Справа № 420/34418/25
Суддя: Осіпов Ю.В.
Дата ухвалення: 2026-01-15 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 січня 2026 р.м. ОдесаСправа № 420/34418/25

Головуючий І інстанції: Бабенко Д.А.

П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого судді - Осіпова Ю.В.,

суддів Кравченко К.В., Скрипченка В.О.,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційні скаргу Головного управління ДПС у Одеській області на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 14 листопада 2025 року (м.Одеса, дата складання повного тексту ухвали суду - 14.11.2025р.) у справі за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ТВК Еліна» до Головного управління ДПС у Одеській області про визнання протиправними і скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії,-

В С Т А Н О В И В:

10.10.2025р. ТОВ «ТВК Еліна» звернулося до Одеського окружного адміністративного суду із адміністративним позовом до ГУ ДПС в Одеській області, в якому, просило суд:

- визнати протиправним та скасувати рішення відповідача №809/15-32-09-04-03 від 10.10.2025р. про відмову у видачі ліцензії на право роздрібної торгівлі пальним;

- зобов`язати ГУ ДПС в Одеській області видати ТОВу «ТВК Еліна» ліцензію на право роздрібної торгівлі пальним за адресою місця торгівлі: Одеська область, Березівський район, село Виноградне, вул. Сонячна,1а.

В обґрунтування заявлених позовних вимог позивачем зазначено, що 29.09.2025р. Товариством було подано до ГУ ДПС в Одеській області заяву про отримання ліцензії на право здійснення роздрібної торгівлі пальним, однак, за результатами її розгляду, контролюючий орган 10.10.2025р. прийняв незаконне рішення №809/15-32-09-04-03 про відмову у видачі ліцензії на право роздрібної торгівлі пальним, яке мотивоване не поданням ТОВ «ТВК ЕЛІНА», разом із заявою від 29.09.2025р., в повному обсязі додаткових документів, а саме: 1) сертифікату про прийняття в експлуатацію закінченого будівництвом об`єкту нерухомого майна (АЗС) та 2) технічного паспорту та/або інвентаризаційної справи (довідки) про технічні характеристики об`єкта нерухомого майна (АЗС), що підтверджують функціональне призначення об`єкта нерухомого майна, що видані БТІ.

ТОВ «ТВК ЕЛІНА» вважає, що вказане вище рішення податкового органу є протиправним та безпідставним. Так, на переконання позивача, під час відмови відповідачем не було встановлено конкретних підстав ненадання зазначених документів, що спростовує твердження контролюючого органу в частині неподання позивачем необхідних документів, передбачених ст.43 Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, спиртових дистилятів, алкогольних напоїв, тютюнових виробів, рідин, що використовуються в електронних сигаретах, та пального», що свідчить про помилковість висновків відповідача щодо наявності підстав для прийняття рішення про відмову у видачі ліцензії на право роздрібної торгівлі пальним.

Також, як вказує представник позивача у своєму позові, спірна АЗС фактично розміщена на бетонному майданчику як «цілісний заводський виріб» і для його установлення не передбачено будь-яких будівельних робіт, зокрема, улаштування фундаменту, що, відповідно, позбавляє необхідності в отриманні відповідного акту вводу об`єкта в експлуатацію, акту готовності об`єкта до експлуатації або сертифікату про прийняття в експлуатацію закінченого будівництвом об`єкта.

Крім того, обґрунтовуючи позовні вимоги, представник позивача у позовній заяві також посилається й на правові висновки Верховного Суду з цих спірних питань, викладені у постановах від 08.06.2022р. у справі №340/3135/20, від 22.07.2021р. у справі №640/19955/19, від 09.08.2022р. у справі №580/2513/21, від 23.02.2023р. у справі №140/1784/22, від 23.08.2023р. у справі №640/27953/21, від 09.08.2022р. у справі №580/2513/21 та інші.

Отже, як вважає представник позивача, розміщення такої «тимчасової споруди» як «модульна АЗС» для здійснення підприємницької діяльності, не потребує додаткового отримання акту (сертифікату, технічного паспорту) про прийняття її в експлуатацію, адже, на цю «модульну АЗС» взагалі не може бути видано буд-яких документів, які підтверджують прийняття її в експлуатацію, як «закінченого будівництвом об`єкта» відповідно до ст.39 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності», оскільки, як вже вказувалося вище, її не будували, а лише монтували і встановлювали на існуючий бетонний майданчик. При цьому, найбільш ефективним способом захисту своїх прав ТОВ «ТВК ЕЛІНА» вважає саме зобов`язання відповідача видати Товариству ліцензію на право роздрібної торгівлі паливом.

Відповідач, у свою чергу, надав до суду 1-ї інстанції письмовий відзив, в якому позовні вимоги не визнав та просив відмовити у їх задоволенні.

Так, представник відповідача у своєму відзиві вказує, що при розгляді заяви на отримання ліцензій на право роздрібної торгівлі пальним ТОВ «ТВК ЕЛІНА» не в повному обсязі були подані документи, необхідні для отримання відповідної ліцензії, а саме: сертифікат про прийняття в експлуатацію закінченого будівництвом об`єкту нерухомого майна (АЗС) та технічний паспорт та/або інвентаризаційної справи (довідки) про технічні характеристики об`єкта нерухомого майна (АЗС), що підтверджують функціональне призначення об`єкта нерухомого майна, що видані БТІ.

Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 14 листопада 2025р. адміністративний позов ТОВ «ТВК Еліна» - задоволено повністю. Визнано протиправним та скасовано рішення ГУ ДПС в Одеській області від 10.10.2025р. №809/15-32-09-04-03 про відмову у видачі ліцензії на право роздрібної торгівлі пальним ТОВ «ТВК ЕЛІНА». Зобов`язано ГУ ДПС в Одеській області видати ТОВ «ТВК ЕЛІНА» ліцензію на право роздрібної торгівлі пальним за адресою місця торгівлі: Одеська область, Березівський район, село Виноградне, вул. Сонячна, 1а. Стягнуто з ГУ ДПС в Одеській області за рахунок бюджетних асигнувань на користь ТОВ «ТВК ЕЛІНА» судовий збір у розмірі 2422 гривень 40 копійок.

Не погоджуючись із зазначеним вище рішенням суду першої інстанції, представник відповідача 10.12.2025р. подав апеляційну скаргу, в якій зазначив про те, що судом, при винесенні оскаржуваного рішення було частково порушено норми матеріального та процесуального права, у зв`язку із чим просив скасувати рішення Одеського окружного адміністративного суду від 14.11.2025р. та прийняти нове, яким відмовити у задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

Ухвалами П`ятого апеляційного адміністративного суду від 18.12.2025р. відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою відповідача, та призначено її до розгляду в порядку письмового провадження.

30.12.2025р. матеріали справи надійшли до П`ятого апеляційного адміністративного суду.

Відповідно до п.3 ч.1 ст.311 КАС України, апеляційні скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін, можуть бути розглянуті судом апеляційної інстанції в порядку письмового провадження.

Суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги (ч.1 ст.308 КАС України).

Заслухавши суддю-доповідача та дослідивши матеріали даної справи, перевіривши законність та обґрунтованість судового рішення у межах доводів і вимог апеляційної скарги відповідача, колегія суддів дійшла висновку про відсутність належних і достатніх підстав для їх задоволення.

Судом першої інстанції встановлені наступні обставини справи.

Позивач - ТОВ «ТВК Еліна» () є юридичною особою, яка зареєстрована та діє у відповідності до законодавства України, внесена до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань.

Основним видом діяльності Товариства - є оптова торгівля твердим, рідким, газоподібним паливом і подібними продуктами (КВЕД 46.71).

Для здійснення своєї підприємницької діяльності ТОВ «ТВК ЕЛІНА» має наступні ліцензії:

- на право оптової торгівлі пальним, за наявності місць оптової торгівлі №00196 -термін дії з 08.07.2019р. до 08.07.2024р.;

- на право роздрібної торгівлі пальним №2000002 - термін дії з 17.01.2020р. до 17.01.2025р.;

- на право зберігання пального №1900020 термін дії з 1.07.2019р. до 1.07.2024р.

29.09.2025р. ТОВ «ТВК ЕЛІНА» звернулося до ГУ ДПС в Одеській області із заявою про видачу ще однієї Ліцензії на право роздрібної торгівлі пальним за адресою: Україна, Одеська область, Березівський район, с Виноградне, вулиця Сонячна, буд.1-а.

Разом з цією заявою про видачу ліцензії, позивач також надав такі документи:

- платіжну інструкцію від 19.09.2025 р. №588;

- дозвіл ГУ Держпраці експлуатувати машини, механізми, устаткування підвищеної небезпеки від 16.09.2025 №ДЗ-471/ПД-25;

- дозвіл ГУ Держпраці в Одеській області на виконання роботи підвищеної небезпеки від 16.09.2025 №ДЗ-472/ПД-25.

Однак, за результатами розгляду вказаної заяви Товариства, в.о. заступника ГУ ДПС в Одеській області Д.Хандусенко було прийнято рішення від 10.10.2025р. №809/15-32-09-04-03, яким відмовлено ТОВу «ТВК ЕЛІНА» у видачі ліцензії на право роздрібної торгівлі пальним.

Підставою для відмови у заначеному рішенні вказано, що ТОВ «ТВК ЕЛІНА» (код за ) не в повному обсязі подано документи разом із заявою про отримання ліцензії на право роздрібної торгівлі пальним за адресою: Одеська область, Березівський район, село Виноградне, вул. Сонячна, 1 а, а саме:

- сертифікат про прийняття в експлуатацію закінченого будівництвом об`єкта нерухомого майна, що підтверджує прийняття закінченого будівництвом об`єкта нерухомого майна в експлуатацію, щодо всіх об`єктів нерухомого майна, розташованих у місці виробництва пального, оптової торгівлі пальним за наявності місць оптової торгівлі пальним, роздрібної торгівлі пальним, зберігання пального, необхідних для здійснення такої діяльності, - для об`єктів нерухомого майна, введених в експлуатацію у встановленому законодавством порядку з 1 травня 2011 року;

