Справа № 160/30230/25
Суддя: Неклеса Олена Миколаївна
Дата ухвалення: 2026-01-15 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Неклеса О.М., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи у письмовому провадженні адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання протиправною бездіяльності, зобов`язання вчинити певні дії,-
До Дніпропетровського окружного адміністративного суду через систему «Електронний суд» надійшла позовна заява ОСОБА_1 (далі позивач, ОСОБА_1 )до ІНФОРМАЦІЯ_1 (далі відповідач, ІНФОРМАЦІЯ_2 ), в якому позивач просить суд:
- визнати протиправну бездіяльність ІНФОРМАЦІЯ_1 щодо відмови в наданні відстрочки за пункту 9 частини 1 статті 23 ЗУ "Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію" від призову на військову службу під час мобілізації ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ;
- зобов`язати ІНФОРМАЦІЯ_4 надати ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ., відстрочку від призову на військову службу під час мобілізації на підставі пункту 9 частини 1 статті 23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», з внесенням відповідних відомостей до Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів.
В обґрунтування позовних вимог ОСОБА_1 зазначено, що відповідно до відомостей Єдиному державному реєстрі призовників, військовозобов`язаних та резервістів він перебуває на військовому обліку у ІНФОРМАЦІЯ_2 . 05.09.2025 р. позивач особисто звернувся до ІНФОРМАЦІЯ_2 із заявою про видачу довідки про відстрочку з додатками на мобілізаційний період. Підставою для звернення стало здійснення догляду за його матір`ю ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , яка потребує постійного догляду, що відповідно пункту 9 частини 1 ст. 23 ЗУ «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» надається право на відстрочку. Вказана заява була подана шляхом направлення засобами поштового зв`язку АТ «Укрпошта». Як стверджує позивач, 15.10.2025 р. простим листом від відповідача надійшла заява від 24.09.2025 р. у вигляді повідомлення, яким відмовлено у задоволенні заяви на відстрочку від призову. Відповідач зазначив, що ОСОБА_1 подав документи, які не відповідають вимогам відповідно пункту 58 Порядку проведення призову громадян на військову службу під час мобілізації, на особливий період, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №560 від 16.05.2024 р. ОСОБА_1 вважає такий висновок та вимоги комісії ІНФОРМАЦІЯ_2 протиправною бездіяльністю, оскільки відповідач вимагає засвідчити документи, але як не вказує. Позивач зауважив, що він має оригінали Висновку №791 від 12.05.2025 р. та Акту №66 про встановлення факту здійснення особою постійного догляду від 21.08.2025 р., й роздрукував їх та завірив своїм підписом - ПІБ, дата, підпис. При цьому, вимогу надання документів в якісь інший спосіб, на думку позивача, є неправомірним, та відповідач ухилився від виконання пункту 60 Постанови №560. ОСОБА_1 вважає, що у разі якщо у ІНФОРМАЦІЯ_2 були сумніви щодо наданих позивачем висновоку №791 від 12.05.2025 р. та Акту №66 про встановлення факту здійснення особою постійного догляду від 21.08.2025 р., то відповідач повинен був направити запити до виконкому ради, що складала Акт № 66 та у міську лікарню, яка видала Висновок №791, проте жодних таких дій відповідач не вчинив, й видав протиправну відмову у відстрочці у вигляді повідомлення.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 24.10.2025 р. відкрито провадження по справі та призначено справу до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи.
03.11.2025 р. до суду через систему «Електронний суд» надійшов від ІНФОРМАЦІЯ_2 відзив на позовну заяву, в якому відповідач заперечив проти задоволення позовних вимог ОСОБА_1 та просив у задоволенні позову відмовити. У відзиві на позовну заяву відповідачем, зокрема, зазначено, що 09.09.2025 р. до ІНФОРМАЦІЯ_6 засобами поштового переказу надійшла заява від ОСОБА_1 з додатками, яка була прийнята та зареєстрована за вх. № Ш-3572/4 від 09.09.2025 р. Комісією з питання надання відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період військовозобов`язаним при ІНФОРМАЦІЯ_2 від 24.09.2025 р. була розглянута заява позивача щодо надання йому відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації й протоколом №107 від 24.09.2025 р. було прийнято рішення про відмову у наданні ОСОБА_1 відстрочки. У подальшому Головою комісії ІНФОРМАЦІЯ_2 за вих. відстрочки. №ю/7474 від 31.07.2025 р. видано відповідне повідомлення, з обґрунтуванням причини такої відмови й це повідомлення надіслано позивачу засобами поштового переказу простим листом. Відповідач зауважив, що ОСОБА_1 засобами поштового переказу надано, зокрема, роздруківки відсканових висновку №791 від 12.08.2025 р. про наявність когнітивних порушень у громадян похилого віку, унаслідок яких вони потребують соціальної послуги з догляду на непрофесійній основі (1 прим. на 1 арк) та Акту № 66 про встановлення факту здійснення особою постійного догляду від 21.08.2025 року (1 прим. на 1 арк). При цьому, відповідач зауважив, що на зазначених аркушах містилась відмітка: « ОСОБА_1 підпис 05.09.2025 р.» в той час, як пунктом 58 Порядку проведення призову громадян на військову службу під час мобілізації, на особливий період, затвердженого постановою Кабінету міністрів України №560 від 16.05.2024 р. (далі Порядок №560), за наявності підстав для одержання відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період військовозобов`язані (крім заброньованих) особисто подають на ім`я голови комісії районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки або його відділу заяву за формою, визначеною у додатку 4, до якої додаються документи, що підтверджують право на відстрочку, або копії таких документів, засвідчені в установленому порядку, зазначені у переліку згідно з додатком 5. Заява військовозобов`язаного підлягає обов`язковій реєстрації. Також у відзиві на позовну заяву відповідач наголосив, що позивач, як фізична особа, чинним законодавством України не наділена повноваженнями засвідчувати оригінальність медичних документів, які видані іншій особі. При цьому, з огляду на те, що документи на відстрочку були направлені засобом поштового переказу, то Комісія не мала можливості переконатись у їх оригінальності, а відтак й у законності підстав щодо оформлення відстрочки військовозобов`язаному. З урахуванням наведеного, відповідач стверджує, що в його діях відсутні ознаки протиправної поведінки відносно позивача.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 22.12.2025 р. витребувано від ІНФОРМАЦІЯ_1 :
