Справа № 640/8500/22
Суддя: Кузьменко Володимир Володимирович
Дата ухвалення: 2026-01-16 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 640/8500/22 Суддя (судді) першої інстанції: С.В. Кисіль
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 січня 2026 року м. Київ

Колегія Шостого апеляційного адміністративного суду у складі:

судді-доповідача Кузьменка В. В.,

суддів: Ганечко О.М., Василенка Я.М.,

розглянувши у порядку письмового провадження справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Національного агентства з питань запобігання корупції про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії, за апеляційною скаргою Національного агентства з питань запобігання корупції на рішення Луганського окружного адміністративного суду від 19 вересня 2025 року,

В С Т А Н О В И Л А:

ОСОБА_1 звернувся до Окружного адміністративного суду м. Києва із позовом до Національного агентства з питань запобігання корупції, в якому просив:

- визнати протиправною та скасувати в повному обсязі довідку Національного агентства з питань запобігання корупції від 07 грудня 2021 року № 872/71 «Про результати проведення повної перевірки декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, щорічної за 2020 рік (виправленої), поданої ОСОБА_1 , народним депутатом України»;

- зобов`язати Національне агентство з питань запобігання корупції видалити із загального доступу оприлюднену на офіційному сайті Національного агентства з питань запобігання корупції у розділі «РЕЗУЛЬТАТИ ПЕРЕВІРКИ ДЕКЛАРАЦІЙ» довідку від 07 грудня 2021 року № 872/71 «Про результати проведення повної перевірки декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, щорічної за 2020 рік (виправленої), поданої ОСОБА_1 , народним депутатом України».

На виконання положень Закону України від 13 грудня 2022 року № 2825-IX «Про ліквідацію Окружного адміністративного суду міста Києва та утворення Київського міського окружного адміністративного суду» та відповідно до Порядку передачі судових справ, нерозглянутих Окружним адміністративним судом міста Києва, затвердженого наказом Державної судової адміністрації України від 16 вересня 2024 року № 399 справу передано на розгляд до Луганського окружного адміністративного суду.

Ухвалою Луганського окружного адміністративного суду від 25 квітня 2025 року справу прийнято до провадження та продовжено розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).

Рішенням Луганського окружного адміністративного суду від 19 вересня 2025 року позов задоволено частково.

Визнано протиправною та скасовано довідку № 872/21 про результатами проведення повної перевірки декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, щорічної за 2020 рік (виправленої), поданої ОСОБА_1 , народним депутатом України від 07 грудня 2021 року в частині:

- підпункту 2.2 пункту 2 у розділі 3 «Об`єкти нерухомості» декларації пункту 3.1 розділу ІІІ Описова частина щодо визначення розміру недостовірних відомостей у розмірі 530300,00 грн;

- пункту 4 у розділі 8 «Корпоративні права» декларації пункту 3.1 розділу ІІІ Описова частина;

- підпунктів 6.1, 6.2, 6.3 у розділі 11 «Доходи, у тому числі подарунки» декларації пункту 3.1 розділу ІІІ Описова частина в частині визначення недостовірних відомостей на суму 2637,96 грн;

- підпункту 7.2 у розділі 12 «Грошові активи» декларації пункту 3.1 розділу ІІІ Описова частина;

- підпункт 8 у розділі 12.1 «Банківські та інші фінансові установи, у яких відкрито рахунки суб`єкта декларування або членів його сім`ї» декларації пункту 3.1 розділу ІІІ Описова частина щодо не зазначення рахунку в ЗАТ «Мінський транзитний банк», код 100394906 (Республіка Білорусь): BY56МТВК;

- пункт 4.1 розділу IV висновки в частині виявлених недостовірних відомостей у підпункті 2.2 пункту 2, пункту 4, підпунктів 6.1, 6.2, 6.3, підпункті 7.2 пункту 3.1 розділу ІІІ Описова частина та визначення суми 1760637,27 грн.

Зобов`язано Національне агентство з питань запобігання корупції опублікувати на сайті довідку № 872/21 про результатами проведення повної перевірки декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, щорічної за 2020 рік (виправленої), поданої ОСОБА_1 , народним депутатом України від 07 грудня 2021 року, з урахуванням висновків суду у цій справі.

Відмовлено у задоволенні інших позовних вимог.

Не погоджуючись із зазначеним судовим рішенням, відповідачем подано апеляційну скаргу, в якій просив скасувати рішення суду першої інстанції в частині задоволених позовних вимог як таке, що ухвалене з порушенням норм матеріального і процесуального права, та прийняти нове судове рішення, яким відмовити в задоволенні позовних вимог повністю.

Доводи апелянта обґрунтовані тим, що оскаржуване рішення не містить в собі належної правової оцінки позиції Національного агентства, що була наведена у поданих ним процесуальних документах, а також обґрунтування підстав прийняття (врахування) у якості доказу наданого позивачем експертного висновку, який був складений після завершення повної перевірки. Вказано, що саме Національне агентство законодавчо наділене виключною компетенцією здійснення в порядку, визначеному Законом, контролю та перевірки декларацій суб`єктів декларування, відповідно жодний інший орган або установа, в тому числі експертна, не може підміняти собою функції Національного агентства щодо проведення даного заходу фінансового контролю. Наголошено на правомірності висновків відповідача за результатами проведення перевірки. Зазначено, що зобов`язання суду першої інстанції опублікувати довідку з урахуванням висновків суду є протиправним, таким, що виходить за межі судових повноважень, суперечить принципу законності та не може бути виконаним у правовий спосіб.

Виконуючи вимоги процесуального законодавства, колегія суддів ухвалила продовжити строк розгляду апеляційної скарги, згідно з положеннями ст. 309 Кодексу адміністративного судочинства України.

Розгляд справи проведено у порядку письмового провадження на підставі пункту 3 частини 1 статті 311 Кодексу адміністративного судочинства України.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Згідно зі ст. 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Згідно з ч. 1 ст. 308 КАС України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Зазначене узгоджується з позицією, викладеною в п. 13.1 постанови Пленуму Вищого адміністративного суду України «Про судове рішення в адміністративній справі» від 20.05.2013 № 7, відповідно до якого у разі часткового оскарження судового рішення суд апеляційної інстанції в описовій частині свого рішення повинен зазначити, в якій частині рішення суду першої інстанції не оскаржується, і при цьому не має права робити правові висновки щодо неоскарженої частини судового рішення.

Отже, оскільки відповідач у своїй апеляційній скарзі оскаржує судове рішення в частині задоволення позовних вимог, то колегія суддів вважає за необхідне зазначити, що саме в цій частині перевіряється законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції.

У відповідності до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Як вбачається з матеріалів справи та вірно встановлено судом першої інстанції, позивач 07 квітня 2021 року о 14 год 40 хв подав декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, щорічну (виправлену) за 2020 рік як народний депутат України.

Згідно з розділом ІІ «Загальні положення» довідки № 872/21 про результати проведення повної перевірки декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, щорічної за 2020 рік (виправленої), поданої ОСОБА_1 , народним депутатом України від 07 грудня 2021 року (далі - довідка № 872/21), у період з 08 червня 2021 року до 03 грудня 2021 року уповноваженою особою відповідача проведена повна перевірка декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, щорічної за 2020 рік (виправлена), унікальний ідентифікатор документа ba341 fef-5307-486e-a93e-b543df94dl41, поданої позивачем. Строк проведення повної перевірки продовжено з 06 жовтня 2021 року на 60 днів, у зв`язку з неотриманням документів та інформації по суті, необхідних для проведення повної перевірки декларації, на запити Національного агентства, зокрема до суб`єктів господарювання, суб`єкта декларування, державних органів та інших компетентних органів влади іноземних держав.

