Справа № 340/3302/25
Суддя: В.В. НАУМЕНКО
Дата ухвалення: 2026-01-15 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КІРОВОГРАДСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 січня 2026 року м. Кропивницький Справа № 340/3302/25

Кіровоградський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді В.В. НАУМЕНКА, розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін адміністративну справу

за позовом: ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 )

до відповідача: Міністерства оборони України (просп. Повітрянофлотський, б. 6, м. Київ, 03168, )

про визнання протиправним, скасування рішення та зобов`язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до Кіровоградського окружного адміністративного суду з позовною заявою, в якій просить:

1) Прийняти до розгляду позовну заяву про визнання протиправним та скасування рішення Комісії Міністерства оборони України №162/975 від 18.04.2025 р. про призначення ОСОБА_1 лише 1/6 частини одноразової грошової допомоги у зв`язку із загибеллю її чоловіка - військовослужбовця ОСОБА_2 .

2) Зобов`язати Міністерство оборони України (уповноважений орган з виплати одноразової допомоги) призначити та виплатити ОСОБА_1 повну суму одноразової грошової допомоги у зв`язку зі смертю військовослужбовця ОСОБА_2 - в розмірі 1 341 996 грн (що відповідає 500-кратному прожитковому мінімуму для працездатних осіб станом на 01.01.2023 р.), з урахуванням індексації на момент фактичної виплати зазначеної суми.

3) Витребувати у відповідача (Міністерства оборони України), а також у ІНФОРМАЦІЯ_6, військово-лікарської комісії та відповідних медичних закладів докази, необхідні для розгляду справи, які позивач самостійно не може отримати, а саме: повний акт службового розслідування (НВ-3) за фактом поранення і смерті ОСОБА_2 ; витяг з ЄРДР або довідку про відсутність кримінального провадження щодо обставин його загибелі; висновки (постанова) ВЛК про причинний зв`язок поранення та смерті; інформацію про можливі звернення інших членів сім`ї загиблого із заявами про призначення даної допомоги. Витребувані документи долучити до матеріалів справи для всебічного та повного з`ясування обставин.

4) Встановити відсутність у інших членів сім`ї ОСОБА_2 права на частку одноразової грошової допомоги. Визнати, що повнолітні діти померлого (які не перебували на його утриманні) та батьки померлого (які на дату звернення були померлі) не набули права на призначення та отримання одноразової грошової допомоги у зв`язку зі смертю ОСОБА_2 . Таким чином, визнати, що ОСОБА_1 є єдиним отримувачем зазначеної одноразової допомоги як член сім`ї загиблого, що має на неї право.

Ухвалою судді від 26.05.2025 року залишено без руху позовну заяву. У встановлений ухвалою строк позивач усунув недоліки позовної заяви.

Ухвалою Кіровоградського окружного адміністративного суду від 09.06.2025 року відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження, без повідомлення сторін.

Від відповідача надійшов відзив на позовну заяву, за змістом якого відповідач просить суд відмовити у задоволенні позову, зазначивши, що згідно висновку ІНФОРМАЦІЯ_1 №472 від 13.01.2025 вказано, що інформація щодо батьків загиблого відсутня; наявний син ОСОБА_3 , 1987 р.н.; наявний син ОСОБА_4 , 1993 р.н.; наявний син ОСОБА_3 , 1995 р.н. Відповідно до Порядку №975, якщо одна із осіб, яка має право на отримання допомоги, відмовляється від отримання одноразової грошової допомоги, її частка розподіляється між іншими особами, які мають право на її отримання. Заява про відмову від отримання одноразової грошової допомоги повинна бути нотаріально посвідчена в установленому законодавством порядку. Проте у поданих на розгляд Комісії Міноборони документах вказані заяви відсутні. Таким чином відсутність нотаріально засвідчених заяв про відмову від отримання одноразової грошової допомоги від батьків та дітей загиблого виключає можливість призначення позивачці одноразової грошової допомоги у розмірі пункту 5 Порядку № 975 до спливу трьохрічного строку, передбаченого законодавством.