- належним чином засвідчену копію протоколу № 107 від 24.09.2025 року, яким було прийнято рішення про відмову у наданні відстрочки;
- докази направлення протоколу № 107 від 24.09.2025 року позивачу.
Також у цій ухвалі суд витребував від ОСОБА_1 та/або його представника пояснення:
- чи обізнаний позивач зі змістом протоколу № 107 від 24.09.2025 року;
- чи було отримано позивачем копію протоколу № 107 від 24.09.2025 року;
- чи оскаржував позивач протокол № 107 від 24.09.2025 року.
Цією ж ухвалою суд зупинив провадження у справі до надання витребуваних судом доказів.
31.12.2025 р. на виконання вимог вищезазначеної ухвали до суду надійшли від ІНФОРМАЦІЯ_2 через систему «Електронний суд» додаткові пояснення у справі з додатками.
05.01.2025 р. на виконання вимог вищезазначеної ухвали до суду надійшли від представника позивача додаткові пояснення у справі, в яких зазначено, що ОСОБА_1 не був обізнаний при поданні позовної заяви зі змістом протоколу №107 від 24.09.2025 р. й не отримував копію чи витяг з цього протоколу. Також в поясненнях вказано, що протокол №107 від 24.09.2025 р. позивач не оскаржував, оскільки не отримував й зауважив, що відповідно до Постанови №560 від 16.05.2024 р. оскарженню підлягає Повідомлення (додаток7 Постанови №560).
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 15.01.2025 р. провадження у справі поновлено.
Вивчивши та дослідивши всі матеріали справи та надані докази, а також проаналізувавши зміст норм матеріального права, що регулюють спірні правовідносини, з`ясувавши всі обставини справи, оцінивши докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, суд дійшов наступних висновків.
Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що ОСОБА_1 перебуває на військовому обліку у ІНФОРМАЦІЯ_2 .
09.09.2025 р. до ІНФОРМАЦІЯ_6 надійшла направлена засобами поштового зв`язку заява позивача про надання йому відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації, датована 05.09.2025 р.
У цій заяві ОСОБА_1 повідомив про те, що він здійснює постійний нагляд за своєю матір`ю ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , яка потребує постійного догляду, що відповідно пункту 9 частини 1 ст. 23 ЗУ «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» дає заявнику право на відстрочку.
З урахуванням викладеного, позивач просив, зокрема, розглянути його заяву та оформити довідку про відстрочку від призову під час мобілізації. Про результати розгляду та про прийняте відповідачем рішення заявник просив письмово його повідомити за вказаною у заяві адресою, а також внести відомості до державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів.
Разом із цією заявою позивачем були надані копії наступних документів:
1. Роздруківка відсканованого військово-облікового НУ № 9414964 (1 прим. на 6 арк);
2. Нотаріально засвідчена копія паспорта громадянина України ОСОБА_1 (1 прим. на 1 арк);
3. Нотаріально засвідчена копія свідоцтва про народження серія НОМЕР_2 (1 прим. на 1 арк);
4. Витяг з реєстру територіальної громади ОСОБА_1 (1 прим. на 1 арк);
5. Нотаріально засвідчена копія паспорта громадянки України ОСОБА_2 (1 прим. на 3 арк);
6. Нотаріально засвідчена довідка про присвоєння ідентифікаційного номера ОСОБА_2 (1 прим. на 1 арк);
7. Копія висновку №791 від 12.08.2025 р. про наявність когнітивних порушень у громадян похилого віку, унаслідок яких вони потребують соціальної послуги з догляду на непрофесійній основі (1 прим. на 1 арк) « ОСОБА_1 підпис 05.09.2025 р.»;
8. Копія висновків ЛКК за №791 від 12.08.2025 р. та за № 792 від 12.08.2025 р. (1 прим. на 1 арк);
9. Роздруківка відсканованого акту №66 від 21.08.2025 р. (1 прим. на 2 арк);
10. Копія свідоцтва про смерть (1 прим. на 1 арк).
За результатами розгляду вищезазначеної заяви позивача з додатками Комісією з питання надання ОСОБА_1 відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період військовозобов`язаним при ІНФОРМАЦІЯ_2 прийнято рішення, оформлене протоколом №107 від 24.09.2025 р., яким заявнику було відмовлено у наданні відстрочки.
« ІНФОРМАЦІЯ_7 розглянуто Вашу заяву та підтвердні документи щодо надання відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період відповідно до пункту 9 частини 1 статті 23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію».
За результатами розгляду повідомляємо, що протоколом від 24.09.2025 року №107 комісія ухвалила рішення про відмову у наданні Вам відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період та повідомляє, що Ви підлягаєте призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період на загальних підставах.
Причина відмови: пунктом 58 «Порядку проведення призову громадян на військову службу під час мобілізації, на особливий період», затвердженою постановою Кабінету міністрів України від 16.05.2024 року №560 (надалі-Порядок), за наявності підстав для одержання відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період військовозобов`язані (крім заброньованих) особисто подають на ім`я голови комісії районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки або його відділу заяву за формою, визначеною у додатку 4, до якої додаються документи, що підтверджують право на відстрочку, або копії таких документів, засвідчені в установленому порядку, зазначені у переліку згідно з додатком 5. Заява військовозобов`язаного підлягає обов`язковій реєстрації.
Зазначаю, що на підтвердження обставини, здійснення догляду та потреби особи у здійснення догляду, Вами надані роздруковані копії сканованих документів, а саме Висновок №791 від 12.08.2025 року та Акт №66 про встановлення факту здійснення особою постійного догляду від 21.08.2025 року. Зазначені підтвердні документи не засвідчені в установлено порядку.
Відтак, подані Вами документи не відповідають вимогам пункту 58 «Порядку проведення призову громадян на військову службу під час мобілізації, на особливий період», затвердженою постановою Кабінету Міністрів України від 16.05.2024 року № 560.
Рішення комісії може бути оскаржене у судовому порядку.».