Відповідно до розділу ІІІ «Описова частина» довідки № 872/21 встановлено наступне.

3.1. Результати повної перевірки декларації щодо з`ясування достовірності задекларованих відомостей.

1. У розділі 2.2 «Інформація про членів сім`ї суб`єкта декларування» декларації.

Суб`єкт декларування зазначив недостовірні відомості у полі «Унікальний номер запису в Єдиному державному демографічному реєстрі» стосовно члена сім`ї (дочки), обравши позначку «Не застосовується».

Разом з тим відповідно до інформації Державної міграційної служби України унікальний номер запису в Єдиному державному демографічному реєстрі члена сім`ї (дочки) - 246.

Таким чином, суб`єкт декларування у розділі 2.2 декларації зазначив недостовірні відомості, чим не дотримав вимоги пункту 1 частини першої статті 46 Закону.

2. У розділі 3 «Об`єкти нерухомості» декларації.

2.1. Суб`єкт декларування зазначив недостовірні відомості про вартість на дату набуття будинку загальною площею 330,4 кв. м, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , що належить йому на праві власності, обравши у відповідному полі позначку «Не застосовується».

Під час перевірки встановлено, що згідно з договором дарування будинку від 28 грудня 2011 року, укладеним суб`єктом декларування та ОСОБА_2 (мати суб`єкта декларування), інвентаризаційна вартість будинку становить 539527,00 грн, а сторони оцінили дар у 540000,00 грн.

Суб`єкт декларування пояснив, що зазначив всю відому йому інформацію про вказаний об`єкт нерухомості, документів, які б містили відомості про вартість зазначеного будинку, на момент заповнення декларації у нього не було, договір дарування будинку втрачено.

2.2. Суб`єкт декларування не зазначив відомостей про земельну ділянку площею 2500 кв. м, кадастровий номер :01:006:1022, на якій розташований житловий будинок, що належить йому на праві власності, відомості про який вказані у розділі 3 декларації.

Відповідно до інформації Державної служби України з питань геодезії, картографії та кадастру зазначена земельна ділянка належить на праві власності ОСОБА_2 (матері суб`єкта декларування).

Суб`єкт декларування пояснив, що земельна ділянка не підлягає декларуванню, оскільки на ній розташований об`єкт нерухомості, що є його зареєстрованим місцем проживання та не використовується суб`єктом декларування.

Зазначені пояснення не враховані з огляду на наступне.

Договір дарування будинку від 28 грудня 2011 року, укладений особисто суб`єктом декларування, містить відомості щодо земельної ділянки площею 2500 кв. м, кадастровий номер :01:006:1022, на якій розташований будинок.

Відповідно до частини першої статті 120 Земельного кодексу України (у редакції, що діяла на момент здійснення суб`єктом декларування правочину) у разі набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду, що перебувають у власності, користуванні іншої особи, припиняється право власності, право користування земельною ділянкою, на якій розташовані ці об`єкти. До особи, яка набула право власності на жилий будинок, будівлю або споруду, розміщені на земельній ділянці, що перебуває у власності іншої особи, переходить право власності на земельну ділянку або і?і? частину, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення.

При цьому документи, що підтверджують набуття права власності на об`єкт нерухомого майна (жилий будинок (крім багатоквартирного), іншу будівлю або споруду), об`єкт незавершеного будівництва, є підставою для державної реєстрації переходу до набувача права власності або користування земельною ділянкою, на якій розміщений такий об`єкт.

Згідно з пунктом 2 частини першої статті 46 Закону у декларації зазначаються відомості про об`єкти нерухомості, що належать суб`єкту декларування та членам його сім`ї на праві приватної власності, включаючи спільну власність, або знаходяться у них в оренді чи на іншому праві користування, незалежно від форми укладення правочину, внаслідок якого набуте таке право.

Отже, відомості про таку земельну ділянку підлягають відображенню у розділі 3 «Об`єкти нерухомості» декларацій.

За інформацією Київського науково-дослідного інституту судових експертиз ринкова вартість земельної ділянки площею 2500 кв. м, кадастровий номер :01:006:1022, станом на 28 грудня 2011 року могла б становити 530300,00 грн.

Недостовірні відомості відрізняються від достовірних на суму 530300,00 грн.

2.3. Суб`єкт декларування не зазначив відомостей про об`єкт нерухомого майна в спортивно-житловому комплексі, розташованому за адресою: Закарпатська область, Половецький район, смт Жденієво, що перебував у нього протягом 2020 року на праві оренди (користування).

Зазначене підтверджується виписками по рахунку суб`єкта декларування № 6332 в AT «Укрбудінвестбанк». Так, суб`єкт декларування протягом звітного року (з березня по вересень 2020 року включно) здійснював щомісячну оплату в розмірі 90000 грн за послуги з тимчасового проживання в об`єкті нерухомого майна в спортивно-житловому комплексі, розташованому за адресою: Закарпатська область, Воловецький район, смт Жденієво, що належить ТОВ «Інвестиційна компанія «Спорт-Тур».

Разом з тим, відомості про об`єкт нерухомого майна, переданий в оренду (користування) суб`єкту декларування (а саме: підставу, дату набуття права, вартість та характеристики майна, зокрема договір оренди), встановити не вдалося, зважаючи на ненадання суб`єктом декларування та власником майна ТОВ «Інвестиційна компанія «Спорт-Тур» пояснень та копій підтвердних документів.

Таким чином, суб`єкт декларування у розділі 3 декларації зазначив недостовірні відомості, які відрізняються від достовірних на суму 530300,00 грн, чим не дотримав вимоги пункту 2 частини першої статті 46 Закону.

3. У розділі 6 «Цінне рухоме майно - транспортні засоби» декларації.

Суб`єкт декларування зазначив недостовірні відомості про легковий автомобіль AUDI А8, 2011 р. в., який належить йому на праві власності, обравши у полі «Ідентифікаційний номер (VIN-код, номер шасі)» позначку «Не застосовується».

Відповідно до інформації Головного сервісного центру МВС ідентифікаційний номер транспортного засобу (VIN) - НОМЕР_1 .

Таким чином, суб`єкт декларування у розділі 6 декларації зазначив недостовірні відомості, чим не дотримав вимоги пункту частини першої статті 46 Закону.

4. У розділі 8 «Корпоративні права» декларації.

Суб`єкт декларування зазначив недостовірні відомості про суму його внеску до статутного капіталу ТОВ «Новини 24 години», вказавши у полі «Вартість у грошовому вираженні» - 41976779,00 грн, що становить 100 % від загального капіталу товариства.

Відповідно до інформації Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань станом на кінець звітного періоду суб`єкт декларування був засновником ТОВ «Новини 24 години», розмір внеску - 40954086,60 грн.

Суб`єкт декларування не скористався правом надати пояснення щодо встановлених розбіжностей.

Недостовірні відомості відрізняються від достовірних на суму 1022692,40 грн.

Таким чином, суб`єкт декларування у розділі 8 декларації зазначив недостовірні відомості, які відрізняються від достовірних на суму 1022692,40 грн, чим не дотримав вимоги пункту частини першої статті 46 Закону.

5. У розділі 9 «Юридичні особи, трасти або інші подібні правові утворення, кінцевим бенефіціарним власником (контролером) яких є суб`єкт декларування або члени його сім`ї» декларації.

