Справа № 420/14616/25
Суддя: Кравченко К.В.
Дата ухвалення: 2026-01-15 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 січня 2026 р.м. ОдесаСправа № 420/14616/25

Перша інстанція: суддя Танцюра К.О.,

повний текст судового рішення

складено 16.10.2025, м. Одеса

П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді Кравченка К.В.,
судді Джабурія О.В.,
судді Вербицької Н.В.,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління ДПС в Одеській області на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 16 жовтня 2025 року у справі за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «А7» до Головного управління ДПС в Одеській області, Державної податкової служби України про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії,-

В С Т А Н О В И В:

У травні 2025 року товариство з обмеженою відповідальністю «А7» (далі позивач, Товариство, ТОВ «А7») звернулося до суду з позовом до Головного управління ДПС в Одеській області (далі відповідач-1, ГУ ДПС), Державної податкової служби України (далі відповідач-2, ДПС), в якому просило суд:

- визнати протиправними та скасувати рішення ГУ ДПС №12718670/39213618 та №12718672/39213618 від 07.04.2025 року про неврахування таблиці даних платника податку на додану вартість;

- зобов`язати ДПС врахувати таблиці даних платника податку на додану вартість, зареєстрованих 22.02.2024 року за реєстраційними номерами: та .

В обґрунтування позовних вимог позивач вказував, що на виконання вимог податкового законодавства України, TOB «А7» було подано до ГУ ДПС дві таблиці даних платника податку на додану вартість разом із поясненнями та додатками до них, що надійшли до ГУ ДПС 22.02.2024 року, реєстраційні номери та . Податковим органом вищезгадані таблиці було враховано автоматично. Однак, оскаржуваними рішеннями вирішено не враховувати таблиці даних платника податку на додану вартість. Позивач, посилаючись на норми діючого законодавства та обставини справи наголосив, що рішення про неврахування таблиці даних платника податку в обов`язковому порядку повинно містити чітку підставу для такого неврахування, яка в оскаржуваних рішеннях відсутня.

Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 16.10.2025 року позовні вимоги задоволено повністю.

Дану справу було розглянуто судом першої інстанції в порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження.

Не погоджуючись із зазначеним судовим рішенням, ГУ ДПС подало апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нову постанову, якою відмовити у задоволенні позовних вимог.

Заслухавши суддю-доповідача, переглянувши справу за наявними в ній доказами, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

З матеріалів справи вбачається та судом першої інстанції встановлено, що TOB «А7» було подано до ГУ ДПС дві таблиці даних платника податку на додану вартість разом із поясненнями та додатками до неї, що надійшли до ГУ ДПС 22.02.2024 року реєстраційні номери та .

Податковим органом вищезгадані таблиці було враховано автоматично згідно з абзацом 2 п.18 Порядку зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 11.12.2019 року №1165, що підтверджується квитанціями №2.

07.04.2025 року ГУ ДПС прийнято рішенням №12718670/39213618 за розглядом таблиці реєстраційний номер якої та рішенням №12718672/39213618 за розглядом таблиці реєстраційний номер якої , вирішено не враховувати таблиці даних платника податку на додану вартість, з підстав: «отримано податкову інформацію, що свідчить про здійснення платником податку ризикових операцій: встановлено невідповідність обсягів реалізованих послуг (товару) до придбаного товару; придбання товарно-матеріальних цінностей, не властивих при веденні задекларованого виду діяльності, та/або придбання товарно-матеріальних цінностей в об`ємах (обсягах) неспіввідносних з обсягами виконаних робіт (наданих послуг)».

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що підстави прийняття оскаржуваного рішення є необґрунтованими та спростовуються матеріалами справи.

Перевіряючи висновки суду першої інстанції по суті спору, доводи апеляційної скарги та заперечень на апеляційну скаргу, колегія суддів зазначає таке.

Механізм зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних (далі - Реєстр), організаційні та процедурні засади діяльності комісій з питань зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Реєстрі (далі - комісії контролюючих органів), права та обов`язки їх членів визначає Порядок зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 11.12.2019 року №1165 (далі - Порядок №1165).

Згідно п.2 Порядку №1165 таблиця даних платника податку - зведена інформація, що подається платником податку до контролюючого органу, щодо кодів видів економічної діяльності платника податку згідно з Класифікатором видів економічної діяльності, кодів товарів згідно з УКТЗЕД та/або кодів послуг згідно з Державним класифікатором продукції та послуг (далі - Державний класифікатор), що постачаються та/або придбаваються (отримуються) платником податку, ввозяться на митну територію України.