- технічний паспорт та/або інвентаризаційна справа, та/або довідки про технічні характеристики об`єкта нерухомого майна, що підтверджують функціональне призначення об`єкта нерухомого майна, що видані бюро технічної інвентаризації або фізичною особою підприємцем, або юридичною особою, у складі якої працюють один або більше виконавців окремих видів робіт (послуг), пов`язаних із створенням об`єктів архітектури, що пройшли професійну атестацію та отримали кваліфікаційний сертифікат на право виконання робіт з технічної інвентаризації об`єктів нерухомого майна відповідно до Закону України «Про архітектурну діяльність», - для об`єктів нерухомого майна, введених в експлуатацію у встановленому законодавством порядку до 30 квітня 2011 року включно, розташованих у місці виробництва пального, оптової торгівлі пальним за наявності місць оптової торгівлі пальним, роздрібної торгівлі пальним, зберігання пального, необхідних для здійснення такої діяльності.

Не погоджуючись з такими діями та рішенням контролюючого органу, вважаючи їх протиправними, позивач звернувся до суду із даним позовом.

Вирішуючи справу по суті та повністю задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив із обґрунтованості та доведеності позовних вимог та, відповідно, з неправомірності та безпідставності прийнятого відповідачем спірного рішення.

Колегія суддів апеляційного суду, уважно дослідивши матеріали даної справи та наявні в них докази, цілком погоджується з такими висновками суду 1-ї інстанції та вважає їх обґрунтованими та заснованими на законі, з огляду на наступне.

Частиною 2 ст.19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти на підставі, в межах та у спосіб визначений Конституцією та законами України.

Як слідує зі змісту положень ч.1 ст.2 КАС України, «завданням адміністративного судочинства» є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Частиною 2 ст.2 КАС України передбачено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Спірні правовідносини регламентовані Законом України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, спиртових дистилятів, біоетанолу, алкогольних напоїв, тютюнових виробів, тютюнової сировини, рідин, що використовуються в електронних сигаретах, та пального» 18.06.2024 року №3817-IX.

Як слідує зі змісту положень ч.1 ст.1 вказаного Закону №3817-ІХ:

- «ліцензія» - право суб`єкта господарювання на провадження відповідного виду (кількох видів) господарської діяльності (п.40);

- «роздрібна торгівля пальним» - діяльність із придбання або отримання та подальшої реалізації або відпуску пального із зміною або без зміни його фізико-хімічних характеристик з місць роздрібної торгівлі пальним через паливо-роздавальні колонки, газо-роздавальні колонки та/або оливо-роздавальні колонки, а також реалізація скрапленого вуглеводневого газу в балонах для побутових потреб населення та інших споживачів, а також заправлення з бункерувальника у водному просторі морських та річкових суден (п.77);

- «надання ліцензії» - надання суб`єкту господарювання права на провадження певного виду (кількох видів) господарської діяльності, що підлягають ліцензуванню, шляхом прийняття органом ліцензування рішення про надання ліцензії на право провадження певного виду (кількох видів) господарської діяльності та внесення органом ліцензування відомостей про надану ліцензію до Єдиного реєстру ліцензіатів з виробництва та обігу спирту етилового, спиртових дистилятів, алкогольних напоїв, тютюнових виробів, тютюнової сировини та рідин, що використовуються в електронних сигаретах, або Єдиного реєстру ліцензіатів та місць обігу пального, а в передбачених цим Законом випадках - також шляхом набуття такого права автоматично (п.52).

Питання ж ліцензування безпосередньо регламентовані розділом VІІ Закону №3817-ІХ, який набрав чинності з 01.01.2025р.

Так, одним з видів ліцензій, згідно з п.2 ст.41 Закону №3817-ІХ, - є ліцензія на право роздрібної торгівлі пальним.

При цьому, слід звернути увагу на те, що нормами ч.1 ст.45 Закону №3817-ІХ чітко встановлені загальні підстави для прийняття органом ліцензування рішення про відмову у наданні ліцензії на право провадження відповідного виду господарської діяльності. Так, зокрема, підставою для відмови у наданні ліцензії є неподання або подання не в повному обсязі разом із заявою про отримання ліцензії на право провадження відповідного виду господарської діяльності копій документів, визначених цим Законом (пп.5).

Пунктом 5 ст.43 Закону №3817-ІХ визначений перелік документів, які додатково додаються до заяви про отримання ліцензії на право виробництва, оптової торгівлі, роздрібної торгівлі пальним, на право зберігання пального.

Так, за приписаним п.5 ст.43 Закону №3817-ІХ, до заяви про отримання ліцензії на право виробництва, оптової торгівлі, роздрібної торгівлі пальним, на право зберігання пального додатково додаються копії:

1) документів, що підтверджують право власності або право користування земельною ділянкою із зазначенням кадастрового номера земельної ділянки (у разі відсутності кадастрового номера земельної ділянки у зазначених документах надається витяг з Державного земельного кадастру про таку земельну ділянку), на якій розташовано об`єкт виробництва пального, оптової торгівлі пальним за наявності місць оптової торгівлі пальним, роздрібної торгівлі пальним, зберігання пального (крім зберігання пального виключно для потреб власного споживання та/або промислової переробки), чинних на дату подання заяви та/або на дату введення такого об`єкта в експлуатацію (зазначені документи не подаються у разі розміщення об`єкта нерухомого майна на території порту, за умови подання документів, що підтверджують право користування портовою інфраструктурою).

