Справа № 420/28962/25
Суддя: Завальнюк І.В.
Дата ухвалення: 2026-01-12 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 січня 2026 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі: головуючого судді Завальнюка І.В., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області про визнання протиправними дії та зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду із вказаним позовом, в якому просить суд визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області щодо відмови у призначенні пенсії ОСОБА_1 у разі втраті годувальника згідно з Законом України від 09.04.1992 № 2262-ХІІ „ Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб з 20.01.2025 року; зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області призначити пенсію ОСОБА_1 у разі втрати годувальника згідно з Законом України від 09.04.1992 № 2262-ХІІ „ Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб з 20.01.2025 року.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначила, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер її чоловік ОСОБА_2 , у зв`язку із чим 20.01.2025 вона звернулася до ГУ ПФУ в Одеській області із заявою про призначення пенсії по втраті годувальника. Однак в цьому їй було відмовлено у зв`язку з відсутністю документів, що засвічують родинні відносини з годувальником ОСОБА_2 . Рішенням Малиновського районного суду міста Одеси від 25.03.2025 встановлено факт того що ОСОБА_2 є чоловіком ОСОБА_1 , після чого за зверненням позивачки від 28.05.2025 ГУ ПФУ в Одеській області 17.06.2025 призначило їй пенсію по втраті годувальника. 55.07.2025 року за допомогою веб-порталу Пенсійного фонду України позивачка звернулась до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області з проханням призначити пенсію ОСОБА_1 у разі втрати годувальника згідно з Законом України від 09.04.1992 № 2262-ХІІ „ Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб з 20.01.2025, на що отримала відмову. Позивачка вважає дії Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області щодо відмови в призначенні пенсії ОСОБА_1 у разі втрати годувальника згідно з Законом України від 09.04.1992 № 2262-ХІІ „ Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб з 20.01.2025 року протиправними, такими що порушують моє конституційне право на належне пенсійне забезпечення та отримання пенсії в повному обсязі, на справедливий і гарантований державою рівень пенсійного забезпечення, у зв`язку із чим звернулася до суду із даним позовом.

Ухвалою судді від 26.08.2025 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі; постановлено справу розглядати за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін; визначено, що розгляд у справі здійснюватиметься судом у змішаній формі.

10.09.2025 від Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області до суду надійшов відзив на позовну заяву, відповідно до якого відповідач позовні вимоги не визнав у повному обсязі, в задоволенні позову просив відмовити, зазначивши, що оскільки при подачі заяви про призначення пенсії в разі втрати годувальника 20.01.2025 не було встановлено родинних відносин з годувальником ОСОБА_2 , тому пенсія призначена з моменту подачі повторної заяви 28.05.2025 після винесення рішення Малиновського районного суду від 25.03.2025 по справі № 521/2475/25 про встановлення факту родинних відносин. Слід зазначити, що Міністерство соціальної політики України листом від 21.08.2019 № 15308/0/2-19/54 підтримало позицію Пенсійного фонду України щодо відсутності підстав для проведення перерахунку пенсій відповідно до Постанови 103 згідно з повторно наданою довідкою про розмір грошового забезпечення. Як результат, перерахунок пенсії позивачу здійснено відповідно до вимог законодавства, що діяло на момент виникнення права на такий перерахунок, і на даний час виплата пенсії здійснюється відповідно до вимог діючого законодавства, тому підстави для визнання протиправними дій Головного управління відсутні.

Розгляд справи здійснюється без проведення судового засідання та по суті розпочатий через тридцять днів з дня відкриття провадження у справі відповідно до ч. 2 ст. 262 КАС України.

Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку про обґрунтованість адміністративного позову та наявність підстав для його задоволення, з огляду на наступне.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 перебуває на обліку Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області та з 17.01.1996 року отримувала пенсію за віком, призначену відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Чоловіки позивачки, підполковник у відставці ОСОБА_2 , перебував на обліку в Головному управлінні ПФУ України в Одеській області та отримував пенсію за вислугу років, відповідно до Закону України від 09. 04.1992 № 2262-ХІІ «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб».

З 28.07.1962 року до 14.01.2025 року позивачка знаходилася в шлюбі з ОСОБА_2 , з моменту реєстрації шлюбу до дня смерті проживала разом з чоловіком ОСОБА_2 , шлюб не було розірвано, проживали однією сім`єю.

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 помер, у зв`язку із чим ОСОБА_1 звернулась до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області з заявою про призначенні пенсії у разі втрати годувальника.

Рішенням ГУ ПФУ в Одеській області від 08.02.2025 № 54 позивачці відмовлено в призначенні пенсії по втраті годувальника у зв`язку з відсутністю документів, що засвідчують родинні відносини з годувальником ОСОБА_3 .

