Справа № 520/29697/25
Суддя: Ніколаєва О.В.
Дата ухвалення: 2026-01-14 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Харківський окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Харків

14 січня 2026 року справа №520/29697/25

Харківський окружний адміністративний суд у складі судді головуючої судді Ніколаєвої Ольги Вікторівни, розглянувши у порядку письмового провадження адміністративну справу

за позовною заявою ОСОБА_1

до Ізюмського відділу державної виконавчої служби в Ізюмському районі Харківської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції,

про зобов`язання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 (далі по тексту - позивач, ОСОБА_1 ) звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Ізюмського відділу державної виконавчої служби в Ізюмському районі Харківської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (далі по тексту - відповідач), у якій, з урахуванням уточнених позовних вимог, просить:

- визнати дії Державного виконавця Ізюмського відділу державної виконавчої служби в Ізюмському районі Харківської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Туренко Є.С. по арешту та стягненню соціальної допомоги на утримання дитини-інваліда в сумі 11 368,20 грн. протиправними та зобов`язати утриматися в майбутньому від арешту та стягненню грошових коштів, що перебувають на поточному рахунку в АТ "СЕНС БАНК" № НОМЕР_1 ;

- зобов`язати Ізюмський відділ державної виконавчої служби в Ізюмському районі Харківської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції повернути незаконно стягнуті грошові кошти в сумі 11 368,20 грн. на поточний рахунок в АТ «СЕНС БАНК» № НОМЕР_1 , отримувач ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 .

В обґрунтування позовних вимог позивачем зазначено, що стягнення коштів за ВП НОМЕР_3 та ВП НОМЕР_4 відбулось з рахунку, на який виплачується соціальна допомога на утримання дитини-інваліда. Позивач вважає, що відповідно до п.10 частини першої статті 73 Закону України "Про виконавче провадження" стягнення, зокрема, з виплат по догляду за дитиною з інвалідністю, не може бути звернено.

Згідно з витягом з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями справу передано на розгляд судді Ніколаєвій Ользі Вікторівні.

Ухвалою Харківського окружного адміністративного суду від 09.12.2025 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження в адміністративній справі за правилами спрощеного позовного провадження, з урахуванням положень статті 287 Кодексу адміністративного судочинства України, призначено відкрите судове засідання у справі з викликом сторін.

Від відповідача 10.12.2025 через систему "Електронний суд" до суду надійшов відзив на адміністративний позов, в якому останній просить суд відмовити у задоволенні позовних вимог з підстав, викладених у відзиві.

Позивачем 14.01.2026 через систему "Електронний суд" подано заяву про розгляд справи у порядку письмового провадження.

Від відповідача 14.01.2026 через систему "Електронний суд" надійшла заява про розгляд справи у порядку письмового провадження.

Згідно частиною четвертої статті 229 Кодексу адміністративного судочинства України у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Згідно з пунктом 10 частини першої статті 4 Кодексу адміністративного судочинства України письмове провадження - розгляд і вирішення адміністративної справи або окремого процесуального питання в суді першої, апеляційної чи касаційної інстанції без повідомлення та (або) виклику учасників справи та проведення судового засідання на підставі матеріалів справи у випадках, встановлених цим Кодексом.

Розглянувши надані документи, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Харківський окружний адміністративний суд встановив наступне.

Судом встановлено, що, керуючись статтями 3, 27, 40 Закону України "Про виконавче провадження" державним виконавцем Відділу прийнята постанова №58367991 від 24.10.2025, про стягнення з позивача виконавчого збору в розмірі 10 776,20 грн, яка зареєстрована 27.10.2025 в Автоматизованій системі виконавчого провадження під НОМЕР_3 та передана для виконання головному державному виконавцю Туренко Є.С.

Державним виконавцем 28.10.2025 на підставі статей 3, 4, 24, 25, 26,27 Закону України "Про виконавче провадження" прийнята постанова про відкриття виконавчого провадження, копії якої за вих. №69936 направлено сторонам виконавчого провадження для виконання та до відома.

