Справа № 280/3284/25
Суддя: Садовий Ігор Вікторович
Дата ухвалення: 2026-01-16 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЗАПОРІЗЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

ПРО ВСТАНОВЛЕННЯ СУДОВОГО КОНТРОЛЮ

16 січня 2026 рокуСправа № 280/3284/25 м. Запоріжжя

Суддя Запорізького окружного адміністративного суду Садовий Ігор Вікторович, розглянувши заяву представника позивача про встановлення судового контролю за виконанням рішення суду по справі

за позовною заявою ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; ідентифікаційний номер НОМЕР_1 )

до Головного управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Запорізькій області (вул. Фортечна, буд. 65, м. Запоріжжя, 69002; )

про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язати вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

В провадженні Запорізького окружного адміністративного суду перебувала адміністративна справа №280/3284/25 за позовом ОСОБА_1 (далі також позивач) до Головного управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Запорізькій області (далі також відповідач) про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язати вчинити певні дії.

Рішенням Запорізького окружного адміністративного суду від 25.06.2025 по справі №280/3284/25 позовні вимоги ОСОБА_1 задоволено частково, а саме:

- визнано протиправними дії Головного управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Запорізькій області щодо не нарахування та не виплати у повному обсязі ОСОБА_1 індексації грошового забезпечення за період з 01.01.2016 по 28.02.2018 включно із застосуванням січня 2008 року, як місяця, за яким здійснюється обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації грошового забезпечення (базового місяця);

- зобов`язано Головне управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Запорізькій області нарахувати та виплатити ОСОБА_1 індексацію грошового забезпечення за період з 01.01.2016 по 28.02.2018 включно із застосуванням січня 2008 року, як місяця, за яким здійснюється обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації грошового забезпечення (базового місяця), з урахуванням раніше виплачених сум та із одночасною компенсацією сум податку з доходів фізичних осіб відповідно до пункту 2 Порядку виплати щомісячної грошової компенсації сум податку з доходів фізичних осіб, що утримуються з грошового забезпечення, грошових винагород та інших виплат, одержаних військовослужбовцями, поліцейськими та особами рядового і начальницького складу, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 44 від 15.01.2004.

У задоволенні іншої частини позовних вимог - відмовлено.

Постановою Третього апеляційного адміністративного суду від 05.12.2025 апеляційні скарги ОСОБА_1 та Головного управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Запорізькій області на рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 25.06.2025 в адміністративній справі №280/3284/25, - залишені без задоволення, а рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 25.06.2025 в адміністративній справі №280/3284/25, - залишено без змін.

Відтак, рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 25.06.2025 по справі №280/3284/25 набрало законної сили 05.12.2025.

12.01.2026 (вх.№1898) до суду через підсистему «Електронний суд» надійшла заява представника позивача про встановлення судового контролю за виконанням рішення суду по справі №280/3284/25, шляхом зобов`язання відповідача подати у строк, встановлений судом звіт про виконання рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 25.06.2025 по справі №280/3284/25 шляхом надання доказів компенсування ОСОБА_1 сум податку з доходів фізичних осіб, що утримані з індексації грошового забезпечення, нарахованої та виплаченої на його виконання. В обґрунтування заяви, зокрема, зазначено, що відповідачем на виконання рішення по справі №280/3284/25 було нараховано позивачу 81126,59 грн заборгованості з грошового забезпечення. При цьому, з нарахованих сум позивачу фактично сплачено заборгованості з індексації у розмірі 62467,47грн. Водночас, відповідач утримав податок на доходи фізичних осіб у розмірі 14602,79 грн та військовий збір у розмірі 4 056,33грн. Однак, незважаючи на те, що судовим рішенням у тому числі зобов`язано відповідача компенсувати податок на доходи фізичних осіб одночасно з нарахуванням та виплатою індексації грошового забезпечення, ані довідка щодо нарахувань індексації, ані платіжні документи не містять доказів того, що відповідач утримуючи з позивача податок на доходи фізичних осіб, здійснив його одночасну компенсацію. Отже рішення по справі №280/3284/25 виконано не у повному обсязі, чим обумовлено процедуру судового контролю.

