Справа № 303/7472/25
Суддя: Запотічний Ігор Ігорович
Дата ухвалення: 2026-01-16 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 січня 2026 рокуЛьвівСправа № 303/7472/25 пров. № А/857/42539/25

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі колегії суддів:

головуючого судді: Запотічного І.І.,

суддів: Довгої О.І., Шинкар Т.І.

розглянувши у порядку письмового провадження в м. Львові апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 08 жовтня 2025 року (суддя Заболотний А.М., ухвалена в м.Мукачево) у справі № 303/7472/25 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про скасування рішення про примусове видворення,-

ВСТАНОВИВ:

30 вересня 2025 ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом до Військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправним та скасування рішення виконуючого обов`язки начальника відділу адміністративно-юрисдикційної діяльності штабу ІНФОРМАЦІЯ_1 , майора ОСОБА_2 , про примусове видворення за межі території України особи без громадянства ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Ухвалою Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 08 жовтня 2025 року в задоволенні заяви про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду відмовлено. Адміністративний позов ОСОБА_1 до військової частини НОМЕР_1 про скасування рішення про примусове видворення повернуто позивачу.

Не погоджуючись з даною ухвалою, її оскаржив позивач ОСОБА_1 подавши апеляційну скаргу до Восьмого апеляційного адміністративного суду, в якій покликаючись на неповне з`ясування обставин справи судом першої інстанції та порушення норм процесуального права, просить скасувати оскаржувану ухвалу про повернення позовної заяви, а справу направити для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Апелянт вважає, що суддею не було враховано індивідуальні обставини даної справи, не взято до уваги та не надано правового обґрунтування розрахунку строків на звернення з позовом.

Зазначає, що на строк звернення з позовом до суду вплинули такі обставини, як зміна адвоката при наданні правової допомоги (з червня 2025 року), відпустка адвоката та лікарняний з 25.08.2025 по 05.09.2025 та з 09.09.2025 по 12.09.2025 та повітряні тривоги, які змінювали графік роботи.

Відповідно до ч.2 ст.312 КАС України апеляційні скарги на ухвали суду першої інстанції, зазначені в пунктах 3 (повернення заяви позивачеві (заявникові)) частини першої статті 294 цього Кодексу, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження), тому розгляд апеляційної скарги проводиться в порядку письмового провадження без виклику учасників справи.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги в їх сукупності, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а ухвалу суду першої інстанції без змін.

Як вбачається із змісту позовної заяви, позивач оскаржує рішення про примусове видворення за межі території України особи без громадянства від 27.02.2025 року.

Частиною 2 ст. 122 КАС України визначено, що для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Матеріалами справи підтверджується, що ухвалою Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 01.10.2025 року позов було залишено без руху та повідомлено позивача про необхідність виправити недоліки позову протягом десяти днів з дня вручення ухвали.

Позовну заяву було залишено без руху у зв`язку з відсутністю доказів поважних причин пропуску строку звернення до суду з позовною заявою.

Копію ухвали Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 01.10.2025 року було отримано представником позивача ОСОБА_1 , адвокатом Волинською В.І. 01.10.2025 року про, що свідчить інформація з системі «Електронний суд».

На виконання ухвали Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 01.10.2025 року, 07.10.2025 року від представника позивача, адвоката Волинської В.І., надійшла заява про усунення недоліків (документ сформований в системі «Електронний суд» 06.10.2025).

Як вбачається з поданої представником позивача, адвокатом Волинською В.І., заяви, що поважність пропуску строку звернення до адміністративного суду додатково обґрунтовується наступним:

1) шестимісячний строк на оскарження рішення про примусове видворення від 27.02.2025 року розпочався з 17.04.2025 року, тобто з часу винесення Тячівським районним судом Закарпатської області по справі № 307/963/25 постанови від 17.04.2025 року. Оскільки справа фактично стосується перегляду прийнятого рішення у зв`язку зі встановленням судом факту відсутності адміністративного правопорушення, який був визнаний судом після прийняття оскаржуваного рішення, тому саме 17.04.2025 року позивач дізнався, що при прийнятті оскаржуваного рішення були порушені його права, свободи та інтереси;

2) з 25.08.2025 року по 05.09.2025 року представник позивача адвокат Волинська В.І. перебувала у відпустці, а в період з 09.09.2025 року по 12.09.2025 року на лікарняному;

3) зміна адвоката при наданні правової допомоги (з червня 2025 року);

4) повітряні тривоги, які змінювали графік роботи та вплинули на загальну організацію роботи (в період з 16.06.2025 року по 29.09.2025 року було 177 ) в межах Києва та Київської області.

