Справа № 580/13752/25
Суддя: Сергій КУЛЬЧИЦЬКИЙ
Дата ухвалення: 2026-01-14 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

У Х В А Л А

про закриття провадження у справі

14 січня 2026 року Справа № 580/13752/25
м. Черкаси

Суддя Черкаського окружного адміністративного суду Кульчицький С.О., розглянувши у письмовому провадженні клопотання представника відповідача Черкаської обласної прокуратури Сакун І.В. про розгляд справи в порядку загального позовного провадження у адміністративній справі за позовом ОСОБА_1 до Черкаської обласної прокуратури про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

До Черкаського окружного адміністративного суду звернувся ОСОБА_1 (далі - позивач) з позовом до Черкаської обласної прокуратури (далі - відповідач), в якому просить постановити рішення, яким визнати факт протиправної діяльності Черкаської обласної прокуратури при розгляді заяви позивача від 26.11.25р., що призвело до порушення його права на отримання відповіді на заяву, зобов`язати провести перевірку її за участю позивача та дати законну відповідь.

Ухвалою Черкаського окружного адміністративного суду прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження в адміністративній справі. Вирішено справу розглядатиметься за правилами спрощеного позовного провадження суддею Черкаського окружного адміністративного суду Кульчицьким С.О. одноособово, без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні). Запропоновано відповідачу в разі не визнання адміністративного позову, надіслати у строк протягом п`ятнадцяти днів з дня отримання копії ухвали про відкриття провадження у справі: до суду - відзив на позовну заяву і всі письмові та електронні докази (які можливо доставити до суду), що підтверджують фактичні обставини; позивачу - копію відзиву та доданих до нього документів. Також, витребувано у Черкаської обласної прокуратури належним чином завірену копію заяви ОСОБА_1 від 26.11.25р. та матеріали її перевірки.

07.01.2026 року до суду надійшов відзив представника відповідача Черкаської обласної прокуратури Сакун І.В. разом з витребуваними документами, в якому вона крім іншого просить провадження у справі за позовом ОСОБА_1 у справі 580/13752/25 до Черкаської обласної прокуратури про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії закрити мотивуючи тим, що з огляду на фактичні обставини справи спір є таким, що безпосередньо виник із кримінального провадження, у якому ОСОБА_1 має процесуальний статус обвинуваченого.

При розгляді клопотання відповідача про закриття провадження у справі суд виходить із такого.

Суд застосовує правову позицію Великої Палати Верховного Суду, викладену в постанові від 17.04.2018 у справі 815/6956/15, відповідно до якої публічно-правовий спір має особливий суб`єктний склад. Участь суб`єкта владних повноважень є обов`язковою ознакою для того, щоб класифікувати спір як публічно-правовий. Однак сама по собі участь у спорі суб`єкта владних повноважень не дає підстав ототожнювати спір із публічно-правовим та відносити його до справ адміністративної юрисдикції. Необхідно з`ясовувати, у зв`язку з чим виник спір та за захистом яких прав особа звернулася до суду.

Частина 1 ст.2 КАС України визначає завдання адміністративного судочинства, якими є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Визначальною ознакою справи адміністративної юрисдикції є зміст спору. Публічно-правовий спір, на який поширюється юрисдикція адміністративних судів, є спором між учасниками публічно-правових відносин і стосується саме цих відносин.

Підставою для звернення позивача з позовом до суду зазначено протиправну діяльність Черкаської обласної прокуратури щодо розгляду заяви ОСОБА_1 від 26.11.2025, яка, на думку позивача, призвела до порушення його прав на отримання відповіді.

За обставинами справи установлено, що відділом нагляду за додержанням законів регіональним органом безпеки Черкаської обласної прокуратури здійснювалося процесуальне керівництво та підтримується публічне обвинувачення у кримінальному провадженні 0000001 від 01.01.2024, скерованому 19.05.2025 до суду старшим слідчим слідчого відділу УСБ України в Черкаській області С. Курбановим, з обвинувальним актом за обвинуваченням ОСОБА_2 ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_1 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.ч. 1, 3 ст. 436-2 КК України. На цей час судовий розгляд справи 711/4401/25 здійснюється Придніпровським районним судом м. Черкаси.

Як вбачається з відзиву та доданих до нього документів до Черкаської обласної прокуратури 26.11.2025 через скриньку надійшла заява ОСОБА_1 щодо неправомірних, на його думку, дій прокурора ОСОБА_5 та надання матеріалів стосовно вказаного вище кримінального провадження, яка того ж дня зареєстрована через систему ІС СЕД за 37997-25 та передана на розгляд відділу нагляду за додержанням законів регіональним органом безпеки обласної прокуратури.

