Справа № 760/29011/24
Суддя: Ішуніна Л. М.
Дата ухвалення: 2026-01-02 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(додаткове)

02 січня 2026 року . Київ

Солом`янський районний суд м. Києва у складі:

головуючого судді Ішуніної Л. М.

за участю секретаря судового засідання Стукало Н. В.,

розглянувши заяву представника позивача ОСОБА_1 - адвоката Бойка Євгена Васильовича, про ухвалення додаткового рішення в адміністративній справі за позовом ОСОБА_1 до Департаменту патрульної поліції Управління патрульної поліції у м. Києві, про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення серії ЕАТ № 7859129 від 03 жовтня 2023 року,

ВСТАНОВИВ:

У провадженні Солом`янського районного суду міста Києва перебувала адміністративна справа за позовом ОСОБА_1 до Департаменту патрульної поліції Управління патрульної поліції у м. Києві, про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення серії ЕАТ № 7859129 від 03 жовтня 2023 року.

03 вересня 2025 року Солом`янським районним судом міста Києва було ухвалено рішення про задоволення позову, яким скасовано постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення серії ЕАТ № 7859129 від 03 жовтня 2023 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за частиною другою статті 126 КУпАП. Провадження у справі про адміністративне правопорушення закрито.

08 вересня 2025 року до суду надійшла заява Бойка Є. В., який діє в інтересах ОСОБА_1 , про ухвалення додаткового рішення, в якій просить стягнути на користь ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань Департаменту патрульної поліції 9 000 грн витрат на правничу допомогу.

В обґрунтування заяви зазначає, що судом при ухваленні рішення не було вирішено питання щодо стягнення на користь ОСОБА_1 витрат на професійну правничу допомогу в сумі 9 000 грн, посилаючись на те, що до позовної заяви, на підтвердження понесених позивачем витрат на правничу допомогу, було долучено ордер на підтвердження повноважень представляти інтереси позивача у Солом`янському районному суді міста Києва, а також акт наданих послуг від 12 листопада 2024 року, який містить детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги, відповідно до договору про надання правової допомоги від 21 жовтня 2024 року № 21/10/2024 року, укладеного між АБ «Євгена Бойка» та ОСОБА_1 .

Таким чином, витрати позивача безпосередньо пов`язані з розглядом цієї справи в суді першої інстанції, розмір вказаних витрат є обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, та значення справи для позивача, тому просив задовольнити заяву та ухвалити додаткове рішення.

Відповідно до абзацу 2 частини першої статті 247 КАС України суд може вирішити питання розподілу судових витрат у додатковому рішенні після ухвалення рішення за результатами розгляду справи по суті.

Пунктом 3 частини першої статті 252 КАС України передбачено, що суд, що ухвалив судове рішення, може за заявою учасника справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.

Відповідно до частини третьої статті 252 КАС України суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів з дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення. У разі необхідності суд може розглянути питання ухвалення додаткового судового рішення в судовому засіданні з повідомленням учасників справи.

Сторони в судове засідання не з`явились, оскільки не повідомлялись про час та місце розгляду справи у відповідності до вимог частини четвертої статті 229 КАС України, що не є перешкодою для розгляду даної заяви.

Вивчивши зміст поданої до суду заяви, дослідивши матеріали адміністративної справи у їх сукупності, суд приходить до наступного висновку.

Відповідно до частини першої статті 132 КАС України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Згідно з пунктом 1 частини третьої статті 132 КАС України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

За правилами частини першої-другої статті 134 КАС України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.

Приписи частини третьої статті 134 КАС України визначають для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Відповідно до частини четвертої статті 134 КАС України для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

На підтвердження понесених витрат на правничу допомогу стороною позивача надано суду письмові докази, а саме: договір № 21/10/24 про надання правової допомоги, укладений 21 жовтня 2024 року між Адвокатським бюро «Євгена Бойка» в особі керуючого Бойка Є. В. та ОСОБА_1 , акт наданих послуг від 12 листопада 2024 року.

Згідно з пунктом 1.1. Договору замовник доручає, а Адвокатське бюро приймає на себе зобов`язання надавати правову (юридичну, адвокатську) в обсязі та на умовах, передбачених даним договором та додатками (додатковими угодами) до нього.

Пунктом 6.1. договору визначено, що сума даного договору визначається сумою, зазначеною в підписаних сторонами Актах наданих послуг в період дії даного Договору і залежить від обсягу наданих послуг за цим Договором.

Відповідно до пункту 10.1. Договору, він вступає в силу з дати підписання його сторонами та діє до 31 грудня 2024 року.

Згідно з Актом наданих послуг від 12 листопада 2024 року підписаним між позивачем та Адвокатським бюро «Євгена Бойка», Адвокатським бюро були надані послуги в повному обсязі і відповідно до Договору про надання юридичних та адвокатських послуг від 21 жовтня 2024 року № 21/10/24 загальна вартість наданих послуг складає: 9 000 грн. З 21 жовтня 2024 року по 12 листопада 2024 року Адвокатським бюро надані такі послуги: надання консультацій та роз`яснення з правових питань (1год.) - 1 000 грн; складання та направлення адвокатських запитів (3 шт.) - 3 000 грн; складання та направлення адміністративного позову (5 год.) - 5 000 грн.

