Справа № 640/24922/19
Суддя: Ганечко Олена Миколаївна
Дата ухвалення: 2026-01-14 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 січня 2026 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Ганечко О.М.,

суддів Василенка Я.М.,

Кузьменка В.В.,

за участі секретаря судового засідання Фищук Н.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Головного управління Державної податкової служби у м. Києві на рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 29 липня 2025 року у справі за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Укрзіп» до Головного управління Державної податкової служби у м. Києві про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень,

У С Т А Н О В И В :

До Окружного адміністративного суду міста Києва звернулось Товариство з обмеженою відповідальністю «Укрзіп» з позовною заявою до Головного управління Державної податкової служби у м. Києві, в якій просило визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення рішення від 26.09.2019 № 0103, № 0103.

Обґрунтовуючи позовні вимоги товариство зазначило, що висновки контролюючого органу про безтоварність господарських операцій з контрагентами-покупцями позивача, викладені в акті документальної планової виїзної перевірки, є безпідставними з огляду на документальне підтвердження таких операцій первинними документами. Зауважило, що на виконання договорів поставки позивач передавав товар контрагентам у себе на складі, як це передбачено умовами EXW, у зв`язку із чим твердження відповідача про те, що у договорах не зазначено адресу поставки товару, є хибними. Зазначило, що окремі недоліки в оформленні первинних документів не спростовують наявності у підприємства відповідних господарських операцій. Вказує, що підтвердженням фактичного здійснення господарських операцій є те, що ТОВ «УКРЗІП» повністю виконало свої зобов`язання, а саме продало та фактично передало товар покупцям, що підтверджується банківськими виписками, та виконало податкові зобов`язання щодо реєстрації податкових накладних по вказаним операціям. Крім того, стосовно наявності ухвал слідчих суддів у кримінальних провадженнях, в яких фігурують контрагенти позивача, зазначило про відсутність вироків суду. З урахуванням наведеного просило задовольнити позов.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 08.01.2020 відкрито провадження в адміністративній справі; ухвалено розглядати справу за правилами загального позовного провадження.

Відповідач позов не визнав, надав відзив, в якому зазначив про наявність порушень позивачем вимог податкового законодавства, які відображено в акті перевірки від 28.08.2019 № 483/26-15-14-01-03/32524566, просив у задоволенні позову відмовити.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 05.03.2020 закрито підготовче провадження та призначено судове засідання для розгляду справи по суті.

Законом України від 13.12.2022 № 2825-IX «Про ліквідацію Окружного адміністративного суду міста Києва та утворення Київського міського окружного адміністративного суду», Окружний адміністративний суд міста Києва ліквідовано.

На виконання положень п. 2 розділу ІІ "Прикінцеві та перехідні положення" Закону № 2825-ІХ, Окружним адміністративним судом міста Києва надіслано дану справу до Київського окружного адміністративного суду.

На виконання Закону України «Про внесення зміни до пункту 2 розділу ІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про ліквідацію Окружного адміністративного суду міста Києва та утворення Київського міського окружного адміністративного суду» та відповідно до Порядку передачі судових справ, нерозглянутих Окружним адміністративним судом міста Києва, затвердженого наказом Державної судової адміністрації України від 16.09.2024 № 399, Київським окружним адміністративним судом передано справу Запорізькому окружному адміністративному суду.

03.04.2025 справа № 640/24922/19 за результатом автоматизованого розподілу судової справи між суддями передана на розгляд судді Бойченко Ю.П.

Ухвалою суду від 07.04.2025 прийнято до провадження адміністративну справу № 640/24922/19; розгляд справи розпочато спочатку; призначено підготовче засідання на 06.05.2025; запропоновано учасникам справи надати письмові пояснення у випадку зміни обставин, якими обґрунтовано їх вимоги та заперечення.

Протокольною ухвалою суду від 06.05.2025 замінено відповідача з Головного управління ДФС у м. Києві на Головне управління ДПС у м. Києві (); оголошено перерву до 27.05.2025.

Рішенням Запорізького окружного адміністративного суду від 29 липня 2025 року позовну заяву задоволено.

Визнано протиправними та скасовано податкові повідомлення-рішення Головного управління ДПС у м. Києві від 26.09.2019 № 0103 та від 26.09.2019 № 0103.

