Справа № 160/34984/25
Суддя: Царікова Олена Василівна
Дата ухвалення: 2026-01-15 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді Царікової О.В.,
09.12.2025 до Дніпропетровського окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області, в якому позивач просить:
Вважаючи таке рішення відповідача протиправним, позивач звернулася до суду із цим позовом та просить задовольнити позовні вимоги повністю.
11.12.2025 ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду відкрито провадження у справі та призначено розгляд останньої за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи.
Розглянувши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позовна заява та відзив на позовну заяву, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступне.
Судом встановлено, що ОСОБА_1 перебуває на обліку в Головному управлінню Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області та отримує пенсію за віком з 07.05.2020 відповідно до Закону України від 09.07.2003 № 1058-ІV «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».
23.10.2025 позивач звернулася до пенсійного органу із заявою про виплату грошової допомоги у розмірі десяти місячних пенсій станом на день призначення пенсії.
За принципом екстериторіальності органом призначення визначено Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області.
Вважаючи відмову відповідача у виплаті грошової допомоги протиправною, позивач звернулася до суду із цим позовом.
Надаючи оцінку доводам позивача про протиправність дій відповідача щодо відмови у виплаті грошової допомоги, суд враховує таке.
Частиною першою статті 46 Конституції України встановлено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.
Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними.
Преамбулою Закону України "Про пенсійне забезпечення" від 05.11.1991 № 1788-ХІІ (далі-Закон № 1788-ХІІ) визначено, що цей Закон відповідно до Конституції України гарантує всім непрацездатним громадянам України право на матеріальне забезпечення за рахунок суспільних фондів споживання шляхом надання трудових і соціальних пенсій. Закон спрямований на те, щоб повніше враховувалася суспільно корисна праця як джерело зростання добробуту народу і кожної людини, встановлює єдність умов і норм пенсійного забезпечення робітників, членів колгоспів та інших категорій трудящих.
Згідно з ст. 1 Закону № 1788-ХІІ громадяни України мають право на державне пенсійне забезпечення за віком, по інвалідності, у зв`язку з втратою годувальника та в інших випадках, передбачених цим Законом.
Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел визначено Законом України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" від 09.07.2003 № 1058-IV (далі - Закон № 1058-IV), який набув чинності з 01.01.2004.
Пунктом 7-1 розділу XV "Прикінцеві положення" Закону № 1058-IV передбачено, що особам, які на день досягнення пенсійного віку, передбаченого статтею 26 цього Закону, працювали в закладах та установах державної або комунальної форми власності на посадах, робота на яких дає право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до пунктів "е"-"ж" статті 55 Закону України "Про пенсійне забезпечення", і мають страховий стаж (для чоловіків - 35 років, для жінок - 30 років) на таких посадах, а також якщо вони до цього не отримували будь-яку пенсію, при призначенні пенсії за віком виплачується грошова допомога, яка не підлягає оподаткуванню, у розмірі їх десяти місячних пенсій станом на день її призначення.
Виплата зазначеної грошової допомоги здійснюється за рахунок коштів Державного бюджету України.
Порядок обчислення стажу, який дає право на призначення грошової допомоги, та механізм виплати цієї допомоги встановлюються Кабінетом Міністрів України.
Відповідно до п. "е" ч. 1 ст. 55 Закону України № 1788-ХІІ право на пенсію за вислугу років мають працівники освіти, охорони здоров`я та соціального забезпечення після досягнення 55 років і за наявності спеціального стажу роботи за переліком, що затверджується у порядку, який визначається Кабінетом Міністрів України, станом на 1 квітня 2015 - не менше 25 років та після цієї дати:
з 1 квітня 2015 року по 31 березня 2016 року - не менше 25 років 6 місяців;
з 1 квітня 2016 року по 31 березня 2017 року - не менше 26 років;
з 1 квітня 2017 року по 31 березня 2018 року - не менше 26 років 6 місяців;
з 1 квітня 2018 року по 31 березня 2019 року - не менше 27 років;
з 1 квітня 2019 року по 31 березня 2020 року - не менше 27 років 6 місяців;
з 1 квітня 2020 року по 31 березня 2021 року - не менше 28 років;
з 1 квітня 2021 року по 31 березня 2022 року - не менше 28 років 6 місяців;
з 1 квітня 2022 року по 31 березня 2023 року - не менше 29 років;
з 1 квітня 2023 року по 31 березня 2024 року - не менше 29 років 6 місяців;
з 1 квітня 2024 року або після цієї дати - не менше 30 років.
