Справа № 340/3937/25
Суддя: К.М. ПРИТУЛА
Дата ухвалення: 2026-01-14 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КІРОВОГРАДСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 січня 2026 року м. Кропивницький Справа № 340/3937/25

Кіровоградський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Притули К.М. розглянув у письмовому провадженні за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Відділу державного нагляду (контролю) у Кіровоградській області Державної служби України з безпеки на транспорті (вул. Героїв Маріуполя, 102, м. Кропивницький, Кіровоградська область, 25004, ) про визнання протиправною та скасування постанови про накладення адміністративно-господарського штрафу,

ВСТАНОВИВ:

ФОП ОСОБА_1 (далі позивач) звернувся до суду з адміністративним позовом до Відділу державного нагляду (контролю) у Кіровоградській області Державної служби України з безпеки на транспорті (далі також відповідач), у якому просить визнати протиправною та скасувати постанову серії ОПШ № 043120 від 11.06.2025 р. про накладення адміністративно-господарського штрафу в розмірі 34000 грн.

В обґрунтування позовних вимог позивач вказав, що відповідач безпідставно застосував до нього положення абз.16 ч.1 ст.60 Закону України "Про автомобільний транспорт", оскільки відсутні належні та допустимі докази перевищення вагових параметрів транспортного засобу. Фактичне зважування транспортного засобу не здійснювалося, а документальний габаритно-ваговий контроль, на переконання позивача, проведено з порушенням Порядку № 879, зокрема, у зв`язку з нескладанням довідки про здійснення габаритно-вагового контролю.

Представник відповідача подав відзив, у якому позовні вимоги не визнав та просив суд відмовити у їх задоволенні, оскільки під час проведення рейдової перевірки транспортного засобу позивача на підставі поданих водієм товаросупровідних документів, зокрема СМВ б/н від 22.04.2025, встановлено перевищення нормативно допустимих вагових параметрів. Згідно до відомостей, зазначених у вказаній накладній, загальна маса транспортного засобу становила 29,56 т, що перевищує гранично допустиму масу для автомобільних доріг місцевого значення, визначену пунктом 22.5 Правил дорожнього руху України, яка складає 24 т, у зв`язку з чим перевищення становило 5,56 т, або 23,17% від нормативно допустимого значення. За таких обставин, на переконання відповідача, оскаржувана постанова була прийнята у межах наданих повноважень, на підставі та у спосіб, передбачені чинним законодавством (а.с.22-25).

Ухвалою судді від 19.06.2025 відкрито провадження, справу призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін (а.с.21).

Дослідивши матеріали справи та оцінивши наявні докази, суд зазначає таке.

Матеріалами справи підтверджено, що 28 квітня 2025 року посадовими особами Відділу державного нагляду (контролю) в Одеській області на автомобільній дорозі С-161307 у межах с. Візирка, що належить до автомобільних доріг загального користування місцевого значення згідно з розпорядженням Одеської обласної військової адміністрації від 05.04.2024 р. № 320/А-2024, проведено рейдову перевірку (перевірку на дорозі), під час якої зупинено транспортний засіб марки RENAULT, реєстраційний номер НОМЕР_2 . Рейдова перевірка здійснювалася на підставі направлення на проведення рейдової перевірки (перевірки на дорозі) від 24.04.2025 р. № 000017.

Під час проведення перевірки водій транспортного засобу ОСОБА_2 пред`явив перевіряючим документ на вантаж СМВ б/н від 22.04.2025 року (міжнародну автомобільну накладну). Згідно з відомостями, зазначеними у СМВ б/н від 22.04.2025 року, загальна маса транспортного засобу становила 29,56 т, що перевищує нормативно допустиму загальну масу для автомобільних доріг місцевого значення, визначену пунктом 22.5 Правил дорожнього руху України, яка складає 24 т (а.с.35).

Отже, перевищення допустимих вагових параметрів становило 5,56 т, що у відсотковому співвідношенні дорівнює 23,17%.

За результатами рейдової перевірки було складено акт проведення перевірки додержання вимог законодавства про автомобільний транспорт під час виконання перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом від 28.04.2025 р. № 093934 (а.с.31) та акт перевищення транспортним засобом нормативних вагових параметрів від 28.04.2025 р. № 006288 (а.с.32).