Судові витрати зі сплати судового збору в сумі 16241 (шістнадцять тисяч двісті сорок одна) гривня 12 копійок присуджено на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «УКРЗІП» за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у м. Києві.

Не погоджуючись із зазначеним рішенням суду, Головне управління Державної податкової служби у м. Києві подало апеляційну скаргу, в які просить рішення суду першої інстанції скасувати та прийняти нове рішення, яким в задоволенні позовних вимог відмовити в повному обсязі.

Ухвалами Шостого апеляційного адміністративного суду від 28.10.2025 відкрито апеляційне провадження та призначено апеляційну скаргу до розгляду у відкритому судовому засіданні на 14.01.2026.

У судовому засіданні представник апелянта вимоги апеляційної скарги підтримав у повному обсязі, просив їх задовольнити.

Представник позивача у судовому засіданні заперечував проти задоволення апеляційної скарги.

Виконуючи вимоги процесуального законодавства, колегія суддів ухвалила продовжити строк розгляду апеляційної скарги, згідно норм ст. 309 КАС України.

Заслухавши суддю доповідача, вислухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга Головного управління Державної податкової служби у м. Києві не підлягає задоволенню, з огляду на таке.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, Товариство з обмеженою відповідальністю «УКРЗІП» () зареєстровано в якості юридичної особи. Основним видом економічної діяльності позивача є виробництво іншої продукції, н.в.і.у. (код КВЕД 32.99.).

Відповідно до статей 20, 77, 82 Податкового кодексу України, плану-графіка проведення документальних планових виїзних перевірок платників податків на 2019 рік, на підставі наказу ГУ ДФС у м. Києві від 05.07.2019 № 9468 та направлень від 29.07.2019 № 1465/26-15-14-01-03, № 1466/26-15-14-01-03, від 31.07.2019 № 1523/26-15-14-06-05, № 1576/26-15-42-08, від 06.08.2019 № 6971/26-15-14-09-01, від 01.08.2019 № 2188/26-15-14-03-05, ГУ ДФС у м. Києві у період з 29.07.2019 по 20.08.2019 проведено планову виїзну документальну перевірку ТОВ «УКРЗІП» з питань дотримання вимог податкового законодавства за період з 01.01.2016 по 31.03.2019, валютного законодавства за період з 01.01.2016 по 31.03.2019, єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування за період з 01.01.2011 по 31.03.2019, іншого законодавства за період з 01.01.2016 по 31.03.2019, за результатами якої складено акт перевірки від 28.08.2019 № 483/26-15-14-01-03/32524566.

Перевіркою встановлено порушення позивачем вимог, крім іншого:

п. 44.1 ст. 44, пп. 134.1.1 п. 134.1 ст. 134, п. 135.1 ст. 135 Податкового кодексу України, ст. 1, ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», п. 5, п. 7 Положення (стандарту) бухгалтерського обліку 15 «Дохід», в результаті чого встановлено завищення від`ємного значення об`єкту оподаткування у сумі 42050 грн, у т.ч. за І квартал 2019 року у сумі 42050 грн; заниження податку на прибуток всього у сумі 832553 грн, у т.ч. по періодах: за 2016 рік 644781 грн, за 2018 рік 104096 грн, за І квартал 2019 року 83675 грн.

Контролюючий орган посилається, серед іншого, на те, що господарські операції позивача із контрагентами-покупцями ТОВ «ІНТЕРАКТИВ-АЙТІ» (), ТОВ «АГРО ВИМПЕЛ» (), ТОВ «ПЕРШОРЕМОНТ-С» (), ТОВ «БАФЕРД» () не мали реального характеру, тобто відбувалось документування зазначених операцій та їх відображення в бухгалтерському обліку без отримання результатів таких операцій в дійсності.