Суб`єкт декларування не зазначив відомостей про юридичних осіб, кінцевим бенефіціарним власником (контролером) яких він є, а саме: ТОВ «Інформаційне агентство « 112-Украі?на»; ТОВ «Інформаційне агентство « 112»; ТОВ «Інформаційне агентство «ЗПС», що підтверджується інформацією Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань станом на 31 грудня 2020 року.

Суб`єкт декларування не скористався правом надати пояснення щодо встановлених розбіжностей.

Таким чином, у розділі 9 декларації суб`єкт декларування зазначив недостовірні відомості, чим не дотримав вимоги пункту 5-1 частини першої статті 46 Закону.

6. У розділі 11 «Доходи, у тому числі подарунки» декларації.

6.1. Суб`єкт декларування не зазначив відомостей про свій дохід у вигляді суми нарахованих відсотків на банківському рахунку № НОМЕР_2 у ПАТ «Банк «Кліринговий дім» у розмірі 9,48 євро, що за курсом Національного банку України на дату зарахування коштів на рахунок суб`єкта декларування становить 302,50 грн.

Зазначене підтверджується інформацією, наданою ПАТ «Банк «Кліринговий дім», від 17 вересня 2021 року № 01-01/02/437/БТ.

Недостовірні відомості відрізняються від достовірних на суму 302,50 грн.

6.2. Суб`єкт декларування не зазначив відомостей про свій дохід у вигляді суми нарахованих відсотків на банківському рахунку № НОМЕР_3 у ПАТ «Банк «Кліринговий дім» у розмірі 1927,71 грн.

Зазначене підтверджується інформацією, наданою ПАТ «Банк «Кліринговий дім», від 17 вересня 2021 року №01-01/02/437/БТ. Недостовірні відомості відрізняються від достовірних на суму 1927,71 грн.

6.3. Суб`єкт декларування не зазначив відомостей про свій дохід у вигляді суми нарахованих відсотків на банківському рахунку № НОМЕР_4 у ПАТ «Банк «Кліринговий дім» у розмірі 407,75 грн.

Зазначене підтверджується інформацією, наданою ПАТ «Банк «Кліринговий дім», від 17 вересня 2021 року №01-01/02/437/БТ.

Недостовірні відомості відрізняються від достовірних на суму 407,75 грн.

Таким чином, суб`єкт декларування у розділі 11 декларації зазначив недостовірні відомості, які відрізняються від достовірних на суму 2637,96 грн, чим не дотримав вимоги пункту 7 частини першої статті 46 Закону.

7. У розділі 12 «Грошові активи» декларації.

7.1 Суб`єкт декларування не зазначив відомостей про свої грошові активи у розмірі 31431,54 грн та 4996,47 євро (що за офіційним курсом Національного банку України станом на 31 грудня 2020 року становило 173575,37 грн) у вигляді коштів, розміщених на банківських рахунках в АБ «Кліринговий Дім», водночас вказавши інформацію про інші грошові активи, вартість яких перевищує 50 прожиткових мінімумів, встановлених для працездатних осіб станом на 01 січня 2020 року.

Недостовірні відомості відрізняються від достовірних на суму 205006,91 грн.

7.2. Суб`єкт, декларування не зазначив відомостей про свої грошові активи у вигляді коштів, розміщених на рахунку № НОМЕР_5 в банківській установі «Євробанк» (Кіпр), відповідно до інформації, наданої Службою безпеки України.

Разом з тим під час проведення перевірки розміру таких грошових активів станом на 31 грудня 2020 року не встановлено, зважаючи на ненадання суб`єктом декларування пояснень та копій підтвердних документів з цього факту, а також відмову Центрального банку Кіпру в наданні інформації на запит Національного агентства.

Водночас за інформацією Служби безпеки України на кінець лютого 2021 року залишок коштів суб`єкта декларування на зазначеному рахунку становив 141098,93 євро (що за офіційним курсом Національного банку України на 28 лютого 2021 року становило 4817949,95 грн).

Крім того, суб`єкт декларування зазначив відомості про кошти, розміщені на рахунках у закордонних банках, а саме: ЗАТ «МТБанк» (м. Мінськ, Республіка Білорусь) у розмірі 1024712 євро; ЗАТ «АбсолютБанк» (м. Мінськ, Республіка Білорусь) у розмірі 8796786 євро та 8211225 дол. США.

Під час перевірки зазначені грошові активи не підтверджено, зважаючи на ненадання суб`єктом декларування пояснень та копій підтвердних документів з цього факту, а також відмову Національного банку Республіки Білорусь і ЗАТ «МТБанк» (м. Мінськ, Республіка Білорусь) в наданні інформації на запити Національного агентства.

Таким чином, суб`єкт декларування у розділі 12 декларації зазначив недостовірні відомості, які відрізняються від достовірних на суму 205006,91 грн, чим не дотримав вимоги пункту 8 частини першої статті 46 Закону.

8. У розділі 12.1 «Банківські та інші фінансові установи, у яких відкрито рахунки суб`єкта декларування або членів його сім`ї» декларації.

Суб`єкт декларування не зазначив відомостей про банківські установи, в яких у нього відкриті рахунки.

Зазначене підтверджується інформацією, наданою ПАТ «Банк «Кліринговий дім», AT «Перший український міжнародний банк», а також наданою Службою безпеки України на запит Національного агентства.

Таким чином, суб`єкт декларування у розділі 12.1 декларації зазначив недостовірні відомості, чим не дотримав вимоги пункту 8-1 частини першої статті 46 Закону.

За наявною інформацією при зазначенні відомостей у розділах 1, 2.1., 4, 5, 7, 10, 13-16 декларації суб`єкт декларування дотримав вимог статей 45, 46 Закону.

3.2. Результати повної перевірки декларації щодо з`ясування точності оцінки задекларованих активів.

Точність оцінки задекларованих активів відповідає даним, отриманим з наявних джерел.

3.3. Результати повної перевірки декларації на наявність конфлікту інтересів.

За наявною інформацією ознак порушень вимог статей 23, 25, 26, 36 Закону не встановлено.

3.4. Результати повної перевірки декларації на наявність ознак незаконного збагачення.

Ознак незаконного збагачення не встановлено.

3.5. Результати повної перевірки декларації на наявність ознак необґрунтованості активів.

Ознак незаконного збагачення не встановлено.

Згідно з розділом IV «Висновки» довідки № 872/21 виснувано, що за результатами повної перевірки декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, щорічної за 2020 рік (виправленої), унікальний ідентифікатор документа - ba341fef-5307-486e-a93e-b543df94dl41, поданої ОСОБА_1 , народним депутатом України, встановлено, що суб`єкт декларування при складенні та поданні декларації, вказав недостовірні відомості, чим не дотримав вимог пунктів 1, 2, 3, 5, 5-1, 7, 8, 8-1 частини першої статті 46 Закону; недостовірні відомості, зазначені у декларації, відрізняються від достовірних на суму 1760637,27 грн, що перевищує 500 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, встановлених на дату подання декларації; у діях суб`єкта декларування встановлено ознаки злочину, передбаченого частиною першою статті 366-2 Кримінального кодексу України.

Не погоджуючись з висновками Національного агентства з питань запобігання корупції, викладеними у наведеній довідці, позивач звернувся з даним позовом до суду.

Приймаючи рішення про часткове задоволення позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що частина відомостей та відповідних висновків, які викладені у спірній довідці Національного агентства з питань запобігання корупції не відповідають дійсності, а відтак підлягають визнанню протиправними та скасуванню.

