Справа № 240/17572/24
Суддя: Гурін Дмитро Миколайович
Дата ухвалення: 2026-01-15 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 січня 2026 року м. Житомир справа № 240/17572/24

категорія 111060000

Житомирський окружний адміністративний суд у складі судді Гуріна Д.М., розглянувши у письмовому провадженні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Житомирській області про визнання протиправною та скасування вимоги про сплату боргу,

встановив:

До Житомирського окружного адміністративного суду звернулася ОСОБА_1 із позовом до Головного управління ДПС у Житомирській області, в якому просить визнати протиправною та скасувати вимогу про сплату боргу (недоїмки) №Ф-796-17 від 24.02.2021 в сумі 37788,74 грн, прийняту відносно ОСОБА_2 .

В обґрунтування позовних вимог позивач вказала, що відповідач протиправно виніс вимогу про сплату боргу (недоїмки), а саме без проведення перевірки, акт перевірки не складався та не був наданий на адвокатський запит представника позивача. Також, на думку позивача, відповідач неправомірно посилається на строк в 1095 днів, оскільки такий строк встановлюється з моменту проведення перевірки платника податків. Крім того, позивач вказує, що працівники податкової служби жодним чином не повідомляли позивача про наявність податкового боргу. Податкова вимога була надіслана на попередню адресу реєстрації позивача рекомендованим листом, після семи місяців з дня її прийняття, а після її повернення на адресу податкової служби, вимога була пред`явлена до ВДВС для примусового виконання, проте і від ВДВС жодних повідомлень на адресу позивача не надходило. Про існування оскаржуваної вимоги позивач стверджує, що дізналась з 07.06.2024 від банку "Аваль" який вчинив такі дії на виконання постанови ВДВС. Вважаючи вимогу про стягнення податкового боргу (недоїмки) протиправною, позивач звернулась до суду з цим позовом.

Ухвалою судді Житомирського окружного адміністративного суду від 23.09.2024 відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без проведення судового засідання та повідомлення (виклику) учасників справи.

07.10.2024 на адресу суду від позивача надійшло клопотання про розгляд справи з повідомленням сторін вх. №55197/24.

08.10.2024 на адресу суду від представника відповідача надійшов відзив на позовну заяву, відповідно до змісту якого відповідач заперечує проти заявлених вимог та просить відмовити в задоволенні позову. В обґрунтування відзиву вказав, що спірну податкову вимогу від 24.02.2021 №Ф-796-17 на суму 37788,74 грн було надіслано 14.09.2021 відповідачем на адресу позивача та вона вважається врученою 15.10.2021, оскільки поштове відправлення повернулось із відміткою поштового відділення "за закінченням терміну зберігання", з огляду на вказане позивач пропустила строки звернення до суду визначені ст.122 Кодексу адміністративного судочинства України з позовом про оскарження податкової вимоги про сплату податкового боргу (недоїмки). Стосовно суті заявлених вимог представник відповідача у відзиві зазначив, що у 2020 році для ФОП , які не вели господарську діяльність та не отримували доходи від підприємницької діяльності було запроваджено процедуру списання заборгованості з ЄСВ, що виникла за період 2017 - 2020 років, яку згодом було продовжено до 01.03.2021. Проте, від позивача відповідна заява про списання податкового боргу зі сплати ЄСВ за період з 2017 - 2020 років не надходила.

Ухвалою судді Житомирського окружного адміністративного суду від 24.10.2024 відмовлено у задоволенні клопотання позивача за вх. №55197/24 від 07.10.2024 про розгляд справи у відкритому судовому засіданні з викликом (повідомленням) сторін.

Відповідно до положень частини 5 статті 262, частини 1 статті 263 Кодексу адміністративного судочинства України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у письмовому провадженні) за наявними у справі матеріалами.

Дослідивши матеріали справи, з`ясувавши фактичні обставини справи, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов до наступного висновку.

Судом встановлено, що з червня 2011 року ОСОБА_1 зареєстрована, як фізична особа підприємець, що підтверджується свідоцтвом про державну реєстрацію.

З 2012 року позивач стверджує, що підприємницьку діяльність не здійснювала, дохід не отримувала. На момент реєстрації ФОП була зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , а з 2017 року проживає за адресою: АДРЕСА_2 , зареєстрована за цією адресою з 2022 poку, що підтверджується витягом про реєстрацію місця проживання (а.с.8).

У 2017 році хотіла припинити реєстрацію ФОП, однак отримала відмову через наявність непогашеного кредиту.