Позивач подав відповідь на відзив, наполягав на задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

Дослідивши письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, надані докази, суд встановив наступне.

Позивач є вдовою військовослужбовця ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 після отримання бойового поранення під час виконання бойових завдань. Смерть чоловіка офіційно пов`язана з виконанням обов`язків військової служби, що підтверджується висновками військово-лікарської комісії (ВЛК) та іншими документами (зокрема, протоколом ВЛК №1872 від 17.06.2024 р. і довідкою №52 від 06.01.2024 р. про безпосередню участь загиблого в заходах із забезпечення оборони). Позивач перебувала у зареєстрованому шлюбі з померлим (що підтверджується свідоцтвом про шлюб Серії НОМЕР_2 ) і не одружувалася вдруге.

16.10.2024 р. позивач письмово звернулась до ІНФОРМАЦІЯ_4 з заявою про виплату належної їй ОГД у зв`язку зі смертю чоловіка, додавши всі необхідні документи: паспорт, ідентифікаційний код, свідоцтва про шлюб та смерть, витяг з наказу військової частини про виключення чоловіка зі списків у зв`язку зі смертю, повідомлення про його смерть, висновки ВЛК тощо.

Відповідно до витягу з протоколу засідання комісії Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних з призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум від 18 квітня 225 року №162/975, розглянувши подані документи, комісія дійшла висновку про призначення одноразової грошової допомоги:

- Відповідно до постанови КМУ від 25 грудня 2015 р. № 975;

34. Дружині померлого ІНФОРМАЦІЯ_3 внаслідок захворювання, пов`язаного з проходженням військової служби, солдата ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_5 ) на підставі свідоцтва про смерть НОМЕР_3 від 10.11.2023 - в розмірі 1/6 частини від 500-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на 1 січня календарного року, в якому настала смерть (2023), в сумі 223666 (Двісті двадцять три тисячі шістсот шістдесят шість) грн. 66 коп.

Позивач стверджує, що Комісія МОУ, приймаючи оскаржуване рішення, очевидно виходила з того, що окрім позивача (вдови) на допомогу можуть претендувати ще п`ять осіб (разом шість частин). Ймовірно, було враховано двох повнолітніх дітей загиблого від другого шлюбу і батьків військовослужбовця. Однак цей підхід є неправомірним, оскільки на момент смерті ОСОБА_2 діти були повнолітніми і не перебували на його утриманні, а батьки військовослужбовця померли (до того ж, як з`ясовано, на окупованій території, м. Макіївка). Таким чином, жодна з цих осіб не підпадає під визначене законом коло отримувачів ОГД: дорослі діти, які не були утриманцями, не мають права на допомогу, а померлі батьки - фізично не можуть реалізувати жодного права.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням, позивач звернулась з вказаним позовом до суду.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд виходить із наступного.

Статтею 19 Конституції України визначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Правове регулювання відносин між державою і громадянами України у спірних правовідносинах визначає Закон України «Про військовий обов`язок і військову службу» № 2232-XII від 25 березня 1992 року (далі по тексту - Закон № 2232-XII).

Відповідно до статті 41 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» виплата одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори, та резервістів під час виконання ними обов`язків служби у військовому резерві здійснюється в порядку і на умовах, встановлених Законом України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей».

Виплата одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори, та резервістів під час виконання ними обов`язків служби у військовому резерві здійснюється в порядку і на умовах, встановлених Законом України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей".

Законом, який визначає основні засади державної політики у сфері соціального захисту військовослужбовців та членів їх сімей, встановлює єдину систему їх соціального та правового захисту, гарантує військовослужбовцям та членам їх сімей в економічній, соціальній, політичній сферах сприятливі умови для реалізації їх конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни та регулює відносини у цій галузі, є Закон України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» від 20 грудня 1991 року № 2011-ХІІ (у редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин) (далі - Закон № 2011-ХІІ).