Даючи правову оцінку фактичним обставинам справи, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції з огляду на таке.

Положеннями ч. 2 ст. 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з положеннями ч. 2 ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до частини першої статті 45 Закону України «Про запобігання корупції» (Закон № 1700-VII) особи, зазначені у пункті 1, підпунктах «а» і «в» пункту 2, пункті 5 частини першої статті 3 цього Закону, зобов`язані щорічно до 01 квітня подавати шляхом заповнення на офіційному веб-сайті Національного агентства декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування (далі - декларація), за минулий рік за формою, що визначається Національним агентством.

Статтею 1 Закону № 1700-VII визначено, що члени сім`ї - це особи, які перебувають у шлюбі, а також їхні діти, у тому числі повнолітні, батьки, особи, які перебувають під опікою і піклуванням, інші особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки (крім осіб, взаємні права та обов`язки яких не мають характеру сімейних), у тому числі особи, які спільно проживають, але не перебувають у шлюбі.

Положеннями підпункту «б» пункту 1 частини першої статті 3 Закону № 1700-VII передбачено, що суб`єктами, на яких поширюється дія цього Закону, є особи, особи, уповноважені на виконання функцій держави або місцевого самоврядування: народні депутати України, депутати Верховної Ради Автономної Республіки Крим, депутати місцевих рад, сільські, селищні, міські голови.

Відповідно до підпункту 7-1 частини першої статті 11 Закону № 1700-VIІ до повноважень Національного агентства належить: здійснення в порядку, визначеному цим Законом, контролю та перевірки декларацій суб`єктів декларування, зберігання та оприлюднення таких декларацій, проведення моніторингу способу життя суб`єктів декларування.

За змістом частин першої-четвертої статті 51-1 Закону № 1700-VIІ Національне агентство проводить щодо декларацій, поданих суб`єктами декларування, такі види контролю: 1) щодо своєчасності подання; 2) щодо правильності та повноти заповнення; 3) логічний та арифметичний контроль.

Національне агентство проводить повну перевірку декларацій відповідно до цього Закону.

Порядок проведення передбачених цієї статтею видів контролю, а також повної перевірки декларації визначається Національним агентством.

Проведення контролю та перевірки декларацій, а також рішення, прийняті за їхніми результатами, не перешкоджають проведенню досудового розслідування та судового провадження у порядку, передбаченому Кримінальним процесуальним кодексом України.

Відповідно до статті 51-3 Закону № 1700-VІІ повна перевірка декларації полягає у з`ясуванні достовірності задекларованих відомостей, точності оцінки задекларованих активів, перевірці на наявність конфлікту інтересів та ознак незаконного збагачення чи необґрунтованості активів і може проводитися у період здійснення суб`єктом декларування діяльності, пов`язаної з виконанням функцій держави або місцевого самоврядування, а також протягом трьох років після припинення такої діяльності.

Обов`язковій повній перевірці підлягають декларації службових осіб, які займають відповідальне та особливо відповідальне становище, суб`єктів декларування, які займають посади, пов`язані з високим рівнем корупційних ризиків, перелік яких затверджується Національним агентством.

Обов`язковій повній перевірці також підлягають декларації, подані іншими суб`єктами декларування, у разі виявлення у них невідповідностей за результатами логічного та арифметичного контролю.

Національне агентство проводить повну перевірку декларації, а також самостійно проводить повну перевірку інформації, яка підлягає відображенню в декларації, щодо членів сім`ї суб`єкта декларування у випадках, передбачених частиною сьомою статті 46 цього Закону.

Національне агентство проводить перевірку декларації на підставі інформації, отриманої від фізичних та юридичних осіб, із засобів масової інформації та інших джерел, про можливе відображення у декларації недостовірних відомостей.

Національне агентство визначає порядок відбору декларацій для проведення обов`язкової повної перевірки та черговість такої перевірки на підставі оцінки ризиків, а також порядок автоматизованого розподілу обов`язків з проведення повної перевірки між уповноваженими особами Національного агентства.

Національне агентство за допомогою програмних засобів Єдиного державного реєстру декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, забезпечує ведення черги декларацій, відібраних для проведення їх повної перевірки, та інформує суб`єкта декларування про включення поданої ним декларації до зазначеної черги декларацій.

У разі встановлення за результатами повної перевірки декларації відображення у декларації недостовірних відомостей Національне агентство письмово повідомляє про це керівника відповідного державного органу, органу влади Автономної Республіки Крим, органу місцевого самоврядування, їх апарату, юридичної особи публічного права, в якому працює відповідний суб`єкт декларування, та спеціально уповноважені суб`єкти у сфері протидії корупції.

У разі виявлення за результатами повної перевірки декларації ознак необґрунтованості активів Національним агентством надається можливість суб`єкту декларування протягом десяти робочих днів надати письмове пояснення за таким фактом із відповідними доказами. У разі ненадання суб`єктом декларування у зазначені строки письмових пояснень і доказів чи надання не в повному обсязі Національне агентство інформує про це Національне антикорупційне бюро України та Спеціалізовану антикорупційну прокуратуру.

Відповідно до примітки до статті 51-3 Закону №1700-VІІ під службовими особами, які займають відповідальне та особливо відповідальне становище, в цій статті розуміються, зокрема, народний депутат України, ким на момент проведення перевірки був позивач.

Пункт 1 розділу ІІ Порядку проведення повної перевірки декларації, особи уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, затвердженим наказом Національного агентства з питань запобігання корупції від 29 січня 2021 року № 26/21 (Порядок № 26/21), передбачає, що складовими предмета повної перевірки декларації є: 1) з`ясування достовірності задекларованих відомостей; 2) з`ясування точності оцінки задекларованих активів; 3) перевірка на наявність конфлікту інтересів; 4) перевірка на наявність ознак незаконного збагачення чи необґрунтованості активів.

Підпунктом 1 пункту 2 розділу ІІ Порядку № 26/21 встановлено, що повна перевірка проводиться щодо декларацій, відібраних Національним агентством у порядку черговості на підставі оцінки ризиків, у тому числі з таких підстав, визначених Законом: декларація подана службовою особою, яка займає відповідальне та особливо відповідальне становище, або займає посаду, пов`язану з високим рівнем корупційних ризиків.

Національне агентство під час проведення повної перевірки декларації проводить перевірку всіх відомостей, які зазначені або повинні бути зазначені в декларації відповідно до статті 46 Закону, з урахуванням всіх складових предмета повної перевірки, що визначені в пункті 1 цього розділу (пункт 4 розділу ІІ Порядку № 26/21).

Згідно з пунктом 5 розділу ІІ Порядку № 26/21 повна перевірка декларації передбачає такі дії:

1) аналіз відомостей про об`єкти декларування, які зазначені або повинні бути зазначені в декларації відповідно до статті 46 Закону, та їх порівняння з відомостями з реєстрів, банків даних, інших інформаційно-телекомунікаційних та довідкових систем, у тому числі тих, що містять інформацію з обмеженим доступом, держателем (адміністратором) яких є державні органи, органи місцевого самоврядування, відкритих баз даних, реєстрів іноземних держав, з судових рішень, які набрали законної сили, індивідуально-правових актів, інших джерел, що можуть містити інформацію про об`єкти декларування, які зазначені або повинні бути зазначені в декларації;

2) створення, збирання, одержання, використання та інша обробка документів чи інформації, у тому числі з обмеженим доступом, у тому числі за допомогою автоматизованих засобів, яка є необхідною для повної перевірки декларації, з використанням джерел інформації, визначених у цьому Порядку;

3) звернення у разі необхідності до посадових та службових осіб державних органів, органів влади Автономної Республіки Крим, органів місцевого самоврядування, суб`єктів господарювання незалежно від форми власності та їх посадових осіб, громадян та їх об`єднань для отримання письмових пояснень, їх розгляд і врахування з урахуванням іншої отриманої інформації під час проведення повної перевірки декларації відповідно до цього Порядку;

4) звернення у разі необхідності до суб`єкта декларування для отримання пояснень та копій підтвердних документів, їх розгляд і врахування з урахуванням іншої отриманої інформації під час проведення повної перевірки декларації відповідно до цього Порядку.