Для бункерувальника подаються копії документів, що засвідчують право його власника або користувача на розміщення такого бункерувальника в акваторії водойми згідно із законодавством України (договір оренди/суборенди причальної стінки чи стоянки в порту або інші документи, що засвідчують право власника або користувача бункерувальника на розміщення бункерувальника в акваторії водойми);

2) сертифіката про прийняття в експлуатацію закінченого будівництвом об`єкта нерухомого майна, що підтверджує прийняття закінченого будівництвом об`єкта нерухомого майна в експлуатацію, щодо всіх об`єктів нерухомого майна, розташованих у місці виробництва пального, оптової торгівлі пальним за наявності місць оптової торгівлі пальним, роздрібної торгівлі пальним, зберігання пального, необхідних для здійснення такої діяльності, - для об`єктів нерухомого майна, введених в експлуатацію у встановленому законодавством порядку з 1 травня 2011 року;

- або технічного паспорта та/або інвентаризаційної справи, та/або довідки про технічні характеристики об`єкта нерухомого майна, що підтверджують функціональне призначення об`єкта нерухомого майна, що видані бюро технічної інвентаризації або фізичною особою - підприємцем, або юридичною особою, у складі якої працюють один або більше виконавців окремих видів робіт (послуг), пов`язаних із створенням об`єктів архітектури, що пройшли професійну атестацію та отримали кваліфікаційний сертифікат на право виконання робіт з технічної інвентаризації об`єктів нерухомого майна відповідно до Закону України «Про архітектурну діяльність», - для об`єктів нерухомого майна, введених в експлуатацію у встановленому законодавством порядку до 30 квітня 2011 року включно, розташованих у місці виробництва пального, оптової торгівлі пальним за наявності місць оптової торгівлі пальним, роздрібної торгівлі пальним, зберігання пального, необхідних для здійснення такої діяльності.

Підтвердженням же факту введення в експлуатацію об`єктів нерухомого майна, призначених для приймання, зберігання та роздрібної торгівлі пальним, право приватної власності на які виникло у порядку, визначеному законами України «Про приватизацію державного майна» та «;Про приватизацію невеликих державних підприємств (малу приватизацію)», - є реєстрація права власності у порядку, визначеному Законом України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень».

У разі якщо документи, зазначені у п.п.1 і 2 цієї частини, видані (оформлені) іншій особі, ніж заявник, «Заявник» додатково подає додаткові документи, що підтверджують його право на використання відповідного об`єкта нерухомого майна;

3) свідоцтва про право власності та/або користування на судно, свідоцтва про придатність судна до плавання або класифікаційного свідоцтва на судно, або акта огляду судна, що видані у встановленому законом порядку, - для бункерувальника;

4) технологічного регламенту, що містить інформацію про всі об`єкти та технологічне обладнання у місці виробництва, необхідні для забезпечення здійснення виробництва та зберігання пального, - для ліцензії на право виробництва пального;

5) технічних умов на виробництво пального визначеної якості, що має відповідати вимогам технічних регламентів та національним стандартам з якості пального, - для ліцензії на право виробництва пального;

6) дозволу на виконання робіт підвищеної небезпеки та експлуатацію (застосування) машин, механізмів, устаткування підвищеної небезпеки або декларації відповідності матеріально-технічної бази вимогам законодавства з питань охорони праці;

7) документа, що підтверджує акредитацію випробувальної лабораторії з визначення показників якості пального, виданого уповноваженим органом, або договору з акредитованою відповідно до законодавства лабораторією (у разі відсутності власної акредитованої лабораторії) - для ліцензії на право виробництва пального;

8) документа/документів, що засвідчують право власності або право користування спеціалізованими транспортними засобами для перевезення балонів із скрапленим вуглеводневим газом, з яких здійснюватиметься роздрібна торгівля скрапленим вуглеводневим газом у балонах для побутових потреб населення та інших споживачів, - для ліцензії на право роздрібної торгівлі пальним (скрапленим вуглеводневим газом у балонах для побутових потреб населення та інших споживачів) із спеціалізованих транспортних засобів для перевезення балонів із скрапленим вуглеводневим газом.

Заявники, які здійснюють оптову торгівлю пальним за відсутності місць оптової торгівлі пальним, не подають копії документів, передбачені абзацом 1 цього пункту.

Суб`єкти господарювання, що здійснюють зберігання пального виключно для потреб власного споживання та/або промислової переробки, копії зазначених документів не подають. Такі суб`єкти господарювання у заяві про отримання ліцензії на право зберігання пального виключно для потреб власного споживання та/або промислової переробки зазначають про використання пального виключно для потреб власного споживання та/або промислової переробки і наводять такі відомості:

для стаціонарних резервуарів - загальна місткість і їх фактичне місцезнаходження;

для нестаціонарних ємностей та/або споживчої тари (крім споживчої тари, тари споживача та поворотної тари (газові балони) кожна об`ємом до 60 літрів включно):

для ємностей місткістю до 250 літрів кожна та загальною місткістю ємностей та/або споживчої тари до 500 літрів включно - про їх наявність, без зазначення загальної кількості таких ємностей, та про їх фактичне місцезнаходження;

для ємностей місткістю понад 250 літрів кожна - місткість кожної ємності та загальна місткість ємностей, без зазначення їх фактичного місцезнаходження.

