Справа № 200/7511/24
Суддя: Казначеєв Едуард Геннадійович
Дата ухвалення: 2026-01-14 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПЕРШИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 січня 2026 року справа №200/7511/24

м. Дніпро

Перший апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: судді доповідача Казначеєв Е.Г., суддів Блохіна А.А., Геращенка І.В., розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Донецького окружного адміністративного суду від 18 лютого 2025 р. у справі № 200/7511/24 (головуючий І інстанції Куденков К.О.) за позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 , третя особа Військова частина НОМЕР_2 про визнання протиправними дій і зобов`язання вчинити певні дії,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі позивач, ОСОБА_1 ) звернувся до Донецького окружного адміністративного суду з позовом до Військова частина НОМЕР_1 (далі відповідач, ВЧ), третя особа Військова частина НОМЕР_2 , в якому просив суд:

- визнати протиправними дії щодо відмови у звільненні з військової служби на підставі підпункту г частини 4, абзацу 10 пункту 3) частини 12 статті 26 Закону України Про військовий обов`язок та військову службу, а саме через необхідність здійснювати постійний догляд за дружиною (чоловіком) з числа осіб з інвалідністю I або II групи;

- зобов`язати звільнити з військової служби на підставі на підставі підпункту г частини 4, абзацу 10 пункту 3) частини 12 статті 26 Закону України Про військовий обов`язок та військову службу, а саме через необхідність здійснювати постійний догляд за дружиною (чоловіком) з числа осіб з інвалідністю I або II групи.

Рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 18 лютого 2025 року відмовлено у задоволені позову.

Позивач, не погодившись з рішенням суду першої інстанції та додатковим рішенням, подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на незаконність, необґрунтованість, порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить суд скасувати рішення суду та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

Скарга обґрунтована тим, що додатком 19 до Інструкції про організацію виконання Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України (пункт 12.11 розділу XII) затверджено Перелік документів, що подаються з Поданням до звільнення військовослужбовця з військової служби, де у пункті 23 частини 5 Переліку документів зазначається, що у разі необхідності здійснювати постійний догляд за дружиною (чоловіком) з числа осіб з інвалідністю I чи II групи подаються відповідні документи.

Позивачем, як військовослужбовцем, який виявив бажання звільнитися з військової служби з підстав регламентованих законодавством, а саме відповідно до підпункту «г» частини 4, абзацу 10 пункту 3) частини 12 статті 26 Закону України "Про військовий обов`язок та військову службу", у відповідності до вимог Інструкції про організацію виконання Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України, подав повний та вичерпний перелік документів регламентованих Інструкцією, на підтвердження обставин для звільнення.

Наказом Міністерства охорони здоров`я України від 09.03.2021 №407 «Про затвердження форм первинної облікової документації та інструкцій щодо їх заповнення, що використовуються у закладах охорони здоров`я», затверджено Інструкцію щодо заповнення форми первинної облікової документації № 080-4/о «Висновок про наявність порушення функцій організму через які невиліковно хворі особи не можуть самостійно пересуватися та самообслуговуватися і потребують соціальної послуги з догляду на непрофесійній основі».

У пункті 4 Висновку вказуються рекомендовані соціальні послуги: денного догляду, догляду вдома, паліативного догляду вдома; отримання соціальної послуги з догляду на непрофесійній основі від фізичної особи (пункт 7 Інструкції).

Тобто, дружині ОСОБА_1 - ОСОБА_2 , у порядку визначеному Інструкцією щодо заповнення форми первинної облікової документації №080-4/о, на підтвердження вищевказаних обставин, необхідності потреби у догляді, лікарсько-консультативною комісією видано єдино законодавчо-регламентований Висновок, який підтверджує її потребу у догляді.

Судом не надано належної правової оцінки, доданого до рапорту ОСОБА_1 - Висновку Лікарсько-консультативної комісії №728 від 05.08.2024, виданого КНП «Центр первинної медичної допомоги Хмельницького району», як доказу, який підтверджує обставину, встановленої необхідності «отримання соціальної послуги з догляду на непрофесійній основі від фізичної особи» дружині ОСОБА_1 .

Так, належним документом, що підтверджує необхідність ОСОБА_2 у постійному сторонньому догляді є медичний висновок лікарсько-консультативної комісії за встановленою формою №080-4/о, який видано комунальним некомерційним підприємством «Хмельницька ЦРЛ», Висновок Лікарсько-консультативної комісії №728 від 05.08.2024.

Висновок за формою №080-4/о, затверджений Наказом Міністерства охорони здоров`я України від 09.03.2021 за №407, як документ який засвідчує та підтверджує наявність порушення функцій організму через які хворі особи не можуть самостійно пересуватися та самообслуговуватися і потребують соціальної послуги з догляду на непрофесійній основі, передбачено формулювання: «отримання соціальної послуги з догляду на непрофесійній основі від фізичної особи».

Класифікатор соціальних послуг, затверджений наказом Міністерства соціальної політики України від 23.06.2020 №429, містить наступні види догляду: вдома, стаціонарний, денний, паліативний, персональний асистент. Того ж часу кожен із зазначених видів догляду може бути як постійним, так і тимчасовим.

Чинними нормативно-правовими актами є визначене поняття «догляду» як виду соціальної послуги, що надається особі, яка перебуває у складних життєвих обставинах та поняття «постійного стороннього догляду» для осіб з інвалідністю із значно вираженою важкістю, функціональними порушеннями в організмі, обумовленими професійним захворюванням, травмою.

З аналізу вищевказаних понять та їх нормативного закріплення закономірним є висновок, що рекомендація у формулюванні «постійного стороннього догляду» може бути надана лише особам з інвалідністю із значно вираженою важкістю, функціональними порушеннями в організмі, обумовленими професійним захворюванням, травмою (особи з інвалідністю І групи А та Б) і такий догляд може бути призначено Медико-соціальними експертними комісіями, що підтверджується Листом Міністерства охорони здоров`я № 27118/з від 27.09.2023.

