Справа № 140/6763/25
Суддя: Бруновська Надія Володимирівна
Дата ухвалення: 2026-01-16 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

головуючий суддя у першій інстанції: Стецик Н.В.

16 січня 2026 рокуЛьвівСправа № 140/6763/25 пров. № А/857/45811/25
Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого-судді: Бруновської Н.В.

суддів: Хобор Р.Б., Шавеля Р.М.

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області на рішення Волинського окружного адміністративного суду від 01 жовтня 2025 року у справі № 140/6763/25 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити дії,-

В С Т А Н О В И В :

19.06.2025р. ОСОБА_1 звернувся з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області, у якому просив суд:

-визнати протиправними дії щодо відмови в зарахуванні до пільгового та страхового стажу періодів роботи з повним робочим днем під землею в період: 16.03.2010р. - 24.06.2010р. та з 14.12.2010р. - 14.02.2011р. - виробнича практика, 23.02.2011р. - 14.09.2012р. - підземні гірничі роботи, 14.09.09.2012р. - 01.11.2012р. - курси, 01.11.2012р. - 02.02.2013р. - виробнича практика, 28.06.2023р. - 23.07.2023р. та 19.09.2023р. - 09.10.2023р. - курси, навчання у Нововолинському вищому професійному училищі - 01.09.2009р. - 15.02.2011р., 09.10.2018р. - 02.05.2019р. у ВП «Шахта № 9 «Нововолинська» ДП «Волиньвугілля» та 22.02.2022р. -09.10.2023р. у ВП «Шахта «Бужанська» ДП «Волиньвугілля» та час проходження військової служби з 28.05.2005р. - 11.04.2006р. у військовій частині НОМЕР_1 ;

-зобов`язати зарахувати до спеціального (пільгового) та страхового за Списком №1 періоди роботи з повним робочим днем під землею в період: 16.03.2010р. - 24.06.2010р. та 14.12.2010р. - 14.02.2011р. - виробнича практика, 23.02.2011р. - 14.09.2012р. - підземні гірничі роботи, 14.09.09.2012р. - 01.11.2012р. - курси, 01.11.2012р. - 02.02.2013р. - виробнича практика, 28.06.2023р. - 23.07.2023р. та 19.09.2023р. - 09.10.2023р. - курси, навчання у Нововолинському вищому професійному училищі з 01.09.2009р. - 15.02.2011р., 09.10.2018р. - 02.05.2019р. у ВП «Шахта №9 «Нововолинська» ДП «Волиньвугілля» та 22.02.2022р. - 09.10.2023р. у ВП «Шахта «Бужанська» ДП «Волиньвугілля» та час проходження військової служби з 28.05.2005р. - 11.04.2006р. у військовій частині НОМЕР_1 , здійснити перерахунок і виплату пенсії з дня її призначення, з урахуванням виплачених сум.

Рішенням Волинського окружного адміністративного суду від 01.10.2025р. позов задоволено.

Не погоджуючись із даним рішенням в частині задоволених позовних вимог, апелянт Головне управління Пенсійного фонду України в Волинській області подав апеляційну скаргу, в якій зазначає, що судом першої інстанції порушено норми матеріального та процесуального права.

Апелянт просить суд, рішення Волинського окружного адміністративного суду від 01.10.2025р. скасувати та прийняти нове рішення, яким в позові відмовити.

Відповідно до п.3 ч.1 ст.311 КАС України, суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі: подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження).

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши доводи скарги, законність і обґрунтованість рішення суду, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення виходячи з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_1 з 20.11.2024р. перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України у Волинській області як одержувач пенсії по інвалідності відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003р.

