Справа № 440/1326/25
Суддя: А.О. Чеснокова
Дата ухвалення: 2026-01-16 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОЛТАВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

. 16 січня 2026 року м. ПолтаваСправа № 440/1326/25

Полтавський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Чеснокової А.О., розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом заступника керівника Лубенської окружної прокуратури Полтавської області в інтересах держави в особі Північно-Східного міжрегіонального управління лісового та мисливського господарства, Державного агентства лісових ресурсів України до Пирятинської міської ради про визнання дій та бездіяльності протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И В:

31.01.2025 заступник керівника Лубенської окружної прокуратури Полтавської області звернувся до Полтавського окружного адміністративного суду в інтересах держави в особі в особі Північно-Східного міжрегіонального управління лісового та мисливського господарства, Державного агентства лісових ресурсів України з позовною заявою до Пирятинської міської ради, в якому просить:

визнати протиправною бездіяльність Пирятинської міської ради щодо невинесення на розгляд сесії міської ради подання Північно-Східного міжрегіонального управління лісового та мисливського господарства від 22.08.2024 № 02-28/538-24 у частині віднесення земельних ділянок комунальної власності сільськогосподарського призначення за кадастровими номерами :00:036:0008 площею 1,7706 га, :00:052:0022 площею 9,3938 га;, :00:020:0004 площею 1,5926 га, :00:019:0004 площею 41,4406 га, :00:019:0005 площею 36,5115 га, :00:044:0038 площею 29,4186 га, :00:021:0005 площею 4,1661 га, :00:021:0006 площею 7,1000 га, :00:021:0008 площею 2,3584 га, :00:032:0008 площею 6,2162 га, :00:008:0035 площею 4,9692 га, :00:009:0036 площею 2,2525 га, :00:028:0048 площею 2,0985 га, :00:030:0022 площею 2,5149 га, :00:030:0024 площею 2,1261 га, :00:033:0126 площею 3,2670 га, :00:033:0127 площею 4,3161 га;, :00:033:0128 площею 5,4760 га, :00:033:0130 площею 6,2956 га, :00:033:0131 площею 17,4546 га до самозалісених у порядку, визначеному ч. ч. 2, 3, 5 ст.57-1 Земельного кодексу України;

зобов`язати Пирятинську міську раду розглянути на сесії ради подання Північно-Східного міжрегіонального управління лісового та мисливського господарства від 22.08.2024 № 02-28/538-24 та прийняти за результатами його розгляду рішення про віднесення земельних ділянок з кадастровими номерами :00:036:0008 площею 1,7706 га; :00:052:0022 площею 9,3938 га; :00:020:0004 площею 1,5926 га; :00:019:0004 площею 41,4406 га; :00:019:0005 площею 36,5115 га; :00:044:0038 плошею 29,4186 га; :00:021:0005 площею 4,1661 га; :00:021:0006 площею 7,1000 га; :00:021:0008 площею 2,3584 га; :00:032:0008 площею 6,2162 га; :00:008:0035 площею 4,9692 га; :00:009:0036 площею 2,2525 га; :00:028:0048 площею 2,0985 га; :00:030:0022 площею 2,5149 га; :00:030:0024 площею 2,1261 га; :00:033:0126 площею 3,2670 га; :00:033:0127 площею 4,3161 га; :00:033:0128 площею 5,4760 га; :00:033:0130 площею 6,2956 га; :00:033:0131 площею 17,4546 га до самозалісених у порядку, визначеному ч. ч. 2, 3, 4 ст. 57-1 Земельного кодексу України.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що порушуючи законодавство, яке регулює порядок збільшення лісистості території України, Пирятинська міська рада протиправно не винесла на розгляд сесії міської ради подання Північно- Східного міжрегіонального управління лісового та мисливського господарства від 22.08.2024 №02-28/538-24 про віднесення ряду земельних ділянок до самозалісених земельних ділянок та відповідно не прийняла рішення за результатами його розгляду на сесії.

Ухвалою Полтавського окружного адміністративного суду від 18.02.2025, залишеною без змін постановою Другого апеляційного адміністративного суду від 17.04.2025 позовну заяву Заступника керівника Лубенської окружної прокуратури Полтавської області в інтересах держави в особі Північно-Східного міжрегіонального управління лісового та мисливського господарства, Державного агентства лісових ресурсів України до Пирятинської міської ради про визнання дій та бездіяльності протиправними та зобов`язання вчинити певні дії повернути позивачеві.