Дружина військовослужбовця є особою з інвалідністю ІІ групи, а отже за критеріями ступеня вираженої важкості функціональних порушень організму не відноситься до категорії осіб, щодо яких передбачено застосування рекомендацій Листа Міністерства охорони здоров`я № 27118/з від 27.09.2023р.

Надання будь-якого іншого документу, як доказу на підтвердження обставини того, що дружина військовослужбовця, як особа з інвалідністю ІІ групи, потребує постійного стороннього догляду, є апріорі неможливим за фактом його матеріальної відсутності у законодавстві держави Україна саме у формулюванні «постійний догляд», що підтверджує обставину того, що відмова військової частини НОМЕР_1 військовослужбовцю ОСОБА_1 у звільненні з військової служби є протиправною та незаконною.

Від відповідача надійшов відзив на скаргу в якому просив залишити її без задоволення, а рішення суду без змін.

В обґрунтування зазначено, зокрема, що на адресу військової частини НОМЕР_1 позовна заява позивача не надходила.

Також зазначає, що позивач подав до військової частини НОМЕР_1 рапорт щодо звільнення з військової служби у Збройних силах України. У вищевказаному рапорті позивач не додав достатніх та відповідних доказів для його звільнення. У подальшому рапорт позивача повернуто посадовим особам військової частини НОМЕР_1 для усунення недоліків. Окрім того позивачеві було роз`яснено в усному порядку про можливість повторного звернення з усуненими недоліками.

Під час вивчення матеріалів справи та апеляційної скарги командуванням військової частини НОМЕР_1 встановлено, що військовослужбовець військової служби за призовом під час мобілізації кулеметник 2 стрілецького відділення 3 стрілецького взводу 1 стрілецької роти військової частини НОМЕР_1 солдат ОСОБА_1 має дружину, яка потребує отримання соціальної послуги з догляду на непрофесійній основі від фізичної особи на підставі висновку за № 728 про наявність порушення функцій організму через які невиліковно хворі особи не можуть самостійно пересуватися та самообслуговуватися згідно форми первинної облікової документації № 080-4/о затвердженої наказом МОЗ України від 09.03.2021 № 407.

З аналізу норм права вбачається, що умовами для звільнення військовослужбовця з військової служби на підставі абзацу 12 пункту 3 частини 12 статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» є: наявність у дружини (чоловіка) військовослужбовця інвалідності І-II групи; необхідність здійснення постійного догляду за дружиною (чоловіком).

При цьому, для вирішення питання про звільнення військовослужбовця з військової служби необхідним є дотримання сукупності зазначених умов.

Так, командування військової частини НОМЕР_1 звертає увагу шановного суду, що позивач надав до свого рапорту документи, які свідчать, що його дружина є особою з інвалідністю ІІ групи, яка встановлена внаслідок загального захворювання при цьому не додаючи до рапорту документів, що дружина позивача потребує постійного догляду.

У редакції Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», яка набула чинності з 18.05.2024, законодавець додав ще умову, необхідну для звільнення військовослужбовця за наявності у його дружини інвалідності І-II групи: особа має потребувати постійного догляду.

Отже, в оновленій нормі конкретизовано умови звільнення за зазначеною вище підставою; аналіз норми не дає підстави для висновку, що наявність у особи інвалідності ІІІ групи виключає необхідність надання доказів про потребу такої особи в догляді.

Також скаржник зазначає. що існують відповідні органи, до повноважень якого входило б підтвердження потреби особи з ІІ групою інвалідності в постійному догляді.

Поняття "сторонній догляд" не є тотожним поняттю "постійний догляд", адже перше вказує на те, ким надається догляд, а друге - коли надається такий догляд. При цьому, "постійний догляд" - це безперервний догляд, який надається особі, що не здатна до самообслуговування, догляд, який надається без будь-якого часового обмеження - постійно.

Потреба в постійному сторонньому нагляді, догляді або допомозі може встановлюватись як медико-соціальної експертною комісією, так і ЛКК. Верховний Суд у постановах від 21.02.2024 у справі № 120/1909/23, від 13 червня 2024 року № 520/21316/23 виклав позицію щодо того, який саме орган і в якому випадку надає такий висновок.

Оскільки позивачем до рапорту не надано доказу про потребу його дружини як особи з інвалідністю ІІ групи, встановленої внаслідок загального захворювання, в постійному догляді, командування військової частини НОМЕР_1 діяла в межах законодавства розглядаючи рапорт позивача про звільнення з військової служби, прийняла правомірне рішення про відмову у задоволені рапорту та повернення на доопрацювання. У постанові від 11 квітня 2024 року у справі № 420/16689/23 Верховний Суд зазначив, що поняття «постійний догляд» передбачає безперервний догляд, який надається особі, яка не здатна до самообслуговування, догляд, який надається без будь-якого часового обмеження, безперервно, постійно, проте жодного слова про систематичність чи іншу періодичність такого догляду у висновку № 728 від 05.08.2024 немає.

Також довідка від 27.12.2024 Хмельницької центральної районної лікарні (травматологічне відділення) яка видана дружині позивача про те, що вона перебуває на стаціонарному лікуванні в травматологічному відділенні КНП «Хмельницька ЦРЛ» Хмельницького район і консультативний висновок спеціаліста Комунального некомерційного підприємства Хмельницька обласна лікарня Хмельницької обласної ради Поліклінічне відділення від 31.01.2025, який видано дружині позивача не вказують на необхідність «постійного догляду» за дружиною позивача. Командування військової частини НОМЕР_1 вважає що діяла в межах чинного законодавства та повноважень.

Від позивача надійшла відповідь на відзив.

