Справа № 380/13498/24
Суддя: Гуляк Василь Васильович
Дата ухвалення: 2026-01-15 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 січня 2026 рокуЛьвівСправа № 380/13498/24 пров. № А/857/1440/25

Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Гуляка В.В.

суддів: Ільчишин Н.В., Матковської З.М.

розглянувши у письмовому провадженні апеляційну Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області,

на рішення Львівського окружного адміністративного суду від 20 листопада 2024 року (суддя Желік О.М., час ухвалення не вказаний, місце ухвалення м. Львів, дата складання повного рішення не зазначено),

в адміністративній справі № 380/13498/24 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області,

про визнання неправомірними дій та зобов`язання вчинити дії,

встановив:

У червні 2024 року ОСОБА_1 (надалі - позивач) звернулася в суд із адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області (надалі - відповідач), в якому просила: 1) визнати неправомірними дії відповідача щодо відмови у нарахуванні та виплаті позивачу грошової допомоги в розмірі десяти місячних пенсій станом на день призначення, як це передбачено пунктом 7-1 розділу ХV «Прикінцевих положень» Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування»; 2) зобов`язати відповідача зарахувати позивачу до стажу роботи, що дає право на пенсію за вислугу років передбачених пунктами «е» - «ж» статті 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення», про що прийняти відповідне рішення, наступні періоди: - з 23.08.1982 по 15.06.1987 викладач по класу домри в Стрийській дитячій музичній школі (п. «е» статті 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення»); - з 02.09.1991 по 31.05.1992 викладач по класу кобзи в Стрийській дитячій музичній школі Стрийського району Львівської області (п.«е» статті 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення»); - з 01.09.1992 по 09.06.2023 (день призначення пенсії по віку) викладач по класу кобзи в Стрийській дитячій музичній школі Стрийського району Львівської області (п.«е» статті 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення»); 3) зобов`язати відповідача нарахувати та виплатити позивачу грошову допомогу у розмірі десяти місячних пенсій, як це передбачено пунктом 7-1 розділу ХV «Прикінцевих положень» Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Відповідач подав відзив на позовну заяву, у якому висловив свої заперечення проти його задоволення. Просив відмовити у задоволенні позову в повному обсязі.

Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 20 листопада 2024 року адміністративний позов задоволено повністю. Визнано протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області, які полягають у відмові нарахувати та виплатити ОСОБА_1 грошову допомогу в розмірі десяти місячних пенсій станом на день призначення, передбачену пунктом 7-1 розділу ХV «Прикінцевих положень» Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області зарахувати ОСОБА_1 до стажу роботи, що дає право на пенсію за вислугу років передбачених пунктами «е»-«ж» статті 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення», наступні періоди: з 23.08.1982 по 15.06.1987 викладач по класу домри в Стрийській дитячій музичній школі; з 02.09.1991 по 31.05.1992 викладач по класу кобзи в Стрийській дитячій музичній школі Стрийського району Львівської області; з 01.09.1992 по 09.06.2023 викладач по класу кобзи в Стрийській дитячій музичній школі Стрийського району Львівської області. Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області нарахувати та виплатити ОСОБА_1 грошову допомогу, яка не підлягає оподаткуванню, у розмірі десяти місячних пенсій передбачену пунктом 7-1 розділу ХV «Прикінцевих положень» Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». Стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області на користь ОСОБА_1 витрати по сплаті судового збору в сумі 1211 (одна тисяча двісті одинадцять) грн. 20 коп..

З цим рішенням суду першої інстанції не погодився відповідач та оскаржив його в апеляційному порядку, вважає, що судом неповно з`ясовано обставини, що мають значення для справи, рішення є незаконним та необгрунтованим, а тому підлягає скасуванню з підстав, викладених в апеляційній скарзі.

В обґрунтування апеляційних вимог апелянт зазначає, що відповідачем було надано позивачу відповідь від 02.05.2024 №12195-12299/Г-52/8-1300/24 в порядку розгляду звернень громадян відповідно до Закону України «Про звернення громадян». Звертає увагу апелянт на те, що рішення про відмову у призначенні та виплаті позивачу грошової допомоги у розмірі десяти місячних пенсій згідно Порядку 22-1 відповідачем не приймалось. Крім цього, аналізуючи матеріали електронної пенсійної справи позивача, відповідач згідно поданих документів призначив їй пенсію по віку з 11.07.2023 відповідно до Закон України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». Пенсію обчислено при наявному страховому стажі 41 рік 04 місяці 16 днів (зараховано по 30.06.2023). Грошову допомогу відповідно до п.7-1 розділу XV «Прикінцевих положень» Закон України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» не призначено, оскільки згідно записів трудової книжки позивач з 02.09.1991 працює в Стрийській дитячій школі мистецтв на посаді викладача, яка не передбачена Переліком закладів і установ освіти, охорони здоров`я та соціального захисту і посад, робота на яких дає право на пенсію за вислугу років №909 і не дає права на призначення пенсії за вислугу років. А тому, вважає апелянт, що правові підстави для задоволення позовних вимог відсутні.