Зокрема, при розгляді документів, долучених до заяви, та при визначенні права ОСОБА_1 на пенсію в разі втрати годувальника встановлено, що у свідоцтві про смерть серії НОМЕР_1 від 15.01.2025 прізвище, ім`я та по батькові годувальника українською мовою вказано « ОСОБА_3 ». В свідоцтві про шлюб НОМЕР_2 від 28.07.1962 вказано прізвище ім`я та на батькові годувальника російською мовою « ОСОБА_3 », а прізвище ім`я та по батькові дружини після шлюбу вказано російською мовою - « ОСОБА_1 ». У паспорті заявниці НОМЕР_3 від 19.11.1996 українською мовою зазначено прізвище « ОСОБА_1 ». Документи про зв`язок прізвища українською мовою « ОСОБА_4 » не надавались.

Для встановлення факту родинних відносин, а саме що ОСОБА_2 є чоловіком ОСОБА_1 , позивачка звернулася до суду.

Рішенням Малиновського районного суду міста Одеси від 25 березня 2025 року у справі №521/2475/25 заяву ОСОБА_1 про встановлення факту родинних відносин, заінтересовані особи Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області задоволено. Встановлено факт родинних відносин між ОСОБА_2 із ОСОБА_1 , а саме факт того що ОСОБА_2 є чоловіком ОСОБА_1

28.05.2025 року позивачка повторно звернулась до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області з заявою про призначенні пенсії у разі втрати годувальника.

17.06.2025 року Головне управління ПФУ в Одеській області призначило позивачці пенсію у разі втрати годувальника згідно з Законом України від 09.04.1992 № 2262-ХІІ „Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб з 28.05.2025 року.

25.07.2025 року за допомогою веб-порталу Пенсійного фонду України позивачка звернулась до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області з проханням призначити пенсію ОСОБА_1 у разі втрати годувальника згідно з Законом України від 09.04.1992 № 2262-ХІІ „ Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб з 20.01.2025 року.

У відповідь ГУ ПФУ в Одеській області листом від 14.08.2025 № 22867-21224/С-02/8-1500/25 повідомило, що пенсія в разі втрати годувальника призначена Головним управлінням відповідно до статті 30 Закону України від 09.04.1992 № 2262 Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб (далі Закон № 2262) з 28.05.2025 у розмірі 30% відповідних сум грошового забезпечення. Відповідно до статті 48 Закону № 2262 заява про призначення пенсії подається до територіального органу Пенсійного фонду України або до уповноваженого ним органу чи уповноваженій особі в порядку, встановленому правлінням Пенсійного фонду України за погодженням із центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сферах трудових відносин, соціального захисту населення, іншими заінтересованими центральними органами виконавчої влади та Службою зовнішньої розвідки. При цьому днем звернення за призначенням пенсії є день подання до відповідного органу Пенсійного фонду України письмової заяви про призначення пенсії з усіма необхідними для вирішення цього питання документами, а в разі пересилання заяви і документів поштою - дата їх відправлення. В період з січня по червень 2025 року позивачка отримувала пенсію за віком відповідно до Закону України від 09.07.2003 № 1058 Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування (далі Закон № 1058). Згідно пункту 3 статті 45 зазначеного Закону № 1058 переведення з одного виду пенсії на інший провадиться з дня подання заяви з усіма необхідними документами. Оскільки при подачі заяви про призначення пенсії в разі втрати годувальника 20.01.2025 не було встановлено родинних відносин з годувальником ОСОБА_2 , тому пенсія призначена з моменту подачі повторної заяви 28.05.2025 після винесення рішення Малиновського районного суду від 25.03.2025 по справі № 521/2475/25 про встановлення факту родинних відносин.

Зважаючи на протиправність таких дій ГУ ПФУ в Одеській області, позивачка звернулася до суду із даним позовом.

Оцінивши належність, допустимість, достовірність наданих сторонами доказів, а також достатність та взаємний зв`язок у їх сукупності, суд вважає позовні вимоги підлягаючими задоволенню у зв`язку з наступним.

Відповідно до ст. 1 Закону № 2262-ХІІ члени сімей військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію за цим Законом, які загинули чи померли або пропали безвісти, мають право на пенсію в разі втрати годувальника.

Згідно зі ст. 31 Закону № 2262-ХІІ члени сім`ї померлого вважаються такими, що перебували на його утриманні, якщо вони були на його повному утриманні або одержували від нього допомогу, яка була для них постійним і основним джерелом засобів до існування.

Члени сім`ї померлого, для яких його допомога була постійним і основним джерелом засобів до існування, але які самі одержували будь-яку пенсію, мають право перейти на нову пенсію.

Постановою правління Пенсійного фонду України № 3-1 від 30.01.2007 року затверджено Порядок подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб».

