Справа № 300/3514/22
Суддя: Глушко Ігор Володимирович
Дата ухвалення: 2026-01-16 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 січня 2026 рокуЛьвівСправа № 300/3514/22 пров. № А/857/39998/25

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючого судді: Глушка І.В.,

суддів: Затолочного В.С., Судової-Хомюк Н.М.,

розглянувши в порядку письмового провадження в м. Львові апеляційну скаргу Територіального управління Служби судової охорони у Івано-Франківській області на ухвалу Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 15 вересня 2025 року про зміну способу і порядку виконання судового рішення, постановлену у відкритому судовому засіданні суддею Гомельчуком С.В. у м. Івано-Франківську у справі № 300/3514/22 за позовом ОСОБА_1 до Територіального управління Служби судової охорони у Івано-Франківській області, з участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача - Державної судової адміністрації України, про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання до вчинення дій, -

В С Т А Н О В И В :

Рішенням Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 01 листопада 2022 року позов ОСОБА_1 до Територіального управління Служби судової охорони у Івано-Франківській області, треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору на стороні відповідача - Державна судова адміністрація України, Міністерство фінансів України про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання до вчинення дій задоволено частково.

Визнано протиправною бездіяльність Територіального управління Служби судової охорони у Івано-Франківській області щодо ненарахування та невиплати ОСОБА_1 додаткової винагороди, передбаченої постановою Кабінету Міністрів України «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» від 28.02.2022 №168.

Зобов`язано Територіальне управління Служби судової охорони у Івано-Франківській області нарахувати та виплатити ОСОБА_1 додаткову винагороду, встановлену постановою Кабінету Міністрів України «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» від 28.02.2022 № 168 за період з 01.03.2022 по 18.07.2022 в розмірі 30000 гривень щомісячно, а з 19.07.2022 по 31.08.2022 у розмірі до 30000 гривень пропорційно в розрахунку на місяць.

У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено.

07 серпня 2025 року від позивача надійшла заява про зміну способу і порядку виконання судового рішення, у якій просив суд змінити спосіб і порядок виконання рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 01.11.2022 у справі №300/3514/22 шляхом стягнення з Територіального управління Служби судової охорони у Івано-Франківській області на користь ОСОБА_1 додаткову винагороду, встановлену постановою КМУ «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» від 28.02.2022 №168 у сумі 171000 грн.

Заява обґрунтована тим, що Територіальним управлінням Служби судової охорони у Івано-Франківській області тривалий час не виконується рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 01.11.2022 у справі №300/3514/22 в частині виплати заборгованості в розмірі 171000 грн. На думку позивача, невиконання суб`єктом владних повноважень протягом двох місяців з дня набрання законної сили судовим рішенням є самостійною підставою для зміни способу і порядку виконання такого судового рішення шляхом стягнення з такого суб`єкта владних повноважень відповідних виплат.

Ухвалою Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 15 вересня 2025 року заяву задоволено. Змінено спосіб і порядок виконання рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 01.11.2022 у справі № 300/3514/22 шляхом стягнення з Територіального управління Служби судової охорони у Івано-Франківській області на користь ОСОБА_1 додаткову винагороду, встановлену постановою Кабінету Міністрів України «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» від 28.02.2022 № 168 у сумі 171000 грн (сто сімдесят одну тисячу гривень).

Не погоджуючись з вказаним судовим рішенням суду, відповідач оскаржив його в апеляційному порядку. Вважає, що оскаржуване судове рішення ухвалене з неповним з`ясуванням обставин, що мають значення для справи, з порушенням норм матеріального та процесуального права та підлягає скасуванню з підстав, викладених у апеляційній скарзі. Просить скасувати оскаржуване судове рішення та ухвалити нове, яким в задоволенні заяви відмовити.