Постановою Верховного суду від 20.10.2025 касаційну скаргу Заступника керівника Полтавської обласної прокуратури задоволено. Ухвалу Полтавського окружного адміністративного суду від 18.02.2025 та постанову Другого апеляційного адміністративного суду від 17.04.2025 скасовано, а справу № 440/1326/25 направлено до Полтавського окружного адміністративного суду для продовження розгляду зі стадії вирішення питання про відкриття провадження.

Ухвалою Полтавського окружного адміністративного суду від 17.11.2025 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі. Розгляд справи постановлено здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін.

03.12.2025 до суду надійшов відзив на позовну заяву, в якому представник відповідача заперечує проти позовних вимог та просить у їх задоволенні відмовити. Вказує, що ідентифікація самозаліснених ділянок не здійснювалася, обстеження земельних ділянок із складанням відповідних актів представниками Північно-Східного міжрегіонального управління лісового та мисливського господарства не, натомість управлінням проведено аналіз земельних ділянок, матеріали лісовпорядкування представниками управління та Прокуратурою не надано. Визначення самозаліснених ділянок за допомогою Google-карт не є належним та допустимим доказом в розумінні статей 72-76 Кодексу адміністративного судочинства України. Без натурного обстеження земельних ділянок неможливо встановити, чи являються вони самозалісненими. Вчинення державним органом чи органом місцевого самоврядування, їх посадовою особою дій у межах компетенції, але не передбаченим способом, у не передбаченій законом формі або з виходом за межі компетенції є підставою для визнання таких дій та правових актів, прийнятих у процесі їх здійснення, неправомірними. Міська рада може вирішувати питання віднесення земель до самозаліснених на власний розсуд у межах закону, приймаючи рішення про відмову у віднесенні земель до самозаліснених, через що позиція Прокуратури не відповідає законодавству.

08.12.2025 до суду надійшла відповідь на відзив, якій прокурор повністю підтримує позовні вимоги та просить їх задовольнити.

31.12.2025 до суду надійшло клопотання представника відповідача, в якому вказує, що в зв`язку з прийняттям рішення сесії Пирятинської міської ради просимо поновити строк пред`явлення доказів та долучити до матеріалів справи рішення сто третьої сесії Пирятинської міської ради восьмого скликання від 24.12.2025 № 632 Про створення комісії з обстеження самозалісених земельних ділянок. Відповідно до даного рішення створено комісіїю з обстеження самозалісених ділянок, які є предметом позову. По результатам роботи комісії буде винесено на розгляд сесії питання про визнання самозалісених ділянок. Без роботи комісії неможливе прийняття даного рішення сесії міської ради. Враховуючи вищевикладене, бездіяльність міської ради відсутня.

01.01.2026 до суду надійшли заперечення прокурора на заяву від 31.12.2025, в яких останній не погоджується з твердженням представника відповідача та вказує, що в даному випадку має місце протиправна бездіяльність відповідача. Оскільки Пирятинською міською радою не було прийнято рішення про віднесення земельних ділянок відповідно до подання Північно-Східного міжрегіонального управління лісового та мисливського господарства від 22.08.2024 №02-28/538-24 до самозалісених.

Справу розглянуто судом за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).

Фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось на підставі частини 4 статті 229 Кодексу адміністративного судочинства України.

Дослідивши письмові докази і письмові пояснення сторін, викладені у заявах по суті справи, суд встановив наступні обставини та спірні правовідносини.