Висновки податкової базуються на тому, що проведеним аналізом документів, наданих до перевірки ТОВ «УКРЗІП», та проведеним аналізом інформації, наявної в інформаційно-аналітичних ресурсах ДФС, Єдиному державному реєстрі судових рішень та податкової інформації, отриманої із зовнішніх джерел у сукупності, встановлено наступне:

дефектність використаних в ході перевірки первинних документів ТОВ «УКРЗІП» - документи не містять інформацію щодо фактичного отримання ТМЦ (в видаткових накладних не зазначено біля підпису особи - отримувача посаду та прізвище, що не дає змогу ідентифікувати осіб, які брали участь у здійсненні господарської операції, договори та накладні не містять інформації щодо адреси, за якою фактично здійснюється поставка товарів постачальником);

відсутність у контрагентів - покупців будь-яких основних фондів, виробничих потужностей та трудових ресурсів, короткотривалий період здійснення господарської діяльності, що ставить під сумнів можливість ведення фінансово-господарської діяльності на підприємствах;

в ТОВ «ІНТЕРАКТИВ-АЙТІ», ТОВ «АГРО-ВИМПЕЛ», ТОВ «ПЕРШОРЕМОНТ-С» одна й та сама фізична особа є засновником, директором та головним бухгалтером декількох суб`єктів господарювання, що декларують взаємовідносини в обсягах, які неможливі для виконання однією особою;

неможливість визначення реальних контрагентів - покупців товарів по ланцюгу постачання. В результаті аналізу податкових накладних встановлено, що вищезазначені контрагенти - покупці ТОВ «УКРЗІП» відображали придбання товарів, які в подальшому не були реалізовані та продаж товарів (послуг), які ними не придбавались та з урахуванням відсутності трудових ресурсів та основних засобів не могли бути вироблені власними силами. Отже, встановлено «розрив» ланцюга постачання товару, що свідчить лише про документальне оформлення операцій з придбання та поставки товарів (послуг);

наявність інформації щодо кримінальних проваджень, в яких фігурують покупці ТОВ «УКРЗІП».

На підставі акту перевірки від 28.08.2019 № 483/26-15-14-01-03/32524566 ГУ ДПС у м. Києві винесено, крім іншого, податкові повідомлення-рішення від 26.09.2019: № 0103 форми «П», яким позивачу зменшено суму від`ємного значення об`єкта оподаткування податком на прибуток на 42 050,00 грн; № 0103 форми «Р», яким позивачу збільшено суму грошового зобов`язання з податку на прибуток приватних підприємств на 1040691,00 грн, у т.ч. за податковими зобов`язаннями 832553,00 грн, за штрафними санкціями 208138,00 грн.

Позивач оскаржив податкові повідомлення-рішення, прийняті на підставі акту перевірки від 28.08.2019 № 483/26-15-14-01-03/32524566, однак рішенням ДПС України від 02.12.2019 № 11571/6/99-00-08-05-01 податкові повідомлення-рішення від 26.09.2019 № 0103 та від 26.09.2019 № 0103 залишені без змін.

Незгода ТОВ «УКРЗІП» з вказаними податковими повідомленнями-рішеннями зумовила звернення до суду.

Суд першої інстанції, задовольняючи позовні вимоги, виходив з того, що поставка Товару здійснювалась за місцезнаходженням складського приміщення позивача (Київська область, смт Барищівка, вул. Торфяна, 26), тому відхилив посилання контролюючого органу про те, що договори та накладні не містять інформації щодо адреси, за якою фактично здійснюється поставка товарів постачальником.

Стосовно доводів контролюючого органу про те, що у видаткових накладних не зазначено біля підпису особи - отримувача посаду та прізвище, що не дає змогу ідентифікувати осіб, які брали участь у здійсненні господарської операції, суд зауважив, що пірні видаткові накладні містять, крім іншого, печатку підприємств, підпис особи, яка отримала товар, а також реквізити (дату та номер) довіреності, на підставі якої така особа діяла, наведене відповідає п. 2.3. Договорів (повноваження представника Покупця, який отримує Товар, підтверджуються довіреністю). Співставлення змісту видаткових накладних та довіреностей на отримання цінностей дає можливість установити осіб, які брали участь у господарських операціях, зі сторони покупців.

На переконання суду, наявність або відсутність окремих документів не є підставою для висновків про відсутність господарської операції, якщо з інших даних випливає, що фактичний рух активів або зміни у власному капіталі чи зобов`язаннях платника податків у зв`язку з його господарською діяльністю мали місце (відбулися).

Як зазначив суд, співставлення документів по відносинам позивача із ТОВ «ІНТЕРАКТИВ-АЙТІ», ТОВ «АГРО-ВИМПЕЛ», ТОВ «ПЕРШОРЕМОНТ-С», ТОВ «БАФЕРД» свідчить, що спірні господарські операції є реальними, відповідають дійсному економічному змісту та підтверджуються необхідними документами, що є свідченням добросовісності позивача при здійсненні вказаних операцій, доказів на підтвердження зворотного відповідачем до суду не надано.