Згідно змісту указаної заяви ОСОБА_1 вважав злочинними дії прокурора ОСОБА_5 в рамках кримінального провадження 0000001 від 01.01.2024 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. ч. 1, 2, 3 ст. 436-2 КК України, просив надати оцінку цим діям, підтвердити чи спростувати протиправність фактів прийняття судових рішень без участі ОСОБА_5 , а також надати заявнику постанову про відсторонення слідчої ОСОБА_6 та матеріали наглядового провадження по даному кримінальному провадженню. Зокрема, у своїй заяві ОСОБА_1 вказував на ігнорування ОСОБА_5 вимог наказу Генерального прокурора від 30.09.2012 309 «Про організацію діяльності прокурорів у кримінальному провадженні», неналежне оформлення матеріалів кримінального провадження, неявку у судові засідання, тощо.

За результатами розгляду даної заяви ОСОБА_1 08.12.2025 за 10-1096-25 надано відповідь.

Не погодившись зі змістом відповіді на свою заяву від 26.11.2025, ОСОБА_1 звернувся до суду з цим позовом.

Слід зазначити, що свою позицію щодо застосування Конституції України при здійсненні правосуддя Верховний Суд України свого часу відобразив у постанові Пленуму «Про застосування Конституції України при здійсненні правосуддя» від 1 листопада 1996 року 9. Зокрема, в п. 8 цієї постанови зазначено, що правосуддя здійснюється виключно судами, юрисдикція яких поширюється на всі правовідносини, що виникають у державі (ст. 124 Конституції), судам підвідомчі всі спори про захист прав і свобод громадян. Ст. 55 Конституції України кожній людині гарантовано право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, місцевого самоврядування, посадових і службових осіб, а тому суд не повинен відмовляти особі в прийнятті чи розгляді скарги з підстав, передбачених законом, який це право обмежує.

У рішенні Конституційного Суду України від 14 грудня 2011 року 19-рп/2011 зазначено, що права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави (ч. 2 ст. 3 Конституції України). Для здійснення такої діяльності органи державної влади та місцевого самоврядування, їх посадові і службові особи наділені публічною владою, тобто мають реальну можливість на підставі повноважень, встановлених Конституцією і законами України, приймати рішення чи вчиняти певні дії. Особа, стосовно якої суб`єкт владних повноважень прийняв рішення, вчинив дію чи допустив бездіяльність, має право на захист.

Відповідно до ч. 1 і 3 ст. 124 Основного Закону України, правосуддя в Україні здійснюють виключно суди; юрисдикція судів поширюється на будь-який юридичний спір та будь-яке кримінальне обвинувачення; у передбачених законом випадках суди розглядають також інші справи. Згідно з ч. 1 та 5 ст. 125 Конституції України, судоустрій в Україні будується, зокрема, за принципом спеціалізації, відповідно до якого з метою захисту прав, свобод та інтересів особи у сфері публічно-правових відносин діють адміністративні суди.

Тобто для реалізації конституційного права на оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у сфері управлінської діяльності в Україні утворено систему адміністративних судів.

В той же час, суд зазначає, що право на доступ до суду не є абсолютним. Воно може підлягати дозволеним за змістом обмеженням, зокрема, щодо умов, за яких суд повноважний розглядати позовну заяву. Такі обмеження не можуть шкодити самій суті права доступу до суду, мають переслідувати легітимну мету, а також має бути обґрунтована пропорційність між застосованими засобами та поставленою метою.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

Відповідно до ч. 1 ст. 5 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист.

Відповідно до ч. 3 ст. 9 КАС України кожна особа, яка звернулася за судовим захистом, розпоряджається своїми вимогами на свій розсуд, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 19 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема, спорах фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження.

Зі змісту позовної заяви встановлено, що позивач оскаржує дії Черкаської обласної прокуратури, які полягають у неправомірних, на його думку, діях прокурора ОСОБА_5 та надання матеріалів стосовно вказаного вище кримінального провадження.