Відповідно до частин п`ятої-сьомої статті 134 КАС України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини п`ятої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Відповідач у поданому до суду відзиві, заперечував проти стягнення на користь позивача витрат на правничу допомогу, посилаючись на те, що зазначена справа відноситься до категорії справ незначної складності та у подібних правовідносинах є стала судова практика, тому написання позовної заяви не потребувало додаткових зусиль та знань, що свідчить про завищений розмір витрат на професійну правничу допомогу, визначену стороною позивача.

Враховуючи вищевикладене, просив відмовити у задоволенні заяви.

Згідно з положеннями статті 59 Конституції України кожен має право на професійну правничу допомогу.

Відповідно до пункту 4 частини першої статті 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

За пунктом 9 частини першої статті 1 цього закону представництво - вид адвокатської діяльності, що полягає в забезпеченні реалізації прав і обов`язків клієнта в цивільному, господарському, адміністративному та конституційному судочинстві, в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами, прав і обов`язків потерпілого під час розгляду справ про адміністративні правопорушення, а також прав і обов`язків потерпілого, цивільного відповідача у кримінальному провадженні. Інші види правової допомоги - види адвокатської діяльності з надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правового супроводу діяльності клієнта, складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру, спрямованих на забезпечення реалізації прав, свобод і законних інтересів клієнта, недопущення їх порушень, а також на сприяння їх відновленню в разі порушення (пункт 6 частина перша статті 1 Закону).

Відповідно до статті 19 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» видами адвокатської діяльності, зокрема, є: надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правовий супровід діяльності юридичних і фізичних осіб, органів державної влади, органів місцевого самоврядування, держави; складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру; представництво інтересів фізичних і юридичних осіб у судах під час здійснення цивільного, господарського, адміністративного та конституційного судочинства, а також в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами.

Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок його обчислення, зміни та умови повернення визначаються у договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховується складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час (стаття 30 Закону).

Розмір гонорару визначається лише за погодженням адвоката з клієнтом, а суд не вправі втручатися в ці правовідносини.

Згідно з усталеною практикою Європейського суду з прав людини, у тому числі в рішенні від 28 листопада 2002 року «Лавентс проти Латвії»(Lavents v. Latvia) за заявою № 58442/00 щодо судових витрат, зазначено що за статтею 41 Конвенції суд відшкодовує лише витрати, стосовно яких було встановлено, що вони справді були необхідними і становлять розумну суму (див., серед багатьох інших, рішення ЄСПЛ у справах «Ніколова проти Болгарії» та «Єчюс проти Литви», пункти 79 і 112 відповідно).

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, з огляду на конкретні обставини справи та фінансовий стан обох сторін. Ті самі критерії застосовує ЄСПЛ, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року. Так, у справі «Схід/Захід Альянс Лімітед» проти України» (заява № 19336/04) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (пункт 268).

Тобто в цілому нормами процесуального законодавства передбачено такі основні критерії визначення та розподілу судових витрат, як їх дійсність, обґрунтованість, розумність і співмірність відповідно до ціни позову, з урахуванням складності та значення справи для сторін.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Великої Палати Верховного Суду від 07 липня 2021 року в справі № 910/12876/19.

Вирішуючи питання обґрунтованості розміру заявлених представником позивача витрат на професійну правничу допомогу та пропорційності їх складності правовому супроводу справи, суд враховує наступне.

Предметом спору у даній справі є оскарження постанови про притягнення до адміністративної відповідальності.

Крім того, справа розглядалася в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін.

Відповідно до частини шостої статті 12 КАС України дана категорія справи відноситься до справ незначної складності.

Враховуючи викладене, суд, оцінюючи співмірність витрат на оплату послуг адвоката із складністю справи та обсягом виконаних адвокатом робіт, а також часом, витраченим на їх виконання, взявши до уваги рівень складності юридичної кваліфікації правовідносин у справі, обсяг та обґрунтованість підготовлених та поданих до суду адвокатом документів, їх значення для спору, з огляду на визначені практикою ЄСПЛ критерії, та виходячи із засад розумності та справедливості, вважає, що заявлена представником позивача сума є надмірною та неспівмірною із складністю справи, виконаними адвокатом роботами (наданими послугами; часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг), обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт, тому приходить до висновку, що розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката в суді першої інстанції, який підлягає відшкодуванню за рахунок Департаменту патрульної поліції, з урахуванням заперечень останнього, підлягає зменшенню та відшкодуванню у сумі 5 000 грн.

На підставі викладеного та керуючись статтями 132, 134, 139, 143, 252, 242, 322, 328, 329 КАС України, суд

ВИРІШИВ:

Заяву задовольнити частково.

Ухвалити по адміністративній справі за позовом ОСОБА_1 до Департаменту патрульної поліції Управління патрульної поліції у м. Києві про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення серії ЕАТ № 7859129 від 03 жовтня 2023 року додаткове рішення.

Стягнути з Департаменту патрульної поліції, , місцезнаходження: 03048, м. Київ, вул. Федора Ернста, 3, на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , місце реєстрації: АДРЕСА_1 понесені судові витрати на правничу допомогу в сумі 5 000 (п`ять тисяч) гривень.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Шостого апеляційного адміністративного суду через районний суд протягом десяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Л. М. Ішуніна