Крім того, на переконання суду, позивач не може нести відповідальність за невиконання його контрагентами своїх зобов`язань, адже, поняття "добросовісний платник", яке вживається у сфері податкових правовідносин, не передбачає виникнення у платника додаткового обов`язку з контролю за дотриманням його покупцями правил оподаткування.

Суд також не взяв до уваги посилання контролюючого органу на те, що контрагенти позивача не мають будь-яких основних фондів, виробничих потужностей та трудових ресурсів, здійснюють господарську діяльність короткотривалий період, що ставить під сумнів можливість ведення фінансово-господарської діяльності на підприємствах.

Разом із тим, суд зазначив, що належним доказом порушення контрагентами позивача податкового законодавства України може бути вирок суду, в якому досліджено та надано оцінку діяльності підприємства, а також встановлено порушення таким підприємством/посадовими особами вимог чинного законодавства України, натомість посилання контролюючого органу лише на фігурування в кримінальних провадженнях не є належними доказами у справі та не спростовують висновків суду про реальність господарських операцій ТОВ «УКРЗІП».

Ураховуючи викладене, на думку суду, висновки акта перевірки від 28.08.2019 № 483/26-15-14-01-03/32524566 щодо порушення позивачем вимог п. 44.1 ст. 44, п.п. 134.1.1 п. 134.1 ст. 134, п. 135.1 ст. 135 Податкового кодексу України, ст. 1, ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», п. 5, п. 7 Положення (стандарту) бухгалтерського обліку 15 «Дохід», в результаті чого встановлено завищення від`ємного значення об`єкту оподаткування у сумі 42050 грн, у т.ч. за І квартал 2019 року у сумі 42050 грн; заниження податку на прибуток всього у сумі 832553 грн, у т.ч. по періодах: за 2016 рік 644781 грн, за 2018 рік 104096 грн, за І квартал 2019 року 83675 грн є помилковими, а податкові повідомлення-рішення Головного управління ДПС у м. Києві від 26.09.2019 № 0103 та від 26.09.2019 №0103 є протиправними та підлягають скасуванню.

Натомість, апелянт вважає вказані висновки суду необґрунтованими та помилковими, оскільки:

- у видаткових накладних не зазначено біля підпису особи - отримувача посаду та прізвище, що не дає змогу ідентифікувати осіб, які брали участь у здійсненні господарської операції; договори та накладні не містять інформації щодо адреси, за якою фактично здійснюється поставка товарів постачальником;

- складені ТОВ «Укрзіп» первинні документи на поставку товарів для ТОВ «ІНТЕРАКТИВ-АЙТІ», ТОВ «АГРО-ВИМПЕЛ», ТОВ «ПЕРШОРЕМОНТ-С», ТОВ «БАФЕРД» не опосередковувалися реальним рухом активів між ТОВ «УКРЗІП» та наведеними контрагентами-покупцями;

- контрагенти-покупці ТОВ «Укрзіп» відображали придбання товарів, які в подальшому не були реалізовані та продаж товарів (послуг), які ними не придбавались та з урахуванням відсутності трудових ресурсів та основних засобів не могли бути вироблені власними силами.

З урахуванням наведеного, колегія суддів вважає за необхідне зазначити наступне.

Частиною другою статті 19 Конституції України, передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно із п. 44.1 ст. 44 ПК України, для цілей оподаткування платники податків зобов`язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов`язаних з визначенням об`єктів оподаткування та/або податкових зобов`язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов`язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством.

Платникам податків забороняється формування показників податкової звітності, митних декларацій на підставі даних, не підтверджених документами, що визначені абзацом першим цього пункту.

Відповідно до п.п. 134.1.1 п. 134.1 ст.134 ПК України, об`єктом оподаткування є: прибуток із джерелом походження з України та за її межами, який визначається шляхом коригування (збільшення або зменшення) фінансового результату до оподаткування (прибутку або збитку), визначеного у фінансовій звітності підприємства відповідно до національних положень (стандартів) бухгалтерського обліку або міжнародних стандартів фінансової звітності, на різниці, які визначені відповідними положеннями цього Кодексу.