Також 28.10.2025 прийнято постанову про стягнення з боржника витрат виконавчого провадження у розмірі 303,00 грн.

Зазначені постанови не були оскаржені позивачем у судовому порядку та під час розгляду справи позивач зазначив, що вважає названі постанови обґрунтованими та такими, що відповідають нормам чинного законодавства України.

Відповідачем 30.10.2025 прийнято постанову про арешт коштів боржника, яку направлено до банківських установ для виконання. Від Банків-учасників обміну постанова про арешт коштів боржника без виконання не повернулася, тому державним виконавцем сформовано платіжну інструкцію (списання) та надіслано на виконання до АТ "СЕНС БАНК".

Відповідно до статті 45 Закону України "Про виконавче провадження", на підставі розпоряджень державного виконавця про перерахування коштів від 31.10.2025 перераховано: витрати виконавчого провадження за користування АСВП у сумі 69,00 грн, згідно платіжної інструкції №15148; витрати виконавчого провадження у сумі 234,00 грн, згідно платіжної інструкції №15149; виконавчий збір у сумі 10 776,20 грн згідно платіжної інструкції №15150.

Державним виконавцем 03.11.2025 прийнято постанову про зняття арешту з коштів та направлено до банківських установ для виконання та постанову про закінчення виконавчого провадження у зв`язку з фактичним виконанням згідно пункту 9 статті 39 Закону України "Про виконавче провадження".

Позивач 03.11.2025 звернувся до Державного виконавця Ізюмського відділу державної виконавчої служби в Ізюмському районі Харківської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Туренко Є.С. про повернення грошових коштів як таких, що не підлягають стягненню згідно пункту 10 частини першої статті 73 Закону України "Про виконавче провадження".

Станом на 10.11.2025 грошові кошти позивачу не повернуті, відповідь не надана.

Позивач зазначає, що під час здійснення виконавчого провадження виконавець має право накладати арешт на кошти боржника, крім рахунків із спецрежимом використання, спеціальних та інших рахунків, звернення стягнення на які заборонено законом.

Враховуючи, що стягнення коштів з рахунку позивача, на який виплачується соціальна допомога на утримання його дитини-інваліда, є протиправним, останній звернувся із даним позовом до суду.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає наступне.

Згідно статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачений Конституцією та законами України.

Умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку, визначені Законом України «Про виконавче провадження» (далі - Закон України №1404-VІІІ).

Частиною другою статті 74 Закону України №1404-VІІІ обумовлено, що рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання рішень інших органів (посадових осіб), у тому числі постанов державного виконавця про стягнення виконавчого збору, постанов приватного виконавця про стягнення основної винагороди, витрат виконавчого провадження та штрафів, можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до відповідного адміністративного суду в порядку, передбаченому законом.

Відповідно до статті 1 Закону України №1404-VІІІ виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Частиною першою статті 5 Закону України №1404-VІІІ визначено, що примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів».

Згідно частини першої статті 18 Закону України №1404-VІІІ виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Пунктом 1 частини другої статті 18 Закону України №1404-VІІІ виконавець зобов`язаний здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом.

Так, на підставі пункту 2 частини першої статті 10 Закону України №1404-VІІІ визначено, що заходами примусового виконання рішень є звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інший дохід боржника.

Відповідно до пункту 7 частини третьої статті 18 Закону України №1404-VІІІ виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право накладати арешт на кошти та інші цінності боржника, зокрема на кошти, які перебувають у касах, на рахунках у банках, інших фінансових установах та органах, що здійснюють казначейське обслуговування бюджетних коштів (крім коштів на єдиному рахунку, відкритому у порядку, визначеному статтею 35-1 Податкового кодексу України, коштів на рахунках платників податків у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, коштів на електронних рахунках платників акцизного податку, коштів на рахунках із спеціальним режимом використання, спеціальних та інших рахунках, звернення стягнення на які заборонено законом), на рахунки в цінних паперах, а також опечатувати каси, приміщення і місця зберігання грошей.