Зазначені обставини в їхній сукупності, з позиції сторони позивача є поважними, у зв`язку з чим представник позивача просила поновити пропущений строк звернення до адміністративного суду.

Як вже було зазначено ухвалою Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 08 жовтня 2025 року в задоволенні заяви про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду відмовлено. Адміністративний позов ОСОБА_1 до військової частини НОМЕР_1 про скасування рішення про примусове видворення повернуто позивачу.

Даючи правову оцінку таким висновкам суду першої інстанції, колегія суддів виходить з наступного.

Колегія суддів зазначає, що інститут строків в адміністративному процесі сприяє досягненню юридичної визначеності в публічно-правових відносинах, а також стимулює учасників адміністративного процесу добросовісно ставитися до виконання своїх обов`язків. Ці строки обмежують час, протягом якого такі правовідносини можуть вважатися спірними; після їх завершення, якщо ніхто не звернувся до суду за вирішенням спору, відносини стають стабільними. Без наявності строків на процесуальну дію або без їх дотримання в адміністративному судочинстві виникнуть порушення прав учасників адміністративного процесу. Недотримання встановлених законом строків зумовлює чітко визначені юридичні наслідки.

Як вірно зазначив суд першої інстанції, ЄСПЛ у своїх рішеннях також наголошує, що сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитися провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

Практика ЄСПЛ також свідчить про те, що право на звернення до суду не є абсолютним і може бути обмеженим, в тому числі і встановленням процесуальних строків (справа «Стаббігс на інші проти Великобританії», справа «Девеер проти Бельгії»).

Отже, вирішуючи питання про поновлення або продовження процесуальних строків, суд має враховувати зміст заяви (клопотання) учасника та вчинених ним дій, уникаючи як надмірного формалізму, який буде впливати на справедливість процедури, так і зайвої гнучкості, яка призведе до нівелювання процедурних вимог, встановлених законом (постанова Верховного Суду від 03.12.2018 року у справі № 904/5995/16).

Національні суди повинні враховувати можливість заявника ефективно представляти себе у суді (рішення Європейського суду з прав людини від 07.05.2002 року у справі «Мак-Вікар проти Сполученого Королівства», заява № 46311/99, пункти 48-62; від 23.09.1998 року у справі «Стіл і Морріс проти Сполученого Королівства», заява № 68416/01, пункт 61).

Держава не відповідальна за професійний юридичний захист особи у справі, незалежно від того, на яких умовах надається правова допомога - на умовах безкоштовної чи оплатної правової допомоги адвоката, крім особливих обставин (рішення ЄСПЛ від 30.03.1999 року у справі «Tuzinski проти Польщі», заява № 40140/98, умови визначення про неприйнятність).

В обов`язки держави також не входить забезпечення необхідного балансу між ефективним доступом до суду з одного боку, та незалежністю професії юриста з іншого (рішення ЄСПЛ від 22.03.2007 року у справі «Старощик проти Польщі», заява № 59519/00, пункт 135).

Суд першої інстанції вірно зазначив що суди не оцінюють професійність, якість чи своєчасність правової допомоги, яка перешкодила особі, якій вона надається, отримати ефективний доступ до суду.

Аналогічна правова позиція відображена Верховним Судом в ухвалі від 15.02.2023 року у справі № 554/4001/17.

Отже, правильним є висновок суду першої інстанції, що наведені представником позивача причини щодо зміни адвоката, відпустка, тимчасова непрацездатність, повітряні тривоги не свідчать про те що, позивач не мав об`єктивної можливості у встановлений строк звернутися до адміністративного суду.

Апеляційний суд звертає увагу, що на осіб, які беруть участь у справі, покладається загальний обов`язок - добросовісно здійснювати свої процесуальні права і виконувати процесуальні обов`язки.

Під добросовісністю треба розуміти таку реалізацію прав і виконання обов`язків, що передбачають користування правами за призначенням, здійснення обов`язків в межах, визначених законом, недопустимість посягання на права інших учасників цивільного процесу, заборону зловживати наданими правами.