24.03.2025р. позивач звернувся до пенсійного органу із заявою у якій вказав, що при призначенні пенсії не в повному обсязі взято період трудової діяльності на підприємствах вугільної промисловості, зокрема з 01.09.2009р. - 15.02.2009р., навчання в Нововолинському ПТУ за професією електрослюсар підземний, 23.02.2011р. - 02.02.2013р. у ВП «Шахтоуправління «Нововолинське» ДП «Волиньвугілля», відповідно до трудової книжки, період роботи з жовтня 2018 року - травень 2019 року у ВП «Шахта №9 «Нововолинська» ДП «Волиньвугілля» та з лютого 2022 року - жовтень 2023 року у ВП «Шахта «Бужанська» ДП «Волиньвугілля», а також не зараховано до страхового стажу період перебування на військовій службі з 28.05.2005р. - 11.04.2006р. у в/ч НОМЕР_1 , згідно військового квитка серія НОМЕР_2 (а.с.6).

21.04.2025р. листом №5208-3908/К-02/8-0300/25 пенсійний орган повідомив ОСОБА_1 , що при визначенні розміру пенсії до страхового та пільгового стажу позивача не враховано наступні періоди: 16.03.2010р. - 24.06.2010р. та 15.12.2010р. -14.02.2011р. - виробнича практика; 23.02.2011р. - 14.09.2012р. - підземні гірничі роботи; 14.09.2012р. - 01.11.2012р. - курси з відривом від виробництва; 01.11.2012р. - 02.02.2013р. - виробнича практика; 28.06.2023р. - 23.07.2023р. та 19.09.2023р. - 09.10.2023р. - курси з відривом від виробництва в зв`язку з відсутністю даних щодо тривалості роботи в підземних умовах, фактично відпрацьованого часу та сплати страхових внесків до Пенсійного фонду України. Не враховано період навчання у Нововолинському вищому професійному училищі з 01.09.2009р. - 15.02.2011р. та час проходження військової служби з 28.05.2005р. - 11.04.2006р. (а.с.7).

ч.2 ст.19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Законом України, що визначає принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел, передбачених цим Законом, а також регулює порядок формування Накопичувального пенсійного фонду та фінансування за рахунок його коштів видатків на оплату договорів страхування довічних пенсій або одноразових виплат застрахованим особам, членам їхніх сімей та іншим особам, передбаченим цим Законом, є Закон України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09 липня 2003 року №1058-IV (далі - Закон №1058-IV).

В ст.1 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» видно, що у цьому Законі наведені нижче терміни вживаються в такому значенні:

-застрахована особа - фізична особа, яка відповідно до цього Закону підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню і сплачує (сплачувала) та/або за яку сплачуються чи сплачувалися у встановленому законом порядку страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування та до накопичувальної системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування;

-страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягала державному соціальному страхуванню, якою або за яку сплачувався збір на обов`язкове державне пенсійне страхування згідно із законодавством, що діяло раніше, та/або підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню згідно із цим Законом і за який сплачено страхові внески;

-абз.1 ч.1 ст.24 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» визначено, що страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.

Із змісту ч.2-ч.4 ст.24 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» видно, що страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом.

Періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом.

Страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону, за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом. Періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом.

Із змісту ч.1, ч.2 ст.114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» видно, що право на пенсію за віком на пільгових умовах незалежно від місця останньої роботи мають особи, які працювали на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за Списком №1 та на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за Списком №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, на роботах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, зазначених у частинах другій і третій цієї статті, а пенсії за вислугу років - на умовах, зазначених у частині четвертій цієї статті. Розміри пенсій для осіб, визначених цією статтею, обчислюються відповідно до статті 27 та з урахуванням норм статті 28 цього Закону.

На пільгових умовах пенсія за віком призначається працівникам, зайнятим повний робочий день на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за Списком №1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, - після досягнення 50 років і за наявності страхового стажу не менше 25 років у чоловіків, з них не менше 10 років на зазначених роботах, і не менше 20 років у жінок, з них не менше 7 років 6 місяців на зазначених роботах.

ст.62 Закону України «Про пенсійне забезпечення» №1788-XII передбачено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

В п.3 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993р. №637 «Про затвердження Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній» (далі - Порядок №637) визначено, що за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.