В обґрунтування зазначено, зокрема, що Військова частина НОМЕР_1 стверджує, що на її адресу позовна заява позивача не надходила і вони не були ознайомленні із її змістом.

Проте, Військова частина НОМЕР_1 не заперечує той факт, що до моменту 12.03.2025 у частині був відсутній електронний кабінет в єдиній судовій інформаційно-телекомунікаційній системі, а саме в «Електронному суді».

У постанові Верховного Суду у складі суддів об`єднаної палати Касаційного господарського суду від 30 серпня 2024 року по справі № 908/3731/23 зазначено, що з 04.11.2023 у всіх юридичних осіб, зареєстрованих за законодавством України, виник обов`язок зареєструвати електронний кабінет.

З 05.10.2021 в Україні розпочала функціонувати ЄСІТС (до цього вона працювала в тестовому режимі і реєстрація електронного кабінету не була обов`язковою).

Крім того, Верховний Суд врахував, що в умовах воєнного стану багато юридичних осіб не знаходяться за своїми офіційними адресами (зазначеними у реєстрі, статуті, укладених договорах). У такому разі саме реєстрація електронного кабінету надає можливість особі бути обізнаною про наявні судові справи, швидко та своєчасно отримувати інформацію про подані до неї позови та ухвалені судові рішення, ефективно користуватися своїми процесуальними правами, незалежно від свого реального місцезнаходження.

Юридичні адреси військових частин, адреси для листування, останні місця перебування та будь-які інші дані, що можуть вказувати про місцезнаходження військової частини, під час дії воєнного стану приховуються, що створює перешкоди у процесі діяльності адвоката з питань захисту прав клієнтів.

У зв`язку із тим, що дійсний код ЄДРПОУ та юридична адреса для листування військової частини НОМЕР_1 не були відомі ні ОСОБА_1 , ні представнику, надіслати позовну заяву засобами поштового зв`язку не було можливості.

Через відсутність у військової частини НОМЕР_1 Електронного кабінету у системі ЄСІТС також не було можливості відправити позовну заяву через підсистему Електронний суд.

Щодо тлумачення військовою частиною НОМЕР_1 терміну «постійний догляд», позивач зазначає, що чинне законодавство України, яке регулює правовідносини у сфері надання соціальних послуг, охорони здоров`я та реабілітації осіб з інвалідністю, передбачає різні види догляду.

Позивач зазначає, що є визначене поняття «догляду» як виду соціальної послуги, що надається особі, яка перебуває у складних життєвих обставинах. А також визначене поняття «постійного стороннього догляду» для осіб з інвалідністю із значно вираженою важкістю, функціональними порушеннями в організмі, обумовленими професійним захворюванням, травмою.

Дружина військовослужбовця, є особою з інвалідністю ІІ групи, хворою особою із порушенням функцій організму, яка не може самостійно пересуватися та самообслуговуватися та за критеріями важкості вираження та функціонування організму, є особою з категорії осіб, що потребують стороннього догляду, а отже належним підтвердженням необхідності отримання ОСОБА_2 стороннього догляду (постійного догляду) є Висновок лікарсько-консультативної комісії за формою №080-4/о виданий КНП «Центр первинної медичної допомоги Хмельницького району».

Позивач наголошує, що відмова військової частини НОМЕР_1 , як військовослужбовцю ОСОБА_1 призваному на військову службу під час мобілізації у задоволенні рапорту на звільнення з військової служби з підстав неналежності та недостатності доказів підстав необхідності здійснення постійного догляду за дружиною є протиправною та незаконною, оскільки військовослужбовцем ОСОБА_1 на підтвердження підстав для звільнення з військової служби регламентованих підпунктом «г» частини 4 та абзацу 10 пункту 3 частини 12 статті 26 Закону України "Про військовий обов`язок та військову службу», зокрема у зв`язку з необхідністю здійснювати постійний догляд за дружиною з інвалідністю II групи долучено до рапорту про звільнення з військової служби документ за встановленою формою регламентованою Наказом Міністерства охорони здоров`я України від 09.03.2021 за №407 "Про затвердження форм первинної облікової документації та інструкцій щодо їх заповнення, що використовуються у закладах охорони здоров`я" - Висновок ЛКК про наявність порушення функцій організму, через які невиліковно хворі особи не можуть самостійно пересуватися та самообслуговуватися і потребують соціальної послуги з догляду на непрофесійній основі (за формою №080-4/о).

Надання будь-якого іншого документу, як доказу на підтвердження обставини того, що дружина військовослужбовця ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , як особа з інвалідністю ІІ групи, що потребує постійного стороннього догляду, є апріорі неможливим за фактом його матеріальної відсутності у законодавстві держави Україна, що підтверджує обставину того, що відмова військової частини НОМЕР_1 військовослужбовцю ОСОБА_1 у звільненні з військової служби є протиправною та незаконною.

Відповідно до частини 1 статті 311 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції розглянув справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Суд, заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, здійснюючи апеляційний перегляд у межах доводів та вимог апеляційної скарги, відповідно до частини 1 статті 308 Кодексу адміністративного судочинства України, встановив наступне.

Позивач має право на пільги, установлені законодавством України для ветеранів війни учасників бойових дій, що підтверджується посвідченням серія НОМЕР_3 , виданого 19.09.2024.

Відповідно до витягу із наказу командира Військової частини НОМЕР_4 (по стройовій частині) від 04.10.2024 № 316, солдата ОСОБА_1 , колишнього старшого стрільця десантно-штурмового відділення десантно-штурмового взводу десантно-штурмового батальйону, який знаходиться в розпорядженні командира військової частини, призначеного наказом командувача Десантно - штурмових військ Збройних сил України (по особовому складу) від 2 жовтня 2024 року № 147-РС на посаду кулеметника стрілецького відділення стрілецького взводу стрілецької роти Військової частини НОМЕР_1 вирішено вважати таким, що з 4 жовтня 2024 року справи та посаду здав і вибув до нового місця служби - АДРЕСА_1 . Вирішено, що з 4 жовтня 2024 року виключити зі списків особового складу частини та всіх видів забезпечення, видати всі види атестатів.