Згідно частин 1-2 статті 16 Закону № 2011-ХІІ одноразова грошова допомога у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві Одноразова грошова допомога у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві (далі - одноразова грошова допомога), - гарантована державою виплата, що здійснюється особам, які згідно з цим Законом мають право на її отримання.

Одноразова грошова допомога призначається і виплачується, в тому числі, у разі загибелі (смерті) військовослужбовця під час виконання ним обов`язків військової служби або внаслідок захворювання, пов`язаного з виконанням ним обов`язків військової служби, або смерті особи, звільненої з військової служби, протягом року після звільнення її з військової служби, якщо смерть настала внаслідок поранення, контузії, каліцтва, захворювання, пов`язаних з виконанням обов`язків військової служби; Згідно частин 1-2 статті 16-1 Закону № 2011-ХІІ у випадках, зазначених у підпунктах 1-3 пункту 2 статті 16 цього Закону, право на призначення та отримання одноразової грошової допомоги мають члени сім`ї, батьки та утриманці загиблого (померлого) військовослужбовця, військовозобов`язаного або резервіста.

Члени сім`ї та батьки загиблого (померлого) військовослужбовця, військовозобов`язаного або резервіста визначаються відповідно до Сімейного кодексу України, а утриманці - відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб".

Відповідно до частини 1 статті 16-3 Закону № 2011-ХІІ одноразова грошова допомога у випадках, передбачених підпунктами 1-3 пункту 2 статті 16 цього Закону, призначається і виплачується рівними частками всім особам, які мають право на її призначення та отримання, за їх особистою заявою чи заявою їх законних представників. У разі відмови якоїсь з осіб, зазначених у статті 16-1 цього Закону, від призначення та отримання одноразової грошової допомоги, або якщо одна із зазначених осіб у строк, встановлений пунктом 8 цієї статті, не реалізувала своє право на призначення та отримання такої допомоги, її частка розподіляється між іншими особами, які мають право на призначення та отримання одноразової грошової допомоги. Особам, які мають право на призначення та отримання одноразової грошової допомоги, її виплата здійснюється незалежно від реалізації права на призначення та отримання такої допомоги будь-якою з осіб, зазначених у статті 16-1 цього Закону.

Згідно приписів частини 2 та 4 статті 3 Сімейного кодексу України від 10 січня 2002 року № 2947-ІІІ сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки.

Подружжя вважається сім`єю і тоді, коли дружина та чоловік у зв`язку з навчанням, роботою, лікуванням, необхідністю догляду за батьками, дітьми та з інших поважних причин не проживають спільно.

Дитина належить до сім`ї своїх батьків і тоді, коли спільно з ними не проживає.

Сім`я створюється на підставі шлюбу, кровного споріднення, усиновлення, а також на інших підставах, не заборонених законом і таких, що не суперечать моральним засадам суспільства.

Поряд з цим, згідно статті 31 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» від 9 квітня 1992 року № 2262-XII члени сім`ї померлого вважаються такими, що перебували на його утриманні, якщо вони були на його повному утриманні або одержували від нього допомогу, яка була для них постійним і основним джерелом засобів до існування.

Частиною 6 статті 16-3 Закону № 2011-ХІІ визначено, що одноразова грошова допомога призначається і виплачується Міністерством оборони України, іншими центральними органами виконавчої влади, що здійснюють керівництво військовими формуваннями та правоохоронними органами, а також органами державної влади, військовими формуваннями та правоохоронними органами, в яких передбачено проходження військової служби військовослужбовцями, навчальних (або, перевірочних) та спеціальних зборів - військовозобов`язаними, проходження служби у військовому резерві - резервістами.

Згідно частин 8-9 статті 16-3 Закону № 2011-ХІІ особи, які мають право на отримання одноразової грошової допомоги, передбаченої цим Законом, можуть реалізувати його протягом трьох років з дня виникнення у них такого права.

Постановою Кабінету Міністрів України від 25.12.2013 № 975 затверджено Порядок призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві (далі - Порядок № 975).