Відповідно до пункту 12 Розділу ІІ Порядку №3-1 за документи про родинні відносини приймаються: 1) паспорт громадянина України; 2) свідоцтво про народження; 3) свідоцтво про шлюб; 4) рішення суду.

При подачі заяви про призначення пенсії в разі втрати годувальника позивачка надала паспорт, свідоцтво про шлюб та інші документи.

У паспорті позивачки проставлена печатка: «Зареєстровано шлюб з ОСОБА_3 1938 р.н.». Печатка про реєстрацію шлюбу проставлена у паспорті чоловіка: «Зареєстровано шлюб з ОСОБА_5 1941 р.н.». У свідоцтві про шлюб записано «гражданин ОСОБА_3 1938 г.р. и гражданка ОСОБА_5 1941 г.р. вступили в брак 28/ VII - 1962 г.».

Суд, проаналізувавши встановлені у справі фактичні обставини та норми матеріального права, дійшов висновку, що право позивачки на пенсію у разі втрати годувальника виникло з моменту її первинного звернення до органу Пенсійного фонду України, тобто з 20.01.2025 року.

Сам факт смерті годувальника 14.01.2025, перебування позивачки з ним у зареєстрованому шлюбі та належність померлого до кола осіб, пенсійне забезпечення яких здійснюється відповідно до Закону № 2262-ХІІ, підтверджені належними та допустимими доказами. Встановлення судовим рішенням факту родинних відносин між позивачкою та померлим чоловіком має виключно підтвердний характер і не створює нового права, а лише підтверджує вже існуюче право позивачки на відповідний вид пенсійного забезпечення.

Суд вважає необґрунтованими доводи відповідача щодо правомірності призначення пенсії лише з дати повторного звернення позивачки, оскільки відсутність на момент первинного звернення рішення суду про встановлення факту родинних відносин не може бути підставою для звуження обсягу конституційного права особи на соціальний захист. Згідно з положеннями Порядку № 3-1, рішення суду є одним із можливих документів, що підтверджують родинні відносини, і його подальше надання усуває перешкоди для реалізації права на пенсію з моменту виникнення такого права, а не з моменту формального усунення сумнівів органу Пенсійного фонду.

З огляду на викладене, суд доходить висновку, що дії Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області щодо відмови у призначенні пенсії у разі втрати годувальника з 20.01.2025 року є протиправними, а позовні вимоги ОСОБА_1 обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню у повному обсязі. Відновлення порушеного права позивачки можливе шляхом зобов`язання відповідача призначити та виплачувати їй пенсію у разі втрати годувальника відповідно до Закону № 2262-ХІІ з дати первинного звернення до органу Пенсійного фонду України.

Перевіряючи обґрунтованість та законність дій та рішень суб`єкта владних повноважень, суд враховує наведене нормативне регулювання та вимоги частини 2 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, які певною мірою відображають принципи адміністративної процедури.

Суд також враховує встановлений ст.3 Конституції України, ст. 6 КАС України принцип верховенства права, який в адміністративному судочинстві зобов`язує суд надавати законам та іншим нормативно-правовим актам тлумачення у спосіб, який забезпечує пріоритет прав людини при вирішенні справи. Тлумачення законів та нормативно-правових актів не може спричиняти несправедливих обмежень прав людини.

Вирішуючи спір, суд також враховує, що орган влади зобов`язаний виправдати свої дії, навівши обґрунтування своїх рішень (див. рішення у справі Суомінен проти Фінляндії (Suominen v. Finland), № 37801/97, п. 36, від 1 липня 2003 року).

Суд акцентує увагу на приписах ч. 2 ст. 77 КАС України, відповідно до якої в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Зважаючи на встановлені у справі обставини та з огляду на приписи норм чинного законодавства, які регулюють спірні правовідносини, суд дійшов висновку про обґрунтованість адміністративного позову та наявність підстав для його задоволення.

Судові витрати розподілити відповідно до ст. 139 КАС України.

Керуючись ст.ст. 139, 242-246, 262 КАС України, суд

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_4 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області (65107, м. Одеса, вул. Канатна, 83; ) про визнання протиправними дії та зобов`язання вчинити певні дії задовольнити.

Визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області щодо відмови у призначенні пенсії ОСОБА_1 у разі втраті годувальника згідно з Законом України від 09.04.1992 № 2262-ХІІ „ Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб з 20.01.2025 року.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області призначити пенсію ОСОБА_1 у разі втрати годувальника згідно з Законом України від 09.04.1992 № 2262-ХІІ „ Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб з 20.01.2025 року.

Рішення суду набирає законної сили в порядку, передбаченому ст. 255 КАС України.

Рішення може бути оскаржене до П`ятого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Суддя І.В. Завальнюк