Ухвалою суду від 13.01.2026 заяву представника позивача про встановлення судового контролю за виконанням рішення по справі №280/3284/25 призначено до судового розгляду в порядку письмового провадження. Крім того, вказаною ухвалою запропоновано Головному управлінню Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Запорізькій області у строк до 20.01.2026 висловити свою позицію з питань, викладених у заяві про встановлення судового контролю за виконанням судового рішення, подавши письмові пояснення до Запорізького окружного адміністративного суду.

Позиція Головного управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Запорізькій області викладена у письмових поясненнях (вх.№2357 від 14.01.2026 та вх.№2580 від 15.01.2026). Зокрема зазначено, що на виконання рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 25.06.2025 по справі № 280/3284/25 Головним управлінням Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Запорізькій області 10.12.2025 добровільно виплачено ОСОБА_1 індексацію грошового забезпечення у повному обсязі. Відповідно до вказаного судового рішення індексація грошового забезпечення позивача склала 81 126,59грн, у тому числі 14 602,79грн - податок на доходи фізичних осіб та 4 056,33грн - військовий збір. Зауважено, що механізм виконання рішень про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів або боржників, прийнятих судами, а також іншими державними органами (посадовими особами), які відповідно до закону мають право приймати такі рішення, встановлено Порядком виконання рішень про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів або боржників, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 03.08.2011 №845 (далі - Порядок № 845). Водночас, законодавством не встановлено будь-яких особливостей або спеціального порядку сплати ПДФО, військового збору та соціального внеску у випадку, якщо заробітна плата або інші виплати, пов`язані з трудовими правовідносинами, стягуються з роботодавця у примусовому порядку під час виконання судового рішення, ухваленого на користь працівника. Державна податкова служба України керуючись статтею 191 Податкового кодексу України, розглянувши лист Міністерства внутрішніх справ України від 09.05.2024 № 7422/04/15-2024 (вх. ДПС № 51333/5 від 09.05.2024) щодо порядку оподаткування виплат поліцейським та особам рядового і начальницького складу Державної служби України з надзвичайних ситуацій за рішеннями суду після звільнення зі служби та в межах компетенції повідомила, що виплати за рішенням суду звільненому поліцейському або працівнику ДСНС включаються до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу як інший дохід та оподатковується податком на доходи фізичних осіб, без урахування положень пункту 168.5 статті 168 Податкового кодексу України, і військовим збором на загальних підставах. Таким чином, при виконанні рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 25.06.2025 по справі №280/3284/25, відповідач утримав та сплатив (перерахував) податок на доходи фізичних осіб та військовий збір до бюджету у відповідності до норм Податкового кодексу України. Отже, оскільки відповідачем проведено повний розрахунок з позивачем на виконання рішення по справі №280/3284/25 у відповідності до норм чинного законодавства України, вказано, що заява представника позивача про встановлення судового контролю виконання рішення суду по справі № 280/3284/25, та його інші вимоги, є безпідставними, а отже задоволенню не підлягають.

У зв`язку з розглядом заяви в порядку письмового провадження, відповідно до вимог частини 4 статті 229 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

При вирішенні заяви про встановлення судового контролю за виконанням судового рішення по справі №280/3284/25 суд звертає увагу на наступне.

Відповідно до статі 129-1 Конституції України судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов`язковими до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Вказана норма кореспондується з частиною 2 статті 13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», відповідно до якої судові рішення, що набрали законної сили є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України.

Статтею 370 КАС України передбачено, що судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності, - за її межами.

Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом.

Відповідно до статті 381-1 КАС України, судовий контроль за виконанням судових рішень в адміністративних справах здійснює суд, який розглянув справу як суд першої інстанції.

Суд може здійснювати судовий контроль за виконанням судового рішення у порядку, встановленому статтями 287, 382-382-3 і 383 цього Кодексу.

Згідно з частиною 1 статті 382 КАС України, суд, який розглянув адміністративну справу як суд першої інстанції і ухвалив судове рішення, за письмовою заявою особи, на користь якої ухвалено судове рішення і яка не є суб`єктом владних повноважень, або за власною ініціативою може зобов`язати суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення.

Відповідно до частини 2 статті 382-1 КАС України, за наслідками розгляду заяви суд постановляє ухвалу про її задоволення або відмову у задоволенні та зобов`язання суб`єкта владних повноважень подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення.