24.02.2021 ГУ ДПС у Житомирській області прийняло вимогу про сплату боргу (недоїмки) №Ф-796-17 від 24.02.2021, якою ОСОБА_1 донараховано заборгованість зі сплати ЄСВ за період 2017-2020 років у сумі 37788,74 грн (а.с.18).

Позивач зазначає, що вимога про сплату боргу була прийнята без проведення перевірки, акт перевірки відповідачем не складався і не був наданий на адвокатський запит адвоката Маковія О.Є. (копії запиту та відповіді на нього а.с.10, 12-16).

Крім того, позивач вказала, що її номер телефону був незмінним, однак працівники ГУ ДПС жодним чином не повідомили її про існування податкового боргу.

Вимога про сплату боргу була направлена 14.09.2021 на адресу ОСОБА_1 рекомендованою поштою за адресою її попередньої реєстрації, тобто майже через сім місяців після її прийняття - 24.02.2021.

Вимога про сплату боргу повернулась на адресу відповідача 15.10.2021 з відміткою поштового відділення "за закінченням терміну зберігання", після чого 11.11.2021 вимога про сплату боргу була направлена до відділу ДВС для примусового стягнення, що підтверджується листом ГУ ДПС у Житомирській області від 11.11.2021 (а.с.17).

Позивач також стверджує, що від органу ДВС жодного листа на її адресу не надходило. При цьому виконавче провадження було відкрито 07.06.2024, що підтверджується відповідною постановою.

26.10.2019 позивач зареєструвала шлюб та змінила прізвище на « ОСОБА_3 » (копія свідоцтва а.с.7).

Позивач стверджує, що про існування оскаржуваної вимоги про сплату боргу їй стало відомо 07.06.2024 від банку «Аваль», який заблокував рух коштів на її рахунку. Банк повідомив, що такі дії ним вчинено на виконання постанови державної виконавчої служби про відкриття виконавчого провадження. 10.06.2024 був заблокований також рахунок у АТКБ "ПриватБанк".

Позивач, вважаючи протиправною вимогу про сплату боргу (недоїмки) від 24.02.2021 №Ф-796-17 в сумі 37788,74 грн, винесену Головним управлінням Державної податкової служби в Житомирській області, звернулась з даним позовом до суду.

Надаючи правову оцінку спірним правовим відносинам, суд виходить з наступного.

Відповідно до частини 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з підпункту 14.1.175 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України податковий борг - сума узгодженого грошового зобов`язання, не сплаченого платником податків у встановлений цим Кодексом строк, та непогашеної пені, нарахованої у порядку, визначеному цим Кодексом.

Відповідно до реєстраційних даних з автоматизованих інформаційних систем, позивач перебуває на обліку в органах ГУ ДПС у Житомирській області.

Стосовно вручення податкової вимоги, суд зазначає наступне.

Як вбачається із змісту позову, позивач зазначає що про наявність заборгованості вона не знала. Про існування спірної вимоги дізналася 07.06.2024 від банку, у зв`язку з арештом її карткового рахунку відділом ДВС.

Спірну вимогу від 24.02.2021 №Ф-796-17 на суму 37788,74 грн було надіслано 14.09.2021 відповідачем для позивача та вона вважається врученою 15.10.2021 (повернуто «за закінченням терміну зберігання»).

ГУ ДПС у Житомирській області податкову вимогу надіслано позивачу на адресу: АДРЕСА_3 рекомендованим листом з повідомленням про вручення (завірені копії листа і корінця вимоги а.с.63-64).

Адреса зазначена на підставі реєстраційних даних позивача, як платника податків (актуальна інформація про ідентифікаційні дані а.с.68-69).

Відповідно до реєстраційних даних з автоматизованих інформаційних систем, позивач перебуває на обліку в органах ГУ ДПС в Житомирській області, як фізична особа-підприємець, 14.06.2011 було здійснено державну реєстрацію підприємницької діяльності та взято на облік в контролюючих органах, як фізичну особу підприємця на спрощеній системі оподаткування.

У реєстраційних даних позивачем зазначено адресу: АДРЕСА_3 .

Заяв від позивача про зміну місцезнаходження/реєстрації не було подано до державного реєстратора податкового органу, де позивач й на цей час перебуває на обліку.

Пунктом 5.2 статті 5 Податкового кодексу України передбачено пріоритет понять, правил, термінів та положень цього Кодексу, для регулювання відносин оподаткування.