Відповідно до копії рапорту від 12 жовтня 2024 року до командира 1 стрілецької роти Військової частини НОМЕР_1 , в якому ОСОБА_1 просив вище командуванням про звільнення його, військовослужбовця призваного за мобілізацією, кулеметника 2 стрілецького відділення 3 стрілецького взводу 1 стрілецької роти Військової частини НОМЕР_1 солдата, у запас на підставі підпункту г пункту 2 частини 4 статті 26 Закону України Про військовий обов`язок і військову службу через такі сімейні обставини або інші поважні причини (якщо військовослужбовці не висловили бажання продовжувати військову службу), а саме необхідність здійснювати постійний догляд за дружиною (чоловіком) з числа осіб з інвалідністю І чи II групи.

На вказаному рапорті наявна резолюція начальника відділення персоналу (s-1) штабу Військової частини НОМЕР_2 ( ОСОБА_3 ) від 20.10.2024: Не погоджено: відсутні підстави для звільнення з лав ЗСУ, оскільки не було надано доказів необхідності здійснювати постійний догляд за дружиною (чоловіком) з числа осіб з інвалідністю І чи ІІ групи відповідно до підпункту г пункту 2 частини 4 статті 26 Закону України Про військовий обов`язок і військову службу.

ОСОБА_2 (далі ОСОБА_2 ), ІНФОРМАЦІЯ_1 , є громадянкою України.

Позивач є чоловіком ОСОБА_2 , що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серія НОМЕР_5 , виданого 9 серпня 2014 року.

ОСОБА_1 і ОСОБА_2 мають доньку ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується свідоцтвом серія НОМЕР_6 .

ОСОБА_1 і ОСОБА_2 мають доньку ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_3 , що підтверджується свідоцтвом серія НОМЕР_7 .

Відповідно до копії довідки до акта огляду медико-соціальною експертною комісією Серія 12 ААГ № 941366 від 26.04.2024, ОСОБА_2 установлено 2 групу інвалідності пов`язану із загальним захворюванням. Інвалідність встановлено до 01.05.2027.

Згідно з копією пенсійного посвідчення серія НОМЕР_8 , виданого 29.05.2024, ОСОБА_2 призначена пенсія по інвалідності 2 групи, загальне захворювання.

Відповідно до копії висновку № 728 від 05.08.2024 (форма № 080-4/о) про наявність порушення функцій організму через які невиліковно хворі особи не можуть самостійно пересуватися та самообслуговуватися і потребують надання соціальної послуги з догляду на непрофесійній основі, відповідно до якої ОСОБА_2 рекомендовано соціальні послуги: отримання соціальної послуги з догляду на непрофесійній основі від фізичної особи.

Також матеріали справи містять копію довідки від 27.12.2024 Хмельницької центральної районної лікарні (травматологічне відділення) яка видана ОСОБА_2 про те, що вона перебуває на стаціонарному лікуванні в травматологічному відділенні КНП Хмельницька ЦРЛ Хмельницького район. Діагноз заключний клінічний - Остеохондроз поперекового відділу хребта ускладнений килами м/д з вираженим больовим синдромом. Зазначено, що хвора дійсно перебуває на лікуванні в травматологічному відділенні КНП Хмельницька ЦРЛ планується оперативне втручання, хвора потребує стороннього догляду.

Крім того, позивач надав до суду консультативний висновок спеціаліста Комунального некомерційного підприємства Хмельницька обласна лікарня Хмельницької обласної ради Поліклінічне відділення від 31.01.2025, який видано ОСОБА_2 .

Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи та фактам, суд апеляційної інстанції зазначає наступне.

Частиною другою статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до статті 65 Конституції України захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, шанування її державних символів є обов`язком громадян України. Громадяни відбувають військову службу відповідно до закону.

Згідно з пунктом 20 частини 1 статті 106 Конституції України передбачено, що Президент України приймає відповідно до закону рішення про загальну або часткову мобілізацію та введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях у разі загрози нападу, небезпеки державній незалежності України.

Закон України «Про військовий обов`язок і військову службу» від 25.03.1992 № 2232-XII здійснює правове регулювання відносин між державою і громадянами України у зв`язку з виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, а також визначає загальні засади проходження в Україні військової служби.

Відповідно до частини 2 статті 1 Закону №2232 військовий обов`язок установлюється з метою підготовки громадян України до захисту Вітчизни, забезпечення особовим складом Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань, а також правоохоронних органів спеціального призначення та Державної спеціальної служби транспорту (Збройні Сили України та інші військові формування), посади в яких комплектуються військовослужбовцями.

Відповідно до частин 1, 2 статті 2 Закону № 2232-XII військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України (за винятком випадків, визначених законом), іноземців та осіб без громадянства, пов`язаній із обороною України, її незалежності та територіальної цілісності. Час проходження військової служби зараховується громадянам України до їх страхового стажу, стажу роботи, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби. Проходження військової служби здійснюється, зокрема, громадянами України - у добровільному порядку (за контрактом) або за призовом.

Указом Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" №64/2022 від 24.02.2022, затвердженим Законом України №2102-IX від 24.02.2022, введено в Україні воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24.02.2022 строком на 30 діб, який востаннє продовжений до 18.08.2023 року.

У свою чергу, Указом Президента України "Про загальну мобілізацію" № 69/2022 від 24.02.2022 постановлено оголосити та провести загальну мобілізацію.