Дані документи стали підставою для прийняття відповідачем постанови від 11.06.2025 р. серії ОПШ № 043120, якою до позивача, як автомобільного перевізника, на підставі абзацу 16 частини першої статті 60 Закону України "Про автомобільний транспорт", було застосовано адміністративно-господарський штраф у розмірі 34 000,00 грн (а.с.29-30).

Незгода позивача з такою постановою зумовила його звернення до суду з даним позовом.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд виходить із наступного.

Частиною 2 статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно до частини 1 та 2 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України) завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень. У справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Закон України від 05.04.2001 р. № 2344-III "Про автомобільний транспорт" (далі Закон № 2344-III) регулює відносини між автомобільними перевізниками, замовниками транспортних послуг, органами виконавчої влади та органами місцевого самоврядування, пасажирами, власниками транспортних засобів, а також їх відносини з юридичними та фізичними особами - суб`єктами підприємницької діяльності, які забезпечують діяльність автомобільного транспорту та безпеку перевезень.

Відповідно до статті 6 Закону № 2344-ІІІ реалізація державної політики у сфері автомобільного транспорту здійснюється через центральний орган виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики з питань безпеки на наземному транспорті, місцеві органи виконавчої влади та органи місцевого самоврядування.

Державний контроль автомобільних перевізників на території України здійснюється шляхом проведення планових, позапланових і рейдових перевірок (перевірок на дорозі). Державному контролю підлягають усі транспортні засоби українських та іноземних перевізників, що здійснюють автомобільні перевезення пасажирів і вантажів на території України.

Постановою Кабінету Міністрів України № 103 від 11 лютого 2015 року затверджено Положення про Державну службу України з безпеки на транспорті (далі Положення №103), згідно до пункту 1 якого Державна служба України з безпеки на транспорті (Укртрансбезпека) є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра інфраструктури і який реалізує державну політику з питань безпеки на наземному транспорті та у сфері безпеки на морському та річковому транспорті (крім сфери безпеки мореплавства суден флоту рибного господарства).

Згідно із пунктами 4, 5, 8, 9 Положення № 103 основними завданнями Укртрансбезпеки є, у тому числі:

здійснення державного нагляду (контролю) за безпекою на автомобільному, міському електричному, залізничному транспорті.

Укртрансбезпека відповідно до покладених на неї завдань, зокрема:

здійснює державний нагляд (контроль) за додержанням вимог законодавства на автомобільному, міському електричному, залізничному транспорті;

проводить перевірки за додержанням суб`єктами господарювання, фізичними особами та юридичними особами вимог законодавства про транспорт.

Відповідно до пункту 8 Положення № 103, Укртрансбезпека здійснює свої повноваження безпосередньо, через утворені в установленому порядку територіальні органи.

Процедуру проведення рейдових перевірок (перевірок на дорозі) щодо додержання автомобільними перевізниками вимог законодавства про автомобільний транспорт визначено Порядком проведення рейдових перевірок (перевірок на дорозі), затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 08 листопада 2006 року № 1567 (далі Порядок № 1567).

Згідно з пунктом 2 Порядку № 1567 (в редакції, чинній на момент проведення перевірки) рейдовим перевіркам (перевіркам на дорозі) рейдовим перевіркам (перевіркам на дорозі) підлягають усі транспортні засоби вітчизняних та іноземних автомобільних перевізників (далі - транспортні засоби), що здійснюють автомобільні перевезення пасажирів та вантажів на території України.

Приписами пункту 4 Порядку № 1567 визначено, що рейдові перевірки (перевірки на дорозі) на автомобільному транспорті проводяться посадовими особами Укртрансбезпеки та її територіальних органів (далі - посадові особи) у форменому одязі, які мають відповідне службове посвідчення, направлення на рейдову перевірку (перевірку на дорозі) згідно з додатком 1-1, сигнальний диск (жезл) та індивідуальну печатку.