Відповідно до пункту 45.1 статті 45 Податкового кодексу України платник податків - фізична особа зобов`язана визначити свою податкову адресу. Податковою адресою платника податків - фізичної особи визнається місце проживання, за яким вона береться на облік як платник податків у контролюючому органі. Платник податків - фізична особа може мати одночасно не більш однієї адреси.

Відповідно до пункту 70.1 статті 70 Податкового кодексу України центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну податкову і митну політику, формує та веде Державний реєстр фізичних осіб - платників податків (далі - Державний реєстр).

До облікової картки фізичної особи - платника податків та повідомлення (для фізичних осіб, які через свої релігійні переконання відмовляються від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків) вноситься інформація, зокрема про місце проживання, а для іноземних громадян - також громадянство (підпункт 70.2.4 пункт 70.2 статті 70 Податкового кодексу України).

Згідно з пунктом 42.1 статті 42 Податкового кодексу України податкові повідомлення - рішення, податкові вимоги або інші документи з питань адміністрування податків, зборів, платежів, податкового контролю, у тому числі з питань проведення перевірок, звірок, адресовані контролюючим органом платнику податків, повинні бути складені у письмовій формі, відповідним чином підписані та у випадках, передбачених законодавством, завірені печаткою такого контролюючого органу, і відображатися в електронному кабінеті.

Відповідно до норм пункту 42.2 статті 42 Податкового кодексу України документи вважаються належним чином врученими, якщо вони надіслані у порядку, визначеному пунктом 42.4 цієї статті, надіслані за адресою (місцезнаходженням, податковою адресою) платника податків рекомендованим листом з повідомленням про вручення або особисто вручені платнику податків (його представнику).

Документи вважаються належним чином врученими, якщо вони надіслані у порядку, визначеному пунктом 42.4 цієї статті, надіслані за адресою (місцезнаходженням, податковою адресою) платника податків рекомендованим листом з повідомленням про вручення або особисто вручені платнику податків (його представнику) (пункт 42.2 статті 42 Податкового кодексу України).

Згідно з абзацом шостим пункту 42.4 статті 42 Податкового кодексу України у разі якщо пошта не може вручити платнику податків документ через відсутність за місцезнаходженням посадових осіб платника податків, їх відмову прийняти документ, незнаходження фактичного місця розташування (місцезнаходження) платника податків або з інших причин, документ вважається врученим платнику податків у день, зазначений поштовою службою в повідомленні про вручення із зазначенням причини невручення.

Відповідно до пункту 3 Порядку надіслання контролюючими органами податкових повідомлень-рішень платникам податків, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 28.12.2015 №1204 та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 22.01.2016 за №124/28254 (далі - Порядок №1204), податкове повідомлення-рішення вважається надісланим (врученим) фізичній особі, якщо його вручено їй особисто чи її представникові, надіслано на адресу за місцем проживання або останнього відомого місцезнаходження фізичної особи рекомендованим листом з повідомленням про вручення або у порядку, визначеному пунктом 42.4 статті 42 Податкового кодексу України.

За змістом наведених положень надіслане контролюючим органом рекомендованим листом з повідомленням про вручення на податкову адресу платника податків, яка відповідає даним Державного реєстру та облікової картки платника, вважається врученим також у разі неможливості вручення адресату такого відправлення після проставлення поштовим органом відповідної відмітки з датою та причиною невручення.

Таким чином, строк звернення до суду з позовом про скасування податкового повідомлення рішення, вимоги (без використання процедури досудового вирішення спору) становить шість місяців і обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Як установлено судом та вбачається з матеріалів справи оскаржувана у цій справі вимога прийнята контролюючим органом 24.02.2021 та була направлена позивачу за адресою: АДРЕСА_3 .

Відповідно до пункту 45.1 статті 45 Податкового кодексу України платник податків фізична особа зобов`язаний визначити свою податкову адресу. Податковою адресою платника податків фізичної особи визнається місце її проживання, за яким вона береться на облік як платник податків у контролюючому органі. Платник податків фізична особа може мати одночасно не більше однієї податкової адреси.

Позивач надає до позовної заяви витяг з реєстру територіальної громади від 19.10.2022 (а.с.8), тоді як спірна податкова вимога була прийнята 24.02.2021 та надіслана позивачу 14.09.2021.

Відповідно до положень пункту 58.3 статті 58 Податкового кодексу України у редакції на час виникнення спірних правовідносин податкове повідомлення рішення, вимога вважається надісланим (врученим) фізичній особі, якщо його вручено їй особисто чи її представникові, надіслано на адресу за місцем проживання або останнього відомого місцезнаходження фізичної особи з повідомленням про вручення або у порядку, визначеному пунктом 42.4 статті 42 цього Кодексу.