Порядок обчислення страхового стажу, що дає право на призначення грошової допомоги, та її виплати затверджено постановою Кабінету Міністрів України від 23.11.2011 № 1191 (далі Порядок № 1191).
Згідно із абз. 1 п. 2 Порядку № 1191, до страхового стажу, що визначає право на виплату грошової допомоги, зараховуються періоди роботи в закладах та установах державної та комунальної форми власності на посадах, робота на яких дає право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до пунктів "е" і "ж" статті 55 Закону України "Про пенсійне забезпечення", що передбачені: Переліком закладів і установ освіти, охорони здоров`я та соціального захисту і посад, робота на яких дає право на пенсію за вислугу років, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 4 листопада 1993 року № 909 "Про перелік закладів і установ освіти, охорони здоров`я та соціального захисту і посад, робота на яких дає право на пенсію за вислугу років" (далі Перелік № 909).
Відповідно до п. 7 Порядку № 1191, виплата грошової допомоги здійснюється органами Пенсійного фонду України одноразово у розмірі десяти місячних пенсій за рахунок коштів Державного бюджету України одночасно з першою виплатою пенсії, яка призначена до виплати.
Щодо спірного періоду у трудовій книжці ОСОБА_1 серії НОМЕР_2 містяться наступні записи:
- 30.01.1980 прийнята в Комунальний початковий спеціалізований мистецький навчальний заклад Дитяча музична школа №3м. Дніпродзержинська Дніпродзержинської міської ради на роботу викладача класу народних інструментів на підставі наказу №1/138К від 14.08.2014 (запис №3);
- 23.04.2007 за наслідками атестації встановлено розряд 12 кваліфікаційну категорію Спеціаліст вищої категорії та присвоєно педагогічне звання викладач методист згідно наказу №8 від 30.03.2012 (запис №5);
- 03.05.2012 звільнено у зв`язку за переведенням до комунального початкового спеціалізованого мистецького навчального закладу Дитяча музична школа №3 м. Дніпродзержинська Дніпродзержинської міської ради згідно наказу №10 від 03.05.2012 (запис №6);
- 04.05.2012 призначена на посаду викладача по класу баяна комунального початкового спеціалізованого мистецького навчального закладу Дитяча музична школа №3 м. Дніпродзержинська Дніпродзержинської міської ради за переведенням з дитячої музичної школи №3 управління культури та туризму Дніпродзержинської міської ради згідно наказу №1 від 04.05.2012 (запис №7);
- Комунальний початковий спеціалізований мистецький навчальний заклад Дитяча музична школа №3 м. Дніпродзержинська Дніпродзержинської міської ради з 02.11.2016 перейменовано на комунальний заклад комунальний початковий спеціалізований мистецький навчальний заклад Дитяча музична школа №3 м. Кам`янське Кам`янської міської ради на підставі наказу №1415-к/тр від 14.11.2016.
Згідно довідки від 17.10.2025 №04-05/12-25, виданою Кам`янською школою мистецтв №3, вбачається, що ОСОБА_1 працює в Кам`янській школй мистецтв №3 на посаді викладача класу народних інструментів за основним місцем роботи з 22.08.1980 по теперішній час (наказ №61 від 22.08.1980). У визначений період у відпустках без збереження заробітної плати та по догляду за дитиною не перебувала. Підстава видачі: книга наказів за 1977-1980 роки, особова справа.