Пунктом 6 розділу ІІ Порядку №26/21 визначено, що під час повної перевірки декларації Національне агентство використовує такі джерела інформації:

1) відомості, отримані з інформаційно-телекомунікаційних і довідкових систем, реєстрів, банків даних, у тому числі тих, що містять інформацію з обмеженим доступом, держателем (адміністратором) яких є державні органи або органи місцевого самоврядування, а також відомості з реєстрів, відкритих баз даних, реєстрів іноземних держав, судових рішень, які набрали законної сили, індивідуально-правових актів, інших джерел, що можуть містити інформацію, яка має відображатись у декларації;

2) документи та/або інформація, надані суб`єктом декларування, стосовно якого проводиться перевірка, з власної ініціативи чи за запитом Національного агентства щодо документального підтвердження або пояснення зазначених у декларації відомостей, а також законності джерел отриманих доходів;

3) документи та/або інформація, у тому числі з обмеженим доступом, що надходять (отримані) від державних органів, органів місцевого самоврядування, нотаріусів, суб`єктів господарювання незалежно від форми власності та їх посадових осіб, спеціалістів, експертів, громадян та їх об`єднань, а також від державних та інших компетентних органів влади іноземних держав;

4) відомості із засобів масової інформації, мережі Інтернет, інших джерел інформації, які стосуються конкретного суб`єкта декларування та/або членів його сім`ї та містять фактичні дані, що можуть бути перевірені;

5) всі наявні в Національному агентстві відомості, у тому числі:

- отримані Національним агентством під час здійснення попередніх перевірок декларацій, поданих суб`єктом декларування та/або членами його сім`ї, іншими особами;

- зібрані під час здійснення контролю декларацій за допомогою засобів програмного забезпечення інформаційно-телекомунікаційної системи проведення логічного та арифметичного контролю декларацій, моніторингу способу життя суб`єкта декларування;

- зібрані в результаті розгляду повідомлень викривачів, інших суб`єктів звернення;

- отримані під час реалізації повноважень щодо моніторингу та контролю за виконанням актів законодавства з питань етичної поведінки, запобігання та врегулювання конфлікту інтересів у діяльності осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, та прирівняних до них осіб, а також контролю за дотриманням вказаними особами обмежень щодо запобігання корупції;

6) інформація та/або документи, отримані від правоохоронних органів, у тому числі з матеріалів кримінальних проваджень, дозвіл на використання яких та посилання у документах Національного агентства на які наданий слідчим, детективом або прокурором відповідно до вимог Кримінального процесуального кодексу України.

Відповідно до пункту 9 розділу ІІ Порядку № 26/21 з метою здійснення повної перевірки декларації уповноважена особа Національного агентства має право направляти запити про надання документів чи інформації, у тому числі з обмеженим доступом, до державних органів, органів влади Автономної Республіки Крим, органів місцевого самоврядування, нотаріусів, суб`єктів господарювання незалежно від форми власності та їх посадових осіб, спеціалістів, експертів, громадян та їх об`єднань. Зазначені суб`єкти зобов`язані надати запитувані Національним агентством документи (копії документів) чи інформацію упродовж 10 робочих днів з дня одержання запиту.

Під час здійснення повної перевірки уповноважена особа Національного агентства має право вимагати та одержувати документи (копії документів) та інформацію щодо відомостей, які зазначені або повинні бути зазначені суб`єктом декларування у відповідних розділах декларації відповідно до Закону та необхідні для проведення повної перевірки декларації, у тому числі для з`ясування дотримання суб`єктом декларування вимог статей 23, 25, 26, 36 Закону, а також перевірки на незаконне збагачення чи необґрунтованість активів.

Згідно з пунктом 10 розділу ІІ Порядку № 26/21 інформацію, що містить банківську таємницю та необхідна для повної перевірки, уповноважена особа отримує в порядку, визначеному законодавством.

Пунктом 17 розділу ІІ Порядку № 26/21 визначено, що у разі виявлення Національним агентством під час проведення повної перевірки декларації можливих недостовірних відомостей у декларації, неточної оцінки задекларованих активів, порушення вимог статей 23, 25, 26, 36 Закону, ознак незаконного збагачення чи необґрунтованості активів, уповноважена особа направляє відповідному суб`єкту декларування запит з пропозицією надати письмові пояснення та/або копії підтвердних документів відповідно до Закону. Такий запит направляється суб`єкту декларування за допомогою програмних засобів Єдиного державного реєстру декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування (далі - Реєстр), чи електронного зв`язку або на поштову адресу у строк не пізніше 15 робочих днів до дня завершення основного або продовженого строку проведення повної перевірки.

Суб`єкт декларування має право надати або надіслати за допомогою програмних засобів Реєстру чи електронного зв`язку пояснення, копії документів не пізніше ніж на 10 робочий день з дня отримання відповідного запиту Національного агентства.

Надані суб`єктом декларування письмові пояснення, копії підтвердних документів є обов`язковими до розгляду Національним агентством під час проведення повної перевірки декларації.

У разі ненадання суб`єктом декларування письмових пояснень, копій підтвердних документів Національне агентство проводить повну перевірку на підставі наявних відомостей.

Надання суб`єктом декларування пояснень, копій підтвердних документів, іншої інформації після завершення строку повної перевірки не є підставою для проведення повторної повної перевірки декларації.

Відповідно до пункту 18 розділу ІІ Порядку № 26/21 днем початку строку проведення повної перевірки декларації вважається наступний робочий день за днем автоматизованого розподілу обов`язку щодо її проведення на уповноважену особу.

Повна перевірка повинна бути завершена у строк не більше ніж 120 календарних днів з дня початку строку перевірки.

За наявності підстав, визначених в цьому Порядку, керівник структурного підрозділу за погодженням із заступником Голови Національного агентства може продовжити строк проведення повної перевірки на підставі обґрунтованої доповідної записки уповноваженої особи, яка здійснює повну перевірку декларації, на загальний сукупний строк не більше ніж 60 календарних днів.

У разі продовження строку повної перевірки його перебіг розпочинається наступного календарного дня після спливу строку.

Відповідно до пункту 1 розділу ІІІ Порядку № 26/21 за результатами проведення повної перевірки декларації, у тому числі повторної, уповноважена особа складає та підписує довідку про результати проведення повної перевірки декларації у двох примірниках, один з яких після погодження відповідно до пункту 3 цього розділу надсилається суб`єкту декларування.

Довідка складається та підписується не пізніше ніж на 10 робочий день з дня закінчення основного або продовженого строку повної перевірки.

Довідка може бути складена і підписана до закінчення основного або продовженого строку повної перевірки.

Згідно з пунктом 3 розділу ІІІ Порядку № 26/21 уповноважена особа не пізніше наступного робочого дня після складення та підписання довідки подає її для погодження безпосередньому керівнику.