Документи вважаються належним чином врученими, якщо вони надіслані у порядку, визначеному пунктом 42.4 цієї статті, надіслані за адресою (місцезнаходженням, податковою адресою) платника податків рекомендованим листом з повідомленням про вручення або особисто вручені платнику податків (його представнику) (пункт 42.2 статті 42 Податкового кодексу України).

У разі якщо пошта не може вручити платнику податків документ через відсутність за місцезнаходженням посадових осіб платника податків, їх відмову прийняти документ, незнаходження фактичного місця розташування (місцезнаходження) платника податків або з інших причин, документ вважається врученим платнику податків у день, зазначений поштовою службою в повідомленні про вручення із зазначенням причини невручення (пункт 42.4 статті 42 Податкового кодексу України).

Зазначена норма кореспондується і з абзацом третім пункту 58.3 статті 58 Податкового кодексу України яким передбачено, що у разі коли пошта не може вручити платнику податків податкове повідомлення рішення через відсутність за місцезнаходженням посадових осіб, їх відмову прийняти податкове повідомлення рішення, незнаходження фактичного місця розташування (місцезнаходження) платника податків або з інших причин, податкове повідомлення рішення вважається врученими платнику податків у день, зазначений поштовою службою в повідомленні про вручення із зазначенням причин невручення.

З положення наведених норм чинного законодавства вбачається, що надіслане контролюючим органом рекомендованим листом з повідомленням про вручення на податкову адресу платника податків (за зареєстрованим місцем проживання) вважається врученим у тому числі і у разі неможливості вручення адресату такого відправлення після проставлення поштовим органом відповідної відмітки з датою та причиною невручення.

Ураховуючи викладені вище обставини, аналізуючи норми чинного законодавства та використовуючи логічно-змістовне тлумачення пункту 56.18 статті 56, пункту 58.3 статті 58 Податкового кодексу України, слід зазначити, що контролюючий орган, вправі розраховувати на актуальність (відповідність) даних облікової картки та, відповідно, у випадку недотримання платником податків приписів закону та невиконання обов`язку інформувати податковий орган про зміну своїх персональних даних, має нести ризик настання негативних наслідків такої поведінки.

Аналогічний правовий висновок викладений Верховним Судом у постановах від 12.02.2020 у справі №826/17798/18, від 23.09.2021 у справі №640/8096/19.

Також слід зазначити, що Судовою палатою з розгляду справ щодо податків, зборів та інших обов`язкових платежів Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду у постанові від 23 травня 2022 року у справі №810/3116/18 зазначено, що відповідно до пункту 42.2. статті 42 Податкового кодексу України документи вважаються належним чином врученими, якщо вони надіслані за адресою (місцезнаходженням, податковою адресою) платника податків рекомендованим листом з повідомленням про вручення або особисто вручені платнику податків або його законному чи уповноваженому представникові.

Судом також зазначено, що постійне неотримання поштової кореспонденції, яка направляється контролюючим органом на адресу платника податків є зловживанням останнім правом платника податків бути повідомленим контролюючим органом щодо прийнятих стосовно нього рішень.

Оскаржувана вимога направлялась позивачу за адресою: АДРЕСА_3 .

Однак, надіслана вимога про сплату боргу (недоїмки) зі сплати ЄСВ від 24.02.2021 №Ф-796-17 на суму 37788,74 грн було повернуто із відміткою поштового відділення "за закінченням терміну зберігання", що підтверджується рекомендованим повідомлення про вручення та відміткою у довідці Укрпошти.

Таким чином, оскаржувана у цій справі вимога вважається належним чином врученою позивачу 15.10.2021 відповідно і саме з зазначеної дати починає відлік шестимісячний строк звернення до суду для її оскарження.

Стосовно правомірності винесення податкової вимоги.

Згідно реєстраційних даних картки особового рахунку автоматизованих інформаційних систем ФОП ОСОБА_4 14.06.2011 було здійснено державну реєстрацію підприємницької діяльності та було взято на облік в контролюючих органах, як фізичну особу підприємця на загальній системі оподаткування.

Правові та організаційні засади забезпечення збору та обліку єдиного внеску, умови та порядок його нарахування і сплати та повноваження органу, що здійснює його збір та ведення обліку визначає Закон України від 08.07.2010 №2464-VI «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» (далі Закон №2464-VI).

У Преамбулі Закону №2464-VI вказано, що цей Закон визначає правові та організаційні засади забезпечення збору та обліку єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, умови та порядок його нарахування і сплати та повноваження органу, що здійснює його збір та ведення обліку.

