Справа № 380/19076/24
Суддя: Запотічний Ігор Ігорович
Дата ухвалення: 2026-01-16 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 січня 2026 рокуЛьвівСправа № 380/19076/24 пров. № А/857/29800/25

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі колегії суддів:

головуючого судді: Запотічного І.І.,

суддів: Довгої О.І., Шинкар Т.І.

розглянувши у порядку письмового провадження в м.Львові апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області на рішення Львівського окружного адміністративного суду від 06 червня 2025 року (суддя- Ланкевич А.З., ухвалене в м. Львів) у справі № 380/19076/24 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити дії,-

ВСТАНОВИВ:

11 вересня 2024 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області про визнання протиправною бездіяльність відповідача щодо неврахування при обчисленні пенсії за віком позивача стажу його роботи за періоди: з 27.06.2005 року по 24.03.2010 року на ТОВ «Галкомплект» (), з 30.04.2010 року по 01.11.2010 року на ПП «Зіт» () та з 16.08.2013 року по 12.02.2015 року на ПП «Комсервіс-безпека» (); зобов`язання відповідача провести перерахунок та виплату пенсії за віком позивачеві з дати призначення (26.05.2020 року) з урахуванням заробітної плати та із урахуванням стажу його роботи за період з 27.06.2005 року по 24.03.2010 року, з 30.04.2010 року по 01.11.2010 року та з 16.08.2013 року по 12.02.2015 року, з урахуванням виплачених сум, зарахувавши при цьому до його страхового (загального) стажу з дня призначення пенсії, а саме з 26.05.2020 року.

Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 06 червня 2025 року позов задоволено повністю.

Не погоджуючись з вказаним рішенням суду, його оскаржило Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області, подавши апеляційну скаргу до Восьмого апеляційного адміністративного суду, та з наведених в ній підстав, покликаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, просить скасувати оскаржуване рішення та прийняте нове про відмову в задоволені позову.

Позивач у відзиві на апеляційну скаргу рішення суду першої інстанції вважає законним та просить залишити його без змін.

Оскільки апеляційна скарга подана на рішення суду першої інстанції, яке ухвалено в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін, колегія суддів, керуючись п. 3 ч. 1 ст. 311 КАС України, вирішила розглядати справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Заслухавши суддю-доповідача, обговоривши доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з наступних підстав.

Як вірно встановлено судом першої інстанції та вбачається з матеріалів справи, що позивач з 26.05.2020 року перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України у Львівській області як отримувач пенсії за віком відповідно до Закону України від 09.07.2003 року №1058-IV.

З записів у трудовій книжці встановлено, що у період з 27.06.2005 року по 24.03.2010 року позивач працював у ТОВ «Галкомплект» ();

У період з 30.04.2010 року по 01.11.2010 року у ПП «Зіт» ();

У період з 16.08.2013 року по 12.02.2015 року ПП «Комсервіс-безпека» ().

Позивач 02.05.2024 року звернувся до відповідача із заявою про перерахунок пенсії, у зв`язку із тим, що до його страхового стажу не враховані вищевказані періоди трудової діяльності.

Листом від 13.05.2024 року №12922-13503/В-52/8-1300/24 відповідач повідомив позивача, що йому з 26.05.2020 року призначено пенсію за віком відповідно до Закону №1058-IV, продовжуєте працювати. Страховий стаж, врахований при призначенні пенсії, становив 30 років 04 місяці 26 днів (зараховано по 31.05.2020 року). На підставі заяви від 12.08.2022 проведено перерахунок пенсії з 01.08.2022 року відповідно до ч.4 ст.42 Закону №1058-IV з врахуванням набутого після призначення пенсії страхового стажу. Страховий стаж після проведеного перерахунку становить 32 роки 6 місяців 26 днів (враховано по 31.07.2022 року). Коефіцієнт страхового стажу - 0,32500. Пенсія обчислена з врахуванням заробітку за період роботи з 01.01.1984 по 31.12.1998 роки та з 01.11.2003 по 31.07.2022 роки за даними персоніфікованого обліку. Враховуючи зазначене, право на перерахунок пенсії, відповідно до ч.4 ст.42 Закону №1058-IV набудете з урахуванням не менше 24 місяців страхового стажу або не раніше ніж через 2 роки після попереднього перерахунку пенсії (з 13.08.2024 року).

Позивач не погоджуючись з бездіяльністю відповідача щодо неврахування при обчисленні пенсії за віком позивача стажу його роботи за періоди: з 27.06.2005 року по 24.03.2010 року на ТОВ «Галкомплект» (), з 30.04.2010 року по 01.11.2010 року на ПП «Зіт» () та з 16.08.2013 року по 12.02.2015 року на ПП «Комсервіс-безпека» (), звернулася до суду з даним позовом.

Перевіряючи законність та обґрунтованість оскаржуваного рішення суду першої інстанції, суд апеляційної інстанції виходить з наступного.

Принципи, засади і механізм функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій визначає Закон України від 09.07.2003 року №1058-IV «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхуванння» №1058-ІV (далі - Закон №1058-ІV).