Безпосередній керівник повинен упродовж 5 робочих днів з дня отримання довідки погодити її або повернути з мотивованим обґрунтуванням відмови в її погодженні.

Відповідно до пункту 10 розділу ІІІ Порядку № 26/21 на офіційному вебсайті Національного агентства оприлюднюється довідка про результати проведення повної перевірки, у тому числі повторної, упродовж 10 робочих днів з дня її погодження, а також інформація про те, чи було направлено обґрунтований висновок щодо виявлення ознак корупційного або пов`язаного з корупцією правопорушення, інші вжиті заходи реагування, крім конфіденційної інформації про фізичну особу та з дотриманням вимог статті 52-1 Закону. У разі внесення виправлень у довідку відповідний акт оприлюднюється на офіційному вебсайті Національного агентства упродовж 10 робочих днів з дня його затвердження.

Відповідно до статті 62 Закону України «Про банки та банківську діяльність» інформація щодо юридичних та фізичних осіб, що становить банківську таємницю, розкривається банками: органам прокуратури України, Служби безпеки України, Державному бюро розслідувань, органам Національної поліції України, Національному антикорупційному бюро України, Бюро економічної безпеки України, Національному агентству з питань запобігання корупції, Національному агентству України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, - на їхні запити щодо банківських рахунків клієнтів та операцій, проведених на користь чи за дорученням клієнта, у тому числі операцій без відкриття рахунків, а саме відомості на конкретно визначену дату або за конкретний проміжок часу та стосовно конкретної юридичної або фізичної особи, фізичної особи-підприємця про: наявність рахунків, номери рахунків, інформацію про унікальні ідентифікатори та/або номери емісійних платіжних інструментів, залишок коштів на рахунках, операції списання з рахунків та/або зарахування на рахунки, призначення платежу, ідентифікаційні дані контрагента (для фізичних осіб - прізвище, ім`я та по батькові, ідентифікаційний номер платника податку; для юридичних осіб - повне найменування, ідентифікаційний код у Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань), номер рахунку контрагента, інформацію про унікальні ідентифікатори та/або номери емісійних платіжних інструментів контрагента, єдиний ідентифікатор Національного банку України (код ID НБУ) надавача платіжних послуг контрагента, найменування надавача платіжних послуг контрагента.

За положеннями частини першої статті 13 Закону № 1700-VII уповноважені особи НАЗК мають право вимагати необхідні документи та іншу інформацію, у тому числі з обмеженим доступом, у зв`язку з реалізацією своїх повноважень; отримувати в межах своєї компетенції письмові пояснення від посадових осіб та службових осіб державних органів, органів Автономної Республіки Крим, органів місцевого самоврядування, суб`єктів господарювання незалежно від форми власності та їх посадових осіб, громадян та їх об`єднань.

Так, в спірній довідці № 872/21 від 07.12.2021 вказано такі недостовірні відомості та розбіжності у декларації:

- позивач в полі «Податковий номер» дочки зазначив «Не застосовується»;

- позивач зазначив недостовірні відомості про вартість на дату набуття будинку загальною площею 330,4 кв. м, розташованого за адресою: АДРЕСА_1, Пустомитівський район, Львівська область, зазначивши у відповідному полі позначку «Не застосовується»;

- позивач не зазначив відомостей про земельну ділянку площею 2500 кв. м, кадастровий номер :01:006:1022, на якій розташований житловий будинок, що належить йому на праві власності;

- позивач не зазначив відомостей про об`єкт нерухомого майна в спортивно-житловому комплексі, розташованому за адресою: Закарпатська область, Половецький район, смт Жденієво, що перебував у нього з березня по вересень 2020 року включно на праві оренди (користування);

- позивач зазначив недостовірні відомості про легковий автомобіль AUDI А8, 2011 р. в., який належить йому на праві власності, обравши у полі «Ідентифікаційний номер (VIN-код, номер шасі)» «Не застосовується»;

- позивач зазначив недостовірні відомості про суму його внеску до статутного капіталу ТОВ «Новини 24 години», вказавши у полі «Вартість у грошовому вираженні» - 41976779 грн, що становить 100 % від загального капіталу товариства, що відрізняються від достовірних на суму 1022692,40 грн;

- позивач не зазначив відомостей про юридичних осіб, кінцевим бенефіціарним власником (контролером) яких він є, а саме: ТОВ «Інформаційне агентство « 112-Україна»; ТОВ «Інформаційне агентство « 112»; ТОВ «Інформаційне агентство «ЗПС», станом на 31 грудня 2020 року;

- позивач не зазначив відомостей про свій дохід у вигляді суми нарахованих відсотків на банківському рахунку № НОМЕР_2 у ПАТ «Банк «Кліринговий дім» у розмірі 9,48 євро, що становить 302,50 грн; на банківському рахунку № НОМЕР_3 у ПАТ «Банк «Кліринговий дім» у розмірі 1927,71 грн; на банківському рахунку № НОМЕР_4 у ПАТ «Банк «Кліринговий дім» у розмірі 407,75 грн;

- позивач не зазначив відомостей про свої грошові активи у розмірі 31431,54 грн та 4996,47 євро у вигляді коштів, розміщених на банківських рахунках в АБ «Кліринговий Дім», тобто недостовірні відомості відрізняються від достовірних на суму 205006,91 грн;

- позивач не зазначив відомостей про свої грошові активи у вигляді коштів, розміщених на рахунку № НОМЕР_5 в банківській установі «Євробанк» (Кіпр);

- позивач зазначив відомості про кошти, розміщені на рахунках у закордонних банках, а саме: ЗАТ «МТБанк» (м. Мінськ, Республіка Білорусь) у розмірі 1024712,00 євро; ЗАТ «АбсолютБанк» (м. Мінськ, Республіка Білорусь) у розмірі 8796786,00 євро та 8211225,00 дол. США, які під час перевірки не підтверджено;

- суб`єкт декларування не зазначив відомостей про банківські установи, в яких у нього відкриті рахунки.

Щодо відомостей вказаних у розділі 3 «Об`єкти нерухомості» Декларації, то відповідно до підпункту «а» пункту 2 частини першої статті 46 Закону № 1700-VII у декларації зазначаються відомості про: об`єкти нерухомості, що належать суб`єкту декларування та членам його сім`ї на праві приватної власності, включаючи спільну власність, або знаходяться у них в оренді чи на іншому праві користування, незалежно від форми укладення правочину, внаслідок якого набуте таке право. Такі відомості включають: дані щодо виду, характеристики майна, місцезнаходження, дату набуття майна у власність, оренду або інше право користування, вартість майна на дату набуття його у власність, володіння або користування.

Зазначаючи відомості про вартість на дату набуття будинку загальною площею 330,4 кв. м, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , що належить позивачу на праві власності, позивач обрав у відповідному полі позначку «Не відомо».

Водночас за договором дарування будинку від 28 грудня 2011 року, укладеного між суб`єктом декларування і ОСОБА_2 (мати суб`єкта декларування), інвентаризаційна вартість будинку становить 539527,00 грн, а сторони оцінили дар у 540000,00 грн, що не заперечується сторонами.

Отже, позивач набуваючи права власності на вказаний будинок був обізнаний про його вартість.

Позивач не зазначив відомостей про земельну ділянку площею 2500 кв. м, кадастровий номер :01:006:1022, на якій розташований житловий будинок, що належить йому на праві власності, відомості про який зазначені у розділі 3 Декларації.