Не погодившись з вищенаведеною позицією відповідача, ОСОБА_1 звернувся за захистом власних прав та інтересів до суду з цим позовом.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд враховує наступне.

Частиною 2 статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

За змістом ст. 17 Конституції України, захист суверенітету і територіальної цілісності України, забезпечення її економічної та інформаційної безпеки є найважливішими функціями держави, справою всього Українського народу.

Оборона України, захист її суверенітету, територіальної цілісності і недоторканності покладаються на Збройні Сили України.

Статтею 65 Конституції України встановлено, що захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, шанування її державних символів є обов`язком громадян України. Громадяни відбувають військову службу відповідно до закону.

За змістом ч. ч. 1, 2 ст. 17 Закону України «Про оборону України» №1932-XII від 06.12.1991 р., захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України є конституційним обов`язком громадян України.

Громадяни України чоловічої статі, придатні до проходження військової служби за станом здоров`я і віком, а жіночої статі також за відповідною фаховою підготовкою, повинні виконувати військовий обов`язок згідно із законодавством.

Зміст правового режиму воєнного стану, порядок його введення та скасування, правові засади діяльності органів державної влади, військового командування, військових адміністрацій, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ та організацій в умовах воєнного стану, гарантії прав і свобод людини і громадянина та прав і законних інтересів юридичних осіб визначає Закон України «Про правовий режим воєнного стану» №389-VIII від 12.05.2015 р. (далі Закон №389, в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин).

Відповідно до ст. 1 Закону №389, воєнний стан це особливий правовий режим, що вводиться в Україні або в окремих її місцевостях у разі збройної агресії чи загрози нападу, небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності та передбачає надання відповідним органам державної влади, військовому командуванню, військовим адміністраціям та органам місцевого самоврядування повноважень, необхідних для відвернення загрози, відсічі збройної агресії та забезпечення національної безпеки, усунення загрози небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності, а також тимчасове, зумовлене загрозою, обмеження конституційних прав і свобод людини і громадянина та прав і законних інтересів юридичних осіб із зазначенням строку дії цих обмежень.