Відповідно до п.1.3 ст.1 Податкового кодексу України визначено, що податковий Кодекс України не регулює питання погашення податкових зобов`язань або стягнення податкового боргу з осіб, на яких поширюються судові процедури, визначені Кодексом України з процедур банкрутства, з банків, на які поширюються норми Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб", проведення комплексних перевірок з метою виявлення фінансових рахунків та погашення зобов`язань зі сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування (крім особливостей функціонування єдиного рахунку, подання звітності щодо суми нарахованого єдиного внеску), зборів на обов`язкове державне пенсійне страхування з окремих видів господарських операцій.

Не залежно від обраної системи оподаткування ФОП зобов`язаний нараховувати та сплачувати єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування (далі - ЄСВ).

Для ФОП на загальній системі оподаткування, базою нарахування ЄСВ є сума доходу (прибутку), отриманого від їх діяльності, що підлягає обкладенню податком на доходи фізичних осіб. При цьому сума ЄСВ не може бути меншою за розмір мінімального страхового внеску на місяць. У разі якщо такими платниками не отримано дохід (прибуток) у звітному році або окремому місяці звітного року, такі платники зобов`язані визначити базу нарахування, але не більше максимальної величини бази нарахування ЄСВ, встановленої п.2 ч.1 ст.7 Закону №2464-VI.

У зв`язку з набранням чинності ряду Законів України, зокрема від 06.12.2016 №1774-VIII «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України», від 03.10.2017 №2148-VIII «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій» та від 28.12.2014 №77-VIII «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо реформування загальнообов`язкового державного соціального страхування та легалізації фонду оплати праці» внесено зміни до Закону №2464, зокрема до п.2 ч.1 ст.7 Закону №2464-VI, яким встановлено, що з 01.01.2017 для платників зазначених зокрема у п.4 ч.1 ст.4 (це фізичні особи підприємці на загальній системі оподаткування, в тому числі ті, які обрали спрощену систему оподаткування) Закону №2464-VI, єдиний внесок нараховується на суму доходу (прибутку), отриманого від їх діяльності, що підлягає обкладенню податком на доходи фізичних осіб. При цьому сума єдиного внеску не може бути меншою за розмір мінімального страхового внеску на місяць. У разі якщо таким платником не отримано дохід (прибуток) у звітному кварталі або окремому місяці звітного кварталу, такий платник зобов`язаний визначити базу нарахування, але не більше максимальної величини бази нарахування єдиного внеску, встановленої Законом №2464-VI. При цьому сума єдиного внеску не може бути меншою за розмір мінімального страхового внеску.

Згідно з п.5 ч.1 ст.1 Закону №2464-VI мінімальний страховий внесок це сума єдиного внеску, що визначається розрахунком, як добуток мінімального розміру заробітної плати на розмір внеску, встановлений законом на місяць, за який нараховується заробітна плата (дохід), та підлягає сплаті щомісяця.

Єдиний внесок для фізичних осіб підприємців установлено у розмірі 22% до визначеної ст.7 Закону №2464-VI бази нарахування єдиного внеску (абзац перший ч.5 ст.8 Закону №2464-VI).

Єдиний внесок підлягає сплаті незалежно від фінансового стану платника (ч.12 ст.9 Закону №2464-VI).

Обов`язки платника єдиного внеску визначено п.2 ст.6 Закону №2464-VI, згідно з яким платник єдиного внеску зобов`язаний, зокрема, своєчасно та в повному обсязі нараховувати, обчислювати і сплачувати єдиний внесок та подавати звітність.

Враховуючи зазначене, фізичні особи - підприємці, які перебувають на загальній системі оподаткування, зобов`язані сплачувати єдиний внесок, нарахований за календарний рік, до 10 лютого наступного року (за 2017 рік). У 2018 - 2020 роках такі платники зобов`язані сплачувати єдиний внесок до 20 числа місяця, що настає за закінченням кварталу, тобто щокварталу.