Частиною 3 ст. 24 Закону № 2232-XII визначено, що закінченням проходження військової служби вважається день виключення військовослужбовця зі списків особового складу військової частини (військового навчального закладу, установи тощо) у порядку, встановленому положеннями про проходження військової служби громадянами України.

Відповідно до пп. г п. 2 ч. 4 ст. 26 Закону № 2232-XII, у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин, передбачено що військовослужбовці, які проходять військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період, військову службу за призовом осіб із числа резервістів в особливий період, звільняються з військової служби на підставах: під час дії воєнного стану: через сімейні обставини або з інших поважних причин, перелік яких визначається частиною дванадцятою цієї статті (якщо військовослужбовці не висловили бажання продовжувати військову службу).

Частиною 7 статті 26 Закону № 2232-XII встановлено, що звільнення військовослужбовців з військової служби здійснюється в порядку, передбаченому положеннями про проходження військової служби громадянами України.

За пунктом 3 частини 12 статті 27 Закону № 2232-ХІІ, військовослужбовці звільняються з військової служби через сімейні обставини або з інших поважних причин на таких підставах: під час дії воєнного стану, зокрема:

необхідність здійснення постійного догляду за особою з інвалідністю I чи II групи, за умови що така особа є членом сім`ї військовослужбовця першого ступеня споріднення та відсутності інших членів сім`ї, які здійснюють постійний догляд;

необхідність здійснення постійного догляду за хворою дружиною (чоловіком), дитиною, а також своїми батьками, які за висновком медико-соціальної експертної комісії чи лікарсько-консультативної комісії закладу охорони здоров`я потребують постійного догляду, у разі відсутності інших осіб, які можуть здійснювати такий догляд.

Статтями 12, 14 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України визначено, що про все, що сталося з військовослужбовцем і стосується виконання ним службових обов`язків, та про зроблені йому зауваження військовослужбовець зобов`язаний доповідати своєму безпосередньому начальникові, крім тих обставин, щодо надання яких є пряма заборона у законі (таємниця сповіді, лікарська таємниця, професійна таємниця захисника, таємниця нарадчої кімнати тощо).

Із службових та особистих питань військовослужбовець повинен звертатися до свого безпосереднього начальника, а якщо він не може їх вирішити - до наступного прямого начальника.

Пунктом 1 Розділу І Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України, затвердженого Указом Президента України від 10 грудня 2008 року № 1153/2008 (далі Положення №1153/2008) передбачено, що цим Положенням визначається порядок проходження громадянами України (далі - громадяни) військової служби у Збройних Силах України та регулюються питання, пов`язані з проходженням такої служби під час виконання громадянами військового обов`язку в запасі. Це Положення застосовується також до відносин, що виникають у зв`язку з проходженням у Збройних Силах України кадрової військової служби особами офіцерського складу до їх переходу в установленому порядку на військову службу за контрактом або звільнення з військової служби.

Відповідно до абз. 2 п. 12 Положення, право видавати накази по особовому складу надається командирам, командувачам, начальникам, керівникам (далі - командири (начальники) органів військового управління, з`єднань, військових частин, установ, організацій, вищих військових навчальних закладів, військових навчальних підрозділів закладів вищої освіти, які утримуються на окремих штатах (далі - військові частини), за посадами яких штатом передбачено військове звання полковника (капітана 1 рангу) і вище, а також керівникам служб персоналу Міністерства оборони України та Генерального штабу Збройних Сил України.

Відповідно до пункту 233 Положення, військовослужбовці, які бажають звільнитися з військової служби, подають по команді рапорти та документи, які підтверджують підстави звільнення. У рапортах зазначаються: підстави звільнення з військової служби; думка військовослужбовця щодо його бажання проходити службу у військовому резерві Збройних Сил України за відповідною військово-обліковою спеціальністю; районний (міський) територіальний центр комплектування та соціальної підтримки, до якого повинна бути надіслана особова справа військовослужбовця. При звільненні військовослужбовця з військової служби за рішенням командування військової частини відповідно до підпункту 1 пункту 35 цього Положення рапорт на звільнення військовослужбовцем не подається. У такому разі командуванням військової частини складається аркуш бесіди з військовослужбовцем за формою, визначеною Міністерством оборони України.

Відповідно до підпункту 2 пункту 225 Положення, звільнення військовослужбовців із військової служби здійснюється: під час дії особливого періоду (з моменту оголошення мобілізації - протягом строку її проведення, який визначається рішенням Президента України, та з моменту введення воєнного стану - до оголошення демобілізації) - на підставах, передбачених частиною третьою, пунктом 2 частини четвертої, пунктом 3 частини п`ятої та пунктом 3 частини шостої статті 26 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу":

у військових званнях до майстер-сержанта (майстер-старшини) включно за всіма підставами - командирами бригад (полків, кораблів 1 рангу) і посадовими особами, які відповідно до Дисциплінарного статуту Збройних Сил України прирівняні до них;

у військових званнях до підполковника (капітана 2 рангу) включно за всіма підставами - командирами корпусів та командувачами військ оперативних командувань і посадовими особами, які відповідно до Дисциплінарного статуту Збройних Сил України прирівняні до них;

у військових званнях до полковника (капітана 1 рангу) включно за всіма підставами - командувачами видів Збройних Сил України, окремих родів військ (сил) Збройних Сил України, командиром військової частини НОМЕР_9 , начальником Генерального штабу Збройних Сил України, керівником служби персоналу Міністерства оборони України, начальником Національного університету оборони України імені Івана Черняховського;

у військових званнях до бригадного генерала (коммодора) та прирівняних до них згідно із пунктом 3 розділу II "Прикінцеві та перехідні положення" Закону України від 4 червня 2020 року № 680-IX "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо військових звань військовослужбовців" військових звань включно за всіма підставами - Головнокомандувачем Збройних Сил України;

у військових званнях до генерал-лейтенанта (віце-адмірала) та прирівняних до них згідно із пунктом 3 розділу II "Прикінцеві та перехідні положення" Закону України від 4 червня 2020 року № 680-IX "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо військових звань військовослужбовців" військових звань включно за всіма підставами - Міністром оборони України;

у військових званнях генерала (адмірала) та прирівняному до них згідно із пунктом 3 розділу II "Прикінцеві та перехідні положення" Закону України від 4 червня 2020 року № 680-IX "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо військових звань військовослужбовців" військовому званні - Президентом України.