Згідно ст. 2 Закону №389 правовою основою введення воєнного стану є Конституція України, цей Закон та указ Президента України про введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях, затверджений Верховною Радою України.

Указом Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" за №64/2022від 24.02.2022 р. у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини 1 статті 106 Конституції України, Закону України "Про правовий режим воєнного стану" введено в Україні воєнний стан, який продовжує діяти й станом на теперішній час.

Згідно зі ст. 1 Закону України "Про правовий режим воєнного стану" №389-VIII від 12.05.2015 р., воєнний стан - це особливий правовий режим, що вводиться в Україні або в окремих її місцевостях у разі збройної агресії чи загрози нападу, небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності та передбачає надання відповідним органам державної влади, військовому командуванню, військовим адміністраціям та органам місцевого самоврядування повноважень, необхідних для відвернення загрози, відсічі збройної агресії та забезпечення національної безпеки, усунення загрози небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності, а також тимчасове, зумовлене загрозою, обмеження конституційних прав і свобод людини і громадянина та прав і законних інтересів юридичних осіб із зазначенням строку дії цих обмежень.

Указом Президента України "Про загальну мобілізацію" за №69/2022 від 24.02.2022 р. постановлено оголосити та провести загальну мобілізацію.

Згідно пункту 4 Указу Президента України за №69/2022 призов військовозобов`язаних, резервістів та залучення транспортних засобів для забезпечення потреб Збройних Сил України, Національної гвардії України, Служби безпеки України, Державної прикордонної служби України, Державної спеціальної служби транспорту, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України, інших військових формувань України здійснити в обсягах, визначених згідно з мобілізаційними планами.

Правове регулювання відносин між державою і громадянами України у зв`язку з виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України здійснює, а також визначає загальні засади проходження в Україні військової служби Закон України «Про військовий обов`язок і військову службу» №2232-XII від 25.03.1992 р. (далі Закон №2232; в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин).

Згідно із частинами 1, 3 статті 1 Закону №2232, захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України є конституційним обов`язком громадян України.

Військовий обов`язок установлюється з метою підготовки громадян України до захисту Вітчизни, забезпечення особовим складом Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань, а також правоохоронних органів спеціального призначення (далі Збройні Сили України та інші військові формування), посади в яких комплектуються військовослужбовцями.

Військовий обов`язок включає, зокрема: прийняття в добровільному порядку (за контрактом) та призов на військову службу; проходження військової служби.

За змістом ч. 10 ст. 1 Закону №2232, громадяни України, які підлягають взяттю на військовий облік, перебувають на військовому обліку призовників або у запасі Збройних Сил України, у запасі Служби безпеки України, розвідувальних органів України чи проходять службу у військовому резерві, зобов`язані:

уточнити протягом 60 днів з дня набрання чинності указом Президента України про оголошення мобілізації, затвердженим Верховною Радою України, свої персональні дані через центр надання адміністративних послуг або через електронний кабінет призовника, військовозобов`язаного, резервіста, або у територіальному центрі комплектування та соціальної підтримки;

прибувати за викликом районного (об`єднаного районного), міського (районного у місті, об`єднаного міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки (далі відповідні районні (міські) територіальні центри комплектування та соціальної підтримки), Центрального управління або регіонального органу Служби безпеки України, відповідного підрозділу розвідувальних органів України для оформлення військово-облікових документів, взяття на військовий облік, проходження медичного огляду, направлення на підготовку з метою здобуття або вдосконалення військово-облікової спеціальності, призову на військову службу або на збори військовозобов`язаних та резервістів;

проходити медичний огляд згідно з рішеннями комісії з питань взяття на військовий облік, комісії з питань направлення для проходження базової військової служби або військово-лікарської комісії відповідного районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки, закладів охорони здоров`я Служби безпеки України, а у Службі зовнішньої розвідки України, розвідувальному органі Міністерства оборони України чи розвідувальному органі центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері охорони державного кордону, за рішенням керівників відповідних підрозділів або військово-лікарської комісії Служби зовнішньої розвідки України, розвідувального органу Міністерства оборони України чи центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері охорони державного кордону, відповідно;

проходити підготовку до військової служби, військову службу і виконувати військовий обов`язок у запасі;

виконувати правила військового обліку, встановлені законодавством.

Резервісти зобов`язані прибувати до військової частини, в якій вони проходять службу у військовому резерві, за викликом командира цієї військової частини.

Згідно з абз. 1, 2 ч. 1 ст. 39 Закону №2232, призов резервістів та військовозобов`язаних на військову службу під час мобілізації проводиться в порядку, визначеному цим Законом та Законом України "Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію".