Згідно з пунктом 14 Порядку № 1567 рейдовою перевіркою (перевіркою на дорозі) є перевірка транспортних засобів автомобільних перевізників на всіх видах автомобільних доріг на маршруті руху в будь-який час з урахуванням інфраструктури (автовокзали, автостанції, автобусні зупинки, місця посадки та висадки пасажирів, стоянки таксі і транспортних засобів, місця навантаження та розвантаження вантажних автомобілів, зони габаритно-вагового контролю, інші об`єкти, що використовуються автомобільними перевізниками для забезпечення діяльності автомобільного транспорту) щодо додержання автомобільними перевізниками вимог законодавства про автомобільний транспорт.

Відповідно до абзацу 2 пункту 15 Порядку № 1567 під час проведення рейдової перевірки (перевірки на дорозі) перевіряється виключно наявність визначених статтями 39 і 48 Закону України "Про автомобільний транспорт" документів, на підставі яких здійснюються перевезення автомобільним транспортом.

Пунктами 20, 21 Порядку № 1567 визначено, що виявлені під час рейдової перевірки (перевірки на дорозі) порушення вимог законодавства та норм і стандартів щодо організації перевезень автомобільним транспортом зазначаються в акті з посиланням на порушену норму. У разі виявлення в ході рейдової перевірки (перевірки на дорозі) транспортного засобу порушення законодавства про автомобільний транспорт посадовою особою (особами), що провела перевірку, складається акт за формою згідно з додатком 3.

Пунктом 16, 17 Порядку № 1567 (в редакції, чинній на момент винесення постанови) передбачено, що матеріали, складені за результатами рейдової перевірки, формуються у справи про порушення вимог законодавства про автомобільний транспорт (далі - справа про порушення) та розглядаються керівником або заступником керівника територіального органу Укртрансбезпеки в територіальному органі Укртрансбезпеки за місцезнаходженням автомобільного перевізника або за місцем виявлення порушення (за письмовою заявою автомобільного перевізника або його уповноваженої особи) протягом двох місяців з дня його виявлення.

Справа про порушення розглядається у присутності автомобільного перевізника або уповноваженої ним особи.

Про час і місце розгляду справи про порушення автомобільному перевізнику або його уповноваженій особі повідомляється не пізніше ніж за сім календарних днів до дня розгляду особисто під підпис чи шляхом надсилання повідомлення засобами поштового зв`язку (рекомендованим листом з повідомленням про вручення) або на адресу електронної пошти (за наявності) з урахуванням вимог Закону України Про адміністративну процедуру.

У разі неявки автомобільного перевізника або його уповноваженої особи справа про порушення розглядається без їх участі.

Згідно з абзацом 2 пункту 19 Порядку № 1567, за результатами розгляду справи про порушення керівник територіального органу Укртрансбезпеки або його заступник за наявності порушень вимог законодавства про автомобільний транспорт, відповідальність за які передбачена частиною першою статті 60 Закону України "Про автомобільний транспорт", виносить постанову про застосування адміністративно-господарського штрафу за формою згідно з додатком 5.

Щодо доводів позивача про порушення представниками Укртрансбезпеки процедури проведення габаритно-вагового контролю, то суд зазначає наступне.

Так, Порядок здійснення габаритно-вагового контролю та справляння плати за проїзд автомобільними дорогами загального користування транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів, вагові та/або габаритні параметри яких перевищують нормативні затверджено Постановою Кабінету Міністрів України від 27.06.2007 р. № 879 (далі Порядок №879).

Відповідно до підпунктів 5-1 та 11 пункту 2 цього Порядку законодавець передбачив два самостійні способи визначення вагових параметрів транспортного засобу: документальний та точний габаритно-ваговий контроль.

Документальний габаритно-ваговий контроль полягає у визначенні загальної маси транспортного засобу шляхом додавання власної маси транспортного засобу та маси вантажу на підставі поданих перевізником документів. При цьому, як прямо передбачено п. 6 та п. 16 Порядку № 879, габаритно-ваговий контроль може включати документальний та/або точний контроль, а законодавство не встановлює обов`язку обов`язкового зважування транспортного засобу у разі наявності необхідних відомостей у товаросупровідних документах.

