Справа № 420/41998/25
Суддя: Кузьменко Н.А.
Дата ухвалення: 2026-01-12 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

12 січня 2026 року м. Одеса

Суддя Одеського окружного адміністративного суду Кузьменко Н.А., вивчивши матеріали позовної заяви Національної поліції України до ОСОБА_1 про стягнення 1366,95 грн., -

ВСТАНОВИВ:

До Одеського окружного адміністративного суду 19.12.2025 року надійшла позовна заява Національної поліції України до ОСОБА_1 , в якій позивач просить суд:

- стягнути з ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь Національної поліції України (ідентифікаційний код юридичної особи 40108578; вул. Богомольця, 10, м. Київ, 01601) 1366,95 грн. вартості предметів однострою особистого користування, строк експлуатації яких не закінчився.

Згідно з ч.1 ст.171 КАС України суддя після одержання позовної заяви з`ясовує, чи: 1) подана позовна заява особою, яка має адміністративну процесуальну дієздатність; 2) має представник належні повноваження (якщо позовну заяву подано представником); 3) відповідає позовна заява вимогам, встановленим статтями 160, 161, 172 цього Кодексу; 4) належить позовну заяву розглядати за правилами адміністративного судочинства і чи подано позовну заяву з дотриманням правил підсудності; 5) позов подано у строк, установлений законом (якщо позов подано з пропущенням встановленого законом строку звернення до суду, о чи достатньо підстав для визнання причин пропуску строку звернення до суду поважними); 6) немає інших підстав для залишення позовної заяви без руху, повернення позовної заяви або відмови у відкритті провадження в адміністративній справі, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ч.1-2 ст.123 КАС України у разі подання особою позову після закінчення строків, установлених законом, без заяви про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані судом неповажними, позов залишається без руху. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали особа має право звернутися до суду з заявою про поновлення строку звернення до адміністративного суду або вказати інші підстави для поновлення строку. Якщо заяву не буде подано особою в зазначений строк або вказані нею підстави для поновлення строку звернення до адміністративного суду будуть визнані неповажними, суд повертає позовну заяву.

Ухвалою суду від 22.12.2025 року позовна заява була залишена без руху, а позивача повідомлено про необхідність у десятиденний строк з дня отримання цієї ухвали усунути недоліки у позовній заяві та роз`яснено, що в разі не усунення недоліків позовна заява буде повернута позивачеві.

Згідно з ч.2 ст.169 КАС України в ухвалі про залишення позовної заяви без руху зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб і строк їх усунення, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху. Якщо ухвала про залишення позовної заяви без руху постановляється з підстави несплати судового збору у встановленому законом розмірі, суд в такій ухвалі повинен зазначити точну суму судового збору, яку необхідно сплатити (доплатити).

Підставою для залишення позову без руху був пропуск строку звернення до суду.

Також, ухвалою суду від 22.12.2025 року відмовлено в задоволенні клопотання про поновлення строку звернення до суду.

В зв`язку з цим, суд своєю ухвалою від 22.12.2025 року зазначив про необхідність вказані недоліки усунути шляхом подання до суду заяви про поновлення строку звернення до адміністративного суду із зазначенням відповідних підстав для поновлення строку з підтверджуючими доказами.

Позивач копію ухвали суду від 22.12.2025 року отримав 23.12.2025 року.