Згідно змісту указаної заяви ОСОБА_1 вважав злочинними дії прокурора ОСОБА_5 в рамках кримінального провадження 0000001 від 01.01.2024 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. ч. 1, 2, 3 ст. 436-2 КК України, просив надати оцінку цим діям, підтвердити чи спростувати протиправність фактів прийняття судових рішень без участі ОСОБА_5 , а також надати заявнику постанову про відсторонення слідчої ОСОБА_6 та матеріали наглядового провадження по даному кримінальному провадженню. Зокрема, у своїй заяві ОСОБА_1 вказував на ігнорування ОСОБА_5 вимог наказу Генерального прокурора від 30.09.2012 309 «Про організацію діяльності прокурорів у кримінальному провадженні», неналежне оформлення матеріалів кримінального провадження, неявку у судові засідання, тощо.

При цьому відповідачем на вказану заяву надано відповідь де роз`яснено, що вимогами кримінального процесуального законодавства не передбачено надання матеріалів наглядового провадження у кримінальному провадженні сторонам кримінального провадження та повідомлено, що відповідно до вимог ст. 290 КПК України після завершення досудового розслідування у кримінальному провадженні 0000001 йому було надано доступ до всіх матеріалів, які були у розпорядженні органу досудового розслідування та прокурора. Про ознайомлення ОСОБА_1 із матеріалами досудового розслідування наявне письмове підтвердження. По суті звернення автору повідомлено, що фактів надання усних вказівок прокурором Коломійцем В.В. слідчому ОСОБА_7 неявки прокурора в судові засідання без поважних причин під час розгляду даного кримінального провадження не встановлено; у ході досудового розслідування не приймалося рішення про відсторонення слідчої ОСОБА_8 від проведення досудового розслідування; у матеріалах кримінального провадження відсутня інформація про допит ОСОБА_1 адвокатом Колєсником В. Також заявнику роз`яснено загальні засади діяльності прокуратури, передбачені Законом України «Про прокуратуру», зокрема, щодо незалежності та самостійності прокурорів при здійсненні функцій прокуратури від будь-якого незаконного впливу, тиску, втручання і керування у своїй діяльності лише Конституцією та законами України. Крім того, роз`яснено, що згідно з ч. 1 ст. 45 Закону України «Про прокуратуру» рішення, дії чи бездіяльність прокурора в межах кримінального процесу можуть бути оскаржені виключно в порядку, встановленому КПК України, яким для оскарження дії (бездіяльності) прокурора в межах кримінального процесу визначена спеціальна процедура, що чітко регламентована ст. ст. 303-307 КПК України. Крім того, клопотання учасників кримінального провадження розглядаються судом в порядку ст. 350 КПК України.

Не погодившись зі змістом відповіді на свою заяву від 26.11.2025, ОСОБА_1 звернувся до суду з цим позовом.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи прокуратури України та їх посадові особи зобов`язані діяти в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з ч.1 ст.1 Кримінального процесуального кодексу України (далі - КПК) порядок кримінального провадження на території України визначається лише кримінальним процесуальним законодавством України.

Відповідно до визначення, закріпленого в п.10 ч.1 ст.3 КПК кримінальним провадженням є досудове розслідування і судове провадження, процесуальні дії у зв`язку із вчиненням діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність.

За своєю правовою природою кримінальне провадження становить єдиний комплекс вчинюваних в установленому КПК порядку дій, у межах якого органи досудового розслідування і суд здійснюють функцію притягнення особи до кримінальної відповідальності. Таке провадження включає встановлені законом процедури одержання доказів, гарантії законності цих процедур, а також право особи в установлений КПК спосіб оспорювати правомірність відповідних процесуальних дій та/або рішень у контексті реалізації свого права на захист.

Право на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності суду, слідчого судді, прокурора, слідчого, що належить до загальних засад кримінального провадження, згідно з ч.1 ст. 24 КПК кожному гарантується в порядку, передбаченому цим Кодексом.

Водночас гарантіями законності процесуальних дій та/або рішень органів досудового розслідування й суду є не лише можливість їх окремого оскарження, а й низка інших визначених кримінальним процесуальним законом механізмів - право підозрюваного, обвинуваченого й інших визначених у КПК осіб брати участь у проведенні слідчих дій, висловлювати зауваження, заперечення щодо порядку їх здійснення (п.п.9, 10 ч.3 ст. 42 КПК).

Отже, правомірність бездіяльності Черкаської обласної прокуратури, в тому числі прокура Коломійця В. у кримінальному провадженні 0000001 від 01.01.2024, допущеної у межах кримінального провадження, підлягає перевірці судом у порядку кримінального судочинства.

Відповідно до п. 2 ч.2 ст. 19 КАС України юрисдикція адміністративних

судів не поширюється на справи, що мають вирішуватися в порядку кримінального судочинства.