Згідно п 20 Порядок №637 у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників (додаток №5). У довідці має бути вказано: періоди роботи, що зараховуються до спеціального стажу; професія або посада; характер виконуваної роботи; розділ, підрозділ, пункт, найменування списків або їх номери, до якого включається цей період роботи; первинні документи за час виконання роботи, на підставі яких видана зазначена довідка. У разі відсутності правонаступника підтвердження періодів роботи, що зараховуються до трудового стажу для призначення пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установленої для окремих категорій працівників, здійснюється у порядку, визначеному Пенсійним фондом України за погодженням з Мінсоцполітики та Мінфіном.

Як видно із змісту листа Головного управління ПФУ у Волинській області №5208-3908/К-02/8-0300/25 від 21.04.2025р., спірні періоди не були зараховані до страхового та пільгового стажу позивача з наступних причин:

-16.03.2010р. - 24.06.2010р. та 15.12.201р. - 14.02.2011р. - виробнича практика;

-23.02.2011р. - 14.09.2012 р.- підземні гірничі роботи;

-14.09.2012р. - 01.11.2012р. - курси з відривом від виробництва;

-01.11.2012р. - 02.02.2013р. - виробнича практика;

-28.06.2023р. - 23.07.2023р. та 19.09.2023р. - 09.10.2023р. - курси з відривом від виробництва, в зв`язку з відсутністю даних щодо тривалості роботи в підземних умовах, фактично відпрацьованого часу та сплати страхових внесків до Пенсійного фонду України.

Не враховано також період навчання у Нововолинському вищому професійному училищі з 01.09.2009р. - 15.02.2011р. та час проходження військової служби з 28.05.2005р. - 11.04.2006р. (а.с.7).

Крім цього, апелянта також зазначає, що при обчисленні розміру пенсії ОСОБА_1 до страхового стажу не враховано періоди роботи з 01.10.2018р. - травень 2019 року у ВП «Шахта №9 «Нововолинська ДП «Волиньвугілля» та з лютого 2022 року по жовтень 2023 року у ВП Шахта «Бужанська» ДП «Волиньвугілля» у зв`язку з відсутністю сплати страхових внесків до Пенсійного фонду України.

Стосовно не зарахування до стажу позивача періодів його роботи з 23.02.2011р. - 14.09.2012р. у Відокремленому підрозділі «Шахтоуправління «Нововолинське» ДП «Волиньвугілля», 01.10.2018р. по травень 2019 року у ВП «Шахта №9 «Нововолинська ДП «Волиньвугілля» та з лютого 2022 року по жовтень 2023 року у ВП Шахта «Бужанська» ДП «Волиньвугілля» у зв`язку з відсутністю сплати страхових внесків до Пенсійного фонду України, суд апеляційної інстанції звертає увагу на таке .

ст.1 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» визначено, що страхові внески - кошти відрахувань на соціальне страхування, збір на обов`язкове державне пенсійне страхування та страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, сплачені (які підлягають сплаті) згідно із законодавством, яке діяло раніше; надходження від сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, що спрямовуються на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування.

Страхувальники - це роботодавці та інші особи, які відповідно до закону сплачують єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування та/або є платниками відповідно до цього Закону.

Страховий стаж - це період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок (пункт 1 частини 1статті 24 Закону №1058-IV).

ч.ч. 1, 10, 12 ст.20 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», страхові внески обчислюються виключно в грошовій формі, у тому числі з виплат (доходу), що здійснюються в натуральній формі.

Обчислення страхових внесків із сум, виражених в іноземній валюті, здійснюється шляхом перерахування зазначених сум у національну валюту України за курсом валют, установленим Національним банком України на день обчислення страхових внесків.

Страхові внески підлягають сплаті незалежно від фінансового стану платника страхових внесків.

Якщо страхувальники несвоєчасно або не в повному обсязі сплачують страхові внески, до них застосовуються фінансові санкції, передбачені цим Законом, а посадові особи, винні в порушенні законодавства про сплату страхових внесків, несуть дисциплінарну, адміністративну, цивільно-правову або кримінальну відповідальність згідно із законом.