Частинами 2, 6 статті 48 Закону України №1404-VІІІ передбачено, що стягнення за виконавчими документами звертається в першу чергу на кошти боржника у національній та іноземній валютах, інші цінності, у тому числі на кошти на рахунках боржника у банках та інших фінансових установах.

Забороняється звернення стягнення та накладення арешту на кошти на єдиному рахунку, відкритому у порядку, визначеному статтею 35-1 Податкового кодексу України, кошти на рахунках платників податків у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, кошти на електронних рахунках платників акцизного податку, на кошти, що перебувають на поточних рахунках із спеціальним режимом використання, відкритих відповідно до статті 15-1 Закону України «Про електроенергетику», на поточних рахунках із спеціальним режимом використання, відкритих відповідно до статті 19-1 Закону України «Про теплопостачання», на поточних рахунках із спеціальним режимом використання для проведення розрахунків за інвестиційними програмами, на поточних рахунках із спеціальним режимом використання для кредитних коштів, відкритих відповідно до статті 26-1 Закону України «Про теплопостачання», статті 18-1 Закону України «Про питну воду, питне водопостачання та водовідведення», на спеціальному рахунку експлуатуючої організації (оператора) відповідно до Закону України «Про впорядкування питань, пов`язаних із забезпеченням ядерної безпеки», на кошти на інших рахунках боржника, накладення арешту та/або звернення стягнення на які заборонено законом.

Згідно із частиною третьою статті 52 Закону України №1404-VІІІ не підлягають арешту в порядку, встановленому цим Законом, кошти, що перебувають на рахунках із спеціальним режимом використання, спеціальних та інших рахунках, звернення стягнення на які заборонено законом. Банк, інша фінансова установа, центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, у разі надходження постанови виконавця про арешт коштів, що знаходяться на таких рахунках, зобов`язані повідомити виконавця про цільове призначення рахунку та повернути постанову виконавця без виконання в частині арешту коштів, що знаходяться на таких рахунках.

Відповідно до статті 56 Закону України№1404-VІІІ арешт майна (коштів) боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення.

Арешт на майно (кошти) боржника накладається виконавцем шляхом винесення постанови про арешт майна (коштів) боржника або про опис та арешт майна (коштів) боржника.

Постанова про арешт майна (коштів) боржника виноситься виконавцем під час відкриття виконавчого провадження та не пізніше наступного робочого дня після виявлення майна.

Арешт накладається у розмірі суми стягнення з урахуванням виконавчого збору, витрат виконавчого провадження, штрафів та основної винагороди приватного виконавця на все майно боржника або на окремі речі.

Копії постанов, якими накладено арешт на майно (кошти) боржника, виконавець надсилає банкам чи іншим фінансовим установам, органам, що здійснюють реєстрацію майна, реєстрацію обтяжень рухомого майна, в день їх винесення.

Копія постанови про опис та арешт майна (коштів) надається сторонам виконавчого провадження.

Згідно частини другої статті 59 Закону України №1404-VІІІ у разі набрання законної сили судовим рішенням про зняття арешту з майна боржника арешт з такого майна знімається згідно з постановою виконавця не пізніше наступного дня, коли йому стало відомо про такі обставини.

Виконавець зобов`язаний зняти арешт з коштів на рахунку боржника не пізніше наступного робочого дня з дня надходження від банку документів, які підтверджують, що на кошти, які знаходяться на рахунку, заборонено звертати стягнення згідно із цим Законом, а також у випадку, передбаченому пунктом 10 частини першої статті 34 цього Закону.