Матеріалами справи підтверджено, що зазначена земельна ділянка належить на праві власності ОСОБА_2 , що не заперечується позивачем.

Крім того, відповідно до відомостей Публічної кадастрової карти (https://kadastrova-karta.com/dilyanka/:01:006:1022) наявна інформація щодо характеристик зазначеної земельної ділянки.

Відповідно до частини першої статті 120 Земельного кодексу України (у редакції, що діяла на момент здійснення позивачем правочину) у разі набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду, що перебувають у власності, користуванні іншої особи, припиняється право власності, право користування земельною ділянкою, на якій розташовані ці об`єкти. До особи, яка набула право власності на жилий будинок, будівлю або споруду, розміщені на земельній ділянці, що перебуває у власності іншої особи, переходить право власності на земельну ділянку або її частину, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення.

Згідно з частиною другою статті 120 Земельного кодексу України (у редакції, що діяла на момент здійснення позивачем правочину) якщо жилий будинок, будівля або споруда розміщені на земельній ділянці, що перебуває у користуванні, то в разі набуття права власності на ці об`єкти до набувача переходить право користування земельною ділянкою, на якій вони розміщені, на тих самих умовах і в тому ж обсязі, що були у попереднього землекористувача.

Подібна за змістом норма викладена у даній статті станом на момент подачі Декларації.

Статтею 377 Цивільного кодексу України (у редакції, що діяла на момент здійснення позивачем правочину) визначено, що особи, яка набула право власності на житловий будинок (крім багатоквартирного), будівлю або споруду, переходить право власності, право користування на земельну ділянку, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення в обсязі та на умовах, встановлених для попереднього землевласника (землекористувача).

Розмір і кадастровий номер земельної ділянки, право на яку переходить у зв`язку з переходом права власності на житловий будинок, будівлю або споруду, є істотними умовами договору, який передбачає набуття права власності на ці об`єкти (крім багатоквартирних будинків).

Подібна за змістом редакція була на момент подачі позивачем Декларації.

Отже, у разі набуття права власності на житловий будинок, особа має беззаперечне право на користування земельною ділянкою, на якій він розміщений.

Враховуючи зміст викладених правових норм, з метою виконання положень статті 46 Закону № 1700-VII позивач повинен був вказати земельну ділянку у розділі 3 Декларації, що ним зроблено не було.

Разом з тим, відповідачем вказано на недостовірні відомості у Декларації, які відрізняються на суму 530300,00 грн, посилаючись на лист Київського науково-дослідницького інституту судових експертиз від 21 вересня 2021 року № 13197-21 про те, що ймовірна вартість земельної ділянки з кадастровим номером :01:006:1022, загальною площею 0,25 га (цільове призначення - для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), що розташована у с. Сокольники, Пустомитівського району, Львівської області, станом на 28 грудня 2011 року могла становити - 530300,00 грн, а станом на 31 грудня 2020 року - 770550,00 грн.

Водночас вартість нерухомого майна (житлового будинку та земельної ділянки) визначається на підставі звіту про оцінку такого майна, який включає збір, аналіз інформації про об`єкт та застосування методів оцінки, а тому враховуючи положення статті 46 Закону № 1700-VII, зазначення вартості нерухомого майна у цьому випадку необхідно з відомостей вказаних в договорі дарування та Державного акта на земельну ділянку.

Посилання відповідача на зазначений лист від 21 вересня 2021 року № 13197-21, правомірно відхилено судом першої інстанції, позаяк визначення вартості земельної ділянки відповідачем здійснене на основі припущення.

Натомість рішення суб`єкта владних повноважень повинно бути обґрунтованим та не складатися на підставі припущень, а ґрунтуватись на відповідних документально підтверджених відомостях та доказах.

Щодо відомостей, зазначених у розділі 8 «Корпоративні права» Декларації, то згідно зі статтею 167 Господарського кодексу України корпоративні права - це права особи, частка якої визначається у статутному капіталі (майні) господарської організації, що включають правомочності на участь цієї особи в управлінні господарською організацією, отримання певної частки прибутку (дивідендів) даної організації та активів у разі ліквідації останньої відповідно до закону, а також інші правомочності, передбачені законом та статутними документами.

Володіння корпоративними правами не вважається підприємництвом. Законом можуть бути встановлені обмеження певним особам щодо володіння корпоративними правами та/або їх здійснення.

Під корпоративними відносинами маються на увазі відносини, що виникають, змінюються та припиняються щодо корпоративних прав.

Відповідно до пункту 5 частини першої статті 46 Закону №1700-VII у декларації зазначаються відомості про: інші корпоративні права, що належать суб`єкту декларування або членам його сім`ї, із зазначенням найменування кожного суб`єкта господарювання, його організаційно-правової форми, коду Єдиного державного реєстру підприємств і організацій України, частки у статутному (складеному) капіталі товариства, підприємства, організації у грошовому та відсотковому вираженні.

Позивач зазначив відомості про суму його внеску до статутного капіталу ТОВ «Новини 24 години», вказавши у полі «Вартість у грошовому вираженні» - 41976779,00 грн, що становить 100 % від загального капіталу товариства.

Відповідно до інформації Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань станом на кінець звітного періоду суб`єкт декларування був засновником ТОВ «Новини 24 години», розмір внеску - 40954087,00 грн.

Тобто, відомості відрізняються від достовірних на суму 1022692,00 грн.

У пункті 113 роз`яснень Національного агентства з питань запобігання корупції від 03 лютого 2021 року «щодо застосування окремих положень Закону України «Про запобігання корупції» стосовно заходів фінансового контролю (подання декларацій та повідомлень про суттєві зміни в майновому стані)» зазначено: вартість корпоративних прав відображається у декларації у відсотковому та грошовому вираженні. У грошовому вираженні вартість зазначається станом на дату набуття прав або, якщо проводилася грошова оцінка таких прав і результати оцінки відомі суб`єкту декларування, відповідно до результатів такої оцінки.

На досліджені перебувала копія договору купівлі-продажу частки від 03 жовтня 2018 року, укладеного між АТ «МВ Інвестмент АГ» і ОСОБА_1 .

В результаті дослідження документів установлено, що позивачем корпоративні права придбано 12 жовтня 2018 року, при цьому в Декларації позивач також вказав дату набуття - 12 жовтня 2018 року.

Позивачем вартість визначалась станом на 12 жовтня 2018 року та становить 41976778,50 грн (1500000,00 дол. США х 27,984519), що відповідає положенням законодавства і роз`ясненням НАЗК. Вказаний курс підтверджується офіційним валютним курсом Національного банку України на 12 жовтня 2018 року.

В матеріалах справи наявний висновок експертів № 512/24 за результатами проведення судової комісійної економічної експертизи від 20 серпня 2024 року, яка підтвердила наведені висновки, та не спростовано відповідачем.

Водночас, відповідач, визначаючи вартість корпоративних прав, керувався виключно відомостями Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань.

На переконання суду позивачем вказано правильну вартість, а тому останній не зобов`язаний нести відповідальність за відомості, зазначені в державному реєстрі, адже позивачем виконано вимоги пункту 5 частини першої статті 46 Закону № 1700-VII.

В частині тверджень апелянта про неналежність такого доказу як висновок експертів № 512/24 за результатами проведення судової комісійної економічної експертизи від 20 серпня 2024 року, колегія суддів зазначає, що апелянтом належно не обґрунтовано підстави неврахування такого, або невідповідність конкретних відомостей, на яких він ґрунтувався, а тому наведені доводи апеляційної скарги критично оцінюються колегією суддів.

