Справа № 320/38114/24
Суддя: Шишов О.О.
Дата ухвалення: 2026-01-14 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

14 січня 2026 року

м. Київ

справа № 320/38114/24

адміністративне провадження № К/990/52216/25

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

судді-доповідача - Шишова О.О.,

суддів: Желтобрюх І.Л., Яковенка М.М.,

перевіривши касаційну Головного управління ДПС у м. Києві на рішення Київського окружного адміністративного суду від 28 травня 2025 року та постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 08 жовтня 2025 року у справі № 320/38114/24 за позовом Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у м. Києві про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень, визнання протиправними та скасування рішення про застосування штрафних санкцій та вимоги про сплату боргу,

установив:

Фізична особа-підприємець ОСОБА_1 звернулася до Київського окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління ДПС у м. Києві, у якому просила визнати протиправними та скасувати:

1) податкові повідомлення-рішення від 03 квітня 2024 року:

- № , яким визначено до сплати податкові зобов`язання з ПДФО: 369 863,27 грн - за податковим зобов`язанням та 92 465,82 грн - за штрафними санкціями, разом 462 329,09 грн;

- № , яким визначено до сплати податкові зобов`язання з військового збору: 30 821,94 грн та 7 705,49 грн - за штрафними санкціями, разом 38 527,43 грн;

- № , яким визначено до сплати податкові зобов`язання з ПДВ: 45 969,00 грн та 11 492,25 грн - за штрафними санкціями, разом 57 461,25 грн;

- № , яким визначено до сплати адміністративний штраф та штрафні санкції за порушення законодавства у сфері виробництва й обігу алкогольних напоїв та тютюнових виробів у розмірі 17 000,00 грн;

- № , яким застосовано штраф у розмірі 340,00 грн за неподання податкової декларації про майновий стан і доходи за 2019 рік;

- № , яким застосовано штраф у розмірі 1 020,00 грн за ненадання на перевірку документів за період 2017- 2019 роки;

- № , яким застосовано штраф у розмірі 340,00 грн за неподання податкової декларації з ПДВ за травень 2019 року;

2) рішення від 02 квітня 2024 року:

- № про застосування штрафних санкцій за донарахування відповідним податковим органом або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску, яким застосовано штрафні санкції у розмірі 101 627,52 грн;

- № про застосування штрафних санкцій та нарахування пені за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску, яким застосовано пеню та штраф у розмірі 5 370,65 грн;

3) вимоги про сплату боргу:

- від 02 квітня 2024 року № Ф-25944 на суму 203 255,04 грн;

- від 05 червня 2024 року № Ф-2742-2659 на суму 310 253,21 грн (203 255,04 грн - недоїмка, 106 118,60 грн - штрафи, 879,57 грн - пеня).

Рішенням Київського окружного адміністративного суду від 28 травня 2025, залишеним без змін постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 08 жовтня 2025 року, позов задоволено.

Не погоджуючись з рішеннями судів першої та апеляційної інстанцій, відповідач звернувся до Верховного Суду з касаційною скаргою.

Ухвалою Верховного Суду від 17 грудня 2025 року зазначену касаційну скаргу залишено без руху з підстав її невідповідності вимогам статті 329 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) та надано 10-денний строк з моменту отримання копії цієї ухвали для усунення недоліків, а саме - подання обґрунтованого клопотання про поновлення строку на касаційне оскарження із зазначенням інших (поважних) причин його пропуску.

Відповідно до інформації, наявної в комп`ютерній програмі «Діловодство спеціалізованого суду» ухвала про залишення касаційної скарги без руху в електронному вигляді доставлена до електронного кабінету Головного управління ДПС у м. Києві в підсистемі «Електронний суд» 17 грудня 2025 року о 21:37 год.

На виконання вимог ухвали про залишення касаційної скарги без руху скаржник надіслав клопотання про поновлення строку на касаційне оскарження.

Обґрунтовуючи поважність причин пропуску строку на касаційне оскарження, скаржник зазначає, що раніше вже звертався до Верховного Суду з касаційними скаргами, однак їх було повернуто. Разом із тим заявник наголошує, що повернення касаційної скарги не позбавляє його права на повторне звернення до суду. Також посилається на практику Верховного Суду, яка, на його думку, підтверджує наявність поважних причин для поновлення процесуального строку. На думку заявника вказані обставини є поважними підставами для поновлення пропущеного строку на касаційне оскарження.

Розглянувши зазначене клопотання про поновлення строку на касаційне оскарження, Верховний Суд дійшов висновку, що наведені скаржником підстави для його поновлення не можуть бути визнані поважними з огляду на таке.

Статтею 129 Конституції України однією із засад судочинства визначено рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом.