На підставі ст. ст. 57, 57-1 Земельного кодексу України Північно-Східне міжрегіональне управління лісового і мисливського господарства 27.12.2023 звернулося до Пирятинської міської ради Лубенського району Полтавської області з поданням №02-28/995 щодо ухвалення рішення про віднесення до самозаліснених земельних ділянок з наступними кадастровими номерами 1) :08:000:0968 площею 7,5179 га, 2) :09:000:0283 площею 33,161 га;, 3) :09:000:0284 площею 48,7752 га; 4) :10:000:0267 площею 14,9591 га; 5) :00:036:0008 плошею 1,7706 га; 6) :00:052:0022 плошею 9,3938 га; 7) :00:020:0004 площею 1,5926 га; 8) :00:019:0004 площею 41,4406 га; 9) :00:019:0005 плошею 36,5115 га; 10) :00:044:0038 плошею 29,4186 га; 11) :00:021:0005 площею 4,1661 га; 12) :00:021:0006 площею 7,1000 га; 13) :00:021:0008 площею 2,3584 га; 14) :00:032:0008 площею 6,2162 га; 15) :00:008:0035 площею 4,9692 га; 16) :00:009:0036 площею 2,2525 га; 17) :00:028:0048 площею 2,0985 га; 18) :00:030:0022 площею 2,5149 га; 19) :00:030:0024 площею 2,1261 га; 20) :00:033:0126 площею 3,2670 га; 21) :00:033:0127 площею 4,3161 га; 22) :00:033:0128 площею 5,4760 га; 23) :00:033:0130 площею 6,2956 га; 24) :00:033:0131 площею 17,4546 га.

Пирятинська міська рада 19.02.2024 направила листа до Північно-Східного УЛМГ № 563/02-25, відповідно до якого вбачається, що питання віднесення земельних ділянок до самозаліснених, які вказані у листі Північно-Східного УЛМГ буде заслухано на черговому засіданні постійно діючої комісії з питань земельних відносин та охорони природи.

У зв`язку із відсутністю будь-якої іншої відповіді на вищезазначене подання, 22.08.2024 Північно-Східне УЛМГ повторно звернулося до Пирятинської міської ради Лубенського району Полтавської області з поданням № 02-28/538-24 щодо ухвалення рішення про віднесення до самозаліснених земельних ділянок з тими самими кадастровими номерами, які були вказані у поданні Північно-Східного УЛМГ від 27.12.2023 №02-28/995.

Пирятинська міська рада 18.10.2024 у Північно-Східне УЛМГ направила листа № 563/02-25, відповідно до якого вбачається, що відповідно до надісланих матеріалів на даний час не вбачає доцільності, щодо відведення земельних ділянок під лісові насадження.

Відтак, прокурор вважає, що Пирятинська міська рада взагалі вказані подання не розглядала шляхом прийняття відповідного рішення, що порушує встановлений порядок розгляду вказаного документу, що вказує на триваючу бездіяльність вказаного органу місцевого самоврядування.

Відповідно з чим і звернувся до суду з даною позовною заявою.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає наступне.

Згідно із ст. 4 Лісового кодексу України до лісового фонду України належать усі ліси на території України незалежно від того, на землях яких категорій за основним цільовим призначенням вони зростають, та незалежно від права власності на них, у тому числі лісові ділянки, захисні насадження лінійного типу площею не менше 0,1 гектара, інші лісовкриті землі.

При цьому у ст. І Лісового кодексу України закріплено, що самозалісена ділянка - це земельна ділянка будь-якої категорії земель (крім земель лісогосподарського призначення, природно-заповідного та іншого природоохоронного призначення) площею понад 0,5 гектара, вкрита частково чи повністю лісовою рослинністю, залісення якої відбулося природним шляхом.

Аналогічне визначення містить Земельний кодекс України (ст. 57-1).

З метою збереження самосійних лісів та подальшого ведення лісового господарства на цих територіях законодавчо встановлено процедуру віднесення земель до самозалісених, яка покликана збільшити лісистість території України.

Зокрема, за ч. 3 ст. 57-1 Земельного кодексу України, земельна ділянка вважається самозалісеною ділянкою з дня внесення відповідних відомостей до Державного земельного кадастру. Частиною другою цієї статті визначено, що рішення органу виконавчої влади чи органу місцевого самоврядування щодо віднесення земельної відповідного ділянки до самозалісеної ділянки приймається за територіального органу центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері лісового господарства.

При цьому віднесення земельної ділянки, сформованої цивільних прав, відомості про яку внесені в Державний земельний кадастр, до самозалісеної ділянки здійснюється без розроблення документації землеустрою (ч. 4 ст. 57-1 Земельного кодексу України).

З метою реалізації вказаної норми ч. 4 ст. 21 Закону України Про Державний земельний кадастр доповнено абз. 4, яким передбачено, що відомості про угіддя земельної ділянки вносяться до Державного земельного кадастру на підставі заяви власника або рішення органу місцевого самоврядування, який відповідно до ст. 122 Земельного кодексу України приймає рішення про передачу земельних ділянок комунальної власності у власність, - щодо зміни угідь на угіддя самозалісеної ділянки.