02.01.2026 року до суду від представника Національної поліції України надійшла заява про усунення недоліків, в якій він зазначає, що на момент звільнення Відповідача Порядок забезпечення поліцейських одностроєм (у мирний час), затверджений наказом Міністерства внутрішніх справ України від 12 вересня 2017 року № 772 (зі змінами), зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 03 жовтня 2017 року за № 1224/31092, безумовно визначав підставою для відшкодування вартості предметів однострою особистого користування, строк експлуатації яких не закінчився, звільнення за власним бажанням незалежно від стажу служби. При цьому, відрахування з грошового забезпечення поліцейського здійснюються виключно за його письмової згоди або в судовому порядку (абзац дев`ятий пункту 10 розділу V Порядку (у редакції наказу № 1100)). Порядком (у редакції наказу № 1100) не визначений строк на добровільне погашення особою заборгованості з відшкодування вартості предметів однострою особистого користування, строк експлуатації яких не закінчився, зі спливом якого є можливим визначення початку перебігу тримісячного строку на звернення до адміністративного суду відповідно до абзацу другого частини другої статті 122 Кодексу адміністративного судочинства України. Згідно з розпискою Відповідач підтвердив факт отримання 11 січня 2021 року витягу з наказу Національної поліції України від 06 січня 2021 року № 15 о/с, в якому зазначено про обов`язок Відповідача відшкодувати вартість предметів однострою особистого користування строк носіння (експлуатації) яких не закінчився, у розмірі 1366,95 грн. Тобто, 11 січня 2021 року Відповідачеві лише стало відомо про необхідність виконання такого обов`язку. Однак, враховуючи те, що Порядок (у редакції наказу № 1100) не визначає строки для добровільного погашення особою заборгованості з відшкодування вартості предметів однострою особистого користування, строк експлуатації яких не закінчився, а Відповідач так і не здійснив відшкодування, бездіяльність Відповідача щодо її погашення є триваючою.

На підставі зазначеного, позивач вважає, що застосування строку звернення до суду, передбаченого абзацом другим частини другої статті 122 КАС України є недоцільним у справах, де порушення триває безперервно.

Розглянувши зазначені документи, суддя вважає, що позовну заяву Національної поліції України до ОСОБА_1 про стягнення 1366,95 грн. слід повернути позивачеві з наступних підстав.

Відповідно до ч.1, 2 ст.122 КАС України позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Для звернення до адміністративного суду суб`єкта владних повноважень встановлюється тримісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня виникнення підстав, що дають суб`єкту владних повноважень право на пред`явлення визначених законом вимог. Цим Кодексом та іншими законами можуть також встановлюватися інші строки для звернення до адміністративного суду суб`єкта владних повноважень.

Суддя зазначає, що для визначення початку перебігу строку для звернення до суду необхідно встановити час, коли позивач дізнався або повинен був дізнатись про порушення своїх прав, свобод та інтересів. Позивачу недостатньо лише послатись на необізнаність про порушення його прав, свобод та інтересів. При зверненні до суду він повинен довести той факт, що не міг дізнатися про порушення свого права й саме із цієї причини не звернувся за його захистом до суду протягом визначеного законом строку звернення до суду від дати порушення його прав, свобод чи інтересів. В той же час, триваюча пасивна поведінка такої особи не свідчить про дотримання такою особою строку звернення до суду з урахуванням наявної у неї можливості знати про стан своїх прав, свобод та інтересів.

З матеріалів позову вбачається, як вказує позивач, відповідно до наказу від 06 січня 2021 року № 15 о/с відповідача звільнено зі служби в поліції за пунктом 7 (за власним бажанням) частини першої статті 77 Закону України «Про Національну поліцію» з 11 січня 2021 року. Відповідно до Наказу сума відшкодування вартості предметів однострою особистого користування строк носіння (експлуатації) яких не закінчився, становить 1366,95 грн. Згідно з наданою розпискою від 11.01.2021 відповідач у день звільнення отримав витяг з Наказу, а тому був обізнаний про необхідність здійснення обов`язку щодо відшкодування на користь Національної поліції України вартості предметів однострою особистого користування строк носіння (експлуатації) яких не закінчився. Водночас Відповідачем не було добровільно погашено суму відшкодування вартості предметів однострою особистого користування строк носіння (експлуатації) яких не закінчився.