Відповідно до ч.1 ст. 2 КПК України завданням кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 3 КПК України досудове розслідування це стадія кримінального провадження, яка починається з моменту внесення відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань і закінчується закриттям кримінального провадження або направленням до суду обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру, клопотання про звільнення особи від кримінальної відповідальності.

Рішенням Конституційного суду України 6-рп/2001 від 23.05.2001 кримінальне судочинство визнано як врегульований нормами КПК України порядок діяльності органів дізнання, досудового слідства, прокуратури і суду (судді) щодо порушення, розслідування, розгляду і вирішення кримінальних справ, а також діяльність інших учасників кримінального процесу підозрюваних, обвинувачених, підсудних, потерпілих, цивільних позивачів і відповідачів, їх представників та інших осіб з метою захисту своїх конституційних прав, свобод і законних інтересів. Захист прав і свобод людини не може бути надійним без надання їй можливості під час розслідування кримінальної справи оскаржити до суду окремі процесуальні акти, дії чи бездіяльність органів дізнання, попереднього слідства та прокуратури. Але таке оскарження може здійснюватися в порядку, встановленому КПК України, оскільки діяльність посадових осіб, як і діяльність суду, має свої особливості та не належить до управлінської сфери. Із цього слідує, що органи дізнання, слідства та прокуратури під час здійснення ними досудового розслідування виконують не владні управлінські функції, а владні процесуальні функції. Такі дії є способом реалізації посадовими особами органів прокуратури та досудового розслідування своїх владних управлінських функцій, а є наслідком виконання ними функцій, обумовлених завданнями кримінального судочинства.

Таким чином, прокурори під час вчинення діянь, пов`язаних з досудовим розслідуванням злочинів, не здійснюються публічно-владних управлінських функцій, а тому оскарження таких діянь має відбуватись виключно за правилами встановленими КПК (постанова Великої Палати Верховного Суду від 21.11.2018 у справи 826/2004/18).

З огляду на викладене, ураховуючи, що спір у цій справі виник у зв`язку з протиправною, на думку позивача, бездіяльністю посадових та службових осіб органів прокуратури, вчинених або не вчинених останніми у кримінальному провадженні, у межах якого обмежуються права та законні інтереси позивача, тому перевірка правомірності таких діянь з огляду на положення п. 2 ч. 2 ст. 19 КАС України та ст. 12 Закону України «Про звернення громадян» знаходиться поза межами юрисдикції адміністративного суду, адже їх оскарження має здійснюватися у порядку, встановленому Кримінальним процесуальним кодексом України.

Тому, перевірка правомірності діянь службових осіб органів прокуратури, вчинених або не вчинених останніми у кримінальному провадженні 0000001, стороною якого є ОСОБА_1 , з огляду на положення п. 2 ч. 2 ст. 19 КАС України знаходиться поза межами юрисдикції адміністративного суду, адже їх оскарження має здійснюватися у порядку, встановленому Кримінальним процесуальним кодексом України.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.238 КАС України суд закриває провадження у справі, якщо справу не належить розглядати за правилами адміністративного судочинства.

Враховуючи наведене, у суду наявні підстави для закриття провадження в адміністративній справі 580/13752/25 на підставі п. 1 ч. 1 ст. 238 КАС України.

Згідно з ч. 2 ст. 238 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що про закриття провадження у справі суд постановляє ухвалу, а також вирішує питання про розподіл між сторонами судових витрат, повернення судового збору з бюджету.

Оскільки позивач в силу приписів ЗУ «Про судовий збір» звільнений від сплати судового збору, судові витрати не розподіляються.

На підставі викладеного, керуючись ст. 2, 4, 5, 6-11, 19, 238, 241-243, 256, 257, 293-295 КАС України, суд

УХВАЛИВ:

Клопотання представника Черкаської обласної прокуратури про закриття провадження у справі - задовольнити.

Провадження у справі 580/13752/25 за позовом ОСОБА_1 до Черкаської обласної прокуратури про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити дії - закрити на підставі п.1 ч.1 ст.238 КАС України.

Роз`яснити сторонам, що у разі закриття провадження в адміністративній справі повторне звернення до адміністративного суду зі спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав не допускається.

Копію ухвали направити учасникам справи.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею відповідно до ст.256 КАС України.

Ухвала може бути оскаржена в порядку та строки, визначені статтями 294-297 КАС України до Шостого апеляційного адміністративного суду.

СуддяСергій КУЛЬЧИЦЬКИЙ