З аналізу пункту 18 Порядку № 879 вбачається, що довідка про здійснення габаритно-вагового контролю видається за результатами контролю, проведеного на стаціонарному або пересувному пункті, тобто у разі здійснення точного габаритно-вагового контролю. Натомість під час проведення документального габаритно-вагового контролю обов`язок складання такої довідки чинним законодавством не передбачений.

Щодо доводів позивача, що ТТН не є документом на підставі якого може здійснюватися проведення габаритно-вагового контролю з підтвердженням вагових параметрів транспортного засобу, то суд зазначає наступне.

Відповідно до статті 1 Закону № 2344-ІІІ документи на вантаж документи, визначені відповідно до Митного кодексу України, законів України "Про транспортно-експедиторську діяльність", "Про транзит вантажів", інших актів законодавства, у тому числі міжнародних договорів України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, які необхідні для здійснення перевезення вантажу автомобільним транспортом.

Отже з аналізу наведеного визначення вбачається, що законодавець прямо відносить до документів на вантаж не лише документи, передбачені національним законодавством, а й документи, встановлені міжнародними договорами України, обов`язковими для застосування на її території.

Суд звертає увагу, що Україна є учасницею Конвенції про договір міжнародного автомобільного перевезення вантажів від 19 травня 1956 року, положення якої відповідно до статті 9 Конституції України є складовою частиною національного законодавства України. Зазначеною Конвенцією визначено, що основним документом, який підтверджує укладення договору міжнародного автомобільного перевезення вантажу та супроводжує таке перевезення, є міжнародна товарно-транспортна накладна (CMR).

У свою чергу, відповідно до статті 48 Закону № 2344-III автомобільні перевізники, водії повинні мати і пред`являти особам, які уповноважені здійснювати контроль на автомобільному транспорті та у сфері безпеки дорожнього руху, документи, на підставі яких виконують вантажні перевезення.

Статтею 53 цього Закону визначено, що при виконанні міжнародних перевезень вантажів резиденти України повинні мати, зокрема, документи на вантаж.

Таким чином, міжнародна товарно-транспортна накладна (CMR) є належним та допустимим документом на вантаж, який підтверджує масу та характеристики вантажу під час міжнародного автомобільного перевезення і може використовуватися як офіційний доказ при здійсненні контролю у сфері автомобільного транспорту.

Як зазначалось судом, під час перевірки водієм пред`явлено міжнародну автомобільну накладну (CMR) № б/н від 22.04.2025 року. Згідно з відомостями, зазначеними у вказаному документі, загальна маса транспортного засобу з вантажем становила 29,56 тон.

Водночас, відповідно до підпункту "б" пункту 22.5 Правил дорожнього руху України у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин, рух транспортних засобів та їх составів допускається за умови, що їх параметри не перевищують установлених нормативів, зокрема для автомобільних доріг загального користування місцевого значення нормативно допустима загальна маса транспортного засобу відповідної категорії становить 24 т.

Згідно абзацу 16 частини 1 статті 60 Закону № 2344-ІІІ за порушення законодавства про автомобільний транспорт до автомобільних перевізників застосовуються адміністративно-господарські штрафи за перевищення встановлених законодавством габаритно-вагових норм понад 20 відсотків, але не більше 30 відсотків при перевезенні неподільного вантажу без відповідного дозволу або подільного вантажу - штраф у розмірі двох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

За таких обставин, враховуючи підтвердження факту перевищення позивачем, як автомобільним перевізником, встановлених законодавством габаритно-вагових норм понад 20% при перевезенні вантажу, суд дійшов висновку, що відповідачем правомірно винесено постанову про застосування адміністративно-господарського штрафу, а тому позовні вимоги задоволенню не підлягають.

Оскільки в задоволенні позову відмовлено судові витрати розподілу не підлягають.

Керуючись ст.ст.6, 9, 11, 14, 72, 73, 77, 90, 139, 241, 250 КАС України, суд,

В И Р І Ш И В:

В задоволенні адміністративного позову відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку апеляційного оскарження, а у разі його апеляційного оскарження - з моменту проголошення судового рішення суду апеляційної інстанції. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку до Третього апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення за правилами, встановленими ст.ст.293, 295 - 297 КАС України.

Суддя Кіровоградського

окружного адміністративного суду К.М. ПРИТУЛА