Пунктом 121 Порядку ведення Державного земельного кадастру, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.10.2012 № 1051, передбачено, що внесення до Державного земельного кадастру змін до відомостей про склад угідь земельної ділянки на угіддя самозалісеної ділянки здійснюється державним кадастровим реєстратором на підставі заяви власника земельної ділянки або за рішенням органу виконавчої влади чи органу місцевого самоврядування, який відповідно до ст. 122 Земельного кодексу України приймає рішення про передачу земельних ділянок державної чи комунальної власності у власність, без розроблення документації із землеустрою.

Тобто, існує законодавчо встановлена процедура віднесення земель до самозалісених, покликана збільшити лісистість території України.

Цією процедурою передбачено, що для земельних ділянок, сформованих як об?єкт цивільних прав, власнику земельної ділянки достатньо подати до Державного земельного кадастру заяву про зміну угідь на угіддя самозалісеної ділянки, а органу місцевого самоврядування - рішення про віднесення про віднесення земель до самозалісених.

Разом з тим для земельних ділянок, межі яких не визначені в натурі (на місцевості), законодавець визначив іншу процедуру, за якою орган місцевого самоврядування приймає рішення щодо віднесення земельних ділянок до самозалісених за поданням відповідного територіального органу центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері лісового господарства.

Згідно із положеннями ч. 5 ст. 57-1 Земельного кодексу України віднесення земельної ділянки, несформованої як об?єкт цивільних прав, а також земельної ділянки, сформованої як об?єкт цивільних прав, але відомості про яку не внесені до Державного земельного кадастру, до самозалісеної ділянки здійснюється відповідно до документації із землеустрою, на підставі якої відомості про земельну ділянку вносяться до Державного земельного кадастру.

Тобто, нормативно-правова база України не передбачає встановлення порядку віднесення земель до категорії самозаліснених в інших актах, окрім спеціальної норми статті 57-1 Земельного кодексу України.

При цьому, у пункті 34 частини 1 статті 26 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» визначено, що виключно на пленарних засіданнях сільської, селищної, міської ради вирішуються такі питання, як регулювання земельних відносин.

Згідно із приписами частини 5 статті 46 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» сесія ради скликається в міру необхідності, але не менше одного разу на квартал, а з питань відведення земельних ділянок - не рідше ніж один раз на місяць.

Відповідно до частини 17 статті 46 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» сесії ради проводяться гласно із забезпеченням права кожного бути присутнім на них, крім випадків, передбачених законодавством.

Отже, суд приходить до висновку, що подання Північно-Східного міжрегіонального управління лісового та мисливського господарства від 22.08.2024 мав відбуватися саме у формі питання порядку денного сесії Пирятинської міської ради з прийняттям відповідного рішення про його задоволення або мотивовану відмову.

Як вбачається з матеріалів справи, з метою з`ясування стану розгляду подань Північно-Східного міжрегіонального управління лісового та мисливського господарства Лубенська окружна прокуратура, реалізуючи повноваження, передбачені статтею 23 Закону України «Про прокуратуру», 18.09.2024 направила до Пирятинської міської ради відповідний запит №53/2-6168ВИХ-24.

У зв`язку з ненаданням відповіді у визначений строк, прокуратура 24.10.2024 повторно звернулася до Пирятинської міської ради з аналогічним запитом у порядку статті 23 Закону України «Про прокуратуру».

З інформації Пирятинської міської ради від 30.10.2024 №9343/02-23 вбачається, що Північно-Східному міжрегіональному управлінню лісового та мисливського господарства було надіслано лише лист від 18.10.2024 №7415/02-24 щодо відсутності доцільності віднесення відповідних земельних ділянок до самозалісених.

Разом з тим, як підтверджується листом Північно-Східного міжрегіонального управління лісового та мисливського господарства від 17.01.2025 №02-27/45-25, будь-якої іншої інформації або матеріалів щодо розгляду подання від 22.08.2024 від Пирятинської міської ради до зазначеного органу державної влади не надходило.

