Справа № 420/695/26
Суддя: Андрухів В.В.
Дата ухвалення: 2026-01-13 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 420/695/26
УХВАЛА

13 січня 2026 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд під головуванням судді Андрухіва В.В., розглянувши в письмовому провадженні заяву представника ОСОБА_1 про забезпечення позову до подачі позовної заяви,

ВСТАНОВИВ:

Представник ОСОБА_1 адвокат Сластнікова Г.О. звернулася до Одеського окружного адміністративного суду в порядку п.1 ч.1 ст.153 КАС України із заявою про забезпечення позову до подачі позовної заяви, в якій просить в порядку забезпечення позову:

- Заборонити ІНФОРМАЦІЯ_1 АДРЕСА_1 та/або ІНФОРМАЦІЯ_2 вчиняти дії, пов`язані з прийняттям наказу про призов позивача на військову службу під час мобілізації, на воєнний період до часу набрання законної сили судовим рішенням за наслідками розгляду справи.

- Заборонити командуванню вч НОМЕР_1 вчиняти будь-які дії, пов`язані з переведенням/командируванням/переміщенням позивача до іншої військової частини.

Дана заява обґрунтована наступним.

До Одеського окружного адміністративного суду готується позовна заява ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_3 , в/ч НОМЕР_1 про визнання протиправною бездіяльності, визнання протиправним дій, скасування акту індивідуальної дії та зобов`язання вчинити дії.

Заявник вказує, що 6 липня 2019 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 було укладено шлюб. Від шлюбу мають двох малолітніх синів ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_5 . Крім того, на утриманні ОСОБА_2 перебуває її неповнолітня донька ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_6 . Рішенням Петропавлівського районного суду Дніпропетровської області від 20 серпня 2024 по справі № 188/721/23 рідного батька ОСОБА_5 позбавлено батьківських прав, у зв`язку з чим, дитина перебуває на вихованні та повному утриманні позивача. Даний факт підтверджується свідоцтвом багатодітної родини та довідками ВПО з тимчасово окупованої території м. Алчевськ Луганської області всіх членів сім`ї позивача, з яких вбачається їх спільне місце проживання. Наразі триває процедура усиновлення вказаної дитини.

Також заявник зазначив, що 30.12.2025 між позивачем та адвокатом Сластніковою Г.О. укладено договір про надання правничої допомоги. Адвокат допомогла скласти заяву про надання відстрочки від мобілізації та зібрати пакет документів для оформлення відстрочки.

30.12.2025 позивач подав заяву про відстрочку до ІНФОРМАЦІЯ_1 , в спосіб, передбачений постановою КМУ №560.

30.12.2025 поліцейським 2 взводу 4 роти 1 батальйону УПП в Одеській області сержантом поліції Тхоржевською Кристиною Русланівною було винесено постанову серії ЕНА № 6435276 про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у зв`язку з тим, що водій ОСОБА_1 керував т/з без чинного страхового полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних т/з, чим порушив п. 2.1.г. ПДР, відповідальність передбачена ч.1 ст.126 КУпАП. Представники патрульної поліції перебували у супроводі представників ІНФОРМАЦІЯ_3 .

30.12.2025 представники ІНФОРМАЦІЯ_3 мобілізували ОСОБА_1 .

Рішення комісії за результатом розгляду заяви про надання відстрочки від мобілізації ОСОБА_1 на момент мобілізації не отримано, що свідчить про те, що мобілізація була протиправною, всупереч приписам абз.11 пункту 60 Постанови КМ України № 560 від 16.05.2024 року.

Крім того, підстави для надання відстрочки від мобілізації релевантні підставам звільнення від проходження військової служби (перебування на утриманні трьох і більше дітей віком до 18 років).

Заявник також вказує, що відповідно до вимог наказу Міністерства оборони України від 06.08.2024 № 531, ОСОБА_1 30.12.2025 рапортував перед командуванням в/ч НОМЕР_1 про звільнення з військової служби на підставі абз. 5 пункту 3 частини 12 ст. 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу».

Замість того, щоб розглянути рапорт у ОСОБА_1 були відібрані оригінали документів (в тому числі посвідчення багатодітної родини) та передані до ІНФОРМАЦІЯ_3 , де наступного дня їх забрала дружина ОСОБА_1 .

По суті рапорт від 30.12.2025 розглянутий не був.