Відповідно до інтегрованої картки платника за кодом бюджетної класифікації 71040000 «Для фізичних осіб-підприємців, у т.ч. які обрали спрощену систему оподаткування та осіб, які проводять незалежну професійну діяльність» у ФОП ОСОБА_4 обліковується заборгованість, яка виникла за рахунок нарахувань:

- 09.02.2018 нараховано розрахункову суму єдиного внеску за 2017 рік на суму 8448,00 грн по терміну сплати до 09.02.2018. Недоїмка становить 8448,00 грн;

- 19.04.2018 нарахування єдиного внеску за січень березень 2018 року на суму 2457,18 грн по терміну сплати 19.04.2018, недоїмка становить 10905,18 грн;

- 19.07.2018 нарахування єдиного внеску за квітень червень 2018 року на суму 2457,18 грн по терміну сплати 19.07.2018. Недоїмка становить 13362,36 грн;

- 19.10.2018 нарахування єдиного внеску за липень вересень 2018 року на суму 2457,18 грн по терміну сплати 19.10.2018. Недоїмка становить 15819,54 грн;

- 21.01.2019 нарахування єдиного внеску за жовтень грудень 2018 року на суму 2457,18 грн по терміну сплати 21.01.2019. Недоїмка становить 18276,72 грн;

- 19.04.2019 нарахування єдиного внеску за січень - березень 2019 року на суму 2754,18 грн по терміну сплати 19.04.2019. Недоїмка становить 21030,90 грн;

- 19.07.2019 нарахування єдиного внеску за квітень - червень 2019 року на суму 2754,18 грн по терміну сплати 19.07.2019. Недоїмка становить 23785,08 грн;

- 21.10.2019 нарахування єдиного внеску за липень - вересень 2019 року на суму 2754,18 грн по терміну сплати 21.10.2019. Недоїмка становить 26539,26 грн;

- 20.01.2020 нарахування єдиного внеску за жовтень - грудень 2019 року на суму 2754,18 грн по терміну сплати 21.10.2020. Недоїмка становить 29293,44 грн.

Враховуючи зміни до Закону №2464-ІV, внесені Законами України від 17.03.2020 №533-IX «Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законів України щодо підтримки платників податків на період здійснення заходів, спрямованих на запобігання виникненню і поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19)», від 30.03.2020 №540-ІХ «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)» та від 13.05.2020 №591-IX «Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законів України щодо додаткової підтримки платників податків на період здійснення заходів, спрямованих на запобігання виникненню і поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19)», в частині звільнення від нарахування, обчислення та сплати єдиного внеску за березень, квітень та травень 2020 року фізичних осіб - підприємців та осіб, які провадять незалежну професійну діяльність, ФОП ОСОБА_4 централізовано нараховано єдиного внеску:

- за січень - лютий 2020 року на суму 2078,12 грн по терміну сплати 21.04.2020. Недоїмка становить 31371,56 грн;

- за червень 2020 року на суму 1039,06 грн по терміну сплати 20.07.2020. Недоїмка становить 32410,62 грн;

- за липень-вересень 2020 року на суму 3178,12 грн по терміну сплати 19.10.2020. Недоїмка становить 35588,74 грн;

- за жовтень-листопад 2020 року на суму 2200,00 грн по терміну сплати 19.01.2021. Недоїмка становить 37788,74 грн.

Станом на 25.09.2024 у ФОП ОСОБА_4 обліковується недоїмка зі сплати єдиного внеску на загальну суму 37788,74 грн.

Слід зауважити, що у 2020 році для фізичних осіб-підприємців, які не вели господарську діяльність та не отримували доходи від підприємницької діяльності було запроваджено процедуру списання заборгованості з ЄСВ, що виникла за період 2017 2020 років, яку згодом було продовжено до 01.03.2021, зокрема: відповідно вимог пункту 915 розділу VIII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону №2464-ІV, у тому числі зі змінами, внесеними від 04.12.2020 №1072-ІХ «Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законів України щодо соціальної підтримки платників податків на період здійснення обмежувальних протиепідемічних заходів, запроваджених з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19 спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» підлягають списанню за заявою платника та у порядку, визначеному цим Законом, несплачені станом на 01 грудня 2020 року з урахуванням особливостей, визначених цим пунктом, суми недоїмки, нараховані платникам єдиного внеску, зазначеним у п.4 (крім фізичних осіб підприємців, які обрали спрощену систему оподаткування) та п.5 (особам, які провадять незалежну професійну діяльність), ч.1 ст.4 Закону №2464-ІV, за період з 01 січня 2017 року до 1 грудня 2020 року, а також штрафи та пеня, нараховані на ці суми недоїмки включно до дати подання заяви про списання недоїмки, у разі якщо такими платниками не отримано дохід (прибуток) від їх діяльності, що підлягає оподаткуванню податком на доходи фізичних осіб, та за умови подання до 1 березня 2021 року відповідних заяв та документів, звітів.

З огляду на викладене, на законодавчому рівні було надано право платникам на списання нарахованого, але не сплаченого єдиного внеску за період 2017 2020 років.