Згідно ст.1 Закону №1058-IV, у цьому Законі наведені нижче терміни вживаються в такому значенні:

застрахована особа - фізична особа, яка відповідно до цього Закону підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню і сплачує (сплачувала) та/або за яку сплачуються чи сплачувалися у встановленому законом порядку страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування та до накопичувальної системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування;

персоніфікований облік у системі загальнообов`язкового державного соціального страхування (далі - персоніфікований облік) - організація та ведення обліку відомостей про застраховану особу, що здійснюється відповідно до законодавства і використовується в системі загальнообов`язкового державного соціального страхування в установленому законодавством порядку;

роботодавець - власник підприємства, установи, організації або уповноважений ним орган незалежно від форм власності, виду діяльності та господарювання; фізична особа, яка використовує працю найманих працівників (у тому числі іноземців, які на законних підставах працюють за наймом в Україні); власник розташованого в Україні іноземного підприємства, установи, організації (у тому числі міжнародної), філії та представництва, який використовує працю найманих працівників, якщо інше не передбачено міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України;

страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягала державному соціальному страхуванню, якою або за яку сплачувався збір на обов`язкове державне пенсійне страхування згідно із законодавством, що діяло раніше, та/або підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню згідно із цим Законом і за який сплачено страхові внески;

страхові внески - кошти відрахувань на соціальне страхування, збір на обов`язкове державне пенсійне страхування та страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, сплачені (які підлягають сплаті) згідно із законодавством, що діяло раніше; надходження від сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, що спрямовуються на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, кошти, сплачені за договором про добровільну сплату страхових внесків на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування;

страхувальники - роботодавці та інші особи, які відповідно до закону сплачують єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування та/або є платниками відповідно до цього Закону.

Відповідно до абз.1 ч.1 ст.24 Закону №1058-IV, страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.

Частиною 2 ст.24 Закону №1058-IV визначено, що страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом, а також даних, включених на підставі цих документів до реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування.

Згідно ч.1 ст.15 Закону №1058-IV платниками страхових внесків до солідарної системи є страхувальники, зазначені в статті 14 цього Закону, і застраховані особи, зазначені в частині першій статті 12 цього Закону.

Відповідно до ч.2 ст.20 Закону №1058-IV, обчислення страхових внесків застрахованих осіб, зазначених у пунктах 1, 2, 5 - 7, 9, 10, 12, 15, 17 і 18 статті 11 цього Закону, здійснюється страхувальниками на підставі бухгалтерських та інших документів, відповідно до яких провадиться нарахування (обчислення) або які підтверджують нарахування (обчислення) заробітної плати (доходу), грошового забезпечення, на які відповідно до цього Закону нараховуються страхові внески.

Згідно ч.ч.4-6, 9, 10 ст.20 Закону №1058-IV, сплата страхових внесків здійснюється виключно в грошовій формі шляхом внесення відповідних сум страхових внесків до солідарної системи на банківські рахунки виконавчих органів Пенсійного фонду, а сум страхових внесків до накопичувальної системи пенсійного страхування - на банківський рахунок Накопичувального фонду або на банківський рахунок обраного застрахованою особою недержавного пенсійного фонду - суб`єкта другого рівня системи пенсійного забезпечення. Страхові внески сплачуються страхувальниками шляхом перерахування безготівкових сум з їх банківських рахунків. Страхувальники зобов`язані сплачувати страхові внески, нараховані за відповідний базовий звітний період, не пізніше ніж через 20 календарних днів із дня закінчення цього періоду. Базовим звітним періодом є: для страхувальників, зазначених у пунктах 1, 2, 4 статті 14 цього Закону, - календарний місяць. Днем сплати страхових внесків вважається: у разі перерахування сум страхових внесків у безготівковій формі з банківського рахунку страхувальника на банківський рахунок органу Пенсійного фонду - день списання установою банку, органом, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів, суми платежу з банківського (спеціального реєстраційного) рахунку страхувальника незалежно від часу її зарахування на банківський рахунок органу Пенсійного фонду. Якщо страхувальники несвоєчасно або не в повному обсязі сплачують страхові внески, до них застосовуються фінансові санкції, передбачені цим Законом, а посадові особи, винні в порушенні законодавства про сплату страхових внесків, несуть дисциплінарну, адміністративну, цивільно-правову або кримінальну відповідальність згідно із законом.

Системний аналіз вказаних вище правових норм дає підстави дійти висновку про те, що до страхового стажу зараховується період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески. При цьому, виходячи із змісту наведених вище правових норм, порушення страхувальником вимог законодавства щодо порядку та строків сплати страхових внесків тягне негативні наслідки лише щодо самого страхувальника (зокрема, у вигляді сплати недоїмки, штрафних санкцій та пені) та не може мати негативних наслідків для застрахованої особи у вигляді не зарахування до страхового чи пільгового стажу періоду роботи, протягом якого такій особі нараховувалася заробітна плата, на яку у свою чергу нараховувалися страхові внески, проте не з вини застрахованої особи страхові внески не були зараховані на відповідні рахунки.