Механізм реалізації та порядок організації у Збройних Силах України, Державній спеціальній службі транспорту виконання вимог Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України, затвердженого Указом Президента України від 10.12.2008 №1153, визначає Інструкція про організацію виконання Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України, затверджена наказом Міністра оборони України від 10.04.2009 №170.

Відповідно до пункту 8.13 розділу VIII Інструкції № 170, військовослужбовцям, які проходять військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період та підлягають звільненню з військової служби у порядку і терміни, визначені рішенням Президента України, або у зв`язку з оголошенням демобілізації, надання відпусток і проведення розрахунку здійснюються в порядку, визначеному статтею 10-1 Закону України Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей та пунктом 14.10 розділу Х цієї Інструкції.

Згідно із абзацом 2 пункту 14.10 розділу XIV Інструкції № 170 звільнення з військової служби через сімейні обставини або інші поважні причини здійснюється за наявності оригіналів документів, що підтверджують таку підставу звільнення.

Відповідно до п. 5 Переліку документів, що подаються з Поданням до звільнення військовослужбовця з військової служби, який є Додатком 19 до Інструкції, через сімейні обставини або з інших поважних причин, перелік яких затверджено постановою Кабінету Міністрів України від 12 червня 2013 року № 413 та визначено підпунктом «г» пунктів 1, 2 частини четвертої, підпунктом «ґ» пункту 2 частини п`ятої, підпунктом «г» пункту 2 частини шостої статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», подаються: копія аркуша бесіди; копія рапорту військовослужбовця; документи, що підтверджують наявність сімейних обставин або інших поважних причин; копія розрахунку вислуги років військової служби (при набутті права на пенсійне забезпечення за вислугою років).

Наказом Генерального штабу Збройних Сил України № 40 від 31.01.2024 затверджено Інструкцію з діловодства у Збройних Силах України, яка встановлює загальні вимоги до документування управлінської інформації та організації роботи з документами, створеними в паперовій та електронній формі в Апараті Головнокомандувача Збройних Сил України, Генеральному штабі Збройних Сил України, командуваннях видів, родів військ (сил) Збройних Сил України, органах військового управління, штабах угруповань військ (сил), військових частинах (установах) Збройних Сил України (далі військові частини, установи), включаючи їх підготовку, реєстрацію, облік, зберігання і контроль за виконанням (далі Інструкція № 40).

Пунктом 2.1.6. Інструкції № 124 визначено, що у Збройних Силах України створюються такі види документів: наказ, директива, розпорядження, бойовий наказ, бойове розпорядження, окреме доручення (доручення), рішення, протокол, положення, постанова, інструкція, історичний формуляр, формуляр, правила, план, звіт, доповідь, донесення, доручення, акт, звуко- та відеозаписи, програма, алгоритм, рапорт, заява, телефонограма, факсограма, службовий лист, довідка, методичні рекомендації, доповідна та пояснювальна записки, протокол, припис, посвідчення про відрядження, відпускний квиток, графік відпусток, обхідний лист та інші документи, розроблені в установленому порядку.

Наказ командира (керівника) основний розпорядчий документ командира (керівника) військової частини (установи), виданий на правах єдиноначальності. Наказ містить норми, обов`язкові для виконання підлеглими.

Рапорт (заява) письмове звернення військовослужбовця (працівника) до вищої посадової особи з проханням (надання відпустки, матеріальної допомоги, поліпшення житлових умов, переведення, звільнення тощо) чи пояснення особистого характеру.

Рішення вид документа розпорядчого характеру, що ухвалюється в колегіальному порядку для вирішення найбільш важливих питань. Текст рішення складається з двох частин: констатуючої та регулятивної. У регулятивній частині визначаються конкретні завдання, виконавці та строки виконання.

За п. 2.7.20.1 Інструкції, погодження може здійснюватися як у військовій частині (установі) посадовими особами, які відповідно до їх компетенції вирішують питання, порушені в проєкті документа (внутрішнє погодження), так і за її межами іншими заінтересованими установами (зовнішнє погодження).

Внутрішнє погодження проєктів документів, що розробляються на виконання завдань, визначених у розпорядчих документах та дорученнях вищих органів військового управління, проводиться не пізніше ніж у дводенний строк після завершення їх розроблення безпосереднім виконавцем. Проєкти таких документів розглядаються командиром (керівником) військової частин (установи) невідкладно.

Зовнішнє погодження зазначених проєктів документів проводиться не пізніше ніж у триденний строк після їх реєстрації у військовій частині (установі), до якої проєкт надсилається для розгляду.

Інші проєкти документів посадові особи зобов`язані розглядати в першочерговому порядку, але не пізніше ніж у 10-денний строк.

Посадова особа, якій подано документ на погодження, проводить його погодження лише в межах своїх повноважень, без внесення коригувань до змісту документа.

Згідно п.2.3.4 Інструкції, накази по стройовій частині видаються з питань щодо, зокрема: зарахування військовослужбовців до списків особового складу, на види забезпечення та виключення з них, відрахування курсантів від подальшого навчання; звільнення від виконання службових обов`язків за станом здоров`я і виходу на службу після хвороби; призначення, переміщення та звільнення працівників Збройних Сил України (крім державних службовців); інших питань, пов`язаних з переміщенням військовослужбовців та працівників (крім державних службовців) протягом доби.