Проте, заява на списання заборгованості за період перебування на загальній системі оподаткування за період з 01.01.2017 по 31.12.2020 від ФОП ОСОБА_4 до ГУ ДПС в Житомирській області не надходила.

Крім того, відповідно до ст.1 Закону України від 09.07.2003 №1058-IV «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягала державному соціальному страхуванню, якою або за яку сплачувався збір на обов`язкове державне пенсійне страхування згідно із законодавством, що діяло раніше, та/або підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню згідно із цим Законом і за який сплачено страхові внески. Отже, не сплативши єдиний соціальний внесок, ФОП ОСОБА_2 ( ОСОБА_1 ) має врахувати, що відповідні місяці до страхового стажу не враховуватимуться. Адже до страхового стажу зараховуються тільки ті періоди діяльності, за які повністю сплачені страхові внески Частиною 16 статті 25 Закону №2464-ІV визначено, що строк давності щодо нарахування, застосування та стягнення сум недоїмки, штрафів та нарахованої пені із єдиного внеску не застосовується.

Згідно з п.6 ч.1 ст.1 Закону №2464-ІV суми єдиного внеску своєчасно не нараховані та/або не сплачені у строки, є недоїмкою.

Відповідно до п.3 розділу VI Інструкції про «Порядок нарахування і сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» затвердженої наказом Міністерства фінансів України від 20.04.2015 №449 (далі - Порядок №449) органи доходів і зборів надсилають (вручають) платникам вимогу про сплату боргу (недоїмки), якщо платник має на кінець календарного місяця недоїмку зі сплати єдиного внеску.

Вимога про сплату боргу (недоїмки) формується на підставі даних інформаційної системи органу доходів і зборів на суму боргу, що перевищує 10 гривень.

Вимога про сплату боргу (недоїмки), крім загальних реквізитів, має містити відомості про розмір боргу, в тому числі суми недоїмки, штрафів та пені, обов`язок погасити борг та можливі наслідки його непогашення в установлений строк.

Вимога про сплату боргу (недоїмки) є виконавчим документом.

Відповідно до п.1 ч.2 ст.6 Закону №2464-ІV платник єдиного внеску зобов`язаний своєчасно та в повному обсязі нараховувати, обчислювати і сплачувати єдиний внесок до податкового органу за основним місцем обліку платника єдиного внеску.

Відповідно до п.2 ч.2 ст.6 Закону №2464-ІV вести облік виплат (доходу) застрахованої особи та нарахування єдиного внеску за кожним календарним місяцем і календарним роком, зберігати такі відомості в порядку, передбаченому законодавством.

Відповідно до п.4 ч.2 ст.6 Закону №2464-ІV подавати звітність про нарахування єдиного внеску в розмірах, визначених відповідно до цього Закону, у складі звітності з податку на доходи фізичних осіб (єдиного податку) до податкового органу за основним місцем обліку платника єдиного внеску у строки та порядку, встановлені Податковим кодексом України. Форма, за якою подається звітність про нарахування єдиного внеску у складі звітності з податку на доходи фізичних осіб (єдиного податку), встановлюється центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику, за погодженням з Пенсійним фондом та фондами загальнообов`язкового державного соціального страхування.

Статтею 6 Закону №2464-ІV визначено обов`язок платника єдиного внеску своєчасно та в повному обсязі нараховувати, обчислювати і сплачувати єдиний внесок.

Відповідно до п.п.6, 7 ст.13 Закону №2464-ІV та розділу VI Інструкції "Про порядок нарахування і сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування", затвердженої наказом Міністерства фінансів України від 20.04.2015 №449 (далі Інструкція 449) органи доходів і зборів мають право стягувати з платників несплачені суми єдиного внеску.

Сума єдиного внеску, своєчасно не нарахована та/або не сплачена в строки, встановлені Законом є недоїмкою.

Відповідно до ч.4 ст.25 Закону №2464-ІV контролюючий орган у порядку, за формою та у строки, встановлені центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику, надсилає платникам єдиного внеску, які мають недоїмку, вимогу про її сплату.

Відповідно до п.4 Розділу VI Інструкції №449, вимога про сплату боргу (недоїмки) формується на підставі актів документальних перевірок, звітів платника про нарахування єдиного внеску та облікових даних з інформаційної системи фіскального органу за формою згідно з додатком 6 до цієї Інструкції (для платника - юридичної особи) або за формою згідно з додатком 7 до цієї Інструкції (для платника - фізичної особи).