При поданні заяви про отримання ліцензії на право роздрібної торгівлі пальним копії документів, передбачених пунктами 1, 2 і 6 цієї частини, не подаються, якщо заявником є суб`єкт господарювання державного сектору економіки або суб`єкт господарювання, власником якого є суб`єкт господарювання державного сектору економіки, який разом із заявою про отримання ліцензії на право роздрібної торгівлі пальним подав копію одного з таких документів:

- документа, що підтверджує приймання суб`єктом господарювання об`єкта нерухомого майна за договором управління майном, укладеним між суб`єктом господарювання - заявником та Національним агентством України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, у порядку, передбаченому ст.21-1 Закону України «Про Національне агентство України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів», на підставі рішення Кабінету Міністрів України;

- документа, що підтверджує приймання суб`єктом господарювання нерухомого майна, примусово відчуженого або вилученого у власника в умовах правового режиму воєнного стану згідно із законами України "Про правовий режим воєнного стану", "Про передачу, примусове відчуження або вилучення майна в умовах правового режиму воєнного чи надзвичайного стану";

- документа, що підтверджує передачу акцій суб`єкта господарювання у межах процедури примусового відчуження або вилучення в умовах правового режиму воєнного стану згідно із законами України «Про правовий режим воєнного стану», «;Про передачу, примусове відчуження або вилучення майна в умовах правового режиму воєнного чи надзвичайного стану». Дія цього абзацу поширюється на об`єкти нерухомого майна, які на день передачі акцій суб`єкта господарювання перебували у власності такого суб`єкта господарювання, який мав діючу ліцензію на право роздрібної торгівлі пальним;

- документа, що підтверджує приймання суб`єктом господарювання на підставі рішення Кабінету Міністрів України в управління нерухомого майна, стягнутого у дохід держави згідно із Законом України «Про санкції»;

- документа, що підтверджує приймання суб`єктом господарювання на підставі рішення Кабінету Міністрів України у господарське відання та/або в управління об`єктів нерухомого майна, що перебувають у власності російської федерації та її резидентів, примусово вилучених відповідно до Закону України «Про основні засади примусового вилучення в Україні об`єктів права власності російської федерації та її резидентів».

Копії документів, передбачених пунктами 1, 2 і 6 цієї частини, суб`єкт господарювання державного сектору економіки або суб`єкт господарювання, власником якого є суб`єкт господарювання державного сектору економіки, має подати до контролюючого органу протягом двох років з дня подання заяви про отримання ліцензії на право роздрібної торгівлі пальним. У разі припинення ліцензії на право роздрібної торгівлі пальним, отриманої у порядку, встановленому цією частиною, при поданні повторної заяви про отримання ліцензії на право роздрібної торгівлі пальним суб`єкт господарювання має подати всі документи, передбачені цією частиною.

Так, як встановлено судовою колегією з матеріалів справи та вже зазначалося вище, Відповідач, відмовляючи позивачу у видачі ліцензії, у своєму спірному рішенні зазначив, що ТОВ «ТВК ЕЛІНА» нібито не в повному обсязі подані документи разом із заявою про отримання ліцензії на право роздрібної торгівлі пальним за адресою: Одеська область, Березівський район, село Виноградне, вул.Сонячна,1 а, а саме:

1) сертифікат про прийняття в експлуатацію закінченого будівництвом об`єкта нерухомого майна, що підтверджує прийняття закінченого будівництвом об`єкта нерухомого майна в експлуатацію, щодо всіх об`єктів нерухомого майна, розташованих у місці виробництва пального, оптової торгівлі пальним за наявності місць оптової торгівлі пальним, роздрібної торгівлі пальним, зберігання пального, необхідних для здійснення такої діяльності, - для об`єктів нерухомого майна, введених в експлуатацію у встановленому законодавством порядку з 1 травня 2011 року;

2) технічний паспорт та/або інвентаризаційна справа, та/або довідки про технічні характеристики об`єкта нерухомого майна, що підтверджують функціональне призначення об`єкта нерухомого майна, що видані бюро технічної інвентаризації або фізичною особою підприємцем, або юридичною особою, у складі якої працюють один або більше виконавців окремих видів робіт (послуг), пов`язаних із створенням об`єктів архітектури, що пройшли професійну атестацію та отримали кваліфікаційний сертифікат на право виконання робіт з технічної інвентаризації об`єктів нерухомого майна відповідно до Закону України «Про архітектурну діяльність», - для об`єктів нерухомого майна, введених в експлуатацію у встановленому законодавством порядку до 30 квітня 2011 року включно, розташованих у місці виробництва пального, оптової торгівлі пальним за наявності місць оптової торгівлі пальним, роздрібної торгівлі пальним, зберігання пального, необхідних для здійснення такої діяльності.