В апеляційній скарзі зазначає, що вказана заява стосується не зміни способу і порядку виконання судового рішення, а фактично заявник просить суд змінити та розширити резолютивну частину рішення, змінює рішення суду по суті та спосіб захисту, що суперечить інституту зміни способу і порядку виконання рішення суду та є неможливим, оскільки судове рішення є незмінним. Так, змінюючи рішення із зобов`язання нарахувати та виплатити на стягнення перерахованих коштів, суд фактично вирішить не процесуальні питання, пов`язані з виконанням рішення суду, а надасть оцінку можливості застосування при виконанні судового рішення норм матеріального права, що, з огляду на положення вказаної норми процесуального права, є неприпустимим. Скаржник наголошує, що судом першої інстанції проігноровано факт наявності черговості виконання судових рішень Службою судової охорони відповідно до дати набрання ними законної сили, що відповідає вимогам Постанови Кабінету Міністрів України №845 від 03.08.2011 «Про затвердження Порядку виконання рішень про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів або боржників».

Позивач правом подання письмового відзиву на апеляційну скаргу не скористався, що в силу вимог ч. 4 ст. 304 КАС України не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.

Переглянувши справу за наявними у ній доказами, перевіривши законність обґрунтованість судового рішення, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що подана апеляційна скарга підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав.

Відповідно до статті 129-1 Конституції України суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

За правилами статті 370 КАС України судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності, - за її межами. Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом.

Порядок та підстави зміни чи встановлення способу і порядку виконання судового рішення в адміністративному судочинстві врегульовані статтею 378 КАС України.

Разом з тим, Законом України від 21 листопада 2024 року № 4094-ІХ «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо удосконалення положень про судовий контроль за виконанням судових рішень» (далі також - Закон № 4094-IX), який набрав чинності 19.12.2024, були внесені суттєві зміни до положень статті 378 КАС України, зокрема й у частині зміни чи встановлення способу і порядку виконання судового рішення.

Так, відповідно до змісту частин першої-третьої статті 378 КАС (у редакції Закону №4094-IX, що діє з 19.12.2024), за заявою сторони суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, може відстрочити або розстрочити виконання рішення, а за заявою стягувача чи виконавця (у випадках, встановлених законом), - встановити чи змінити спосіб або порядок його виконання. Питання про відстрочення або розстрочення виконання, зміну чи встановлення способу і порядку виконання судового рішення може бути розглянуто також за ініціативою суду.

Підставою для встановлення або зміни способу або порядку виконання, відстрочення чи розстрочення виконання судового рішення є обставини, що істотно ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим.

Невиконання суб`єктом владних повноважень судового рішення, яке набрало законної сили, щодо обчислення, призначення, перерахунку, здійснення, надання, одержання пенсійних виплат, соціальних виплат непрацездатним громадянам, виплат за загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням, виплат та пільг дітям війни, інших соціальних виплат, доплат, соціальних послуг, допомоги, захисту та пільг протягом двох місяців з дня набрання законної сили судовим рішенням є самостійною підставою для зміни способу і порядку виконання такого судового рішення шляхом стягнення з такого суб`єкта владних повноважень відповідних виплат.

Судом встановлено та не заперечується позивачем, що на виконання судового рішення Територіальне управління Служби судової охорони у Івано-Франківській області нарахувало ОСОБА_1 додаткову винагороду, встановлену постановою Кабінету Міністрів України «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» від 28.02.2022 № 168 за період з 01.03.2022 по 18.07.2022 в розмірі 171000 грн.

Однак, рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 01.11.2022 у справі № 300/3514/22, яке набрало законної сили, на даний час відповідачем не виконано в повному обсязі, оскільки позивачу не виплачено додаткову винагороду у сумі 171000 грн.

Варто зазначити, що поняття «спосіб і порядок» виконання судового рішення мають спеціальне значення, яке розраховане на виконавче провадження. Порядок виконання судового рішення означає визначену у рішенні суду послідовність і зміст вчинення виконавчих дій державним/приватним виконавцем, спосіб виконання судового рішення це спосіб реалізації та здійснення способу захисту. Під зміною способу виконання рішення суду слід розуміти прийняття судом нових заходів для реалізації рішення в разі об`єктивної (безумовної) неможливості його виконання у спосіб, раніше встановлений судом.