Назву закладу «Комунальний початковий спеціалізований мистецький навчальний заклад "Дитяча музична школа № 3 м. Дніпродзержинська" Дніпродзержинської міської ради» змінено на «Комунальний початковий спеціалізований мистецький навчальний заклад «Дитяча музична школа № 3 м. Кам`янського" Кам`янської міської ради» у 2016 році на підставі рішення міської ради № 479-10/VII від 30.09.2016р.
Назву закладу «Комунальний початковий спеціалізований мистецький навчальний заклад "Дитяча музична школа № 3 м. Кам`янського" Кам`янської міської ради» змінено на «Комунальний заклад спеціалізованої мистецької освіти "Мистецька школа № 3" Кам`янської міської ради» у 2020 році на підставі рішення міської ради № 1983 44/VII від 09.07.2020р.
Назву закладу «Комунальний заклад спеціалізованої мистецької освіти "Мистецька школа № 3" Кам`янської міської ради» змінено на « Кам`янська школа мистецтв № 3» у 2024 році на підставі рішення міської ради № 3000-61/VIII від 21.11.2024p.
Постановою Кабінету Міністрів України від 14.06.2000 № 963 затверджений Перелік посад педагогічних та науково-педагогічних працівників, який відносить посаду "викладач" до педагогічних посад.
Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області відмовило позивачу у призначенні грошової допомоги у зв`язку з відсутністю необхідного страхового стаду в закладах та установах державної або комунальної форми власності, робота на яких дає право на призначення пенсії за вислугу років.
Вирішуючи цей спір, суд враховує наступні обставини та положення законодавства.
Частиною першою ст. 10 Закону України "Про освіту" від 05.09.2017 №2145-VIII (далі Закон № 2145-VIII) передбачено, що невід`ємними складниками системи освіти є: дошкільна освіта; повна загальна середня освіта; позашкільна освіта; спеціалізована освіта; професійна (професійно-технічна) освіта; фахова передвища освіта; вища освіта; освіта дорослих, у тому числі післядипломна освіта.
Відповідно до ст. 12 Закону "Про позашкільну освіту" від 22.06.2000 № 1841-III (далі Закон № 1841-ІІІ ) та п. 6 Переліку типів позашкільних навчальних закладів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 06.05.2001 № 433 (далі Перелік № 433) до позашкільних навчальних закладів відносяться початкові спеціалізовані мистецькі навчальні заклади (школи естетичного виховання: музичні, художні, хореографічні, театральні, хорові, мистецтв та інші).
Відповідно до ст. 22 Конституції України права і свободи людини та громадянина, закріплені цією Конституцією, не є вичерпними. Конституційні права і свободи гарантуються й не можуть бути скасовані. Під час прийняття нових законів або внесення змін до чинних законів не допускається звуження змісту й обсягу наявних прав і свобод.
Велика Палата Верховного Суду у постанові від 30.01.2019 у справі № 876/5312/17 дійшла таких висновків:
"…У п. 3.4 Рішення від 18.06.2007 № 4-рп/2007 Конституційний Суд України зазначив, що Суд неодноразово розглядав проблему, пов`язану з реалізацією права на соціальний захист, неприпустимістю обмеження конституційного права громадян на достатній життєвий рівень, і сформулював правову позицію, згідно з якою Конституція та закони України виокремлюють певні категорії громадян України, що потребують додаткових гарантій соціального захисту з боку держави. До них, зокрема, належать громадяни, яким пенсія призначається за спеціальними законами. У рішеннях Конституційного Суду України підкреслюється, що пільги, компенсації, гарантії є видом соціальної допомоги і необхідною складовою конституційного права на достатній життєвий рівень, тому звуження змісту та обсягу цього права шляхом прийняття нових законів або внесення змін до чинних законів за ст. 22 Конституції України не допускається (рішення Конституційного Суду України від 06.07.1999 № 8-рп/99, від 20.03.2002 № 5-рп/2002, від 17.03.2004 № 7-рп/2004).