Пунктом 2.7.19 Інструкції визначено, що посадові особи підписують документи в межах своїх повноважень, визначених у положеннях, посадових інструкціях, наказі про розподіл обов`язків між командиром (керівником), заступниками командира (керівника) тощо, а саме: накази і директиви командири (начальники), яким статутами Збройних Сил України та положеннями про органи військового управління надається право видавати накази і директиви.

Аналіз положень законодавства свідчить, що звільнення військовослужбовців з підстав передбачених пунктом 2 частини 4 статті 26 Закону у період дії військового стану наділені командири або особи, які відповідно до Дисциплінарного статуту Збройних Сил України прирівняні до них.

За наведеного правового регулювання, повноваженнями щодо звільнення військовослужбовців військової частини за сімейними обставинами наділені відповідні посадові особи військової частини.

Позивач виявив своє небажання продовжувати проходити військову службу та подав рапорт про звільнення з військової служби у запас на підставі пп. «г» п. 2 ч. 4 статті 26 Закону №2232-ХІІ за сімейними обставинами, а саме через необхідність здійснювати постійний догляд за дружиною (чоловіком) з числа осіб з інвалідністю I або II групи.

Позивач до рапорту подав документи на підтвердження обставин для звільнення, зокрема: Нотаріально посвідчену копію Свідоцтва про шлюб Серії НОМЕР_5 від 9 серпня 2014 року; Нотаріально посвідчену копію Довідки до акту огляду МСЕК Серії 12 ААГ №941366 від 26 квітня 2024 року; Нотаріально посвідчену копію пенсійного посвідчення ОСОБА_2 . Серії НОМЕР_8 від 29 травня 2024 року; Нотаріально посвідчену копію Висновку №728 про наявність порушення функцій організму через які невиліковно хворі особи не можуть самостійно пересуватися та самообслуговуватися і потребують надання соціальної послуги з догляду на непрофесійній основі від 5 серпня 2024 року.

Отримання відповідачем рапорту позивача підтверджується матеріалами справи.

Станом на момент виникнення спірних правовідносин, норми статті 26 Закону №2232-ХІІ уже містять виключений перелік сімейних обставин, за якими можливе звільнення військовослужбовця зі служби, та яка передбачала надання документу у якості підтвердження необхідності постійного догляду як висновку медико-соціальної експертної комісії чи лікарсько-консультативної комісії закладу охорони здоров`я.

Аналогічний висновок містить в постанові Верховного Суду від 13 червня 2024 року справа № 520/21316/23.

Верховний Суд в постанові від 13 червня 2024 року в справі № 520/21316/23 зазначив, що щодо осіб, які не відносяться до цих категорій, але які за станом здоров`я нездатні до самообслуговування і потребують постійно стороннього догляду, то на переконання суду, такі повноваження віднесені до ЛКК закладу охорони здоров`я, які мають право приймати, зокрема: 1) висновок або рекомендації щодо догляду за дитиною до досягнення нею шестирічного віку, а в разі, коли дитина хвора на цукровий діабет I типу (інсулінозалежний), до досягнення дитиною 16-річного віку; 2) висновок про наявність порушення функцій організму, через які невиліковно хворі особи не можуть самостійно пересуватися та самообслуговуватися і потребують соціальної послуги з догляду на непрофесійній основі (за формою № 080-4/о), з рекомендаціями щодо отримання відповідних послуг; 3) висновок про наявність когнітивних порушень у громадян похилого віку, унаслідок яких вони потребують надання соціального послуги з догляду на непрофесійній основі (за формою №080-2/о), з рекомендаціями щодо отримання відповідних послуг; 4) висновок щодо необхідності постійного стороннього догляду за особою з інвалідністю I чи II групи внаслідок психічного розладу за формою бланка, затвердженою наказом Міністерства охорони здоров`я України від 31.07.2013 № 667.

Такий правовий підхід відповідає правовій позиції Верховного Суду, викладеній у постанові від 21 лютого 2024 року у справі №120/1909/23, від 21.02.2024 у справі №120/1909/23, від 11 квітня 2024 року у справі № 420/16689/23 та інш.

За наведеного правового регулювання, для підтвердження необхідності постійного стороннього догляду за особою військовослужбовець мав надати висновок медико-соціальної експертної комісії або у передбачених випадках лікарсько-консультативної комісії закладу охорони здоров`я.

Також , колегія суддів зазначає, що чинне на момент виникнення спірних правовідносин законодавство не передбачає затвердженої форми висновку лікарсько-консультативної комісії про потребу в постійному догляді.

Наказом Міністерства охорони здоров`я України від 09.03.2021 №407 «Про затвердження форм первинної облікової документації та інструкцій щодо їх заповнення, що використовуються у закладах охорони здоров`я» затверджено, зокрема, форму первинної облікової документації №080-4/о «Висновок про наявність порушення функцій організму через які невиліковно хворі особи не можуть самостійно пересуватися та самообслуговуватися і потребують соціальної послуги з догляду на непрофесійній основі» та інструкцію щодо її заповнення.

Пунктом 5 Інструкції № 407 вказано, що висновок надається особі або законному представнику особи, яка потребує надання соціальної послуги з догляду на непрофесійній основі відповідно до Порядку подання та оформлення документів, призначення і виплати компенсації фізичним особам, які надають соціальні послуги з догляду на непрофесійній основі, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 23.09.2020 № 859.

Згідно з пунктом 12 Інструкції № 407 особам, яким встановлено інвалідність безстроково, висновок видається безстроково. Особам, яким інвалідність встановлена на певний строк, висновок видається на строк не більше ніж до завершення строку встановлення їм інвалідності, але не менше ніж на 12 місяців. Іншим категоріям осіб висновок видається на 12 місяців з дати видачі (пункт 12 Інструкції № 407).