За результатами апеляційного розгляду апелянт просить скасувати рішення суду від 20.11.2024 року в справі №380/13498/24 та прийняти нову постанову, якою відмовити в задоволенні позову ОСОБА_1 в повному обсязі.

Позивач не погодилася з вищенаведеними доводами апелянта та подала відзив на апеляційну скаргу, в якому просить залишити таку без задоволення, а рішення суду від 20.11.2024 року в справі № 380/13498/24 - без змін.

Суд апеляційної інстанції, заслухавши доповідь судді-доповідача, дослідивши матеріали справи та докази по справі, обговоривши доводи, межі та вимоги апеляційної скарги, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції, вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Судом встановлено такі фактичні обставини справи.

Позивач ОСОБА_1 з 09.06.2023 перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України у Львівській області та отримує пенсію за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Судом першої інстанції встановлено, що згідно трудової книжки серії НОМЕР_1 (дата заповнення 25.08.1982) позивач працювала: - з 23.08.1982 по 15.06.1987 викладачем по класу домри в Стрийській дитячій музичній школі; - з 02.09.1991 по 31.05.1992 викладачем по класу кобзи в Стрийській дитячій музичній школі Стрийського району Львівської області (п.«е» статті 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення»); - з 01.09.1992 по 09.06.2023 викладачем по класу кобзи в Стрийській дитячій музичній школі Стрийського району Львівської області.

18.04.2025 позивач звернулася до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області із заявою про отримання грошової допомоги в розмірі десяти місячних пенсій за віком станом на день призначення пенсії згідно з пунктом 7-1 розділу XV Прикінцеві положення Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (а.с.14).

За результатами розгляду цієї заяви від 18.04.2025 відповідач листом №12195-12299/Г-52/8-1300/24 від 02.05.2024 відмовив позивачу нарахувати та виплатити грошову допомогу в розмірі десяти місячних пенсій станом на день призначення, у зв`язку з тим, що викладачі школи мистецтв права на призначення пенсії за вислугу років відповідно до п.«е» статті 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення» не мають (а.с.12а).

Позивач, не погодившись з відмовою відповідача, звернулася до суду з даним позовом.

Надаючи правову оцінку обставинам справи у взаємозв`язку з нормами законодавства, що регулюють спірні правовідносини, колегія суддів апеляційного суду погоджується із висновками суду першої інстанції про задоволення позовних вимог, виходячи з наступного.

Відповідно до ч.2 ст.19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 46 Конституції України встановлено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення, створенням мережі державних, комунальних приватних закладів для догляду непрацездатними.

Судом вірно враховано, що принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг визначає Закон України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 №1058-IV (далі Закон №1058- IV).

Згідно з п. 7-1 РозділуПрикінцевих положень Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" особам, які на день досягнення пенсійного віку, передбаченого статтею 26 цього Закону, працювали в закладах та установах державної або комунальної форми власності на посадах, робота на яких дає право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до пунктів «е»-«ж» статті 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення», і мають страховий стаж (для чоловіків - 35 років, для жінок - 30 років) на таких посадах, а також якщо вони до цього не отримували будь-яку пенсію, при призначенні пенсії за віком виплачується грошова допомога, яка не підлягає оподаткуванню, у розмірі їх десяти місячних пенсій станом на день її призначення.

Порядок обчислення стажу, який дає право на призначення грошової допомоги, та механізм виплати цієї допомоги встановлюються Кабінетом Міністрів України. Такий Порядок затверджено постановою Кабінету Міністрів України від 23.11.2011 №1191.

Пунктом 2 зазначеного Порядку встановлено, що до страхового стажу, що визначає право на виплату грошової допомоги, зараховуються періоди роботи в закладах та установах державної та комунальної форми власності на посадах, робота на яких дає право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до пунктів «е» і «ж» статті 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення».

Згідно з пунктом 5 Порядку №1191 грошова допомога надається особам, яким починаючи з 01 жовтня 2011 року призначається пенсія за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» та які на день досягнення пенсійного віку, передбаченого статтею 26 зазначеного Закону, працювали в закладах та установах державної або комунальної форми власності на посадах, робота на яких дає право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до пунктів «е» - «ж» статті 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення», і мають страховий стаж (для чоловіків - 35 років, для жінок - 30 років) на таких посадах, а також якщо вони до цього не отримували будь-яку пенсію.