Як видно із записів у трудовій книжці серія НОМЕР_3 та встановлено судом в ході розгляду справи, позивач: у період з 23.02.2011р. - 14.09.2012р. працював у Відокремленому підрозділі «Шахтоуправління «Нововолинське» ДП «Волиньвугілля» на посаді електрослюсаря підземного (записи 13-15 трудової книжки); у період: 09.10.2018р. - 02.05.2019р. працював у ВП «Шахта №9 «Нововолинська ДП «Волиньвугілля» на посаді електрослюсаря підземного 4-го розряду з повним робочим днем під землею (записи 32-33 трудової книжки); у період з 22.02.2022р. - 09.10.2023р. працював у Відокремленому підрозділі «Шахта Бужанська», обіймаючи посади електрослюсаря 4 розряду, гірника очисного забою 5 розряду та прохідника 5 розряду (записи 36-41 трудової книжки позивача).

Довідкою ДП «Шахта №9 «Нововолинська» ДП «Волиньвугілля» про доходи №5 від 28.01.2025р. підтверджено факт виплати позивачу у період жовтень 2018 року - травень 2019 року заробітної плати а також нарахування та сплату роботодавцем ПДФО, ЄСВ та військового збору та вказані виплати (а.с.15).

В свою чергу, виплата позивачу заробітної плати, нарахування та сплату з розміру ЄСВ за період з лютого 2022 року - жовтень 2023 року підтверджується копією довідки про доходи №866/9.1/01-19 від 28.01.2025р., виданої Відокремленим підрозділом «Шахта Бужанська» (а.с.14).

В ст.106 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» видно, що наявність заборгованості перед ПФУ України зі сплати страхових внесків не може бути підставою для відмови у здійсненні перерахунку пенсії, оскільки, відповідальність за несплату страхових внесків несе лише підприємство-страхувальник в якому працює застрахована особа.

п.6 ст.25 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» передбачено, що за рахунок сум, що надходять від платника єдиного внеску або від державної виконавчої служби, погашаються суми недоїмки, штрафних санкцій та пені у порядку календарної черговості їх виникнення. У разі, якщо платник має несплачену суму недоїмки, штрафів та пені, сплачені ним суми єдиного внеску зараховуються в рахунок сплати недоїмки, штрафів та пені у порядку календарної черговості їх виникнення

Системний аналіз вказаних вище нормативно-правових актів дає підстави дійти висновку про те, що до страхового стажу зараховується період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески.

При цьому, на переконання суду, виходячи із змісту наведених вище правових норм, порушення страхувальником вимог законодавства щодо порядку та строків сплати страхових внесків (у зв`язку із чим утворилася заборгованість зі сплати таких внесків) тягне негативні наслідки лише щодо самого страхувальника (зокрема, у вигляді сплати недоїмки, штрафних санкцій та пені) та не може мати негативних наслідків для застрахованої особи у вигляді не зарахування до страхового стажу періоду роботи, протягом якого такій особі нараховувалася заробітна плата, на яку у свою чергу нараховувалися страхові внески, проте не з вини застрахованої особи сплачені страхові внески не були зараховані на відповідні рахунки.

Крім того, несвоєчасна сплата підприємством страхових внесків, за умови підтвердження роботи особи на такому підприємстві, отримання заробітної плати та утримання з неї єдиного соціального внеску, не повинна порушувати законні права та інтереси позивача як застрахованої особи, зокрема, порушувати його право на належне пенсійне забезпечення, оскільки обов`язок своєчасної сплати страхових внесків до Пенсійного фонду покладено на роботодавця, а тому їх несплата не може позбавляти працівників права на зарахування періоду роботи до страхового стажу, фактично позбавляючи особу права власності на пенсію в належному розмірі.

Аналогічна правова позиція була висловлена Верховним Судом у постановах від 30.09.2019 (справа №414/736/17), від 20.03.2019 (справа №688/947/17), від 27.03.2018 (справа №208/6680/16-а).