Командування в/ч НОМЕР_1 не дає можливість військовослужбовцю ОСОБА_1 діяти в спосіб, передбачений законодавцем, а саме скористатися правом на подачу електронного рапорту, оскільки ID-ідентифікатор йому командуванням наданий не був навіть на повторну вимогу призваного ОСОБА_1 .

Така поведінка командування в/ч НОМЕР_1 є протиправною та ускладнює обмін документами між військовослужбовцем та командуванням.

Не маючи можливості подати електронний запит, 05.01.2026 позивачем скеровано засобами АТ «Укрпошта» рапорт про звільнення з військової служби. По теперішній час відповідь на рапорт не отримана.

06.01.2026 позивач вдруге подав письмовий рапорт про його звільнення на підставі абз. 5 пункту 3 частини 12 ст. 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» командуванню в/ч НОМЕР_1 поштовим відправленням через АТ «Укрпошта». Відповіді на жодне із звернень позивач не отримав.

Також у заяві зазначено, що позивач подав заяву про відстрочку 15.12.2025 через ЦНАП, яка була отримана відповідачем 17.12.2025. Не зважаючи на це, 18.12.2025 відповідач мобілізував позивача, не розглянувши заяву, чим допустив протиправну бездіяльність та порушив його право на відстрочку.

Отже, посилаючись на винятковість випадку та наявність очевидної небезпеки заподіяння шкоди правам і охоронюваним законом інтересам особи, заявник просив вжити зазначені у заяві заходи забезпечення позову.

Розглянувши заяву про забезпечення позову, суд доходить висновку про відсутність підстав для її задоволення, виходячи з такого.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.153 КАС України, заява про забезпечення позову подається: до подання позовної заяви - до суду, до якого має бути подано позов за правилами підсудності, встановленими цим Кодексом.

Згідно ч.2 ст.153 КАС України у разі подання заяви про забезпечення позову до подання позовної заяви заявник повинен подати відповідну позовну заяву протягом десяти днів з дня постановлення ухвали про забезпечення позову.

Заява про забезпечення позову розглядається судом, у провадженні якого перебуває справа або до якого має бути поданий позов, не пізніше двох днів з дня її надходження, без повідомлення учасників справи (ч.1 ст.154 КАС України).

Відповідно до ч.2 ст. 154 КАС України суд, розглядаючи заяву про забезпечення позову, може викликати особу, яка подала заяву про забезпечення позову, для надання пояснень або додаткових доказів, що підтверджують необхідність забезпечення позову.

Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд не вбачає підстав для виклику представника заявника - адвоката Сластнікової Г.О., як того просить остання, а тому розглядає заяву згідно приписів ч.1 ст.154 КАС України без повідомлення учасників справи.

Відповідно до ч.1 ст.150 КАС України, суд за заявою учасника справи або з власної ініціативи має право вжити визначені цією статтею заходи забезпечення позову.

Згідно ч.2 ст.150 КАС України забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо: 1) невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду; або 2) очевидними є ознаки протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, та порушення прав, свобод або інтересів особи, яка звернулася до суду, таким рішенням, дією або бездіяльністю.

Згідно ч.1 ст.151 КАС України, позов може бути забезпечено: 1) зупиненням дії індивідуального акта або нормативно-правового акта; 2) забороною відповідачу вчиняти певні дії; 4) забороною іншим особам вчиняти дії, що стосуються предмета спору; 5) зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа або іншого документа, за яким стягнення здійснюється у безспірному порядку.

За приписами ч.2 ст.151 КАС України, суд може застосувати кілька заходів забезпечення позову. Заходи забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами. Суд також повинен враховувати співвідношення прав (інтересу), про захист яких просить заявник, із наслідками вжиття заходів забезпечення позову для заінтересованих осіб.

Інститут забезпечення адміністративного позову є однією з гарантій захисту прав, свобод та законних інтересів юридичних та фізичних осіб - позивачів в адміністративному процесі, механізмом, який покликаний забезпечити реальне та неухильне виконання судового рішення, прийнятого в адміністративній справі. Метою застосування заходів забезпечення позову є, перш за все, захист прав позивача до ухвалення рішення у справі.

За змістом ст.150 КАС України, суд за заявою учасника справи або з власної ініціативи має право вжити визначені цією статтею заходи забезпечення позову.