На військову службу під час мобілізації призиваються резервісти та військовозобов`язані, які перебувають у запасі і не заброньовані в установленому порядку на період мобілізації, незалежно від місця їх перебування на військовому обліку.

Правові основи мобілізаційної підготовки та мобілізації в Україні, засади організації цієї роботи, повноваження органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, а також обов`язки підприємств, установ і організацій незалежно від форми власності, повноваження і відповідальність посадових осіб та обов`язки громадян щодо здійснення мобілізаційних заходів встановлює та визначає Закон України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» №3543-XII від 21.10.1993 р. (далі Закон №3543, в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин).

Статтею 23 Закону №3543 передбачена відстрочка від призову на військову службу під час мобілізації.

Згідно п. 9 ч. 1 ст. 23 Закону №3543 (в редакції на час виникнення спірних правовідносин) не підлягають призову на військову службу під час мобілізації військовозобов`язані, зайняті постійним доглядом за хворою дружиною (чоловіком), дитиною та/або своїми батьком чи матір`ю (батьком чи матір`ю дружини (чоловіка), якщо вона сама потребує постійного догляду за висновком медико-соціальної експертної комісії або лікарсько-консультативної комісії закладу охорони здоров`я, або рішенням експертної команди з оцінювання повсякденного функціонування особи, померла (загинула), визнана зниклою безвісти або безвісно відсутньою, оголошена померлою, і батько чи мати дружини не має інших працездатних членів сім`ї, які зобов`язані та можуть здійснювати за ними догляд), які за висновком медико-соціальної експертної комісії або лікарсько-консультативної комісії закладу охорони здоров`я, чи рішенням експертної команди з оцінювання повсякденного функціонування особи потребують постійного догляду.

Порядок організації та ведення військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів, затверджений постановою Кабінету Міністрів України №1487 від 30.12.2022 р. (далі Порядок №1487) визначає механізм організації та ведення військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів (далі військовий облік) центральними і місцевими органами виконавчої влади, іншими державними органами (далі державні органи), органами місцевого самоврядування, органами військового управління (органами управління), військовими частинами (підрозділами) Збройних Сил та інших утворених відповідно до законів України військових формувань та правоохоронних органів спеціального призначення, територіальними центрами комплектування та соціальної підтримки, підприємствами, установами та організаціями, закладами освіти, закладами охорони здоров`я незалежно від підпорядкування і форми власності (далі підприємства, установи та організації).

Відповідно до п. 2 Порядку №1487, військовий облік є складовою змісту мобілізаційної підготовки держави. Він полягає у цілеспрямованій діяльності державних органів, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ та організацій щодо: фіксації, накопичення та аналізу наявних людських мобілізаційних ресурсів за військово-обліковими ознаками; здійснення заходів із забезпечення виконання встановлених правил військового обліку призовниками, військовозобов`язаними та резервістами; подання відомостей (персональних та службових даних) стосовно призовників, військовозобов`язаних та резервістів до органів ведення Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів.

Постановою Кабінету Міністрів України №560 від 16.05.2024 р. затверджено Порядок проведення призову громадян на військову службу під час мобілізації, на особливий період (далі Порядок №560, в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин), який визначає, зокрема, процедуру надання військовозобов`язаним та резервістам відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період та її оформлення.

Відповідно до п. п. 56, 57, 58, 581, 60 Порядку №560 відстрочка від призову на військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період надається військовозобов`язаним з підстав, визначених статтею 23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію».

Відстрочка від призову на військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період надається військовозобов`язаним з підстав, визначених статтею 23 Закону України Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію.

Для розгляду питань надання військовозобов`язаним відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період при районних (міських) територіальних центрах комплектування та соціальної підтримки (відокремлених відділах) утворюються комісії у такому складі:

голова комісії - керівник районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки (відокремленого відділу);

члени комісії - представники апарату, структурних підрозділів (освіти та науки, охорони здоров`я, соціального захисту населення, служби у справах дітей, центру надання адміністративних послуг) районної, міської держадміністрації (військової адміністрації).

Для розгляду питань надання військовозобов`язаним, які перебувають на військовому обліку в розвідувальних органах, СБУ, відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період наказами керівників відповідних підрозділів розвідувальних органів, Центрального управління або регіонального органу СБУ утворюються відповідні комісії. Надання військовозобов`язаним відстрочок комісіями, утвореними в розвідувальних органах, СБУ, здійснюється відповідно до цього Порядку.

Питання надання відстрочок від призову на військову службу під час мобілізації заброньованим на період мобілізації та на воєнний час за органами державної влади, іншими державними органами, органами місцевого самоврядування, за підприємствами, установами і організаціями, а також посадовим (службовим) особам, зазначеним у підпунктах 16-23 пункту 1 додатка 5, комісією не розглядаються.