Пунктом 3 Порядку № 975 встановлено, що днем виникнення права на отримання одноразової грошової допомоги є:

у разі загибелі (смерті) військовослужбовця, військовозобов`язаного та резервіста -дата смерті, що зазначена у свідоцтві про смерть.

Пункт 5 Порядку № 975 передбачає, що одноразова грошова допомога призначається і виплачується рівними частинами членам сім`ї, батькам та утриманцям загиблого (померлого) військовослужбовця, військовозобов`язаного та резервіста у разі загибелі (смерті) військовослужбовця, військовозобов`язаного або резервіста у випадках, передбачених підпунктами 2 і 3 пункту 4 цього Порядку, - у розмірі 500-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на 1 січня календарного року, в якому настала загибель (смерть).

Абзацами 2 - 4 пункту 2 Постанови № 168 передбачено, що особи, які мають право на отримання одноразової грошової допомоги, передбаченої цією постановою, можуть реалізувати це право з дня його виникнення. Днем виникнення такого права є дата загибелі особи, зазначеної у пункті 1 цієї постанови, в період дії воєнного стану, що зазначена у свідоцтві про смерть.

У разі відмови однієї або кількох осіб, які мають право на отримання одноразової грошової допомоги, передбаченої цією постановою, від її отримання або якщо зазначені особи протягом трьох років з дня виникнення у них такого права його не реалізували, їх частки розподіляються між іншими особами, які мають право на одноразову грошову допомогу. Особам, які мають право на одноразову грошову допомогу, виплата їх частки здійснюється незалежно від реалізації такого права іншими особами.

Якщо після призначення та виплати одноразової грошової допомоги у повному розмірі, зазначеному в абзаці першому цього пункту, за її отриманням звертаються інші особи, які мають на неї право, питання щодо перерозподілу суми такої допомоги вирішується за взаємною згодою осіб або в судовому порядку.

На виконання вимог Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» постановою Кабінету Міністрів України від 25 грудня 2013 року № 975 затверджено Порядок призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві (далі по тексту - Порядок № 975).

Згідно з пунктом 3 Порядку № 975 днем виникнення права на отримання одноразової грошової допомоги є у разі загибелі (смерті) військовослужбовця, військовозобов`язаного та резервіста - дата смерті, що зазначена у свідоцтві про смерть.

Відповідно до пункту 5 Порядку № 975 одноразова грошова допомога призначається і виплачується рівними частинами членам сім`ї, батькам та утриманцям загиблого (померлого) військовослужбовця, військовозобов`язаного та резервіста.

Якщо одна із зазначених осіб відмовляється від отримання одноразової грошової допомоги, її частка розподіляється між іншими особами, які мають право на її отримання.

Заява про відмову від отримання одноразової грошової допомоги повинна бути нотаріально посвідчена в установленому законодавством порядку.

Члени сім`ї та батьки загиблого (померлого) військовослужбовця, військовозобов`язаного та резервіста визначаються відповідно до Сімейного кодексу України, а утриманці - відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб».

Спірним у цій справі є рішення комісії Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум №162/975 від 18.04.2025 року, яким вирішено питання про призначення 223 666,66 грн. (1/6) дружині загиблого та протиправно, на думку позивача, не вирішене питання призначення позивачці решти суми допомоги - 1118329,34 грн. В зв`язку з цим позивач вважає наявним у неї права ще на 1118329,34 грн, тобто на усю суму одноразової допомоги у розмірі 1341996 грн.

Аналіз вищевикладених правових норм дає підстави для висновку, що сім`ям загиблих військовослужбовців Збройних Сил, виплачується одноразова грошова допомога, яка розподіляється рівними частками на всіх отримувачів.

Коло осіб, які мають право на призначення та отримання одноразової грошової допомоги у зв`язку із загибеллю військовослужбовця, визначене статтею 16-1 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», а саме: члени сім`ї, батьки, діти та утриманці загиблого (померлого) військовослужбовця, військовозобов`язаного або резервіста, один із подружжя, який не одружився вдруге.