З огляду на проаналізовані норми законодавства й ураховуючи наявність у національному законодавстві правових "прогалин" щодо захисту прав людини та основних свобод, зокрема, у сфері пенсійного забезпечення викладачів у позашкільних закладах освіти, визначених у Конвенції, а також з метою реалізації положень ст. 46 Конституції України щодо недопущення обмеження конституційного права громадян на достатній життєвий рівень громадян України, що потребують додаткових гарантій соціального захисту з боку держави, Велика Палата Верховного Суду дійшла висновку, що викладачі позашкільних навчальних закладів, які входять до структури освіти України, мають право отримання пенсії за вислугу років.
Таким чином, викладач музичної школи є педагогічним працівником позашкільного навчального закладу, тобто працівником освіти. Стаж роботи викладачем в музичній школі має зараховуватись до спеціального стажу осіб у розумінні п. "е" ст. 55 Закону № 1788-ХІІ при розгляді територіальними органами Пенсійного фонду України відповідних заяв про призначення пенсії навіть попри те, що зазначена посада прямо не передбачена затвердженим Переліком № 909".
Так, з метою дотримання завдань адміністративного судочинства та забезпечення конституційних гарантій осіб на пенсійне забезпечення, Велика Палата Верховного Суду у вказаній постанові вважала за необхідне відступити від позиції Верховного Суду України, викладеній у постанові від 25.05.2016 у справі № 419/794/15-а щодо відсутності у викладачів музичних шкіл, які відносяться до закладів позашкільної освіти, права на отримання пенсії за вислугу років на підставі п. "е" ст. 55 Закону № 1788-ХІІ.
Відтак, оскільки музична школа (назву закладу «Комунальний початковий спеціалізований мистецький навчальний заклад "Дитяча музична школа № 3 м. Кам`янського" Кам`янської міської ради» змінено на «Комунальний заклад спеціалізованої мистецької освіти "Мистецька школа № 3" Кам`янської міської ради» у 2020 році на підставі рішення міської ради № 1983 44/VII від 09.07.2020) відноситься до одного з типів позашкільних навчальних закладів, які в свою чергу складають систему освіти, а посади викладачів (у т.ч. і музичних шкіл) включені до переліку посад педагогічних працівників, суд дійшов висновку про наявність підстав для зарахування періодів роботи позивача викладачем з 22 серпня 1980 року по 17 жовтня 2025 року у Кам`янській школи мистецтв №3 та в її правонаступників до страхового спеціального стажу, який надає право на пенсію за вислугу років згідно із п. "е" ст. 55 Закону України "Про пенсійне забезпечення".
Зважаючи на наявність в ОСОБА_1 необхідного спеціального стажу більше 30 років станом на день призначення пенсії 07.05.2020 та досягнення на цей день пенсійного віку - 60 років, а також на відсутність відомостей про те, що до цього часу позивач отримувала будь-яку пенсію, суд дійшов висновку про наявність у неї права на отримання грошової допомоги у розмірі десяти місячних пенсій станом на день її призначення відповідно до пункту 7- 1 розділу XV "Прикінцеві положення" Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".
За наведених обставин, порушені права позивача підлягають захисту шляхом зобов`язання відповідача зарахувати до спеціального стажу, що дає право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до пункту "е" статті 55 Закону № 1788-ХІІ періоду роботи позивача на посаді викладача з 22 серпня 1980 року по 17 жовтня 2025 року у Кам`янській школи мистецтв №3 та в її правонаступниках та виплатити позивачу грошову допомогу у розмірі десяти місячних пенсій станом на день її призначення відповідно до пункту 7- 1 розділу XV "Прикінцеві положення" Закону № 1058-IV.
Згідно з ч. 1 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства Україникожна сторона повинна, довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановленихстаттею 78 цього Кодексу.
Частиною 2 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства Українивизначено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.
Із заявлених позовних вимог, на підставі системного аналізу положень чинного законодавства України та матеріалів справи, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню судом.
Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд виходить з наступного.
Згідно з частиною першою статті 139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
Керуючись ст. ст. 13, 14, 72-76, 139, 241-246, 250, 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд-
Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в строки, передбачені статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

Повний текст рішення суду складено 15.01.2026.

Суддя О.В. Царікова