За наявності підстав для одержання відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період військовозобов`язані (крім заброньованих та посадових (службових) осіб, зазначених у підпунктах 16-23 пункту 1 додатка 5) особисто подають на ім`я голови комісії районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки або його відділу (військовозобов`язані СБУ чи розвідувальних органів - голові Комісії в Центральному управлінні або регіональному органі СБУ чи відповідному розвідувальному органі) за місцем перебування на військовому обліку заяву за формою згідно з додатком 4, до якої додаються документи, що підтверджують право на відстрочку, або копії таких документів, засвідчені в установленому порядку, зазначені у переліку згідно з додатком 5 (абз. 1 п. 58 Порядку №560).

Під час подання заяви військовозобов`язаний пред`являє військово-обліковий документ (військово-обліковий документ в електронній формі). Заява військовозобов`язаного підлягає обов`язковій реєстрації в день її подання (абз. 2 п. 58 Порядку №560).

Згідно із п. 58-1 Порядку №560 (в редакції на момент виникнення спірних правовідносин), військовозобов`язані, зайняті постійним доглядом за хворим батьком чи матір`ю дружини (чоловіка), у випадках, передбачених пунктом 9 частини першої статті 23 Закону України Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію, зазначають у заяві, зазначеній у пункті 58 цього Порядку (додаток 4), про відсутність інших працездатних членів сім`ї, які зобов`язані та можуть здійснювати постійний догляд за хворим батьком чи матір`ю дружини (чоловіка). Військовозобов`язані, зайняті постійним доглядом за хворою дружиною (чоловіком), дитиною та/або своїми батьком чи матір`ю, не зазначають у заяві, зазначеній у пункті 58 цього Порядку (додаток 4), інформацію про інших працездатних членів сім`ї, які зобов`язані та можуть здійснювати постійний догляд.

Військовозобов`язані, які відповідно до закону зобов`язані утримувати осіб, зазначених у пункті 13 частини першої статті 23 Закону України Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію, зазначають у заяві (додаток 4) про відсутність інших осіб, які не є військовозобов`язаними та відповідно до закону зобов`язані утримувати осіб, зазначених у пункті 13 частини першої статті 23 Закону України Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію, а за умови наявності кількох військовозобов`язаних - додають заяву особи з інвалідністю I або II групи за формою згідно з додатком 15, в якій зазначається прізвище, ім`я та по батькові (за наявності) особи, яку особа з інвалідністю обирає для здійснення свого утримання.

Військовозобов`язані, зайняті постійним доглядом за членами сім`ї другого ступеня споріднення, які є особами з інвалідністю I або II групи, зазначеними у пункті 14 частини першої статті 23 Закону України Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію, зазначають у заяві (додаток 4) про відсутність членів сім`ї першого ступеня споріднення особи, за якою вони здійснюють догляд. Військовозобов`язані, зайняті постійним доглядом за членами сім`ї третього ступеня споріднення, які є особами з інвалідністю I або II групи, зазначеними у пункті 14 частини першої статті 23 Закону України Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію, зазначають у заяві (додаток 4) про відсутність членів сім`ї першого і другого ступеня споріднення особи, за якою вони здійснюють догляд.

Районний (міський) територіальний центр комплектування та соціальної підтримки або його відділ за місцем перебування на військовому обліку військовозобов`язаного, який відповідно до закону зобов`язаний утримувати осіб, зазначених у пункті 13 частини першої статті 23 Закону України Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію, або здійснює постійний догляд за особами, зазначеними у пунктах 9 і 14 частини першої статті 23 Закону України Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію, під час прийняття рішення про надання відстрочки від призову на військову службу за призовом під час мобілізації перевіряє перебування такого військовозобов`язаного на військовому обліку, родинні зв`язки військовозобов`язаного та особи, яку відповідно до законодавства зобов`язаний утримувати військовозобов`язаний або за якою здійснює постійний догляд, наявність інших осіб, місце проживання яких задекларовано/зареєстровано за адресою задекларованого/ зареєстрованого місця проживання військовозобов`язаного або особи, яка перебуває на утриманні або потребує постійного догляду, з використанням відомостей Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів, Державного реєстру актів цивільного стану громадян, інших інформаційних систем, реєстрів та баз даних, у тому числі шляхом інформаційного обміну.

Відповідно до абз. 1-9 Порядку №560, комісія вивчає отримані заяву та підтвердні документи, оцінює законність підстав для надання відстрочки, за потреби готує запити до відповідних органів державної влади, інших державних органів для отримання інформації, що підтверджує право заявника на відстрочку, або використовує інформацію з публічних електронних реєстрів. Орган державної влади, інший державний орган здійснює розгляд відповідного запиту протягом п`яти робочих днів з дати його отримання.