У п. 48 рішення ЄСПЛ у справі «Пономарьов проти України» (заява № 3236/03) зазначено, що вирішення питання щодо поновлення строку на оскарження перебуває в межах дискреційних повноважень національних судів, однак такі повноваження не є необмеженими. Від судів вимагається вказувати підстави. Однією із таких підстав може бути, наприклад, неповідомлення сторін органами влади про прийняті рішення у їхній справі. Проте навіть тоді можливість поновлення не буде необмеженою, оскільки сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження.

У п. 45 рішення ЄСПЛ у справі «Pеrez de Rada Cavanilles v. Spain» (заява № 28090/95) зазначено про те, що процесуальні строки (строки позовної давності) є обов`язковими для дотримання; правила регулювання строків для подання скарги, безумовно, мають на меті забезпечення належного відправлення правосуддя і дотримання принципу юридичної визначеності; зацікавлені особи повинні розраховувати на те, що ці правила будуть застосовані.

З врахуванням наведеного суд першої інстанції зазначив, що доводи представника позивача, не містять достатніх і переконливих ознак для визнання їх поважними причинами пропуску строку звернення до адміністративного суду та його поновлення.

Колегія суддів погоджується з судом першої інстанції та вважає помилковим твердженням позивача про те, що шестимісячний строк на оскарження рішення про примусове видворення від 27.02.2025 року розпочався з 17.04.2025 року, тобто з часу винесення Тячівським районним судом Закарпатської області по справі № 307/963/25 постанови від 17.04.2025 року.

Колегія суддів зазначає, що постанова Тячівського районного суду Закарпатської області від 17.04.2025 року по справі № 307/963/25 не може впливати на початок перебігу строку для звернення до суду, оскільки позивач суб`єктивно повинен був дізнатись та знати про порушення своїх прав, свобод та інтересів саме з часу прийняття оскаржуваного рішення про примусове видворення від 27.02.2025 року.

Також, в будь-якому випадку, з 12.09.2025 року (до цього часу представник позивача перебувала на лікарняному) до моменту звернення до суду (30.09.2025 року) пройшло майже двадцять днів та на підтвердження об`єктивно непереборних, таких, що не залежать від волевиявлення особи, що звернулась з адміністративним позовом, та пов`язаних з дійсно істотними обставинами, перешкодами чи труднощами, що унеможливили своєчасне звернення до суду належних і допустимих доказів не надано.

Колегія суддів зазначає, що законом визначено більш як достатність строк звернення до адміністративного суду (шість місяців) і такий строк в повній мірі забезпечує можливість особі реалізувати своє право на звернення до суду за захистом її прав.

З врахуванням наведених норм та встановлених обставин справи колегія суддів погоджується з судом першої інстанції, що сторона позивача не навела змістовних і вагомих доводів щодо вчинення нею всіх необхідних і можливих дій, які вказують на бажання реалізувати процесуальні права з метою їх захисту в судовому порядку. Натомість пропуск строку на звернення до суду через пасивну поведінку позивача щодо реалізації процесуальних прав і небажання їх реалізувати в повній мірі в цьому випадку не є поважною причиною пропуску строку.

Згідно ч. 2 ст. 123 КАС України якщо заяву не буде подано особою в зазначений строк або вказані нею підстави для поновлення строку звернення до адміністративного суду будуть визнані неповажними, суд повертає позовну заяву.

За таких обставин, апеляційний суд погоджується з висновком суду першої інстанції, що позивач не усунув недоліки позову відповідно до ухвали суду від 01.10.2025 року, в наданій суду заяві про усунення недоліків представником позивача фактично наведені ті ж самі причини пропуску строку, які суд вже визнав неповажними в ухвалі від 01.10.2025 року, а тому судом першої інстанції позовну заяву правомірно повернуто позивачу.

Статтею 316 КАС України передбачено, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи наведене вище, колегія суддів апеляційного суду вважає, що ухвала суду першої інстанції є законною, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, тому підстави для скасування ухвали суду першої інстанції відсутні.

Керуючись статтями 308, 312, 316, 321, 322, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, суд-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а ухвалу Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 08 жовтня 2025 року про повернення позовної заяви у справі №303/7472/25 без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття.

На постанову протягом тридцяти днів з моменту набрання нею законної сили може бути подана касаційна скарга безпосередньо до суду касаційної інстанції.

У разі якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя І. І. Запотічний
судді О. І. Довга
Т. І. Шинкар