Аналіз положень статей 5, 13, 328, 329 КАС України дозволяє дійти висновку, що особи, які беруть участь у справі, у разі, якщо не погоджуються із ухваленими судовими рішеннями після їх перегляду в апеляційному порядку, можуть скористатися правом їх оскарження у касаційному порядку, яке повинно бути реалізовано у встановлений вказаним кодексом строк.

Згідно з частиною першою статті 45 КАС України учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами. Зловживання процесуальними правами не допускається.

Відповідно до пункту шостого частини п`ятої статті 44 КАС України учасники справи зобов`язані виконувати процесуальні дії у встановлені законом або судом строки.

Законодавче обмеження строку оскарження судового рішення, насамперед, обумовлено специфікою спорів, які розглядаються в порядку адміністративного судочинства, а запровадження таких строків обумовлене досягненням юридичної визначеності у публічно-правових відносинах.

Отже, встановлення процесуальних строків законом передбачено з метою дисциплінування учасників адміністративного судочинства та своєчасного виконання ними передбачених КАС України певних процесуальних дій.

Інститут строків в адміністративному процесі сприяє досягненню юридичної визначеності у публічно-правових відносинах, а також стимулює учасників адміністративного процесу добросовісно ставитися до виконання своїх обов`язків. Ці строки обмежують час, протягом якого такі правовідносини можуть вважатися спірними; після їх завершення, якщо ніхто не звернувся до суду за вирішенням спору, відносини стають стабільними.

Підстави пропуску строку касаційного оскарження можуть бути визнані поважними, строк поновлено лише у разі, якщо вони пов`язані з непереборними та об`єктивними перешкодами, труднощами, які не залежать від волі особи та унеможливили своєчасне, тобто у встановлений законом процесуальний строк подання касаційної скарги.

Отже, тільки наявність об`єктивних перешкод для своєчасної реалізації прав щодо оскарження судового рішення у касаційному порядку у строк, встановлений процесуальним законом, може бути підставою для висновку про пропуск строку касаційного оскарження з поважних причин.

Як убачається з Єдиного державного реєстру судових рішень, а також відповідно до відомостей комп`ютерної програми «Діловодство спеціалізованого суду», скаржник уже звертався до суду касаційної інстанції у межах строку, встановленого законом. Однак ухвалами Верховного Суду від 11 листопада 2025 року та від 03 грудня 2025 року касаційні скарги було повернуто у зв`язку з відсутністю передбачених законом підстав для касаційного оскарження.

Верховний Суд, не заперечуючи проти права на повторне звернення з касаційною скаргою після її повернення, водночас зауважує, що таке право не є абсолютним. Клопотання скаржника про поновлення строку на касаційне оскарження не може вважатися обґрунтованим, оскільки невиконання вимог процесуального закону щодо належного оформлення касаційної скарги, та, як наслідок, повернення касаційної скарги, не належать до об`єктивних обставин особливого і непереборного характеру, а тому не свідчить про наявність поважних підстав для поновлення цього строку.

Крім того, скаржник мав достатньо часу для приведення касаційної скарги у відповідність до вимог КАС України, а строк, що минув з моменту ухвалення постанови суду апеляційної інстанції та виготовлення її повного тексту, не може вважатися розумним та обґрунтованим для реалізації права на касаційне оскарження судових рішень.

Посилання на аналіз судової практики Верховного Суду саме по собі не може бути підставою для поновлення процесуального строку без належного обґрунтування подібності правовідносин.

Враховуючи зазначене, суд не вбачає підстав для визнання наведених скаржником у повторному клопотанні про поновлення строку касаційного оскарження обставин пропуску такого строку поважними.

Відповідно до пункту 4 частини першої статті 333 КАС України суд касаційної інстанції відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо скаржником у строк, визначений судом, не подано заяву про поновлення строку на касаційне оскарження або наведені підстави для поновлення строку касаційного оскарження, визнані судом неповажними.

Ураховуючи те, що наведені скаржником підстави для поновлення строку на касаційне оскарження визнані судом неповажними, у відкритті касаційного провадження у цій справі слід відмовити.

Керуючись статтями 248, 333 КАС України, Верховний Суд

постановив:

У задоволенні клопотання Головного управління ДПС в Івано-Франківській області про поновлення строку на касаційне оскарження відмовити.

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою Головного управління ДПС у м. Києві на рішення Київського окружного адміністративного суду від 28 травня 2025 року та постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 08 жовтня 2025 року у справі №320/38114/24 за позовом Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у м. Києві про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень, визнання протиправними та скасування рішення про застосування штрафних санкцій та вимоги про сплату боргу.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддями і оскарженню не підлягає.

Суддя-доповідач О. О. Шишов

Судді І. Л. Желтобрюх

М. М. Яковенко