Отже, письмовими доказами підтверджено, що у спірні періоди (з 23.02.2011р. -14.09.2012р., 09.10.2018р. - 02.05.2019р. та 22.02.2022р. - 09.10.2023р.) позивач працював на підприємствах вугільної промисловості з повним робочим днем під землею. У період жовтень 2018 року - травень 2019 року та лютий 2022 року по жовтень 2023 року йому нарахована та виплачена заробітна плата, на яку в свою чергу нараховувалися страхові внески. При цьому, відсутність даних про несплату роботодавцем страхових внесків за період роботи позивача з 23.02.2011р. - 14.09.2012р. не може бути підставою для відмови позивачу у зарахуванні до страхового стажу вказаного періоду роботи.

Таким чином, у Головного управління ПФУ у Волинській області відсутні підстави не зараховувати позивачу до стажу періоди роботи з 23.02.2011р. - 14.09.2012р. у Відокремленому підрозділі «Шахтоуправління «Нововолинське» ДП «Волиньвугілля»; з 09.10.2018р. - 02.05.2019р. у ВП «Шахта №9 «Нововолинська ДП «Волиньвугілля»; період з 22.02.2022р. - 09.10.2023р. у Відокремленому підрозділі «Шахта Бужанська».

Як наслідок, відмова пенсійного органу у зарахуванні до пільгового та страхового стажу періоду роботи ОСОБА_1 вказаних спірних періодів роботи на підприємствах вугільної промисловості з повним робочим днем під землею з єдиної підстави як не підтвердження сплати страхових внесків є протиправною, оскільки покладає на пенсіонера надмірний індивідуальний тягар.

Інших підстав для не зарахування спірних періодів роботи позивача страхового стажу та стажу роботи за Списком №1 відповідачем не наведено, а судом не встановлено.

Стосовно не зарахування до страхового та пільгового стажу позивача періоду проходження військової служби з 28.05.2005р. - 11.04.2006р., суд апеляційної інстанції зазначає наступне.

В ст.2 Закону України 25.03.1992 №2232-XII «Про військовий обов`язок і військову службу» (далі також - Закон №2232-XII) визначено, що військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України, пов`язаній із захистом Вітчизни. Час проходження військової служби зараховується громадянам України до їх страхового стажу, стажу роботи, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби.

ч.4 Закону «Про військовий обов`язок і військову службу» передбачено види військової служби, до яких, зокрема, віднесено й строкову військову службу.

Згідно ст.8 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» за №2011-XII від 20.12.1991р., час перебування громадян України на військовій службі зараховується до їх страхового стажу, стажу роботи, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби.

Час проходження строкової військової служби та військової служби за призовом осіб офіцерського складу, а також час проходження військової служби в особливий період, що оголошується відповідно до Закону України «Про оборону України», зараховуються до стажу роботи, що дає право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, якщо на момент призову на строкову військову службу, військову службу за призовом осіб офіцерського складу, військову службу в особливий період, що оголошується відповідно до Закону України «Про оборону України», особа навчалася за фахом у професійно-технічному навчальному закладі, працювала за професією або займала посаду, що дає право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах.

Відповідно до записів трудової книжки позивача серії НОМЕР_3 (а.с.8-11) під час роботи у Відокремленому структурному підрозділі «Шахта №1 НВ» ДП «Волиньвугілля» на посаді гірника підземного, професія якого відноситься до Списку №1, ОСОБА_1 призваний на строкову військову службу, яку згідно даних військового квитка проходив з 27.04.2005р.- 11.04.2006р. Військову присягу позивач прийняв 28.05.2005р. (а.с.16).

Згідно п.2 роз`яснень Міністерства соціального захисту населення України №2 від 26.03.1993р. «Про деякі питання застосування окремих статей Закону України «Про пенсійне забезпечення», зареєстрованих в Міністерстві юстиції України 23.04.1993р. №33, час перебування на військовій службі підлягає зарахуванню як до загального стажу, так і стажу роботи, що дає право на призначення пенсії на пільгових умовах і в пільгових розмірах, якщо на момент призову на військову службу особа працювала за професією або займала посаду, що передбачає такі пільги.

З огляду на заявлені позовні вимоги та враховуючи, що на момент призову на строкову військову службу позивач працював за професією, яка дає право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, останній має право на зарахування періоду проходження військової служби з 28.05.2005р. - 11.04.2006р. до загального страхового та пільгового стажу роботи.