Якщо відповідно до цього розділу передбачено здійснення коригування шляхом збільшення фінансового результату до оподаткування, то в цьому разі відбувається: зменшення від`ємного значення фінансового результату до оподаткування (збитку); збільшення позитивного значення фінансового результату до оподаткування (прибутку). Якщо відповідно до цього розділу передбачено здійснення коригування шляхом зменшення фінансового результату до оподаткування, то в цьому разі відбувається: збільшення від`ємного значення фінансового результату до оподаткування (збитку); зменшення позитивного значення фінансового результату до оподаткування (прибутку).

Для платників податку, у яких річний дохід від будь-якої діяльності (за вирахуванням непрямих податків), визначений за правилами бухгалтерського обліку за останній річний звітний період не перевищує сорока мільйонів гривень, об`єкт оподаткування може визначатися без коригування фінансового результату до оподаткування на усі різниці (крім від`ємного значення об`єкта оподаткування минулих податкових (звітних) років), визначені відповідно до положень цього розділу. Платник податку, у якого річний дохід (за вирахуванням непрямих податків), визначений за правилами бухгалтерського обліку за останній річний звітний період не перевищує сорока мільйонів гривень, має право прийняти рішення про незастосування коригувань фінансового результату до оподаткування на усі різниці (крім від`ємного значення об`єкта оподаткування минулих податкових (звітних) років), визначені відповідно до положень цього розділу, не більше одного разу протягом безперервної сукупності років в кожному з яких виконується цей критерій щодо розміру доходу. Про прийняте рішення платник податку зазначає у податковій звітності з цього податку, що подається за перший рік в такій безперервній сукупності років. В подальші роки такої сукупності коригування фінансового результату також не застосовуються (крім від`ємного значення об`єкта оподаткування минулих податкових (звітних) років).

Якщо у платника, який прийняв рішення про незастосування коригувань фінансового результату до оподаткування на усі різниці (крім від`ємного значення об`єкта оподаткування минулих податкових (звітних) років), визначені відповідно до положень цього розділу, в будь-якому наступному році річний дохід (за вирахуванням непрямих податків), визначений за правилами бухгалтерського обліку за останній річний звітний період перевищує сорок мільйонів гривень, такий платник визначає об`єкт оподаткування починаючи з такого року шляхом коригування фінансового результату до оподаткування на усі різниці, визначені відповідно до положень цього розділу.

Для цілей цього підпункту до річного доходу від будь-якої діяльності, визначеного за правилами бухгалтерського обліку, включається дохід (виручка) від реалізації продукції (товарів, робіт, послуг), інші операційні доходи, фінансові доходи та інші доходи.

Велика Палата Верховного Суду в постанові від 07.07.2022 р. у справі №160/3364/19 зазначила, що визначальним для вирішення спорів про наявність податкових наслідків за результатами вчинення господарських операцій є дослідження сукупності обставин та первинних документів, які можуть як підтверджувати, так і спростовувати реальність господарських операцій. Саме по собі: лише наявність вироку щодо контрагента платника податків; лише факт порушення кримінального провадження відносно контрагента та отримання під час таких свідчень особи щодо не прийняття участі у створенні і діяльності підприємства; лише податкова інформація щодо контрагентів по ланцюгу постачання; лише незначні помилки в оформленні первинних документів (окремо) - не є самостійними та достатніми підставами для висновку про нереальність господарських операцій. Водночас, у сукупності з іншими обставинами справи наявність або відсутність таких документів чи обставин можуть свідчити на спростування або підтвердження позиції контролюючого органу.

Правові засади регулювання, організації, ведення бухгалтерського обліку та складання фінансової звітності в Україні визначає Закон України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні».

Як вбачається із матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, товариство з обмеженою відповідальністю «УКРЗІП» () зареєстровано в якості юридичної особи. Основним видом економічної діяльності позивача є виробництво іншої продукції, н.в.і.у. (код КВЕД 32.99.).

За змістом частин 1 та 2 ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи.

Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені у паперовій або в електронній формі та повинні мати такі обов`язкові реквізити: назву документа (форми); дату складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.

Неістотні недоліки в документах, що містять відомості про господарську операцію, не є підставою для невизнання господарської операції, за умови, що такі недоліки не перешкоджають можливості ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції, та містять відомості про дату складання документа, назву підприємства, від імені якого складено документ, зміст та обсяг господарської операції тощо.