Разом з тим, судами обох інстанцій з матеріалів справи встановлено, що 29.09.2025р. Товариство разом із заявою про надання ліцензії на право роздрібної торгівлі пальним, надало до органу ліцензування наступні документи:

- платіжну інструкцію від 19.09.2025р. №588;

- дозвіл ПМРУ Державної служби з питань праці на право експлуатувати машини, механізми, устаткування підвищеної небезпеки від 16.09.2025 №ДЗ-471/ПД-25;

- дозвіл ПМРУ Державної служби з питань праці на право виконувати роботи підвищеної небезпеки від 16.09.2025 №ДЗ-472/ПД-25.

Так, у дозволі на право експлуатування машин, механізмів, устатковання підвищеної небезпеки від 16.09.2025 №ДЗ-471/ПД-25, який є дійсним до 15.09.2030р., зазначено, що ТОВу «ТВК ЕЛІНА» () дозволяється експлуатувати машини, механізми, устатковання підвищеної небезпеки, а саме:

1) «Резервуар горизонтальний сталевий (двосекційний) наземний», РГСН-30.1.2 СОУ МПП 71.120-217:2009, обліковий №1, заводський №3957, V-30 м3 (12/18 м3) (рік виготовлення 2025, країна виробник - Україна);

2) Колонка паливо-роздавальна «Шельф» 100-50-2-1-2, заводський №17257 (рік виготовлення 2025, країна виробник - Україна);

3) Колонка паливо-роздавальна «Шельф» 100-50-2-1-2, заводський №17256 (рік виготовлення 2025, країна виробник - Україна).

Обладнання та захисні системи, призначені для використання в потенційно вибухонебезпечних середовищах, зазначені у додатку 1 до «Технічного регламенту обладнання та захисних систем, призначених для використання в потенційно вибухонебезпечних середовищах» (затв. постановою КМУ від 28.12.2016р. №1055), а саме:

- «рівнемір магнітострикційний» №00001396 NAVITRACK MLS-01 Ex, номер сертифікату перевірки типу UA.TR113-0538-20 версія 3, від 26.05.2025р.;

- «рівнемір магнітострикційний» №00001397 NAVITRACK MLS-01 Ex, номер сертифікату перевірки типу UA.TR113-0538-20 версія 3, від 26.05.2025р., за адресою: 65496, Україна, Одеська обл., Березівський р-н., с. Виноградне, вул. Сонячна,1а.

Також, апеляційним судом з матеріалів справи, встановлено, що ТОВ «ТВК ЕЛІНА», окрім вказаних вище обов`язкових документів (які були додані до заяви про видачу ліцензії), має в наявності й інші документи, які дозволяють здійснювати свою підприємницьку діяльність саме за вказаною вище адресою (Одеська обл., Березівський р-н., с. Виноградне, вул. Сонячна,1а) з використанням зазначеної вище «модульної АЗС», а саме (т.1 а.с.20-36):

- договір оренди земельної ділянки від 21.10.2024р., укладений між ТОВ «ТВК ЕЛІНА» та Новокальчевською сільською радою ОТГ Березівського району;

- рішення Новокальчевської сільської ради ОТГ Березівського району №751-УІІ від 06.08.2024р. про надання ТОВу «ТВК ЕЛІНА» дозволу на розміщення тимчасових споруд (модульної АЗС) для здійснення підприємницької діяльності на території Новокальчевської сільради;

- паспорт прив`язки від 21.09.2024р., виданий Відділом ЖКБ містобудування, архітектури, інфраструктури та екології Березівської РДВА;

- сертифікати відповідності та паспорти резервуарів (модульних АЗС);

Окрім іншого, в ході розгляду даної справи судами обох інстанцій також було досліджено й доданий до адміністративного позову Висновок будівельно-технічної експертизи від 21.10.2025р. №057/2025, яка була проведена на замовлення ТОВ «ТВК ЕЛІНА» Приватним підприємством «Одеський науково-дослідний центр експертних досліджень ім. Скибінського С.С.».

Так, як вбачається зі змісту вказаного вище Висновку експерта від 21.10.2025р. №057/2025, з проведеного дослідження наданих «Замовником» документів, та результатів візуального огляду, «Об`єкти дослідження», а саме: «Резервуар наземний» РГСН-30.1.2 СОУ МПП 71.120-217:2009, «Колонка паливо-роздавальна рідкого палива» типу «Шельф» 100-50-2-1-2, зав. №17257, 05.2025р.в. та «Колонка паливо-роздавальна рідкого палива» типу «Шельф» 100-50-2-1-2, зав.№17256, 05.2025р.в., які знаходяться за адресою: Одеська область, Березівський р-н, с.Виноградне, вул.Сонячна, 1А, видно, що останні:

- виконані як «єдиний виріб» та являються «єдиною технологічною системою», а саме: «Модулем заправки» автомобілів моторним паливом;

- встановлені на бетонний майданчик, поверхня якого піднята над планувальною відміткою прилягаючої території;

- не пов`язані із земельною ділянкою та можуть бути переміщені без їх знецінення, без зміни їх призначення та без заподіяння їм шкоди.