За таких обставин суд доходить висновку, що Пирятинська міська рада, не винісши подання Північно-Східного міжрегіонального управління лісового та мисливського господарства від 22.08.2024 №02-28/538/24 про віднесення ряду земельних ділянок до самозаліснених на розгляд пленарного засідання сесії та не прийнявши з цього приводу відповідного рішення, допустила протиправну бездіяльність, яка полягає у невиконанні покладеного на неї законом обов`язку щодо розгляду питання регулювання земельних відносин у визначеній законом процедурі.

У зв`язку з цим, суд вважає за можливе визнати таку бездіяльність Пирятинської міської ради визнанню протиправною.

При цьому суд бере до уваги, що рішенням сто третьої сесії Пирятинської міської ради восьмого скликання від 24.12.2025 № 632 Про створення комісії з обстеження самозалісених земельних ділянок створено комісію з обстеження самозалісених ділянок, які є предметом позову.

Щодо позовних вимог про зобов`язання відповідача прийняти за результатами розгляду рішення про віднесення земель до самозалісених, суд зазначає наступне.

Ознаки дискреційних повноважень:

· дають змогу на власний розсуд оцінювати певний юридичний факт, а також обирати одну з декількох можливих форм реагування на нього;

· надають можливість на власний розсуд обирати міру публічно-правового впливу щодо фізичних та юридичних осіб, його вид, розмір, спосіб реалізації;

· дають змогу особі обрати форму реалізації своїх повноважень; · наділяють особу правом повністю або частково визначати порядок здійснення юридично значущих дій, у тому числі строк та послідовність їх здійснення.

Дискреційне повноваження може полягати у виборі діяти чи не діяти, а якщо діяти, то у виборі варіанту рішення чи дії серед варіантів, що прямо або опосередковано закріплені у законі. Важливою ознакою такого вибору є те, що він здійснюється без необхідності узгодження варіанту вибору будь-ким (п. 50 постанови Верховного Суду від 15.12.2021 у справі № 1840/2970/18).

У постанові від 15.12.2021 у справі № 1840/2970/18 Верховний Суд зазначив: Одним із критеріїв оцінювання судами рішень, дій та бездіяльності суб`єктів владних повноважень є прийняття ними рішень обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії).

Цей критерій відображає принцип обґрунтованості рішення або дії. Він вимагає від суб`єкта владних повноважень враховувати як обставини, на обов`язковість урахування яких прямо вказує закон, так і інші обставини, що мають значення у конкретній ситуації. Для цього він має ретельно зібрати і дослідити матеріали, що мають доказове значення у справі, наприклад, документи, пояснення осіб, висновки експертів тощо. Суб`єкт владних повноважень повинен уникати прийняття невмотивованих висновків, обґрунтованих припущеннями, а не конкретними обставинами. Так само недопустимо надавати значення обставинам, які насправді не стосуються справи. Несприятливе для особи рішення повинно бути вмотивованим.

При цьому, суд, перевіряючи рішення, дію чи бездіяльність суб`єкта владних повноважень на відповідність закріпленим частиною другою статті 2 КАС України критеріям, не може втручатися у дискрецію суб`єкта владних повноважень поза межами перевірки за названими критеріями. Завдання адміністративного судочинства полягає не у забезпеченні ефективності державного управління, а в гарантуванні дотримання прав та вимог законодавства, інакше було б порушено принцип розподілу влади.

Вказана позиція висловлена Верховним Судом у постанові від 30.01.2020 у справі №599/1422/16-а.

Верховний Суд зазначає, що дискреція це не обов`язок, а повноваження адміністративного органу, оскільки юридична концепція дискреції передбачає можливість вибору між альтернативними способами дій та/або бездіяльністю. У разі, якщо законодавство передбачає прийняття лише певного конкретного рішення, то це не є реалізацією дискреції (повноважень), а є виконанням обов`язку. Дискреція є необхідною та безальтернативною для управлінської діяльності адміністративного органу юридичною конструкцією, завдяки якій вирішується низка важливих завдань, центральними з яких є забезпечення справедливої, ефективної та орієнтованої на індивідуальні потреби приватної особи правозастосовної та правотворчої діяльності названих суб`єктів.

Дискреція не є довільною; вона завжди здійснюється відповідно до закону (права), оскільки згідно з частиною другою статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Зв`язаність дискреції адміністративного органу законом (правом) робить можливим здійснення адміністративними судами перевірки рішень (дій), прийнятих адміністративним органом внаслідок реалізації дискреційних повноважень.