Підтвердження достовірності та/або перевірка відомостей, зазначених у заяві, здійснюються шляхом електронної інформаційної взаємодії Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів з іншими державними реєстрами або базами (банками) даних

Комісія зобов`язана розглянути отримані заяву та документи, що підтверджують право на відстрочку, протягом семи календарних днів з дати надходження, але не пізніше ніж протягом дня, наступного за днем отримання інформації на запити до органів державної влади, інших державних органів.

На підставі розгляду отриманих документів комісія ухвалює рішення про надання або відмову у наданні відстрочки. Рішення комісії оформляється протоколом.

У разі коли комісія надіслала відповідні запити до органів державної влади, інших державних органів для отримання інформації, строк розгляду заяви та документів, що підтверджують право військовозобов`язаного на відстрочку, не перевищує 15 календарних днів. У разі неотримання від органу державної влади, іншого державного органу відповіді на запит комісія не пізніше ніж на п`ятнадцятий день з дати реєстрації заяви приймає рішення на підставі поданих заявником документів. Про відсутність відповіді від органу державної влади, іншого державного органу на запит зазначається в протоколі

Про прийняте комісією рішення заявникові повідомляється у спосіб, зазначений військовозобов`язаним у заяві про надання відстрочки, засобами телефонного, електронного або поштового зв`язку не пізніше ніж на наступний день після ухвалення такого рішення.

У разі позитивного рішення військовозобов`язаному видається довідка із зазначенням строку відстрочки за формою згідно з додатком 6.

Про відмову у наданні відстрочки військовозобов`язаному повідомляється письмово із зазначенням причини відмови за формою згідно з додатком 7. Таке рішення може бути оскаржене у судовому порядку.

До ухвалення комісією рішення військовозобов`язаний не підлягає призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період.

Абзацами 13, 14 Порядку №560 передбачено, що перевірка підстав у військовозобов`язаного щодо надання відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період (крім випадків, коли відстрочка від призову оформляється та надається автоматично відповідно до пункту 59 цього Порядку) здійснюється посадовими особами територіального центру комплектування та соціальної підтримки (Центрального управління або регіонального органу СБУ чи відповідного підрозділу розвідувальних органів) відповідно до їх функціональних обов`язків за допомогою Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів на підставі даних, отриманих з інших державних реєстрів або баз (банків) даних.

Перевірка підстав у військовозобов`язаного на відстрочку від призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період здійснюється протягом п`яти днів у разі: подання військовозобов`язаним заяви про надання відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період; видання указу Президента України про проведення мобілізації (продовження строку проведення мобілізації); надходження звернення органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування; отримання офіційної інформації (повідомлення) про втрату особою законних підстав для відстрочки.

Довідка про надання відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період видається військовозобов`язаним на строк дії відповідних законних підстав на період проведення мобілізації (абз. 27 п. 60 Порядку №560).

За правилами абз. 1 пункту 63 Порядку №560, військовозобов`язані, які звернулися до районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки (Центрального управління або регіональних органів СБУ чи відповідного підрозділу розвідувальних органів) із заявою про надання відстрочки, до прийняття рішення відповідною комісією не направляються для проходження медичного огляду для визначення придатності до військової служби, крім тих, що були раніше визнані обмежено придатними або тимчасово непридатними до військової служби за станом здоров`я на строк від шести до 12 місяців відповідно до висновку військово-лікарської комісії, у разі закінчення строку дії довідки (постанови) військово-лікарської комісії, за винятком тих, які визнані в установленому порядку особами з інвалідністю.

Судом встановлено, що підставою для відмови в наданні ОСОБА_1 відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період стало те, що подані позивачем документи не відповідали вимогам пункту 58 Порядку №560, а саме: надані заявником роздруковані копії сканованих документів (Висновок №791 від 12.08.2025 р. та Акт №66 про встановлення факту здійснення особою постійного догляду від 21.08.2025 р.) містили відмітку « ОСОБА_1 підпис 05.09.2025 р.», а відтак ці документи не засвідчені в установленому порядку.

Суд зауважує, що копія документу набуває юридичної сили лише в разі її засвідчення в установленому порядку.

Так, згідно з наказом Державного підприємства "Український науково-дослідний і навчальний центр проблем стандартизації, сертифікації та якості" №144 від 01.07.2020 р. з 1 вересня 2021 року набрав чинності національний стандарт ДСТУ 4163:2020 "Державна уніфікована система документації. Уніфікована система організаційно-розпорядчої документації. Вимоги до оформлення документів".