Так, відповідно до затвердженої Інструкції висновок заповнюється членами лікарської комісії на підставі заповненої лікарем загальної практики-сімейної медицини форми первинної облікової документації №025/о «Медична карта амбулаторного хворого № _____» (пункт 3) та надається особі або законному представнику особи, яка потребує надання соціальної послуги з догляду на непрофесійній основі відповідно до Порядку подання та оформлення документів, призначення і виплати компенсації фізичним особам, які надають соціальні послуги з догляду на непрофесійній основі, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 23.09.2020 №859 (пункт 4). У пункті 4 Висновку вказуються рекомендовані соціальні послуги: денного догляду, догляду вдома, паліативного догляду вдома; отримання соціальної послуги з догляду на непрофесійній основі від фізичної особи (пункт 7).

Зміст висновку за формою №080-4/о та його складові елементи загалом найбільшою мірою відповідають суті документа, передбаченого пунктом 5 Переліку, проте мають істотні відмінності зокрема щодо суб`єкта його складання (лікарська комісія, а не лікарсько-консультативна комісія), цільового призначення (використовується для отримання компенсації фізичною особою, яка надає соціальні послуги з догляду на непрофесійній основі), а також через відсутність у ньому відомостей про потребу особи в постійному догляді.

Відсутність уніфікованого зразка висновку про потребу в постійному догляді та повноважень лікарсько-консультативної комісії для його прийняття свідчить про наявність прогалини та неузгодженості нормативно-правового регулювання, що спричиняє правову невизначеність у реалізації права особи на звільнення з військової служби за відповідною підставою.

Такий правовий підхід відповідає правовій позиції Верховного Суду, викладеній у постанові від 20 листопада 2025 року у справі № 560/17590/24.

Так у вказаному судовому рішенні у справі № 560/17590/24 Верховний Суд дійшов висновку про необхідність надання належної правової оцінки копії довідки ЛКК, яка додавалася до рапорту, встановлення, чи містить ця довідка висновок про потребу постійного догляду, на підставі яких даних вона була видана, а також чи може довідка ЛКК вважатися документом, передбаченим пунктом 5 Переліку документів для звільнення військовослужбовця, який підтверджує наявність у позивача підстав для звільнення з військової служби відповідно до підпункту «г» пункту 2 частини четвертої статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу».

Як зазначалось, підставою для звільнення є саме необхідність здійснення постійного догляду за особою з інвалідністю I чи II групи.

Так, «постійний догляд» передбачає безперервний догляд, який надається особі, що не здатна до самообслуговування, догляд який надається без будь-якого часового обмеження, суцільним порядком.

Так, наданий висновок № 728 від 05.08.2024 (форма № 080-4/о) містить саме рекомендації в отриманні соціальних послуг: отримання соціальної послуги з догляду на непрофесійній основі від фізичної особи.

Довідка від 27.12.2024 Хмельницької центральної районної лікарні (травматологічне відділення) в якій зазначено, що хвора дійсно перебуває на лікуванні в травматологічному відділенні КНП Хмельницька ЦРЛ планується оперативне втручання, хвора потребує стороннього догляду, не є передбаченим законодавством документом що посвідчує потребу особи в постійному догляді. Також, зі змісту вказаної довідки вбачається про необхідність саме стороннього догляду, а не постійного догляду, також з її змісту неможливо встановити потребу в догляді на період лікування або після.

Колегія суддів досліджуючи наявні у матеріалах справи документи в сукупності встановила, що матеріали справи не містять достатніх доказів які б свідчили, що дружина військовослужбовця яка є особою з інвалідністю II групи потребує постійного догляду.

З огляду на викладене колегія суддів дійшла до висновку, що у сукупності з подоланими документами - висновок № 728 від 05.08.2024 не може вважатися документом, передбаченим пунктом 5 Переліку документів для звільнення військовослужбовця, який підтверджує наявність у позивача підстав для звільнення з військової служби відповідно до підпункту «г» пункту 2 частини четвертої статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу».

Зазначене свідчить, що висновки суду першої інстанції, про відсутність доказів на підтвердження існування підстав для звільнення на підставі підпункту г частини 4, абзацу 10 пункту 3) частини 12 статті 26 Закону України Про військовий обов`язок та військову службу, знайшли своє підтвердження при апеляційному розгляді справи .

З огляду на викладене, суд вважає, що позивачем при зверненні до відповідача з рапортом про звільнення з військової служби не надано належне підтвердження необхідності здійснення постійного догляду за дружиною - особою з інвалідністю II групи, що обумовлює відсутність підстав для задоволення позовних вимог.

Пунктом 41 Висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів зазначено, що обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

Відповідно до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

На підставі викладеного, колегія суддів, погоджуючись з висновками суду першої інстанції, вважає, що суд дійшов вичерпних юридичних висновків щодо встановлення фактичних обставин справи і правильно застосував до спірних правовідносин норми матеріального та процесуального права.

Доводи апеляційної скарги, з наведених вище підстав, висновків суду не спростовують.

З огляду на результати апеляційного перегляду справи, колегія суддів вважає, що підстави для розподілу судових витрат відповідно до ст. 139 КАС України відсутні.

Керуючись ст. 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 326-329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Донецького окружного адміністративного суду від 18 лютого 2025 р. у справі № 200/7511/24 - залишити без задоволення.

Рішення Донецького окружного адміністративного суду від 18 лютого 2025 р. у справі № 200/7511/24 - залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати ухвалення та не підлягає касаційному оскарженню до Верховного Суду, крім випадків, встановлених п.2 ч.5 ст.328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Повне судове рішення складено та підписано колегією суддів 14 січня 2026 року.

Суддя-доповідач Е.Г. Казначеєв

Судді А.А. Блохін

І.В. Геращенко