У рішеннях Європейського суду з прав людини склалася практика, яка підтверджує, що дискреційні повноваження не повинні використовуватися свавільно, а суд повинен контролювати рішення, прийняті на підставі реалізації дискреційних повноважень, максимально ефективно (див. рішення у справі Hasan and Chaush v.Bulgaria № 30985/96).

Згідно з Рекомендацією Комітету Міністрів Ради Європи № R(80)2, прийнятої 14 11.03.1980, державам-членам стосовно здійснення адміністративними органами влади дискреційних повноважень, як дискреційне повноваження слід розуміти повноваження, яке адміністративний орган, приймаючи рішення, може здійснювати з певною свободою дискреції, тобто, коли такий орган може обрати з кількох юридично допустимих рішень те, яке він вважає найкращим за певних обставин.

Таким чином, дискреція - це елемент управлінської діяльності. Вона пов`язана з владними повноваженнями і їх носіями органами - державної влади та місцевого самоврядування, їх посадовими і службовими особами. Дискрецію не слід ототожнювати лише з формалізованими повноваженнями, вона характеризується відсутністю однозначного нормативного регулювання дій суб`єкта. На законодавчому рівні поняття дискреційні повноваження суб`єкта владних повноважень відсутнє. У судовій практиці сформовано позицію щодо поняття дискреційних повноважень, під якими слід розуміти такі повноваження, коли у межах, які визначені законом, адміністративний орган має можливість самостійно (на власний розсуд) вибирати один з кількох варіантів конкретного правомірного рішення. Водночас, повноваження державних органів не є дискреційними, коли є лише один правомірний та законно обґрунтований варіант поведінки суб`єкта владних повноважень. Тому, у разі настання визначених законодавством умов відповідач зобов`язаний вчинити конкретні дії і, якщо він їх не вчиняє, його можна зобов`язати до цього в судовому порядку.

Тобто, дискреційне повноваження може полягати у виборі діяти, чи не діяти, а якщо діяти, то у виборі варіанту рішення чи дії серед варіантів, що прямо або опосередковано закріплені у законі. Важливою ознакою такого вибору є те, що він здійснюється без необхідності узгодження варіанту вибору будь-ким.

Отже, суд приходить до висновку, що позовні вимоги в цій частині не підлягають задоволенню.

Відтак, для ефективного захисту порушених прав та законних інтересів, суд вважає за можливе задовольнити позовні вимоги частково, шляхом визначеним судом, а саме: визнати протиправною бездіяльність Пирятинської міської ради щодо невинесення на розгляд сесії міської ради подання Північно-Східного міжрегіонального управління лісового та мисливського господарства від 22.08.2024 № 02-28/538-24 у частині віднесення земельних ділянок комунальної власності сільськогосподарського призначення за кадастровими номерами :00:036:0008 площею 1,7706 га, :00:052:0022 площею 9,3938 га;, :00:020:0004 площею 1,5926 га, :00:019:0004 площею 41,4406 га, :00:019:0005 площею 36,5115 га, :00:044:0038 площею 29,4186 га, :00:021:0005 площею 4,1661 га, :00:021:0006 площею 7,1000 га, :00:021:0008 площею 2,3584 га, :00:032:0008 площею 6,2162 га, :00:008:0035 площею 4,9692 га, :00:009:0036 площею 2,2525 га, :00:028:0048 площею 2,0985 га, :00:030:0022 площею 2,5149 га, :00:030:0024 площею 2,1261 га, :00:033:0126 площею 3,2670 га, :00:033:0127 площею 4,3161 га;, :00:033:0128 площею 5,4760 га, :00:033:0130 площею 6,2956 га, :00:033:0131 площею 17,4546 га до самозалісених у порядку, визначеному ч. ч. 2, 3, 5 ст.57-1 Земельного кодексу України та зобов`язати Пирятинську міську раду розглянути на черговій сесії ради подання Північного-Східного міжрегіонального управління лісового та мисливського господарства від 22.08.2024 № 02-28/538-24 з урахуванням рішення комісії з обстеження самозаліснених ділянок, якав створена на підставі рішення сто третьої сесії Пирятинської міської ради восьмого скликання від 24.12.2025 № 632 Про створення комісії з обстеження самозаліснених земельних ділянок та винести вмотивоване рішення за результатами розгляду.