Згідно з п.10 Розділу 5 Порядком забезпечення поліцейських одностроєм (у мирний час), затвердженого Наказом Міністерства внутрішніх справ України 12.09.2017 року № 772 (у редакції наказу Міністерства внутрішніх справ України від 24.12.2019 року № 1100) та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 03.10.2017 року за № 1224/31092, відшкодування вартості предметів однострою особистого користування, строк експлуатації яких не закінчився, здійснюється з урахуванням термінів його експлуатації та у випадку втрати, пошкодження та/або звільнення поліцейського зі служби з таких підстав: у зв`язку з реалізацією дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби, накладеного відповідно до Дисциплінарного статуту Національної поліції України; за власним бажанням; у разі набрання законної сили рішенням суду щодо притягнення до відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, пов`язаного з корупцією, або кримінального правопорушення; у зв`язку з набуттям громадянства або підданства іншої держави; через службову невідповідність. Керівник відповідного органу поліції не пізніше ніж за 5 робочих днів до звільнення поліцейського зі служби видає наказ про відшкодування особою вартості предметів однострою особистого користування, строк експлуатації яких не закінчився. Поліцейському видається під розписку належно завірена копія наказу про відшкодування вартості предметів однострою особистого користування. Відрахування з грошового забезпечення поліцейського здійснюються виключно за його письмової згоди або в судовому порядку.

З урахуванням зазначеного, після звільнення з 11.01.2021 року відповідача зі служби в поліції у позивача на підставі наказу про відшкодування вартості предметів однострою особистого користування, строк експлуатації яких не закінчився, який приймається не пізніше ніж за 5 робочих днів до звільнення поліцейського зі служби, виникли підстави, що дають право на пред`явлення визначених вимог, при цьому з позовом до суду він звернувся лише 19.12.2025 року, тобто з пропуском визначеного законом строку звернення до суду.

Згідно з ч.6 ст.161 КАС України у разі пропуску строку звернення до адміністративного суду позивач зобов`язаний додати до позову заяву про поновлення цього строку та докази поважності причин його пропуску.

Суддя зазначає, що під «поважними причинами» слід розуміти лише ті обставини, які були чи об`єктивно є непереборними, тобто не залежать від волевиявлення особи, що звернулася із адміністративним позовом, пов`язані з дійсно істотними обставинами, перешкодами чи труднощами, що унеможливили своєчасне звернення до суду. Такі обставини мають бути підтверджені відповідними та належними доказами.

Причина пропуску строку звернення до суду може вважатися поважною, якщо вона відповідає одночасно усім таким умовам: (1) це обставина або кілька обставин, яка безпосередньо унеможливлює або ускладнює можливість вчинення процесуальних дій у визначений законом строк; (2) це обставина, яка виникла об`єктивно, незалежно від волі особи, яка пропустила строк; (3) ця причина виникла протягом строку, який пропущено; (4) ця обставина підтверджується належними і допустимими засобами доказування.

Верховний Суд неодноразово наголошував, що питання поновлення процесуального строку у випадку його пропуску з причин, пов`язаних із запровадженням воєнного стану в Україні, вирішується в кожному конкретному випадку з урахуванням доводів, наведених у заяві про поновлення такого строку. Сам по собі факт запровадження воєнного стану в Україні не може бути підставою для поновлення процесуального строку. Такою підставою можуть бути обставини, що виникли внаслідок запровадження воєнного стану та унеможливили виконання учасником судового процесу процесуальних дій протягом установленого законом строку. Неможливість здійснення процесуальних прав учасником процесу задля визнання підстави поважною причиною пропуску процесуального строку має бути реальною. Саме по собі посилання на воєнний стан не може свідчити про неможливість виконувати процесуальні права та обов`язки вчасно.

Суддя зазначає, що реалізація позивачем права на звернення до суду з позовною заявою в рамках строку звернення до суду залежить виключно від нього самого, а не від дій чи бездіяльності відповідача. Позивач, необґрунтовано не дотримуючись такого порядку, позбавляє себе можливості реалізовувати своє право на звернення до суду в межах строків звернення до суду, нереалізація цього права зумовлена його власною пасивною поведінкою.