Також, у вказаному Висновку №057/2025 вказано, що експерт дійшов до висновку про те, що дані «обстежувані об`єкти», а саме: резервуар наземний РГСН-30.1.2 СОУ МПП 71.120-217:2009, колонка паливо-роздавальна рідкого палива типу Шельф 100-50-2-1-2, зав. №17257, травня 2025 р.в. та колонка паливо-роздавальна рідкого палива типу Шельф 100-50-2-1-2, зав.№17256, травня 2025 р.в., які знаходяться за адресою: Одеська область, Березівський р-н, с. Виноградне, вул. Сонячна,1А, - не являються «нерухомим майном».

Таким чином, враховуючи наведені обставини, судова колегія, оцінивши надані позивачем докази в їх сукупності, вважає, що суд 1-ї інстанції дійшов обгрунтованого висновку, що підприємство позивача, в даному випадку, фактично використовує у своїй господарській діяльності «АЗС модульного типу», яка за своєю суттю є «наземним обладнанням», яке, в свою чергу, складається з декількох частин, та не має будь-якого фундаменту.

При цьому, факт використання позивачем «АЗС модульного типу» також підтверджується сертифікатом відповідності, паспортами-формулярами на колонки та інструкцією з експлуатації.

Так, відповідно до ДБН Б.2.2.-12:2019 «Планування і забудова територій», «модульна автозаправна станція» - це Автозаправна станція з наземним розташуванням резервуарів для зберігання палива, технологічне обладнання якої призначене для заправлення автотранспорту тільки рідким моторним паливом (бензином, дизельним паливом); характеризується розосередженим розташуванням ПРК та резервуара зберігання палива.

При цьому, у цьому ж ДБН наявна й Таблиця 10.9 під назвою «Класифікація АЗС за їх категорією», де чітко визначено 4 типи АЗС за їх технологічним рішенням, а саме залежно від розміщення резервуара відносно ПРК, визначення яких наведено в розділі 3 «Терміни і визначення»:

- «традиційна АЗС» - АЗС з підземним розташуванням резервуарів зберігання палива, технологічне обладнання якої призначене для заправлення автотранспорту тільки рідким моторним паливом (бензином, дизельним паливом); характеризується розосередженим розташуванням резервуарів і паливно-роздавальних колонок (ПРК) (п. 3.65);

- «блочна АЗС» - АЗС з підземним розташуванням резервуарів зберігання палива, технологічне обладнання якої призначене для заправлення автотранспорту тільки рідким моторним паливом (бензином, дизельним паливом); характеризується розміщенням ПРК над резервуаром та виконана як цілісний заводський виріб (п. 3.9);

- «модульна АЗС» - АЗС з наземним розташуванням резервуарів для зберігання палива, технологічне обладнання якої призначене для заправлення автотранспорту тільки рідким моторним паливом (бензином, дизельним паливом); характеризується розосередженим розташуванням ПРК та резервуара зберігання палива (п. 3.40);

- «контейнерна АЗС» - установка для відпуску нафтопродуктів, яка складається з резервуара і ПРК, зблокованих в єдиному контейнері (п. 3.34).

Також цей же Розділ закріплює й визначення і інших термінів, які пов`язані з обігом пального: «багатопаливна АЗС» - АЗС, технологічне обладнання якої призначено для заправлення автотранспорту моторним паливом двох або трьох видів, серед яких дозволяється рідке моторне паливо (бензин / дизельне паливо) (п. 3.6); «паливо-заправний пункт» - АЗС, яка розташована на території підприємства і призначена для заправлення автотранспорту, який належить підприємству (п. 3.42): «пересувна АЗС» - комплексна установка технологічного обладнання, змонтованого на автомобільному шасі або причепі, для транспортування та відпуску нафтопродуктів (п. 3.44).

В таблиці 10.9 ДБН Б.2.2-12:2019, окрім іншого, зазначено й про те, що заправки з роздільним (модульним) наземним резервуаром ємністю до 80 м куб., включно (наземне розташування) відносяться до типу В (середніх АЗС).

Відповідно ж до наявного в матеріалах справи Паспорту резервуару надземного, який використовує позивач у своїй господарській діяльності, його ємність не перевищує 30 м куб.

Відтак, враховуючи вищезазначені відомості, судова колегія приходить до аналогічного, що і суд 1-ї інстанції висновку про те, що «АЗС» позивача повністю відповідає ознакам саме «модульної автозаправної станції».

Отже, оскільки при улаштуванні цієї «модульної АЗ» позивач фактично не здійснював будь-яких будівельних робіт, а все «обладнання» (АЗС) Товариства було розміщено на твердому (бетонному) майданчику, без попереднього улаштування фундаменту, відтак, за таких обставин, судова колегія, як і суд 1-ї інстанції, вважає, що розміщення таких «модульних АЗС» не потребує документів, що дають право на їх будівництво та, відповідно, вони не підлягають прийняттю в експлуатацію в розумінні Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності».

Відповідно, установлення позивачем на бетонний майданчик «модульної АЗС», яка виконана як «цілісний заводський виріб», для встановлення якого не передбачено будь-яких будівельних робіт, зокрема й улаштування фундаменту, - не є будівництвом, а тому, при розміщені такої АЗС у позивача не виникає обов`язку щодо прийняття такого «обладнання» в експлуатацію як об`єкта будівництва.