Тобто, право особи на отримання грошової допомоги у розмірі десяти місячних пенсій пов`язується з досягненням нею пенсійного віку, наявністю у неї необхідного страхового стажу, вихід на пенсію саме з посади в закладах та установах державної та комунальної форми власності, робота на яких дає право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до пунктів «е» - «ж» статті 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення», а також неотримання такою особою до моменту виходу на пенсію за віком відповідно до Закону №1058 будь-якого іншого виду пенсії.

Аналогічний правовий висновок висловив Верховний Суд у постанові від 13.03.2018 у справі №234/13835/17.

Зі змісту листа №12195-12299/Г-52/8-1300/24 від 02.05.2024 та доводів відповідача (апелянта) видно, що підставою для відмови у виплаті позивачці грошової допомоги в розмірі десяти місячних пенсій стало те, що страховий стаж працівника освіти у позивача відсутній, адже посади, на яких працювала позивач, не віднесено до Переліку закладів і установ освіти, охорони здоров`я та соціального захисту і посад, робота на яких дає право на пенсію за вислугу років затвердженого постановою №909.

Так, відповідно до статті 28 Закону України «Про освіту» система освіти складається із навчальних закладів, наукових, науково-методичних і методичних установ, науково-виробничих підприємств, державних і місцевих органів управління освітою та самоврядування в галузі освіти.

Згідно із приписами статті 29 Закону України «Про освіту» структура освіти включає, поряд з іншими видами, також позашкільну освіту.

Також статтею 1 Закону України «Про позашкільну освіту» від 22.06.2000 №1841-ІІІ визначено, що позашкільна освіта - сукупність знань, умінь та навичок, що здобувають вихованці, учні і слухачі в закладах позашкільної освіти, інших суб`єктах освітньої діяльності за програмами позашкільної освіти.

Відповідно до частини 3 статті 12 Закону України «Про позашкільну освіту» заклади позашкільної освіти можуть функціонувати у формі центрів, комплексів, палаців, будинків, клубів, станцій, кімнат, студій, шкіл мистецтв, малих академій мистецтв (народних ремесел), малих академій наук, мистецьких шкіл, спортивних шкіл, дитячо-юнацьких спортивних шкіл олімпійського резерву, фізкультурно-спортивних клубів за місцем проживання, фізкультурно-оздоровчих клубів осіб з інвалідністю, спеціалізованих дитячо-юнацьких спортивних шкіл олімпійського резерву, дитячих стадіонів, дитячих бібліотек, дитячих флотилій, галерей, бюро, оздоровчих закладів, що здійснюють позашкільну освіту.

Згідно з абзацом 3 частини 4 статті 21 Закону України «Про позашкільну освіту» педагогічні працівники закладів позашкільної освіти мають право на пенсію за вислугою років за наявності педагогічного стажу роботи не менше ніж 25 років.

Також Постановою Кабінету Міністрів України від 06.05.2001 № 433 «Про затвердження переліку типів позашкільних навчальних закладів і Положення про позашкільний навчальний заклад» затверджено типи позашкільних навчальних закладів, зокрема, мистецькі школи: музична, художня, хореографічна, хорова, школа мистецтв тощо.

Водночас, постановою Кабінету Міністрів України від 04.11.1993 № 909 затверджено Перелік закладів і установ освіти, охорони здоров`я та соціального захисту і посад, робота на яких дає право на пенсію за вислугу років, в якому посада викладача школи мистецтв не передбачена.

З цього приводу судом першої інстанції враховано, що Верховним Судом у постанові від 23.01.2020 по справі №756/9879/16-а викладено висновок стосовно того, що при встановленні права на зарахування періоду роботи до спеціального страхового стажу, необхідно враховувати та аналізувати положення Закону України «Про освіту» №1060-XII, Закону України «Про позашкільну освіту» № 1841-III, Переліків №963, № 433, які також регулюють правовідносини, що виникають при розгляді територіальними органами Пенсійного фонду України заяв громадян про призначення пенсій за вислугу років.

Отже при встановленні права на зарахування періоду роботи позивача до спеціального страхового стажу, який дає право у тому числі на призначення грошової допомоги відповідно до п. 7-1 РозділуПрикінцевих положень Закону №1058-IV необхідним є системний аналіз законодавства, з метою встановлення, чи відноситься посада викладача школи мистецтв Дитячої музичної школи до педагогічних посад.

При цьому, Верховним Судом неодноразово зверталась увага на те, що перелік закладів, установ освіти і посад, визначений Переліком від 04.11.1993 №909, містить прогалини, що зумовлює обмеження права педагогічних працівників на отримання пенсії за вислугу років.

Зокрема, у постановах Великої Палати Верховного Суду від 13.02.2019 у справі №233/4308/17 та від 30.01.2019 у справі №442/456/17 при розгляді подібних правовідносин, суд відступив від висновків, викладених у постанові Верховного Суду України від 25.05.2016 у справі №419/794/15, і серед іншого вказав: «Таким чином, викладач музичної школи є педагогічним працівником позашкільного навчального закладу, тобто працівником освіти. Стаж роботи викладачем та концертмейстером в дитячій музичній школі має зараховуватись до пільгового стажу осіб у розумінні п.«е» статті 55 Закону № 1788-ХІІ при розгляді територіальними органами Пенсійного фонду України відповідних заяв про призначення пенсії навіть попри те, що зазначена посада прямо не передбачена затвердженим Переліком № 909».