У свою чергу, згідно ч. 3 ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», інформація, що міститься у прийнятих до обліку первинних документах, систематизується на рахунках бухгалтерського обліку в регістрах синтетичного та аналітичного обліку шляхом подвійного запису їх на взаємопов`язаних рахунках бухгалтерського обліку.

Дані аналітичних рахунків повинні бути тотожні відповідним рахункам синтетичного обліку на перше число кожного місяця.

Під час розгляду даного спору в суді першої інстанції було досліджено, що ТОВ «Укзіп» (Постачальник) укладено договори поставки із контрагентами покупцями ТОВ «ІНТЕРАКТИВ-АЙТІ» (Договір від 25.08.2016 № М-10), ТОВ «АГРО-ВИМПЕЛ» (Договір від 07.09.2016 № 12), ТОВ «ПЕРШОРЕМОНТ-С» (Договір від 27.09.2016 № УЗ-13), ТОВ «БАФЕРД» (Договір від 16.02.2017 № УЗ-03). Договори, укладені ТОВ «УКРЗІП» із зазначеними підприємствами-покупцями є типовими, істотні умови наданих до перевірки договорів співпадають, зокрема згідно п. 1.1. Постачальник зобов`язується передати (поставити) у зумовлені строки Покупцеві товар, визначений у накладних, які є невід`ємною частиною цього Договору (далі - Товар), а Покупець зобов`язується прийняти такий Товар та сплатити за нього визначену відповідно до умов цього Договору грошову суму. Згідно п. 2.2. поставка Товару, згідно цього Договору, здійснюється Постачальником на умовах ЕХW (Офіційні правила Тлумачення торговельних термінів Міжнародної торгової палати Інкотермс 2010) за адресою: (за домовленістю). За правилами п. 2.3 договору, отримання Товару Покупцем оформляється накладною. Повноваження представника Покупця, який отримує Товар, підтверджуються довіреністю, оформленою відповідно до вимог Інструкції про порядок реєстрації виданих, повернутих і використаних довіреностей на одержання цінностей (затвердженої наказом Міністерства фінансів України від 16.05.96 р. № 99). Відповідно до п. 6.3 договору, оплата Товару здійснюється у гривні шляхом безготівкового переказу на поточний рахунок Постачальника. Покупець зобов`язується провести 100% попередню оплату.

ТОВ «УКРЗІП» виписано на адресу підприємств-покупців видаткові накладні, а саме:

ТОВ «ІНТЕРАКТИВ-АЙТІ» - видаткові накладні від 09.09.2016 № У-00000084 на загальну суму 695187,17 грн, від 23.11.2016 № У-00000135 на загальну суму 640341,52 грн, від 31.10.2016 № У-00000126 на загальну суму 1224151,22 грн;

ТОВ «АГРО-ВИМПЕЛ» - видаткова накладна від 12.09.2016 № У-00000086 на загальну суму 481283,43 грн;

ТОВ «ПЕРШОРЕМОНТ-С» - видаткові накладні від 09.11.2016 № У-00000127 га загальну суму 258572,26 грн, від 30.11.2016 № У-00000107 на загальну суму 461282,73 грн;

ТОВ «БАФЕРД» - видаткові накладні від 16.02.2017 № У-0016 на загальну суму 693903,74 грн, від 28.02.2017 № У-021 на загальну суму 212620,00 грн.

Отримання покупцями Товару відбувалось на підставі довіреностей, а саме:

ТОВ «ІНТЕРАКТИВ-АЙТІ» - довіреності від 09.06.2016 № 62, від 23.11.2016 № 80, видані директору Гольдберг О.Д.;

ТОВ «АГРО-ВИМПЕЛ» - довіреність від 12.09.2016 № 60, видана Пермяковій Г.В.;

ТОВ «ПЕРШОРЕМОНТ-С» - довіреність від 09.11.2016 № 96, видана Муруговій К.А.;

ТОВ «БАФЕРД» - довіреність від 16.02.2017 № 28, видана Макаровій Н.В.

Матеріалами справи підтверджується та не заперечується апелянтом, що ТОВ «УКРЗІП» по взаємовідносинам із ТОВ «ІНТЕРАКТИВ-АЙТІ», ТОВ «АГРО-ВИМПЕЛ», ТОВ «ПЕРШОРЕМОНТ-С», ТОВ «БАФЕРД» за спірний період складено та зареєстровано у ЄРПН податкові накладні. Також, товар, придбаний у ТОВ «Укрзіп», оплачений зазначеними покупцями, що підтверджується наявними у справі банківськими виписками.