Пунктом 1 частини четвертої статті 59 Закону України №1404-VІІІ передбачено, що підставою для зняття виконавцем арешту з усього майна (коштів) боржника або його частини є отримання виконавцем документального підтвердження, що рахунок боржника має спеціальний режим використання та/або звернення стягнення на такі кошти заборонено законом.

Відповідно до статті 68 Закону України №1404-VІІІ стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника звертається у разі відсутності в боржника коштів на рахунках у банках чи інших фінансових установах, відсутності чи недостатності майна боржника для покриття в повному обсязі належних до стягнення сум, а також у разі виконання рішень про стягнення періодичних платежів.

За іншими виконавчими документами виконавець має право звернути стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника без застосування заходів примусового звернення стягнення на майно боржника - за письмовою заявою стягувача або за виконавчими документами, сума стягнення за якими не перевищує п`яти мінімальних розмірів заробітної плати.

Про зверненні стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника виконавець виносить постанову, яка надсилається для виконання підприємству, установі, організації, фізичній особі, фізичній особі - підприємцю, які виплачують боржнику відповідно заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи.

Відповідно до статті 73 Закону України №1404-VІІІ стягнення не може бути звернено на такі виплати: 1) вихідну допомогу, що виплачується в разі звільнення працівника; 2) компенсацію працівнику витрат у зв`язку з переведенням, направленням на роботу до іншої місцевості чи службовим відрядженням; 3) польове забезпечення, надбавки до заробітної плати, інші кошти, що виплачуються замість добових і квартирних; 4) матеріальну допомогу особам, які втратили право на допомогу по безробіттю; 5) допомогу у зв`язку з вагітністю та пологами; 6) одноразову допомогу у зв`язку з народженням дитини; 7) допомогу при усиновленні дитини; 8) допомогу на дітей, над якими встановлено опіку чи піклування; 9) допомогу на дітей одиноким матерям; 10) допомогу особам, зайнятим доглядом трьох і більше дітей віком до 16 років, по догляду за дитиною з інвалідністю, по тимчасовій непрацездатності у зв`язку з доглядом за хворою дитиною, а також на іншу допомогу на дітей, передбачену законом; 11) допомогу на лікування; 12) допомогу на поховання; 13) щомісячну грошову допомогу у зв`язку з обмеженням споживання продуктів харчування місцевого виробництва та особистого підсобного господарства громадян, які проживають на території, що зазнала радіоактивного забруднення; 14) дотації на обіди, придбання путівок до санаторіїв і будинків відпочинку за рахунок фонду споживання.

Постановою правління Національного банку України 12.11.2003 №492 затверджено Інструкцію про порядок відкриття і закриття рахунків клієнтів банків та кореспондентських рахунків банків - резидентів і нерезидентів» (далі - Інструкція).

Пунктом 68 розділом V Інструкції визначено, що банк відкриває поточні рахунки фізичним особам для здійснення деяких видів виплат (заробітної плати, дивідендів, стипендій, пенсій, соціальної допомоги, повернення надлишково сплачених сум, інших виплат) за зверненням суб`єкта господарювання, який укладає з банком договір про відкриття поточних рахунків на користь фізичних осіб.

Відповідно до пункту 69 розділу V Інструкції банк відкриває фізичній особі окремий поточний рахунок для зарахування виключно заробітної плати, стипендії, пенсії, соціальної допомоги та інших передбачених законодавством України соціальних виплат у порядку, визначеному в пункті 62 розділу V цієї Інструкції, або використовує вже відкритий для цих цілей рахунок (далі у цьому пункті - окремий рахунок).

Клієнт зобов`язаний під час відкриття окремого рахунку в заяві про відкриття поточного рахунку (додаток 3) у рядку "Додаткова інформація" зазначити, що рахунок відкривається для зарахування заробітної плати, стипендії, пенсії, соціальної допомоги та інших передбачених законодавством України соціальних виплат. Така інформація для діючого поточного рахунку зазначається в додатковому договорі до договору банківського рахунку.