Держава має забезпечити рівні та справедливі соціально-правові гарантії для усіх членів сімей військовослужбовців, що загинули (померли) через виконання ними обов`язків військової служби.

За своєю природою одноразова грошова допомога у разі загибелі (смерті) військовослужбовця має компенсаторний характер, яка спрямована матеріально підтримати, наскільки це можливо, членів сім`ї (батьків, дітей, дружину) та утриманців загиблого військовослужбовця після втрати близької людини (годувальника).

Отже, на момент смерті військовослужбовця до кола осіб, які набули право на отримання одноразової грошової допомоги, належали такі особи: дружина ОСОБА_1 , батьки (наявність та місце знаходження не відоме), сини ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_3 .

З матеріалів справи судом встановлено, що за заявою позивача, як дружини загиблого, Міністерством оборони призначено останній частку одноразової грошової допомоги у розмірі 223666,66 грн., тобто 1/6 частку одноразової грошової допомоги, передбаченої законодавством.

Суд наголошує, що з метою виявлення усіх осіб, які мають право на отримання одноразової грошової допомоги, передбаченої Законом, встановлено строк в три роки з дня виникнення у них такого права, протягом якого вони мають право подати відповідну заяву та документи. Можливість же визначитись із складом осіб для розподілу суми ОГД раніше трирічного терміну може бути використана за наявності належним чином оформленої відмови, про що описано вище.

Як передбачено пунктом 2 Постанови № 168 особи, які мають право на отримання одноразової грошової допомоги, передбаченої цією постановою, можуть реалізувати це право з дня його виникнення. Днем виникнення такого права є дата загибелі особи, зазначеної у пункті 1 цієї постанови, в період дії воєнного стану, що зазначена у свідоцтві про смерть.

У разі відмови однієї або кількох осіб, які мають право на отримання одноразової грошової допомоги, передбаченої цією постановою, від її отримання або якщо зазначені особи протягом трьох років з дня виникнення у них такого права його не реалізували, їх частки розподіляються між іншими особами, які мають право на одноразову грошову допомогу.

Відтак, на момент виникнення спірних правовідносин позивач не мала права на отримання всієї суми одноразової грошової допомоги, оскільки право на звернення за отриманням відповідної частини допомоги у розмірі 223666,66 грн. залишається за батьками (наявність та місце знаходження яких не відоме), синами ( ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_3 ) протягом трьох років з дня виникнення у нього такого права, а тому прийняте відповідачем рішення №162/975 від 18.04.2025 року є обґрунтованим та правомірним.

Відповідно до частини 1 статті 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Згідно з статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

У разі надання відповідачем доводів, які в сукупності з іншими доказами у справі свідчать про правомірність його рішень, дій чи бездіяльності, позивач має спростовувати ці доводи. Наведене випливає зі змісту частини першої статті 77 КАС України.

З огляду на викладене, позивач, всупереч вимогам статті 77 КАС України, не довів ті обставини, на яких ґрунтуються його позовні вимоги, в той час як відповідачем правомірність спірних дій підтверджено належними та допустимими доказами.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку про необхідність відмови в задоволенні позовних вимог.

Оскільки у задоволенні позову відмовлено, судові витрати, понесені позивачем, стягненню не підлягають.

Керуючись ст.ст. 243-246, 250, 255, 257-263, 295, 297 КАС України, суд, -

ВИРІШИВ:

В задоволенні адміністративного позову відмовити.

Учасникам справи, які зареєстрували електронний кабінет в Єдиній судовій інформаційно-комунікаційній системі або її окремій підсистемі (модулі), суд вручає будь-які документи у справах, в яких така особа бере участь, виключно в електронній формі шляхом їх направлення до електронного кабінету такої особи. Вказане не позбавляє права таку особу отримати копію судового рішення у паперовій формі за її окремою заявою.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене до Третього апеляційного адміністративного суду у порядку та у строки, встановлені статтями 295, 297 КАС України.

Суддя Кіровоградського

окружного адміністративного суду В.В. НАУМЕНКО