При цьому, при вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням такого: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову та доведеності належними доказами обставин, на які посилається заявник в заяві; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; ймовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

За своєю суттю інститут забезпечення позову в адміністративному судочинстві є інститутом попереднього судового захисту. Метою його запровадження є гарантування виконання рішення суду у випадку задоволення позову за існування очевидної небезпеки заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам позивача до ухвалення рішення у справі.

Доведення наявності зазначених підстав або принаймні однієї з них, з точки зору процесуального закону, є необхідною передумовою для вжиття судом заходів до забезпечення позову у разі їх вжиття за клопотанням позивача.

Із наведеного випливає, що вирішуючи питання про вжиття заходів забезпечення позову, суд має пересвідчитись, що надані докази та доводи позивача переконливо свідчать про наявність підстав для забезпечення позову.

Зміст і форма заяви про забезпечення позову встановлені статтею 152 КАС України. Згідно приписів п.3 ч.1 ст.152 КАС України заява про забезпечення позову подається в письмовій формі і повинна містити, серед іншого, й предмет позову та обґрунтування необхідності забезпечення позову.

Предметом позову є зміст позовних вимог. У разі подання позову до декілької відповідачів - викладається зміст позовних вимог до кожного з відповідачів.

Разом з тим, заява про забезпечення позову в порушення приписів п.3 ч.1 ст.152 КАС України не містить предмету позову (змісту позовних вимог), який позивач має намір подати до суду.

Вказівка у заяві про те, що до суду готується позовна заява ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_3 , в/ч НОМЕР_1 про визнання протиправною бездіяльності, визнання протиправним дій, скасування акту індивідуальної дії та зобов`язання вчинити дії, є зазначенням загальних вимог позивача, що не дозволяє суду оцінити відповідно до приписів ч.2 ст.151 КАС України співмірність заходів забезпечення позову, про які просить позивач, із позовними вимогами, які має намір заявити позивач.

Крім того, суд звертає увагу на суперечливість обставин справи, що викладені у заяві про забезпечення позову.

Так, заявник вказує, що 30.12.2025 представники ІНФОРМАЦІЯ_3 мобілізували ОСОБА_1 (арк.3 заяви).

Надалі заявник зазначає, що 18.12.2025 року відповідач мобілізував позивача, не розглянувши заяву про відстрочку (арк.5 заяви).

Так само заявник вказує різні дати звернення з заявою про відстрочку - 30.12.2025 (арк.2 заяви) та 15.12.2025 (арк.5 заяви).

За викладених обставин, заявник просить, зокрема, вжити заходи забезпечення позову у вигляді заборони ІНФОРМАЦІЯ_1 та/ або ІНФОРМАЦІЯ_2 вчиняти дії, пов`язані з прийняттям наказу про призов позивача на військову службу під час мобілізації, на воєнний період.

Разом з тим, як зазначено у заяві, позивач вже мобілізований (чи то 18.12.2025, чи то 30.12.2025), а тому така заборона взагалі не матиме забезпечувальної функції.

Також суд звертає увагу, що підстави для забезпечення позову наведені у ч.2 ст.150 КАС України.

Викладаючи підстави для забезпечення позову, заявник лише послався на пункти 1, 2 ч.2 ст.150 КАС України. Однак при цьому не обґрунтував, яким чином невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду (п.1); або в чому очевидність ознак протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, та порушення прав, свобод або інтересів особи, яка звернулася до суду, таким рішенням, дією або бездіяльністю.

З огляду на зазначене у сукупності, суд дійшов висновку про відсутність передбачених ч.2 ст.150 КАС України підстав для вжиття заходів забезпечення позову, про які просить заявник, а тому в задоволенні заяви слід відмовити.

Керуючись ст. 150, 151, 154, 248, 256, 293 КАС України, суд,

УХВАЛИВ:

У задоволенні заяви представника ОСОБА_1 про забезпечення позову до ІНФОРМАЦІЯ_3 , військової частини НОМЕР_1 , шляхом: заборони ІНФОРМАЦІЯ_1 та/або ІНФОРМАЦІЯ_2 вчиняти дії, пов`язані з прийняттям наказу про призов позивача на військову службу під час мобілізації, на воєнний період до часу набрання законної сили судовим рішенням за наслідками розгляду справи; заборони командуванню вч НОМЕР_1 вчиняти будь-які дії, пов`язані з переведенням/командируванням/переміщенням позивача до іншої військової частини - відмовити.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Ухвала може бути оскаржена до П`ятого апеляційного адміністративного суду протягом 15 днів з дня складення повної ухвали.

Суддя В.В. Андрухів