Так, у постанові від 24 грудня 2014 року у справі №21-506а14 Верховний Суд України дійшов висновку, що зміну способу і порядку виконання судового рішення слід розуміти як застосування судом нових заходів щодо його реалізації у зв`язку з неможливістю виконання цього рішення раніше визначеними способом і порядком. При цьому зміна способу виконання не має змінювати (зачіпати) суті самого судового рішення.

Подібного підходу дотримується і Верховний Суд, зокрема, у постановах від 07 березня 2018 року у справі № 456/953/15-а, від 16 липня 2020 року у справі №130/2176/17, від 11 листопада 2020 року у справі №817/628/15 та від 17 лютого 2021 року у справі №295/16238/14-а.

Окрім того, Верховним Судом у постанові від 10 липня 2018 року у справі № 490/9519/16-а сформульовано наступний правовий висновок: «Змінивши спосіб виконання такої постанови із зобов`язання виплатити зазначені соціальні виплати на стягнення суми цих виплат, буде змінено постанову по суті, з виходом при цьому за межі позовних вимог та вирішенням питання, що не було предметом дослідження судом при розгляді справи по суті».

Подібний висновок, також, було зроблено Верховним Судом у постанові від 30 липня 2019 року у справі № 281/1618/14-а.

Відповідно до обставин даної справи, які визнаються учасниками справи, єдиною причиною невиплати позивачу додаткової винагороди, передбаченої постановою Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 року №168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» за період з 01.03.2022 по 18.07.2022 в розмірі 171000 грн, є відсутність належного фінансування відповідача.

Таким чином, оскільки виконання рішення суду у справі №300/3514/22 залежить від бюджетного фінансування, то його виконання не залежить від визначеного судом способу виконання. Отже, у такому випадку, зміна способу і порядку виконання судового рішення не призведе до його фактичного виконання, оскільки така процесуальна дія не впливає на фінансування державою витрат по виплаті заборгованості по виплаті додаткової винагороди позивачу.

Згідно правової позиції, викладеної у постанові Верховного Суду від 24.07.2023 року у справі №420/6671/18, стягнення з суб`єкта владних повноважень коштів, які знаходяться на його рахунках, але призначені для іншої мети, можуть поставити під загрозу функціонування такого суб`єкта, виконання покладених на нього функцій та, відповідно, нанесення шкоди необмеженій кількості осіб.

З огляду на викладене та враховуючи те, що фактично єдиною причиною, яка ускладнює виконання рішення суду, є неналежне фінансування державою витрат, колегія суддів вважає безпідставними аргументи позивача, наведені в його заяві, про наявність правових підстав для зміни способу та порядку виконання рішення суду у даній справі.

До того ж, колегія суддів, аналізуючи норми статті 378 КАС України у системному зв`язку із нормами, які гарантують право на судовий захист і передбачають форми й способи його реалізації, звертає увагу, що в контексті спірних правовідносин обставини, якими обґрунтовується необхідність зміни способу і порядку виконання судового рішення, не можуть бути підставами для такої зміни, оскільки обраний позивачем спосіб захисту порушеного права не може бути змінений на стадії виконання судового рішення і поза межами судового розгляду позову по суті.

Таким чином, суд апеляційної інстанції вважає, що при вирішенні питання щодо зміни способу і порядку виконання судового рішення судом першої інстанції допущено порушення вимог процесуального закону.

За наведених обставин, ухвалу суду першої інстанції слід скасувати та прийняти нове рішення, яким в задоволенні заяви про зміну способу та порядку виконання судового рішення відмовити.

Керуючись ст.ст.242, 308, 309, 311, 315, 317, 321, 322, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Територіального управління Служби судової охорони у Івано-Франківській області задовольнити, а ухвалу Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 15 вересня 2025 року про зміну способу і порядку виконання судового рішення у справі № 300/3514/22 - скасувати.

В задоволенні заяви ОСОБА_1 про зміну способу і порядку виконання рішення у справі №300/3514/22 - відмовити.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її ухвалення та оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя І. В. Глушко
судді В. С. Затолочний
Н. М. Судова-Хомюк