Враховуючи системний аналіз положень Закону України «Про освіту», Закону України «Про позашкільну освіту», Переліку посад педагогічних та науково-педагогічних працівників, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 14.06.2000 № 963, Переліку типів позашкільних навчальних закладів і Положення про позашкільний навчальний заклад, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 06.05.2001 № 433, суд дійшов вірного висновку, що посада викладача школи мистецтв, яку обіймала позивача, відносяться до педагогічних і дають право на пенсію за вислугу років при наявності відповідного педагогічного стажу роботи.

Аналогічна правова позиція у подібних правовідносинах висловлена в постановах Великої Палати Верховного Суду від 30.01.2019 у справі №876/5312/17, Верховного Суду від 13.02.2019 у справі № 233/4308/17, від 08.04.2020 у справі №149/2408/17.

Таким чином, спірні періоди роботи позивача в Стрийській дитячій музичній школі необхідно зарахувати до її спеціального стажу у розумінні пункту «е» статті 55 Закону №1788-ХІІ, п. 7-1 Розділу XV Прикінцевих положень Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», навіть попри те, що зазначені посади прямо не передбачені затвердженим Переліком №909.

Судом першої інстанції вірно зазначено, що Головним управлінням Пенсійного фонду України у Львівській області листом від 02.05.2024 фактично відмовлено позивачу у виплаті відповідної одноразової допомоги.

При цьому, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду про те, що відповідь Головного управлінням Пенсійного фонду України у Львівській області є відмовою на заяву позивача від 18.04.2024 про отримання грошової допомоги в розмірі десяти місячних пенсій за віком станом на день призначення пенсії, а не відповіддю наданою в порядку, визначеному Законом України «Про звернення громадян».

Таким чином, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що дії відповідача щодо відмови у нарахуванні та виплаті позивачу грошової допомоги в розмірі десяти місячних пенсій станом на день призначення, передбаченої пунктом 7-1 розділу ХV «Прикінцевих положень» Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» є протиправними.

А тому необхідно зобов`язати відповідача зарахувати позивачу до стажу роботи, що дає право на пенсію за вислугу років передбачених пунктами «е» - «ж» статті 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення», наступні періоди: з 23.08.1982 по 15.06.1987 викладач по класу домри в Стрийській дитячій музичній школі; з 02.09.1991 по 31.05.1992 викладач по класу кобзи в Стрийській дитячій музичній школі Стрийського району Львівської області; з 01.09.1992 по 09.06.2023 викладач по класу кобзи в Стрийській дитячій музичній школі Стрийського району Львівської області; а також зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області нарахувати та виплатити позивачу грошову допомогу, яка не підлягає оподаткуванню, у розмірі десяти місячних пенсій, у відповідності до пункту 7-1 розділу ХV «Прикінцевих положень» Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Доводи апеляційної скарги рішення суду не спростовують та зводяться до непогодження із ним, а тому апеляційним судом визнаються як необґрунтовані.

З врахуванням наведених вище норм законодавства та фактичних обставин справи, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що рішення суду першої інстанції є законним і обґрунтованим, ухваленим з дотриманням норм матеріального та процесуального права з повним встановленням обставин справи, що не спростовано доводами апеляційної скарги, які колегією суддів відхиляються як необґрунтовані з урахуванням наведеного вище правового регулювання спірних правовідносин.

Суд апеляційної інстанції також зазначає, що відповідно до п.2 ч.5 ст.328 КАС України, не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у справах незначної складності та інших справах, розглянутих за правилами спрощеного позовного провадження (крім справ, які відповідно до цього Кодексу розглядаються за правилами загального позовного провадження).

Проаналізувавши характер спірних правовідносин, предмет доказування, склад учасників справи та враховуючи, що дану адміністративну справу було розглянуто судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження, суд апеляційної інстанції зазначає, що дана адміністративна справа є справою незначної складності, а тому рішення суду апеляційної інстанції не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених пунктом 2 частини 5 статті 328 КАС України.

Керуючись ст.ст. 243, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328 КАС України, суд

постановив:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області залишити без задоволення.

Рішення Львівського окружного адміністративного суду від 20 листопада 2024 року в адміністративній справі №380/13498/24 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області про визнання неправомірними дій та зобов`язання вчинити дії залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її ухвалення і касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених пунктом 2 частини 5 статті 328 КАС України, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя В. В. Гуляк
судді Н. В. Ільчишин
З. М. Матковська