Спірним в межах даної справи є також питання щодо зарахування до страхового та пільгового стажу позивача періодів проходження ним виробничої практики, перебування на курсах з відривом від виробництва та навчання у Нововолинському вищому професійному училищі.

Відповідно до ч.1 ст.56 Закону України «Про пенсійне забезпечення» до стажу роботи зараховується робота, виконувана на підставі трудового договору на підприємствах, в установах, організаціях і кооперативах, незалежно від використовуваних форм власності та господарювання, а також на підставі членства в колгоспах та інших кооперативах, незалежно від характеру й тривалості роботи і тривалості перерв.

В п.«д» ч.3 ст. 56 Закону України «Про пенсійне забезпечення» передбачено, що до стажу роботи зараховується також навчання у вищих і середніх спеціальних навчальних закладах, в училищах і на курсах по підготовці кадрів, підвищенню кваліфікації та перекваліфікації, в аспірантурі, докторантурі і клінічній ординатурі.

ч.1 ст.17 Закону України «Про професійно-технічну освіту» визначено, що заклад професійної (професійно-технічної) освіти - це заклад освіти, що забезпечує реалізацію потреб громадян у професійній (професійно-технічній) освіті, оволодінні робітничими професіями, спеціальностями, кваліфікацією відповідно до їх інтересів, здібностей, стану здоров`я.

Згідно ст.18 Закону України «Про професійно-технічну освіту» встановлено, що до закладів професійної (професійно-технічної) освіти належить, зокрема, вище професійне училище.

ч.1 ст.38 Закону України «Про професійну (професійно-технічну) освіту» встановлено, що час навчання у закладі професійної (професійно-технічної) освіти зараховується до трудового стажу здобувача освіти, у тому числі в безперервний і в стаж роботи за спеціальністю, що дає право на пільги, встановлені для відповідної категорії працівників, якщо перерва між днем закінчення навчання і днем зарахування на роботу за набутою професією не перевищує трьох місяців.

Як видно із записів трудової книжки позивача у період з 01.09.2009р. - 15.02.2011р. ОСОБА_1 навчався в Нововолинському ВПУ за професією електрослюсар підземний (запис 12), а 23.02.2011р. прийнятий тимчасово, а з 24.03.2011р. постійно на посаду електрослюсаря підземного 3 розряду у Відокремлений підрозділ «Шахтоуправління» «Нововолинське» ДП «Волиньвугілля» (записи 13,14 трудової книжки).

З огляду на вищевикладене, після закінчення навчання позивач зайняв посаду за набутою професією в межах трьохмісячного терміну, визначеного в нормі наведеного Закону.

Як наслідок, період навчання позивача в Нововолинському ВПУ підлягає зарахуванню до стажу позивача.

Відмовляючи у зарахуванні до стажу позивача періодів проходження ним підвищення кваліфікації з відривом від виробництва та виробничої практики, пенсійний орган покликався на те, що періоди навчання на курсах можливо зарахувати до пільгового стажу роботи, якщо за працівниками на період навчання зберігається заробітна плата, як для працюючих під землею.

Крім того апелянт стверджує, що виробнича практика зараховується до пільгового стажу особи за умови, що робота проходила під землею повний робочий день із зарахуванням наказом по відповідній професії.

У зв`язку з відсутністю даних щодо тривалості роботи в підземних умовах фактично відпрацьованого часу, ГУ ПФУ у Волинській області не зараховано до стажу позивача спірні періоди проходження ним підвищення кваліфікації з відривом від виробництва та виробничої практики.

Суд апеляційної інстанції наголошує, що відповідно до статті 122 Кодексу законів про працю України при направленні працівників для підвищення кваліфікації з відривом від виробництва за ними зберігається місце роботи (посада) і провадяться виплати, передбачені законодавством.