Щодо доводів апеляційної скарги про те, що у видаткових накладних не зазначено біля підпису особи - отримувача посаду та прізвище, що не дає змогу ідентифікувати осіб, які брали участь у здійсненні господарської операції; договори та накладні не містять інформації щодо адреси, за якою фактично здійснюється поставка товарів постачальником, колегія суддів звертає увагу на наступне.

У відповідності до п. 2.2. Договорів, поставка Товару Постачальником здійснюється на умовах ЕХW (Офіційні правила Тлумачення торговельних термінів Міжнародної торгової палати Інкотермс 2010) за адресою: (за домовленістю).

Поставка товару за правилами ІНКОТЕРМС 2010 на умовах ЕХW означає, що продавець вважається таким, що виконав свої зобов`язання з постачання, коли він надасть товар у розпорядження покупця на своєму підприємстві чи в іншому названому місці (наприклад: на заводі, фабриці, складі тощо). Продавець не відповідає за навантаження товару на транспортний засіб, а також за митне очищення товару для експорту.

Видаткові накладні складені у смт Барищівка, де ТОВ «Укрзіп» орендує офісне та складське приміщення (адреса: Київська область, смт Барищівка, вул. Торфяна, 26) у ПАТ «МОЛНІЯ» на підставі Договору оренди нерухомого майна від 01.07.2016 № 25, що також визнається відповідачем в акті перевірки.

Таким чином, враховуючи у сукупності умови поставки Товару - на умовах ЕХW, а також місце складання видаткових накладних, на переконання колегії суддів, поставка Товару здійснювалась за місцезнаходженням складського приміщення позивача (Київська область, смт Барищівка, вул. Торфяна, 26), тому відхиляє посилання апелянта на те, що договори та накладні не містять інформації щодо адреси, за якою фактично здійснюється поставка товарів постачальником.

Окрім того, спірні видаткові накладні містять, крім іншого, печатку підприємств, підпис особи, яка отримала Товар, а також реквізити (дату та номер) довіреності, на підставі якої така особа діяла.

Наведене відповідає п. 2.3. Договорів (повноваження представника Покупця, який отримує Товар, підтверджуються довіреністю). Співставлення змісту видаткових накладних та довіреностей на отримання цінностей дає можливість установити осіб, які брали участь у господарських операціях, зі сторони покупців.

Стосовно доводів апелянта про те, що довіреності надані до перевірки частково, то на переконання суду наявність або відсутність окремих документів не є підставою для висновків про відсутність господарської операції, якщо з інших даних випливає, що фактичний рух активів або зміни у власному капіталі чи зобов`язаннях платника податків у зв`язку з його господарською діяльністю мали місце (відбулися).

Аналогічний висновок викладено Верховним Судом у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду у постанові від 23.04.2020 у справі № 815/7235/15.

Щодо доводів апелянта про те, що складені ТОВ «Укрзіп» первинні документи на поставку товарів для ТОВ «ІНТЕРАКТИВ-АЙТІ», ТОВ «АГРО-ВИМПЕЛ», ТОВ «ПЕРШОРЕМОНТ-С», ТОВ «БАФЕРД» не опосередковувалися реальним рухом активів між ТОВ «УКРЗІП» та наведеними контрагентами-покупцями, на переконання колегії суддів, співставлення документів по відносинам позивача із ТОВ «ІНТЕРАКТИВ-АЙТІ», ТОВ «АГРО-ВИМПЕЛ», ТОВ «ПЕРШОРЕМОНТ-С», ТОВ «БАФЕРД» свідчить, що спірні господарські операції є реальними, відповідають дійсному економічному змісту та підтверджуються необхідними документами, що є свідченням добросовісності ТОВ «Укрзіп» при здійсненні вказаних операцій.

У відповідності до ч. 2 ст. 77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Суб`єкт владних повноважень повинен подати суду всі наявні у нього документи та матеріали, які можуть бути використані як докази у справі.