Крім того, предметом висновку експерта було дослідження обставин, які входять до предмета доказування та встановлення яких потребує наявних у експерта спеціальних знань і тому він є належним і допустимим доказом відповідно до вимог КАС України.

Щодо відомостей вказаних у розділі 12.1 «Банківські та інші фінансові установи, у яких відкрито рахунки суб`єкта декларування або членів його сім`ї» Декларації, то відповідно до пункту 8-1 частини першої статті 46 Закону №1700-VII у декларації зазначаються відомості про: банківські та інші фінансові установи, у тому числі за кордоном, у яких у суб`єкта декларування або членів його сім`ї відкриті рахунки (незалежно від типу рахунку, а також рахунки, відкриті третіми особами на ім`я суб`єкта декларування або членів його сім`ї) або зберігаються кошти, інше майно. Такі відомості включають дані про тип та номер рахунку, дані про банківську або іншу фінансову установу, осіб, які мають право розпоряджатися таким рахунком або мають доступ до індивідуального банківського сейфа, осіб, які відкрили рахунок на ім`я суб`єкта декларування або членів його сім`ї.

Посилання відповідача про не зазначення позивачем у Декларації відомостей про рахунок в ЗАТ «Мінський транзитний банк» (Республіка Білорусь) № BY56МТВК є необгрунтованими, адже такі відомості зазначені позивачем.

Таким чином, підтверджується зазначення ОСОБА_1 у розділі 12-1 декларації недостовірних відомостей, які відрізняються від достовірних в частині наведених рахунків банківських установ, окрім рахунку в ЗАТ «Мінський транзитний банк» № BY56МТВК, чим не дотримано вимоги пункту 8-1 частини першої статті 46 Закону № 1700-VII.

В контексті викладеного, колегія суддів погоджується з тим, що в межах спірних правовідносин наявні правові підстави для визнання протиправною та скасування довідки № 872/21 про результатами проведення повної перевірки декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, щорічної за 2020 рік (виправленої), поданої ОСОБА_1 , народним депутатом України від 07 грудня 2021 року в частині:

- підпункту 2.2 пункту 2 у розділі 3 «Об`єкти нерухомості» декларації пункту 3.1 розділу ІІІ Описова частина щодо визначення розміру недостовірних відомостей у розмірі 530300,00 грн;

- пункту 4 у розділі 8 «Корпоративні права» декларації пункту 3.1 розділу ІІІ Описова частина;

- підпунктів 6.1, 6.2, 6.3 у розділі 11 «Доходи, у тому числі подарунки» декларації пункту 3.1 розділу ІІІ Описова частина в частині визначення недостовірних відомостей на суму 2637,96 грн;

- підпункту 7.2 у розділі 12 «Грошові активи» декларації пункту 3.1 розділу ІІІ Описова частина;

- підпункт 8 у розділі 12.1 «Банківські та інші фінансові установи, у яких відкрито рахунки суб`єкта декларування або членів його сім`ї» декларації пункту 3.1 розділу ІІІ Описова частина щодо не зазначення рахунку в ЗАТ «Мінський транзитний банк» (Республіка Білорусь) № BY56МТВК;

- пункт 4.1 розділу IV. Висновки в частині виявлених недостовірних відомостей у підпункті 2.2 пункту 2, пункту 4, підпунктів 6.1, 6.2, 6.3, підпункті 7.2 пункту 3.1 розділу ІІІ Описова частина та визначення суми 1760637,27 грн.

Не погоджуючись із рішенням суду, відповідач, зокрема посилається на те, що довідка має бути опублікована на офіційному вебсайті НАЗК відповідно до вимог п. 10 розділу ІІІ Порядку №26/21.

Поряд з цим, позивачем у відзиві на апеляційну скаргу доречно зауважено, що обов`язок Національного агентства з питань запобігання корупції щодо публікації відповідних довідок має корелюватись із відображенням у відповідній довідці достовірної, законної та обґрунтованої інформації.

Верховним Судом сформована правова позиція, викладена у постанові Верховного Суду від 23 березня 2023 року у справі № 160/4098/22 та підтримана Верховним Судом у постановах від 06 квітня 2023 року у справі № 640/29515/21, від 15 червня 2023 року у справі № 240/24844/21, від 26 вересня 2023 року у справі № 460/238/22, від 07 березня 2024 року у справі №520/11493/21, відносно того, чи є довідка Національного агентства з питань запобігання корупції, складена за результатами здійснення повної перевірки декларації, рішенням суб`єкта владних повноважень, яке може бути предметом судового контролю у суді адміністративної юрисдикції.

У вказаних справах Верховний Суд дійшов висновку, що довідка про результати проведення повної перевірки декларації є рішенням (актом індивідуальної дії) суб`єкта владних повноважень, у розумінні пункту 19 частини першої статті 4 КАС України, оскільки цю довідку видано Національним агентством з питань запобігання корупції на виконання владних управлінських функцій, вона містить владний (обов`язковий) припис щодо конкретної особи (суб`єкта декларування), має строк та її дія вичерпується виконанням.

При цьому, Верховний Суд зазначив, що довідка про результати проведення повної перевірки декларації безпосередньо породжує правові наслідки для суб`єкта декларування у вигляді виникнення обов`язку, який відповідно до вимог абзацу другого частини четвертої статті 45 Закону № 1700-VII та пункту 11 розділу III Порядку № 26/21 полягає у поданні відповідної декларації з достовірними відомостями у встановлений такою довідкою строк.

Отже, суд першої інстанції цілком обґрунтовано зобов`язав відповідача опублікувати Довідку з урахуванням висновків суду у справі.

За вказаних обставин, судова колегія погоджується з тим, що виходячи з меж заявлених позовних вимог, аналізу положень законодавства України, доказів, наявних в матеріалах справи, позовні вимоги є такими, що підлягають до часткового задоволення, про що вірно вказано судом першої інстанції в оскаржуваному рішенні.

Належних обґрунтувань неправильного застосування норм матеріального права чи порушень норм процесуального права апеляційна скарга відповідача не містить.

Доказів, які б відповідали вимогам ст.ст. 73 - 76 КАС України, та спростовували зазначені вище мотиви або підтверджували відсутність підстав для часткового задоволення позову апелянтом до суду апеляційної інстанції не надано.

Інші доводи апеляційної скарги не заслуговують на увагу, оскільки не спростовують висновки суду першої інстанцій.

Згідно з п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень, обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення.

Згідно з практикою Європейського суду з прав людини, очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах.

Щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд, що і вчинено судом у даній справі.

Таким чином, враховуючи вищенаведене у сукупності, беручи до уваги при цьому кожен аргумент, викладений учасниками справи, рішення суду першої інстанції у цій справі є законним та обґрунтованим і не підлягає скасуванню, оскільки суд, у відповідності з нормами матеріального права та при дотриманні норм процесуального права ухвалив рішення повно і всебічно з`ясувавши обставини справи.

Керуючись ст.ст. 242, 308, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України,

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу Національного агентства з питань запобігання корупції на рішення Луганського окружного адміністративного суду від 19 вересня 2025 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Національного агентства з питань запобігання корупції про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії - залишити без задоволення.

Рішення Луганського окружного адміністративного суду від 19 вересня 2025 року - залишити без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена протягом тридцяти днів шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Суддя-доповідач: В. В. Кузьменко

Судді: О. М. Ганечко

Я. М. Василенко