Відповідно до довідки про підтвердження пільгового трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів №3 від 12.10.2025р. (а.с.12) ОСОБА_1 працював повний робочий день під землею в Шахтоуправління «Нововолинське» та за період:

-16.03.2010р. - 24.06.2010р. виконував виробничу практику за професією учень електрослюсаря підземного; зарахований на робоче місце з виплатою заробітної плати по підземних тарифах, що передбачена Списком №1;

-15.12.2010р. - 14.02.2011р. виконував виробничу практику за професією учень електрослюсаря підземного; зарахований на робоче місце з виплатою заробітної плати по підземних тарифах, що передбачена Списком №1.

Відповідно до довідки про підтвердження пільгового трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній №2 від 12.01.2015р. (а.с.13) ОСОБА_1 працював повний робочий день під землею і за період:

-14.09.2012р. - 01.11.2012 виконував курси з відривом від виробництва за професією, посадою гірник очисного забою, з оплатою по підземних тарифах, що передбачена Списком 1;

з 01.11.2012р. -02.02.2013р. виконував виробничу практику за професією учень гірника очисного забою; зарахований на робоче місце з виплатою заробітної плати по підземних тарифах, що передбачена Списком №1;

Також, відповідно до довідки про підтвердження пільгового трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів №56 від 04.06.2025р. ОСОБА_1 працював повний робочий день під землею і за період з 28.06.2023р. - 23.07.2023р. та 19.09.2023р. - 09.10.2023р. виконував курси з відривом від виробництва в ВП «Червоногардський УКК» по підготовці прохідників, отримував заробітну плату по підземних тарифах (а.с.21).

За вказаних обставин, до стажу позивача мають бути зараховані спірні періоди проходження підвищення кваліфікації з відривом від виробництва та виробничої практики.

Колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції, що для належного способу захисту прав позивача слід визнати протиправними дії ГУ ПФУ у Волинській області щодо відмови в зарахуванні до пільгового та страхового стажу позивача періодів роботи з повним робочим днем під землею: 16.03.2010р. - 24.06.2010р. та 14.12.2010р. - 14.02.2011р. - виробнича практика, 23.02.2011р. - 14.09.2012р. - підземні гірничі роботи, 14.09.09.2012р. - 01.11.2012р. - курси, 01.11.2012р. - 02.02.2013р. - виробнича практика, 28.06.2023р. - 23.07.2023р. та 19.09.2023р. - 09.10.2023р. - курси, навчання у Нововолинському вищому професійному училищі 01.09.2009р. -15.02.2011р., 09.10.2018р. - 02.05.2019р. у ВП «Шахта № 9 «Нововолинська» ДП «Волиньвугілля» та 22.02.2022р. - 09.10.2023р. у ВП «Шахта «Бужанська» ДП «Волиньвугілля» та час проходження військової служби з 28.05.2005р. - 11.04.2006р. у військовій частині НОМЕР_1 та зобов`язання відповідача зарахувати вказані періоди до спеціального (пільгового) та страхового стажу ОСОБА_1 за Списком №1.

Інші доводи апеляційної скарги фактично зводяться до переоцінки доказів та незгодою апелянта з висновками суду першої інстанцій по їх оцінці, тому не можуть бути прийняті апеляційною інстанцією.

Колегія суддів також враховує позицію ЄСПЛ (в аспекті оцінки аргументів апелянта), сформовану у справі Серявін та інші проти України (№ 4909/04): згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі Руїс Торіха проти Іспанії (RuizTorijav. Spain) № 303-A, пункт 29).

Також, п.41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень, визначено, що обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення.

Згідно ст.242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи. Судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, визначеному цим Кодексом.

ст.316 КАС України передбачено, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Із врахуванням викладеного, колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції є законним, доводи апеляційної скарги зроблених судом першої інстанції висновків не спростовують і при ухваленні оскарженого судового рішення порушень норм матеріального та процесуального права ним допущено не було, тому, відсутні підстави для скасування чи зміни рішення суду першої інстанції.

Керуючись ст.ст. 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області залишити без задоволення, а рішення Волинського окружного адміністративного суду від 01 жовтня 2025 року у справі № 140/6763/25- без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених п.2 ч.5 ст.328 КАС України, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя Н. В. Бруновська
судді Р. Б. Хобор
Р. М. Шавель