Отже, судом можуть бути вжиті заходи реагування судового контролю за виконанням судових рішень в адміністративних справах у формі встановлення строку для подачі звіту та накладення штрафу.

Поряд з тим, суд зауважує, що такий захід судового контролю підлягає до застосування у разі не виконання суб`єктом владних повноважень рішення суду без наявності на те поважних причин.

Верховний Суд неодноразово зазначав, що адміністративним процесуальним законодавством регламентовано право суду застосовувати інститут судового контролю шляхом зобов`язання відповідача подати звіт про виконання рішення суду, визнання протиправними рішень, дій. Для застосування наведених процесуальних заходів мають бути наявні відповідні правові умови. У свою чергу, правовою підставою для зобов`язання відповідача подати звіт про виконання судового рішення є наявність об`єктивних підтверджених належними і допустимими доказами підстав вважати, що за відсутності такого заходу судового контролю рішення суду залишиться невиконаним або для його виконання доведеться докласти значних зусиль. Суд, встановлюючи строк для подання звіту, повинен враховувати особливості покладених обов`язків згідно із судовим рішенням та можливості суб`єкта владних повноважень їх виконати.

При цьому, встановлювати судовий контроль за виконанням судового рішення є правом, а не обов`язком суду. У разі невиконання судового рішення, позивач має право вимагати вжиття спеціальних заходів впливу на боржника, передбачених законодавством про виконавче провадження.

Така правова позиція викладена, зокрема, у постановах Верховного Суду від 27.02.2020 у справі №0640/3719/18, від 11.06.2020 у справі №640/13988/19.

За змістом постанови Верховного Суду від 23.06.2020 у справі № 802/357/17-а, звертаючись до суду із заявою про встановлення судового контролю, позивач зобов`язаний навести аргументи на переконання необхідності вжиття таких процесуальних заходів і надати докази в підтвердження наміру відповідача на ухилення від виконання судового рішення.

З матеріалів справи встановлено, що рішенням Запорізького окружного адміністративного суду від 25.06.2025 по справі №280/3284/25, зокрема, зобов`язано Головне управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Запорізькій області нарахувати та виплатити ОСОБА_1 індексацію грошового забезпечення за період з 01.01.2016 по 28.02.2018 включно із застосуванням січня 2008 року, як місяця, за яким здійснюється обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації грошового забезпечення (базового місяця), з урахуванням раніше виплачених сум та із одночасною компенсацією сум податку з доходів фізичних осіб відповідно до пункту 2 Порядку виплати щомісячної грошової компенсації сум податку з доходів фізичних осіб, що утримуються з грошового забезпечення, грошових винагород та інших виплат, одержаних військовослужбовцями, поліцейськими та особами рядового і начальницького складу, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 44 від 15.01.2004.

З наданих представником відповідача пояснень встановлено, що на виконання рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 25.06.2025 по справі №280/3284/25 Головним управлінням Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Запорізькій області нараховано ОСОБА_1 індексацію грошового забезпечення сума якої склала 81 126,59грн, у тому числі 14 602,79грн - податок на доходи фізичних осіб та 4 056,33грн - військовий збір.

Водночас, з наданої представником відповідача платіжної інструкції №1803 від 10.12.2025 судом встановлено, що відповідачем на виконання судового рішення фактично виплачено позивачу 62 467,47грн.

При цьому, як свідчать обставини справи при виконанні рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 25.06.2025 по справі №280/3284/25 відповідачем утримано з позивача податок на доходи фізичних осіб у розмірі 14602,79 грн та військовий збір у розмірі 4 056,33грн, однак не компенсовано позивачу утриманих з нього сум, з приводу чого суд вважає за необхідне зазначити наступне.

Постановою Кабінету Міністрів України від 15.01.2004 № 44 (у редакції постанови Кабінету Міністрів України від 21.08.2019 № 779) затверджено Порядок виплати щомісячної грошової компенсації суми податку з доходів фізичних осіб, що утримуються з грошового забезпечення, грошових винагород та інших виплат, одержаних військовослужбовцями, поліцейськими та особами рядового і начальницького складу, який визначає умови та механізм щомісячної грошової компенсації сум податку з доходів фізичних осіб, що утримуються з грошового забезпечення, грошових винагород та інших виплат, одержаних військовослужбовцями, поліцейськими та особами рядового і начальницького складу (в тому числі відрядженими до органів виконавчої влади та інших цивільних установ), співробітниками Служби судової охорони у зв`язку з виконанням ними своїх обов`язків під час проходження служби (далі - грошова компенсація).