Відповідно до пункту 5.26 ДСТУ 4163:2020 "Уніфікована система організаційно-розпорядчої документації. Вимоги до оформлення документів" відмітка про засвідчення копії документа складається з таких елементів: слів "Згідно з оригіналом" (без лапок), найменування посади, особистого підпису особи, яка засвідчує копію, її власного імені та прізвища, дати засвідчення копії. У випадках, визначених законодавством, копії документів засвідчують відбитком печатки юридичної особи, структурного підрозділу (служби діловодства, служби кадрів, бухгалтерії тощо) юридичної особи або печатки "Для копій".

Суд наголошує, що законодавство не містить вимог у разі, коли фізичною особою здійснюється засвідчення копії документа, який «стосується» цієї особи, а тому, виходячи із загальних положень щодо засвідчення копій документів, на таких копіях рекомендується проставляти особистий підпис особи, яка засвідчує копію, її ініціали та прізвище, з відміткою «Згідно з оригіналом», дата засвідчення копії.

З матеріалів справи судом встановлено, що долучені до заяви позивача документи (Висновок ЛКК за №791 від 12.08.2025 р., складений щодо матері позивача, та Акт про встановлення факту здійснення особою постійного догляду за №66 від 21.08.2025 р.) містять написані власноруч прізвище та ініціали позивача, дату засвідчення копії та підпис заявника, однак не містять відомостей щодо відповідності таких документів оригіналу, що є порушенням вимог ДСТУ 4163:2020.

Отже, відповідачем розглянута заява ОСОБА_1 відповідно до пункту 60 Порядку №560, проте позивачем не виконані вимоги п. 58 Порядку №560, а саме: не надано відповідачу у повному обсязі засвідчених належним чином копій документів, доданих до заяви, датованої 05.09.2025 р.

Враховуючи наведене, відповідач (комісія) не був зобов`язаний задовольняти заяву про надання відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації, оскільки позивачем не дотриману встановленого порядку подання цієї заяви.

Щодо посилання позивача на не вчинення відповідачем жодних дій щодо надання запитів або отримання відомостей з інформаційних систем та баз даних, суд зазначає, що зважаючи на відмову в задоволенні заяви позивача у комісії була відсутня необхідність у поданні запитів або в отриманні відомостей з інформаційних систем та баз даних.

За наведених обставин, суд доходить висновку, що відмова відповідача у наданні позивачу відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період, на підставі п. 9 ч. 1 статті 23 Закону України "Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію" є правомірною.

Суд також звертає увагу, що позивач не позбавлений можливості повторно порушити процедуру розгляду питання щодо оформлення відстрочки, звернувшись до відповідача із заявою про надання відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації на підставі п. 9 ч. 1 ст. 23 Закону № 3543-XII із наданням визначеного переліку документів відповідно до Порядку №560.

Інші доводи учасників справи не є юридично значимими та не впливають на висновки суду.

Слід зазначити, що Європейський суд з прав людини вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (PRONINA v. UKRAINE, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

Окрім того, що згідно з п. 41 висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

Згідно з ч. 1 ст. 2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Відповідно до ч. 2 ст. 2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Частиною 1 статті 6 КАС України передбачено, що суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого зокрема людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.

Згідно з частиною 1 статті 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

У відповідності до приписів статті 72 КАС України, доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Відповідно до частини 1 статті 73 КАС України належними є докази, які містять інформацію щодо предмету доказування.

Згідно з частиною 2 статті 73 КАС України, предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Відповідно до ч. 1 ст. 90 КАС України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Частиною 1 статті 77 КАС України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Відповідно до приписів частини 2 статті 77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Підсумовуючи вищенаведене, суд доходить висновку, що відповідач, як суб`єкт владних повноважень, діяв у межах повноважень, наданих йому законодавством.

Виходячи з заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України та матеріалів справи, суд дійшов висновку, що викладені в позовній заяві вимоги ОСОБА_1 є необґрунтованими, та такими, що не підлягають задоволенню.

У зв`язку з відмовою у задоволенні позовних вимог, підстави для розподілу судових витрат, передбачені статтею 139 КАС України, відсутні.

Керуючись ст. ст. 2, 5, 72, 77, 139, 241, 243-246, 257, 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

ВИРІШИВ:

У задоволенні позовної заяви ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання протиправною бездіяльності, зобов`язання вчинити певні дії, - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили відповідно до статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржено в порядку та у строки, встановлені статтями 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Звернути увагу учасників справи, що відповідно до частини 7 статті 18 Кодексу адміністративного судочинства України особам, які зареєстрували офіційні електронні адреси в Єдиній судовій інформаційно-телекомунікаційній системі, суд вручає будь-які документи у справах, в яких такі особи беруть участь, виключно в електронній формі шляхом їх направлення на офіційні електронні адреси таких осіб, що не позбавляє їх права отримати копію судового рішення у паперовій формі за окремою заявою.

Повний текст судового рішення складено та підписано 15.01.2025 р.

Суддя О.М. Неклеса