Натомість, контролюючим органом не надано доказів, які б свідчили про штучний характер господарських операцій між позивачем та його контрагентами, невідповідність господарських операцій цілям та завданням статутної діяльності позивача, збитковості здійснених операцій (навпаки встановлено отримання прибутку), або інших обставин, які б окремо або в сукупності могли б свідчити про фіктивність вчинених операцій, а також про те, що вчинення зазначених операцій не було обумовлено розумними економічними причинами (цілями ділового характеру), а дії позивача та його контрагентів були спрямовані на отримання виключно необґрунтованої податкової вигоди.

Щодо доводів апелянта про те, що контрагенти-покупці ТОВ «Укрзіп» відображали придбання товарів, які в подальшому не були реалізовані та продаж товарів (послуг), які ними не придбавались та з урахуванням відсутності трудових ресурсів та основних засобів не могли бути вироблені власними силами, колегія суддів звертає увагу, що належним доказом порушення контрагентами позивача податкового законодавства України може бути вирок суду, в якому досліджено та надано оцінку діяльності підприємства, а також встановлено порушення таким підприємством/посадовими особами вимог чинного законодавства України.

У даному випадку, за відсутності вироку суду, що набрав законної сили, яким би встановлювалася фіктивність контрагентів позивача і начебто постачання позивачем товарів, які в дійсності не постачалися, посилання контролюючого органу лише на фігурування в кримінальних провадженнях не є належними доказами у справі та не спростовують висновків суду про реальність господарських операцій ТОВ «УКРЗІП».

Так, ТОВ «Укрзіп», як сторона за відповідним господарським договором, рівноцінний учасник договірних правовідносин, не може впливати та контролювати діяльність свого контрагента, відповідати за дотриманням таким контрагентом вимог законодавства, сплату податку і в подальшому за можливі будь-які неправомірні дії будь-якого з постачальників у ланцюгу постачання, зокрема, шляхом позбавлення права на відображення відповідних сум в податковому обліку.

У постанові від 27.03.2018 р. у справі №816/809/17, Верховний Суд виснував, що під час проведення господарських операцій платник податків може бути і необізнаним щодо справжнього стану правосуб`єктності своїх контрагентів і реально отримати від них товари (роботи або послуги), не дивлячись на те, що контрагенти, можливо, і мають намір порушити податкове законодавство.

У свою чергу, контролюючі органи не наділені повноваженнями на перевірку економічної доцільності рішень, що приймаються суб`єктами господарювання, які у сфері господарської діяльності наділені самостійністю та широкою дискрецією (зокрема, при виборі контрагентів, вирішенні питання щодо необхідності залучення третіх осіб до виконання своїх господарських зобов`язань тощо).

Таким чином, висновки податкового органу про відсутність фізичних, технічних та технологічних можливостей для перевезення бітумної емульсії та про відсутність дійсного руху активів у процесі виконання операцій між ТОВ «Укрзіп» та контрагентами були спростовані позивачем в ході розгляду даної справи.

Щодо наведених представником апелянта у судовому засіданні доводів щодо наявності іноземного громадянства у директорів/засновників контрагентів позивача та неможливості їх участі у господарських операціях, колегія суддів констатує, що такі доводи ґрунтуються виключно на усних поясненнях представника та не підтверджуються достатніми та належними доказами, які суд має змогу дослідити та оцінити.

Інші доводи апеляційної скарги не спростовують докази, досліджені та перевірені в суді першої інстанції та не впливають на висновки суду, викладені в оскаржуваному рішенні.

Згідно з частиною першою статті 9 КАС України, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

За таких обставин, рішення суду першої інстанції є законним та обґрунтованим, і доводи апелянта, викладені у скарзі, не свідчать про порушення судом першої інстанції норм матеріального чи процесуального права, які могли б призвести до неправильного вирішення справи.

Отже, при ухваленні оскаржуваного рішення судом першої інстанції було дотримано всі вимоги законодавства, а тому відсутні підстави для його скасування.

За правилами статті 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. ст. 243, 244, 250, 316, 321, 322, 325, 328 КАС України, суд -

У Х В А Л И В :

Апеляційну скаргу Головного управління Державної податкової служби у м. Києві - залишити без задоволення.

Рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 29 липня 2025 року - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її ухвалення та може бути оскаржена, з урахуванням положень ст. 329 КАС України, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий суддя О.М. Ганечко

Судді Я.М. Василенко

В.В. Кузьменко

Повний текст постанови складено 14.01.2026.