У пункті 48 рішення Європейського суду з прав людини «Пономарьов проти України» (№ 3236/03) зазначено, що вирішення питання щодо поновлення строку на оскарження перебуває в межах дискреційних повноважень національних судів, однак такі повноваження не є необмеженими. Від судів вимагається вказувати підстави.

Водночас навіть наявність об`єктивних та непереборних обставин, що обумовлюють поважність причин пропуску строку звернення до суду, не може розцінюватися як абсолютна підстава для поновлення пропущеного строку (справа «Олександр Шевченко проти України», пункт 27), оскільки у випадку, якщо минув значний проміжок часу з моменту закінчення пропущеного строку, відновлення попереднього становища учасників справи, що може бути зумовлено скасуванням рішення або визнанням незаконної дії (бездіяльності) суб`єкта владних повноважень, буде значно ускладнено та може призвести до порушення прав та інтересів інших осіб.

Дотримання строків звернення до суду з позовом є однією з обов`язкових передумов ефективності адміністративних проваджень щодо строку розгляду адміністративних справ, оскільки захист прав, свобод та інтересів осіб безпосередньо залежить від меж їх реалізації у часі. Провадження в адміністративних судах, як спосіб захисту цих прав, базується на процесуальних принципах та забезпечується чітко регламентованими строками. Дотримання цих строків впливає на права та обов`язки учасників адміністративних правовідносин, спонукаючи їх до своєчасного здійснення наданих їм прав чи виконання покладених на них обов`язків.

Практика Європейського суду з прав людини свідчить про те, що право на звернення до суду не є абсолютним і може бути обмеженим, в тому числі і встановленням строків на звернення до суду за захистом порушених прав (справа «Стаббігс та інші проти Великобританії», справа «Девеер проти Бельгії», справа «Голдер проти Сполученого Королівства»).

Показовою в питанні застосування строку позовної давності в контексті ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод є справа «Gradescolo S.R.L. проти Молдови». У цій справі Суд послався на прецедентне право щодо дотримання вимог стосовно допустимості застосування процесуального закону, як важливого аспекту права на справедливий судовий розгляд. Роль позовної давності має велике значення під час інтерпретації преамбули конвенції, відповідна частини якої проголошує верховенство закону, що є обов`язком для країн, які підписали Конвенцію. Дотримання строку звернення є однією з умов реалізації права на позов і тісно пов`язано з реалізацією права на справедливий суд. Наявність такої умови запобігає зловживанням і погрозам звернення до суду. Її відсутність призводила б до постійного збереження стану невизначеності у правовідносинах.

За таких обставин, станом на 05.01.2026 року недоліки адміністративного позову не усунуто.

Відповідно до п.1 ч.4 ст.169 КАС України позовна заява повертається позивачеві, якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви, яку залишено без руху, у встановлений судом строк.

Згідно з п.9 ч.4 ст.169 КАС України позовна заява повертається позивачеві у випадках, передбачених частиною другою статті 123 цього Кодексу.

З урахуванням зазначеного, суддя прийшов до висновку, що позовну заяву Національної поліції України до ОСОБА_1 про стягнення 1366,95 грн. необхідно повернути позивачеві.

Повернення позовної заяви не позбавляє права повторного звернення до адміністративного суду в порядку, встановленому законом.

Керуючись ст.169, 171, 243, 248 КАС України, суддя -

УХВАЛИВ:

Позовну заяву Національної поліції України до ОСОБА_1 про стягнення 1366,95 грн. - повернути позивачеві.

Порядок і строки оскарження ухвали визначаються ст.293, 295 КАС України.

Ухвала набирає законної сили в порядку і строки, встановлені ст.256 КАС України.

Суддя Н.А. Кузьменко