Пунктами 12-16 Порядку №1165 встановлено, що платник податку має право подати до ДПС таблицю даних платника податку за встановленою формою (додаток 5).

У таблиці даних платника податку зазначаються: види економічної діяльності відповідно до КВЕД; коди товарів згідно з УКТЗЕД, що постачаються та/або придбаваються (отримуються) платником податку, ввозяться на митну територію України; коди послуг згідно з Державним класифікатором продукції та послуг, що постачаються та/або придбаваються (отримуються) платником податку, ввозяться на митну територію України.

Таблиця даних платника податку подається з поясненням, в якому зазначається вид діяльності, з посиланням на податкову та іншу звітність платника податку.

Таблиця даних платника податку з поясненнями розглядається комісією регіонального рівня протягом п`яти робочих днів після її отримання.

Комісія регіонального рівня приймає рішення про врахування або неврахування таблиці даних платника податку, яке надсилається платнику податку в електронний кабінет технічними засобами електронних комунікацій в електронній формі з дотриманням вимог Кодексу, Законів України «Про електронні документи та електронний документообіг» та «Про електронну ідентифікацію та електронні довірчі послуги» (додаток 6).

За приписами п.17 Порядку №1165 у рішенні про неврахування таблиці даних платника податку в обов`язковому порядку зазначається причина такого неврахування.

У разі прийняття рішення про неврахування таблиці даних платника у відповідних полях рішення зазначається детальна інформація, що стала підставою для неврахування таблиці даних платник податку, а саме: тип операції (придбання/постачання), період здійснення господарської операції, код згідно з УКТЗЕД/ДКПП/умовним кодом товару, податковий номер платника податку, задіяного в ризиковій операції, дата включення платника податку, задіяного в ризиковій операції, до переліку платників, які відповідають критеріям ризиковості платника податку.

Відповідно до п.18 Порядку №1165 таблиця даних платника податку враховується ДПС в автоматичному режимі у разі, коли:

така таблиця подається платниками податку - сільськогосподарськими товаровиробниками, включеними до Реєстру отримувачів бюджетної дотації відповідно до Закону України «Про державну підтримку сільського господарства України», та/або сільськогосподарськими товаровиробниками, які на 31.12.2016 року застосовували спеціальний режим оподаткування відповідно до статті 209 Кодексу (у редакції, що діяла на 31.12.2016 року) та мають у власності (право власності/користування) та/або на умовах оренди земельні ділянки, загальна площа яких становить не менш як 200 гектарів включно станом на 1 січня та які відображені в податковій звітності до 20 лютого поточного року (до 20 лютого поточного року враховується наявність таких ділянок за звітний період попереднього року), та у поданій таблиці даних платника податку зазначаються відомості про постачання (виготовлення) таких груп товарів за кодами згідно з УКТЗЕД, як живі тварини (код згідно з УКТЗЕД 01); риба і ракоподібні, молюски та інші водяні безхребетні (код згідно з УКТЗЕД 03); молоко та молочні продукти; яйця птиці; натуральний мед; їстівні продукти тваринного походження, в іншому місці не зазначені (код згідно з УКТЗЕД 04); овочі та деякі їстівні коренеплоди і бульби (код згідно з УКТЗЕД 07); їстівні плоди та горіхи; шкірки цитрусових або динь (код згідно з УКТЗЕД 08); зернові культури (код згідно з УКТЗЕД 10); насіння і плоди олійних рослин; інше насіння, плоди та зерна; технічні або лікарські рослини; солома і фураж (код згідно з УКТЗЕД 12);

зазначена таблиця подається платниками податку, в яких значення показників D та P, розрахованих у порядку, встановленому пунктом 3 цього Порядку, мають такі розміри: D > 0,02, P

Згідно п.19 Порядку №1165 комісії контролюючих органів приймають рішення про неврахування таблиці даних платника податку (додаток 7), врахованої відповідно до пунктів 16 та/або 18 цього Порядку, комісія центрального рівня приймає рішення про неврахування таблиці даних платника податку, врахованої відповідно до рішення про задоволення скарги щодо рішення про неврахування таблиці даних платника податку на додану вартість, що надсилається платнику податку в електронний кабінет технічними засобами електронних комунікацій в електронній формі, з дотриманням вимог Кодексу, Законів України «Про електронні документи та електронний документообіг» та «Про електронну ідентифікацію та електронні довірчі послуги», якщо:

стосовно платника податку прийнято рішення про відповідність критеріям ризиковості платника податку (додаток 4), визначених у пунктах 1-5 додатка 1;

до контролюючого органу надійшла податкова інформація щодо невідповідності інформації, зазначеної в таблиці даних платника податку, видам економічної діяльності відповідно до Класифікатора видів економічної діяльності, кодам товарів згідно з УКТЗЕД та/або кодам послуг згідно з Державним класифікатором продукції та послуг, що постачаються та/або придбаваються (отримуються) платником податку, ввозяться на митну територію України, яка свідчить про надання платником податку недостовірної інформації в таблиці даних платника податку.

У рішенні про неврахування таблиці даних платника, у відповідних полях рішення зазначається детальна інформація, що стала підставою для неврахування таблиці даних платника податку, а саме: тип операції (придбання/постачання), період здійснення господарської операції, код згідно з УКТЗЕД/ДКПП/умовним кодом товару, податковий номер платника податку, задіяного в ризиковій операції, дата включення платника податку, задіяного в ризиковій операції, до переліку платників, які відповідають критеріям ризиковості платника податку.

Згідно п.20 Порядку №1165, якщо таблиця даних платника податку врахована відповідно до пункту 18 цього Порядку, після прийняття комісією контролюючого органу рішення про неврахування таблиці даних платника податку така таблиця підлягає розгляду відповідно до пункту 15 цього Порядку.

Відповідно п.23 Порядку №1165 таблиця даних платника податку подається платником податку в електронній формі засобами електронного зв`язку з урахуванням вимог Законів України «Про електронні довірчі послуги», «Про електронні документи та електронний документообіг» та Порядку обміну електронними документами з контролюючими органами, затвердженого Мінфіном.

Абзацом 2 п.25 Порядку №1165 передбачено, що комісії регіонального рівня приймають рішення про реєстрацію податкової накладної/розрахунку коригування в Реєстрі або відмову в такій реєстрації, врахування або неврахування таблиці даних платника податку, відповідність/невідповідність платника податку критеріям ризиковості платника податку.

Таким чином, рішення про неврахування таблиці даних платника податку в обов`язковому порядку повинно містити чітку підставу для такого неврахування. При цьому, рішення про неврахування таблиці даних комісія приймає у разі надходження до контролюючого органу податкової інформації, що свідчить про надання платником податку в поданій таблиці недостовірної інформації.

Як зазначено вище, підставою для прийняття оскаржуваних рішень стало отримання податкової інформації, що свідчить про здійснення платником податку ризикових операцій: встановлено невідповідність обсягів реалізованих послуг (товару) до придбаного товару; придбання товарно-матеріальних цінностей, не властивих при веденні задекларованого виду діяльності, та/або придбання товарно-матеріальних цінностей в об`ємах (обсягах) неспіввідносних з обсягами виконаних робіт (наданих послуг).

Тобто, відповідачем прийнято рішення про неврахування поданих позивачем таблиць даних платника податку на додану вартість у зв`язку з тим, що є інформація яка свідчить про здійснення платником податку ризикових операцій, а саме, невідповідність обсягів реалізованих послуг (товару) до придбаного товару та придбання товарно-матеріальних цінностей, не властивих при веденні задекларованого виду діяльності або придбання в об`ємах неспіввідносних з обсягами виконаних робіт.

В той же час відповідачем не обґрунтовано та не зазначено, яка саме податкова інформація стала підставою для такого висновку.

Також контролюючим органом не конкретизовано, які саме ризикові операції здійснив позивач, не надано доказів що ці операції мали нереальних характер чи внаслідок їх здійснення суб`єкти господарювання формували фіктивний податковий кредит, внаслідок чого спричинено збитки державному бюджету. Саме лише посилання відповідача на здійснення позивачем ризикових операцій не свідчить про неможливість здійснення позивачем видів діяльності, вказаних у поданих таблицях даних платника податку на додану вартість, враховуючи наявність у позивача відповідних матеріальних та трудових ресурсів, необхідних для здійснення такого виду діяльності.