Верховний Суд у постановах від 27.03.2018 року (справа №208/6680/16-а), від 20.03.2019 року (справа №688/947/17), від 30.09.2019 року (справа №316/1392/16-а), зазначив, що за загальним правилом, несвоєчасна сплата підприємством страхових внесків, за умови підтвердження роботи особи на такому підприємстві, отримання заробітної плати та утримання з неї єдиного соціального внеску, не повинна порушувати законні права та інтереси позивача, зокрема, порушувати його право на належне пенсійне забезпечення, оскільки обов`язок своєчасної сплати страхових внесків до пенсійного фонду покладено на роботодавця, а тому їх несплата не може позбавляти працівників права на зарахування періоду роботи до страхового стажу, фактично позбавляючи особу права власності на пенсію в належному розмірі. Позивач не повинен відповідати за неналежне виконання підприємством-страхувальником свого обов`язку щодо належної сплати страхових внесків, а отже, наявність заборгованості підприємства по страховим внескам не може бути підставою для не зарахування до страхового стажу при перерахунку пенсії позивача періодів його роботи на такому підприємстві.

Згідно ст.62 Закону України «Про пенсійне забезпечення» основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

На реалізацію вказаної норми Закону України «Про пенсійне забезпечення» Кабінет Міністрів України постановою від 12.08.1993 року №637 «Про затвердження Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній» затвердив Порядок №637(далі - Порядок №637).

У пунктах 1 та 2 Порядку №637 також зазначено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

Отже, основним документом, який підтверджує наявність у особи трудового стажу, є трудова книжка.

Позивач зазначив, що пенсійний орган при призначенні йому пенсії не зарахував до страхового стажу періоди його роботи з 27.06.2005 року по 24.03.2010 року у ТОВ «Галкомплект» (), з 30.04.2010 року по 01.11.2010 року у ПП «Зіт» () та з 16.08.2013 року по 12.02.2015 року у ПП «Комсервіс-безпека» (). Зазначає, що вказані періоди роботи підтверджуються записами в трудовій книжці.

Судом першої інстанції вірно встановлено, що 22.08.2024 року Головним управлінням винесено рішення, згідно якого позивачу з 13.08.2024 року проведено перерахунок пенсії відповідно до ч.2 ст.42 Закону №1058-IV. Після проведеного перерахунку пенсії страховий стаж позивача становить 34 роки 5 місяців 26 днів. Коефіцієнт страхового стажу 0,34417.

Зі змісту наданого відповідачем розрахунку стажу (Форма РС-право) вбачається, що періоди його роботи з 01.09.2007 року по 31.12.2008 року, з 01.05.2010 року по 01.11.2010 року та з 16.08.2013 року по 12.02.2015 року зараховані до страхового стажу позивача. Натомість, не зарахованими залишились такі періоди: з 27.06.2005 року по 31.08.2007 року, з 01.01.2009 року по 24.03.2010 року та 30.04.2010 року. Обґрунтовуючи підстави їх не зарахування, пенсійний орган посилається на відсутність сплати страхових внесків роботодавцями.

Суд першої інстанції вірно зазначив, що позивач не повинен відповідати за неналежне виконання підприємством-страхувальником свого обов`язку щодо належної сплати страхових внесків, а, отже, наявність заборгованості підприємства зі страхових внесків не може бути підставою для не зарахування до страхового стажу позивача періодів його роботи на вказаному підприємстві.

Колегія суддів погоджується з судом першої інстанції, що за наявності трудової книжки позивача та відповідних записів у ній, пенсійний орган безпідставно відмовив у зарахуванні періодів роботи позивача з 27.06.2005 року по 31.08.2007 року, з 01.01.2009 року по 24.03.2010 року та 30.04.2010 року до страхового стажу.

Таким чином, оспорювані дії Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області не відповідають критеріям, визначеним ст.19 Конституції України та ч.2 ст.2 Кодексу адміністративного судочинства України, а тому їх слід визнати протиправними. Отже, похідні позовні вимоги про спонукання до вчинення дії є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Стосовно зарахування до страхового стажу періодів роботи з 01.09.2007 року по 31.12.2008 року, з 01.05.2010 року по 01.11.2010 року та з 16.08.2013 року по 12.02.2015 року, то в цій частині позов також підлягає задоволенню, адже такі періоди зараховані лише 13.08.2024 року, в той час як позивач просив зарахувати їх з дати призначення пенсії, а саме з 26.05.2020 року.

З врахуванням наведеного колегія суддів вважає, що судом першої інстанції підставно задоволено позов.

Згідно ч. 1, 2 ст. 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст. 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Згідно ст.316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи викладене, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду з наведених вище мотивів, а тому колегія суддів не вбачає підстав для скасування рішення суду першої інстанції.

За правилами статті 139 КАС України, судом не вирішується питання про розподіл судових витрат.

Керуючись ст.ст. 308, 311, 315, 316, 321, 328 КАС України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області залишити без задоволення, а рішення Львівського окружного адміністративного суду від 06 червня 2025 року у справі № 380/19076/24 без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття, оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених пунктом 2 частини 5 статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя І. І. Запотічний
судді О. І. Довга
Т. І. Шинкар