Відповідно до пунктів 2, 3 Порядку №44 грошова компенсація виплачується громадянам України, які відповідно до законодавства мають статус військовослужбовця, поліцейського або є особами рядового і начальницького складу Державної кримінально-виконавчої служби, ДСНС, податкової міліції, Національного антикорупційного бюро, Державного бюро розслідувань, співробітникам Служби судової охорони, а також особам, звільненим із служби, для відшкодування утриманих сум податку з їх грошового забезпечення, грошових винагород та інших виплат, право на які вони набули у зв`язку з виконанням обов`язків під час проходження служби.

Виплата грошової компенсації здійснюється установами (організаціями, підприємствами), що утримують військовослужбовців, поліцейських та осіб рядового і начальницького складу, за рахунок відповідних коштів, які є джерелом доходів цих осіб, шляхом рівноцінного та повного відшкодування втрат частини грошового забезпечення, грошових винагород та інших виплат, одержаних у зв`язку з виконанням ними своїх обов`язків під час проходження служби (далі - грошове забезпечення), що пов`язані з утриманням податку з доходів фізичних осіб у порядку та розмірах, визначених Законом України «Про податок з доходів фізичних осіб».

Приписами пунктів 4, 5 Порядку №44 визначено, що виплата грошової компенсації військовослужбовцям, поліцейським та особам рядового і начальницького складу здійснюється одночасно з виплатою їм грошового забезпечення. Грошова компенсація виплачується за місцем одержання грошового забезпечення у розмірі суми податку з доходів фізичних осіб, утриманого з грошового забезпечення.

Таким чином, аналізуючи наведені положення, можна дійти висновку, що грошова компенсація сум податку з доходів фізичних осіб, що утримуються з грошового забезпечення, грошових винагород та інших виплат, одержаних, зокрема, військовослужбовцями, виплачується їм для відшкодування утриманих сум податку з їх грошового забезпечення, грошових винагород та інших виплат, право на які вони набули у зв`язку з виконанням обов`язків під час проходження служби одночасно з виплатою грошового забезпечення за місцем його одержання у розмірі суми податку з доходів фізичних осіб, утриманого з грошового забезпечення.

Пунктом 168.5 статті 168 Податкового кодексу України (далі - ПК України) визначено, що суми податку на доходи фізичних осіб, що утримуються з грошового забезпечення, грошових винагород та інших виплат, одержаних військовослужбовцями, особами рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ, Державної кримінально-виконавчої служби України, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України, державної пожежної охорони, органів і підрозділів цивільного захисту, податкової міліції у зв`язку з виконанням обов`язків несення служби, спрямовуються виключно на виплату рівноцінної та повної компенсації втрат доходів цієї категорії громадян.

Тобто, військовослужбовець, звільнений з військової служби, має право на виплату грошової компенсації за утриманий податок з доходів фізичних осіб з грошового забезпечення, яке підлягало виплаті в період проходження ним військової служби.

Враховуючи, що рішенням Запорізького окружного адміністративного суду від 25.06.2025 по справі №280/3284/25, встановлено несвоєчасну виплату відповідачем у повному обсязі грошового забезпечення позивачу, а саме індексації грошового забезпечення, позивач не може бути позбавлений права на компенсацію суми податку з доходів фізичних осіб.

Подібні висновки викладені у постановах Верховного Суду від 25.06.2020 року у справі №825/761/17, від 29.07.2020 року у справі № 814/142/17 та від 08.02.2023 у справі №420/9834/22.

Відповідно до частини 5 статті 242 Кодексу адміністративного судочинства України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Також, суд зазначає, що підпунктом 164.2.1 пункту 164.2 статті 164 ПК України встановлено, що до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу платника податку включаються доходи у вигляді заробітної плати, нараховані (виплачені) платнику податку відповідно до умов трудового договору (контракту).

Податковий агент, який нараховує (виплачує, надає) оподатковуваний дохід на користь платника податку, зобов`язаний утримувати податок із суми такого доходу за його рахунок, використовуючи ставку податку, визначену в статті 167 Податкового кодексу України (підпункт 168.1.1 пункту 168.1 статті 168 ПК України).