Також колегія суддів вважає такі доводи відповідача, як здійснення платником податку ризикових операцій, безпідставними, оскільки як зазначено вище та вбачається з оскаржуваного рішення, єдиною підставою прийняття вказаного рішення є наявність в контролюючих органах податкової інформації, що свідчить про здійснення платником податку ризикових операцій.

Крім того, як вбачається з матеріалів справи, позивач разом з таблицями даних подавав пояснення, в яких відображено детальну інформацію як про наявні транспортні засоби, так і про трудові ресурси, на підтвердження чого було надано відповідні документи.

Колегія суддів зазначає, що сам по собі аналіз діяльності позивача та податкова інформація, не є безумовною підставою для неврахування таблиці даних платника податку на додану вартість, поданої платником податку, оскільки вона має бути підтверджена відповідними доказами.

Також необхідно зазначити, що відповідачем не до відзиву, не до апеляційної скарги не надано жодного документального доказу на підтвердження інформації, відображеної в оскаржуваному рішенні.

Також суд першої інстанції вірно зазначив, що оскаржені рішення відповідача є актами індивідуальної дії.

Правовий акт індивідуальної дії виданий суб`єктом владних повноважень документ, прийнятий із метою реалізації положень нормативно-правового акту (актів) щодо конкретної життєвої ситуації, не містить загальнообов`язкових правил поведінки та стосується прав і обов`язків чітко визначеного суб`єкта (суб`єктів), якому він адресований.

Загальною рисою, яка відрізняє індивідуальні акти управління, є їх виражений правозастосовний характер.

Головною рисою таких актів є їхня конкретність (гранична чіткість), а саме: чітке формулювання конкретних юридичних волевиявлень суб`єктами адміністративного права, які видають такі акти; розв`язання за їх допомогою конкретних, а саме індивідуальних, справ або питань, що виникають у сфері державного управління; чітка визначеність адресата, конкретної особи або осіб; виникнення конкретних адміністративно-правових відносин, обумовлених цими актами; чітка відповідність такого акта нормам чинного законодавства.

Конституційний Суд України в рішенні від 08.06.2016 року №З-рп/2016 зазначив, що принцип юридичної визначеності не виключає визнання за органом державної влади певних дискреційних повноважень у прийнятті рішень, однак у такому випадку має існувати механізм запобігання зловживанню ними. В даному конкретному випадку, наведений механізм полягає в обов`язку податкового органу визначити, чому подана платником податку інформація не прийнята, яка конкретно інформація, зазначена позивачем в таблиці даних платника податку є, на думку відповідача, недостовірною.

З огляду на викладене, суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що оскаржувані рішення є необґрунтованим, не відповідають критеріям чіткості та зрозумілості акта індивідуальної дії, та породжують неоднозначне трактування, що в свою чергу впливає на можливість реалізації права або виконання обов`язку платником податків виконати юридичне волевиявлення суб`єкта владних повноважень.

Також суд першої інстанції вірно прийшов до висновку, що не спростовано відповідачем, що наявні у позивача основні засоби повністю відповідають тим видам економічної діяльності, які були заявлені у Таблиці даних та позивач надав на розгляд відповідачу всі необхідні пояснення та документи з метою врахування таблиці даних платника податку, які не мали дефекту форми, змісту або походження.

За таких обставин, колегія суддів вважає позовні вимоги обґрунтованими, оскаржувані рішення контролюючого органу протиправними та такими, що підлягають скасуванню, а подані позивачем таблиці даних платника податку на додану вартість такими, що підлягають врахуванню.

Таким чином, доводи апеляційної скарги ГУ ДПС не спростовують правильність висновків суду першої інстанції про задоволення позову, а тому підстав для задоволення апеляційної скарги відповідача та скасування рішення суду першої інстанції колегія суддів не вбачає.

Відповідно до ст.242 КАС України, судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених такими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Таким чином, апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи, та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, внаслідок чого апеляційна скарга залишається без задоволення, а оскаржуване судове рішення суду першої інстанції - без змін.

Керуючись ст.311, ст.315, ст.316, ст.321, ст.322. ст.325, ст.328 КАС України апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Головного управління ДПС в Одеській області - залишити без задоволення, а рішення Одеського окружного адміністративного суду від 16 жовтня 2025 року - залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення з підстав, передбачених ст.328 КАС України.

Суддя-доповідач К.В. Кравченко
Судді Н.В. Вербицька О.В. Джабурія