Крім того, суд вважає за необхідне звернути увагу, що питання щодо правових підстав звернення до суду прокурора в інтересах Державного агентства лісових ресурсів, Північно-Східного міжрегіонального управління лісового і мисливського господарства та відповідно його повноваження були вирішені постановою Другого апеляційного адміністративного суду у справі 440/13984/24 від 13.05.2025.

Відтак, дослідивши всі наявні у матеріалах справи документи, пояснення сторін та інші належні й допустимі докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими лише частково, а відтак підлягають частковому задоволенню.

Згідно з частиною першою статті 132 Кодексу адміністративного судочинства України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Прокурор при зверненні до суду сплатив судовий збір у розмірі 2422,40,00 грн.

Згідно з частиною другою статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову суб`єкта владних повноважень з відповідача стягуються виключно судові витрати суб`єкта владних повноважень, пов`язані із залученням свідків та проведенням експертиз.

З урахуванням наведеного, оскільки прокурор звернувся до суду з цим позовом в інтересах суб`єкта владних повноважень в особі Державного агентства лісових ресурсів, Північно-Східного міжрегіонального управління лісового і мисливського господарства підстави для стягнення судових витрат з відповідача відсутні.

На підставі викладеного, керуючись статтями 2, 7, 9, 77, 139, 243-246, 262 Кодексу адміністративного судочинства України,

У Х В А Л И В :

Адміністративний позов Заступника керівника Лубенської окружної прокуратури Полтавської області (вул. Старо-Троїцька, 13, м. Лубни, Полтавська область, 35700, ) в інтересах держави в особі Північно-Східного міжрегіонального управління лісового та мисливського господарства (вул. Г. Сковороди, 86, м. Харків, Харківська область, 61024, ), Державного агентства лісових ресурсів України (вул. Шота Руставелі, 9-а, Київ, 01023, ) до Пирятинської міської ради (вул. Соборна, 42, м. Пирятин Полтавська область, 37000, ) про визнання дій та бездіяльності протиправним та зобов`язання вчинити певні дії задовольнити частково.

Визнати протиправною бездіяльність Пирятинської міської ради щодо невинесення на розгляд сесії міської ради подання Північно-Східного міжрегіонального управління лісового та мисливського господарства від 22.08.2024 № 02-28/538-24 у частині віднесення земельних ділянок комунальної власності сільськогосподарського призначення за кадастровими номерами :00:036:0008 площею 1,7706 га, :00:052:0022 площею 9,3938 га;, :00:020:0004 площею 1,5926 га, :00:019:0004 площею 41,4406 га, :00:019:0005 площею 36,5115 га, :00:044:0038 площею 29,4186 га, :00:021:0005 площею 4,1661 га, :00:021:0006 площею 7,1000 га, :00:021:0008 площею 2,3584 га, :00:032:0008 площею 6,2162 га, :00:008:0035 площею 4,9692 га, :00:009:0036 площею 2,2525 га, :00:028:0048 площею 2,0985 га, :00:030:0022 площею 2,5149 га, :00:030:0024 площею 2,1261 га, :00:033:0126 площею 3,2670 га, :00:033:0127 площею 4,3161 га;, :00:033:0128 площею 5,4760 га, :00:033:0130 площею 6,2956 га, :00:033:0131 площею 17,4546 га до самозаліснених у порядку, визначеному ч. ч. 2, 3, 5 ст.57-1 Земельного кодексу України.

Зобов`язати Пирятинську міську раду розглянути на черговій сесії ради подання Північного-Східного міжрегіонального управління лісового та мисливського господарства від 22.08.2024 № 02-28/538-24 з урахуванням рішення комісії з обстеження самозаліснених ділянок, яка створена на підставі рішення сто третьої сесії Пирятинської міської ради восьмого скликання від 24.12.2025 № 632 Про створення комісії з обстеження самозаліснених земельних ділянок та винести вмотивоване рішення за результатами такого розгляду.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Другого апеляційного адміністративного суду в порядку, визначеному частиною 8 статті 18, частинами 7-8 статті 44 та статтею 297 Кодексу адміністративного судочинства України, а також з урахуванням особливостей подання апеляційних скарг, встановлених підпунктом 15.5 підпункту 15 пункту 1 розділу VII "Перехідні положення" Кодексу адміністративного судочинства України.

Апеляційна скарга на це рішення може бути подана протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя А.О. Чеснокова