Ставка військового збору становить 5% від об`єкта оподаткування (абзац третій п. 1.16 п. 161 підрозділу 10 розділу XX Кодексу).

Таким чином, податковий агент зобов`язаний утримати військовий збір із сум доходів в тому податковому періоді, в якому відбувається таке нарахування (виплата).

Аналізуючи вищевикладені норми законодавства, суд зазначає, що суми податку на доходи фізичних осіб, що утримуються з грошового забезпечення, грошових винагород та інших виплат, одержаних військовослужбовцями спрямовуються виключно на виплату рівноцінної та повної компенсації втрат їх доходів, виплата грошової компенсації здійснюється одночасно з виплатою їм грошового забезпечення та виплачується установами, що утримують військовослужбовців за місцем одержання грошового забезпечення у розмірі суми податку з доходів фізичних осіб, утриманого з грошового забезпечення.

З огляду на вказане, суд дійшов висновку, що здійснюючи розрахунки з позивачем на виконання рішення суду у справі №280/3284/25, відповідач при відрахуванні з належної до виплати позивачу суми податку на доходи фізичних осіб та військового збору діяв у межах чинного законодавства.

Разом з тим, суд зазначає, що відповідач повинен був разом з виплатою позивачу індексації грошового забезпечення на виконання рішення суду нарахувати та виплатити грошову компенсацію за суму податку з доходів фізичних осіб, що утримана з грошового забезпечення та утриманий військовий збір, про що зазначено у судовому рішенні по справі №280/3284/25.

З огляду на вищенаведене суд дійшов висновку про невиконання Головним управлінням Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Запорізькій області у повному обсязі рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 25.06.2025 по справі №280/3284/25.

Конституційний Суд України у Рішенні від 30.06.2009 №16-рп/2009 зазначив, що метою судового контролю є своєчасне забезпечення захисту та охорони прав і свобод людини і громадянина, та наголосив, що виконання всіма суб`єктами правовідносин приписів, викладених у рішеннях суду, які набрали законної сили, утверджує авторитет держави як правової (абз. 1 пп. 3.2 п. 3, абз. 2 п. 4 мотивувальної частини).

Європейський суд з прав людини у своєму рішенні у справі «Шмалько проти України» від 20.07.2004 р. зазначив, що право на судовий захист, передбачене ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, було б ілюзорним, якби правова система держави допускала, що остаточне судове рішення, яке має обов`язкову силу, не виконувалося. Одним з механізмів, спрямованих на забезпечення ефективності судового рішення, тобто на його виконання, є судовий контроль.

Держава несе відповідальність за виконання остаточних рішень, якщо чинники, які затримують чи перешкоджають їх повному й вчасному виконанню, перебувають у межах контролю органів влади (рішення у справі «Сокур проти України» (Sokur v. Ukraine), №29439/02 від 26.04.2005 та у справі «Крищук проти України» (Kryshchuk v. Ukraine), №1811/06 від 19.02.2009).

З огляду на викладене, суд вважає за можливе встановити судовий контроль за виконанням рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 25.06.2025 по справі №280/3284/25 та зобов`язати суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалено судове рішення Головне управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Запорізькій області подати протягом 60 днів звіт про виконання рішення суду.

На підставі вищевикладеного та керуючись ст. ст. 241, 243, 248, 382 КАС України, суд,

УХВАЛИВ:

Заяву представника позивача про встановлення судового контролю за виконанням рішення суду по справі №280/3284/25 - задовольнити.

Встановити судовий контроль за виконанням рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 25.06.2025 по справі №280/3284/25.

Зобов`язати суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалено судове рішення Головне управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Запорізькій області подати протягом 60 днів звіт про виконання рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 25.06.2025 по справі №280/3284/25.

Копію цієї ухвали надіслати заявнику для відома та Головному управлінню Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Запорізькій області - для виконання.

Ухвала суду про задоволення заяви та зобов`язання суб`єкта владних повноважень подати звіт про виконання судового рішення є остаточною і оскарженню не підлягає. Заперечення на таку ухвалу включаються до апеляційної скарги на судове рішення, передбачене частиною першою статті 382-3 цього Кодексу.

Ухвала виготовлена у повному обсязі та підписана 16.01.2026.

Суддя І.В. Садовий