі «Одеський обласний консультативно-діагностичний центр у період з 17.12.2005 року по 02.04.2017 року, та з 08.08.2018 року по 16.03.2018 року у ФОП ОСОБА_2 може бути підставою для зарахування цих періодів для призначення пенсії на пільгових умовах.

Разом з тим, наявність вищевказаної посади рентгенолаборанта у Списку №1 не є підставою для зарахування стажу роботи позивача у подвійному розмірі для перерахунку її пенсії, але є підставою для зарахування таких періодів роботи до пільгового стажу позивача.

На думку суду, зарахування періоду роботи до пільгового стажу для призначення пенсії не є тотожним поняттям із зарахуванням стажу роботи у подвійному розмірі для перерахунку пенсії, що вже призначена позивачу.

Суд з цього приводу погоджується із твердженням пенсійного органу в листі від 20.08.2025 року щодо того, що в рішенні суду по справі №420/9327/24 не міститься вимог щодо зарахування періодів роботи позивача на посаді рентгенолаборанта в Комунальній установі «Одеський обласний консультативно-діагностичний центр, а також з 17.12.2005 року по 02.04.2017 року, та з 08.08.2018 року по 16.03.2018 року у ФОП ОСОБА_2 саме до пільгового стажу.

Крім того, з матеріалів справи не вбачається, що позивач зверталась до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області із заявою про зарахування спірних періодів її роботи саме до пільгового стажу за Списком №1 для здійснення перерахунку пенсії.

Аналізуючи вищезазначене, суд, розглядаючи справу в межах заявлених позовних вимог, не вбачає підстав для задоволення адміністративного позову ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області, оскільки відсутні підстави для зарахування стажу роботи позивача на посаді рентгенолаборанта до страхового стажу у подвійному розмірі.

Згідно зі ст. 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи. Судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Керуючись вимогами ст.ст. 2, 6-11, 77, 90, 241-246, 251, 255, 257-258, 262, 293, 295 КАС України, суд, -

ВИРІШИВ :

В задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії відмовити.

Розподіл судових витрат не проводити.

Рішення суду може бути оскаржене до П`ятого апеляційного адміністративного суду в порядку та строки, встановлені статтями 293, 295 та пп.15.5 п.15 ч.1 розділу VII «Перехідні положення» КАС України.

Рішення суду набирає законної сили в порядку та строки, встановлені ст. 255 КАС України.

Повне найменування сторін по справі:

Позивач - ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 ).

Відповідач - Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області (65012, м. Одеса, вул. Канатна, 83, ).

Суддя О.В. Білостоцький

.