Жодних доказів з повідомленням про те, що кошти, які знаходяться на рахунку боржника, заборонено звертати стягнення від банківської установи матеріали справи не містять.

Факт отримання позивачем соціальної допомоги на утримання дитини-інваліда на наведений рахунок встановленого не спростовує.

Отже, враховуючи норми статей 52 та 59 Закону України №1404-VІІІ, саме на банк, іншу фінансову установу, центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, у разі надходження постанови виконавця про арешт коштів, що знаходяться на таких рахунках, покладено обов`язок повідомити виконавця про цільове призначення рахунку та повернути постанову виконавця без виконання в частині арешту коштів, що знаходяться на таких рахунках. Вказане кореспондує обов`язку виконавця зняти арешт з коштів на рахунку боржника не пізніше наступного робочого дня з дня надходження від банку документів, які підтверджують, що на кошти, які знаходяться на рахунку, заборонено звертати стягнення згідно із цим Законом.

Матеріали справи не містять повернутих банками постанов виконавця з вказаних мотивів.

Крім того, факт арешту та стягнення грошових коштів, що перебувають на поточному рахунку в АТ "СЕНС БАНК" № НОМЕР_1 , що свідчить, що такі рахунки не мають особливого статусу.

Наведений висновок узгоджується з правовою позицією Верховного Суду, яка викладена у постанові від 10.06.2021 у справі №520/4794/20.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що дії державного виконавця є законними, правомірними, відповідають нормам чинного законодавства України, зокрема Закону України «Про виконавче провадження», що свідчить про відсутність правових підстав для задоволення позовних вимог у частині визнання дій відповідача протиправними.

Відповідно до частин першої, другої статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

З урахуванням наведеного суд дійшов висновку, що позовні вимоги є необґрунтованими, а тому у задоволенні адміністративного позову за взаємопов`язаними позовними вимогами у частині стягнення коштів - також слід відмовити.

Крім того, заявлені вимоги щодо зобов`язання відповідача утриматися у майбутньому від арешту та стягнення грошових коштів позивача, що перебувають на поточному рахунку в АТ "СЕНС БАНК" № НОМЕР_1 , є вимогами, що заявлені на майбутнє, а отже такими, що також не підлягають задоволенню, оскільки стосуються правовідносин, котрі ще не відбулись та відносно яких відсутні докази обрання владним суб`єктом наперед певного варіанту правової поведінки. Так, захисту у суді підлягають виключно порушені права позивача, а способи захисту порушеного права не є абстрактними, не можуть формулюватися позивачем як завгодно, а - визначені законом. Тобто, особа, чиє право порушено може скористатися не будь-яким, а конкретним способом захисту свого права, який прямо визначається спеціальним законом, що регламентує конкретні правовідносини.

Розподіл судових витрат здійснюється відповідно до статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України.

Оскільки, позовні вимоги є такими, що не підлягають задоволенню питання про їх розподіл суд не вирішує.

Керуючись статтями 90, 139, 143, 241-246, 250, 255, 287, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

У Х В А Л И В:

У задоволенні позовної заяви ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , код РНОКПП: НОМЕР_2 ) до Ізюмського відділу державної виконавчої служби в Ізюмському районі Харківської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (вулиця Покровська, будинок 32, місто Ізюм, Харківська область, Ізюмський район, 64309, ) про зобов`язання вчинити певні дії - відмовити повністю.

Рішення набирає законної сили відповідно до статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України (після закінчення строку подання скарги усіма учасниками справи або за наслідками процедури апеляційного перегляду); підлягає оскарженню шляхом подання апеляційної скарги до Другого апеляційного адміністративного суду у строк згідно з частини шостої статті 287 Кодексу адміністративного судочинства України, а саме: протягом 10 днів з дня їх проголошення.

Повний текст рішення виготовлено 14.01.2026.

Суддя Ольга НІКОЛАЄВА