Отже, розміщення подібної «тимчасової споруди» (як модульна АЗС, яке не є новозведеним нерухомим майном) для здійснення підприємницької діяльності не підлягає прийняттю в експлуатацію як об`єкт будівництва.

Враховуючи наведене, судова колегія, оцінивши надані сторонами докази, погоджується з висновками суду першої інстанції про те, що відповідач мав достатньо інформації, щоб переконатись, що спірна «модульна АЗС», яка знаходиться у власності ТОВ «ТВК ЕЛІНА» є «цілісним заводським виробом», для установлення якого не передбачено будь-яких будівельних робіт, зокрема, улаштування фундаменту, а не «стаціонарним заправним комплексом», і тому відповідно, щодо такої АЗС не виникає обов`язку щодо прийняття в експлуатацію як об`єкта будівництва.

Таким чином, колегія суддів приходить до аналогічного, що і суд 1-ї інстанції, висновку про те, що оскаржуване рішення ГУ ДПС в Одеській області №809/15-32-09-04-03 від 10.10.2025р. про відмову позивачу у видачі ліцензії на право роздрібної торгівлі пальним за адресою: Одеська область, Березівський р-н, с.Виноградне, вул. Сонячна,1А, є протиправним та дійсно підлягає скасуванню, а позовні вимоги, в свою чергу, є обґрунтованими, доведеними та такими, що дійсно підлягають задоволенню у повному обсязі, оскільки саме такий спосіб захисту буде найефективнішим та буде не тільки повністю відповідати вимогам справедливості та принципу «юридичної визначенності», а ще й забезпечить саме «ефективне» поновлення позивача у правах.

При цьому, одночасно також слід звернути увагу й на те, що аналогічний правовий висновок з цих спірних питань також було зроблено й Верховним Судом, зокрема, у постановах від 23.08.2023р. у справі №640/27953/21 та від 05.12.2024р. у справі №520/2927/23, правовідносини в яких є подібними до правовідносин між сторонами у даній справі.

Частиною 5 ст.242 КАС України визначено, що при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Крім того, не зайвим також буде зазначити й про те, що аналогічних правових висновків дійшов і П`ятий апеляційний адміністративний суд, зокрема, у постанові від 16.01.2025р. по аналогічній справі №420/23949/24 (яка залишена в силі згідно із ухвалою ВС від 17.02.2025р. про відмову у відкритті касаційного провадження) за участі тих самих сторін про такий самий предмет позову.

Інші аргументи апеляційної скарги відповідача є безпідставними та необґрунтованими, носять формальний характер і не ґрунтуються ні на фактичних обставинах, ні на вимогах чинного законодавства та повністю спростовуються матеріалами справи.

До того ж, слід також зазначити й про те, що за правилами ст.ст.9,77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, а суд, згідно зі ст.90 цього ж Кодексу, оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

А згідно з ч.2 ст.77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти позову.

З огляду на викладене, судова колегія доходить висновку, що суд 1-ї інстанції порушень норм матеріального і процесуального права при вирішенні даної справи не допустив, вірно встановив фактичні обставини справи та надав їм належної правової оцінки. Наведені ж в апеляційній скарзі доводи, правильність висновків суду не спростовують, оскільки, як вже зазначалося вище, ґрунтуються на припущеннях та невірному трактуванні норм матеріального права.

Ухвалюючи дане судове рішення, колегія суддів також керується і ст.322 КАС України, ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, практикою Європейського суду з прав людини та Висновком №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів (п.41) щодо якості судових рішень.

Згідно з усталеною практикою Європейського суду з прав людини, яка відображає принцип, пов`язаний із належним здійсненням правосуддя, у рішенні судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча п.1 ст.6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (п.58 рішення у справі «Серявін та інші проти України»).

Пунктом 41 Висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів зазначено, що обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

Враховуючи вищезазначені положення, дослідивши фактичні обставини та питання права, що лежать в основі спору у даній справі, колегія суддів дійшла висновку про відсутність необхідності надання відповіді на інші зазначені в апеляційній скарзі аргументи відповідача, оскільки судом були досліджені усі основні питання, які є важливими для прийняття даного судового рішення.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.315 КАС України, суд апеляційної інстанції за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.

Отже, за таких обставин, колегія суддів апеляційного суду, діючи виключно в межах заявлених позовних вимог та доводів апеляційних скарг сторін, згідно зі ст.316 КАС України, залишає ці апеляційні скарги - без задоволення, а оскаржуване рішення суду 1-ї інстанції - без змін.

Керуючись ст.ст.308,311,315,316,321,322,325,328 КАС України, апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Одеській області залишити без задоволення, а рішення Одеського окружного адміністративного суду від 14 листопада 2025 року без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена до Верховного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення в порядку, передбаченому статтею 328 КАС України.

Повний текст постанови виготовлено: 15.01.2026р.

Головуючий у справі

суддя-доповідач: Ю.В. Осіпов

Судді: К.В. Кравченко

В.О. Скрипченко