З наведеного вище вбачається, що органам ДПС України надано право формувати вимоги про сплату боргу (недоїмки) на підставі облікових даних з інформаційної системи контролюючого органу. Наявність заборгованості зі сплати єдиного внеску та фінансових санкцій є самостійною підставою для направлення платникові вимоги про сплату недоїмки, без проведення додаткових перевірок. Тобто, акт щодо позивача не складався, оскільки вимогу винесено на підставі даних облікових даних з інформаційної системи фіскального органу за формою згідно з додатком 7 до цієї Інструкції.

Строк давності щодо нарахування, застосування та стягнення сум недоїмки, штрафів та нарахованої пені не застосовується (ч.16 ст.25 Закону №2464-ІV).

У разі якщо платник єдиного внеску не сплатив зазначені в рішенні суми протягом десяти календарних днів, а також не повідомив у цей строк податковий орган про оскарження рішення, таке рішення передається державній виконавчій службі в порядку, встановленому законом (ч.15 ст.25 Закону №2464-ІV).

Аналіз частини 4 статті 25 Закону №2464-ІV свідчить про те, що в разі незгоди з розрахунком суми недоїмки платник єдиного внеску узгоджує її з органом доходів і зборів шляхом оскарження вимоги про сплату єдиного внеску в адміністративному або судовому порядку.

Відповідно до ч.4 ст.25 Закону №2464-ІV податковий орган у порядку, за формою та у строки, встановлені центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику, надсилає в паперовій/та або електронній формі платникам єдиного внеску, які мають недоїмку, вимогу про її сплату.

Вимога про сплату боргу (недоїмки) є виконавчим документом, а його стягнення відповідно до ст.25 Закону здійснюють органи державної виконавчої служби України.

Процедуру нарахування і сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування страхувальниками, визначеними Законом, нарахування і сплати фінансових санкцій, стягнення заборгованості зі сплати страхових коштів податковими органами, визначено Інструкцією про порядок нарахування і сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, затвердженою наказом Міністерства фінансів України від 20.04.2015 №449 (далі - Інструкція №449).

Відповідно до п.4 Розділу VI «Порядок стягнення заборгованості з платників» Інструкції №449, вимога про сплату боргу (недоїмки) формується на підставі актів документальних перевірок, звітів платника про нарахування єдиного внеску та облікових даних з ІТС за формою згідно з додатком 6 до цієї Інструкції (для платника - юридичної особи, у тому числі відокремлених підрозділів юридичної особи) або за формою згідно з додатком 7 до цієї Інструкції (для платника - фізичної особи).

Податковий орган веде реєстр виданих вимог про сплату боргу (недоїмки) за формою згідно з додатком 8 до цієї Інструкції.

При формуванні вимоги про сплату боргу (недоїмки) їй присвоюється порядковий номер, який складається з трьох частин: перша частина - літера "Ю" (вимога до юридичної особи, у тому числі відокремлених підрозділів юридичної особи) або "Ф" (вимога до фізичної особи), друга частина - порядковий номер, третя частина - літера "У" (узгоджена вимога).

В третій частині літера "У" (інформація щодо узгодження вимоги) проставляється у разі надсилання: платнику узгодженої вимоги внаслідок процедури оскарження; вимоги до органів державної виконавчої служби або до органів Казначейства відповідно до цієї Інструкції.

Вимога про сплату боргу (недоїмки) формується під одним порядковим номером до повного погашення сум боргу.

Після формування вимоги про сплату боргу (недоїмки) та внесення даних до відповідного реєстру вимога надсилається (вручається) платнику.

Сформована в ІТС вимога про сплату боргу (недоїмки) надсилається податковим органом платнику єдиного внеску в паперовій та/або електронній формі.

Сформована вимога про сплату боргу (недоїмки), що підлягає надсиланню у паперовій формі, у день її формування в ІТС друкується у двох примірниках, підписується керівником (його заступником або уповноваженою особою) податкового органу, скріплюється печаткою податкового органу та один примірник надсилається (вручається) платнику єдиного внеску, другий долучається до справи платника.

Вимога про сплату боргу (недоїмки) у паперовій формі вважається належним чином надісланою (врученою), якщо вона надіслана на адресу (місцезнаходження юридичної особи, місце проживання або останнього відомого місця перебування фізичної особи) платника єдиного внеску рекомендованим листом з повідомленням про вручення або особисто вручена платнику єдиного внеску або його законному чи уповноваженому представникові.

Протягом 10 календарних днів із дня одержання вимоги про сплату боргу (недоїмки) платник зобов`язаний сплатити зазначені у пункті 1 вимоги суми недоїмки, штрафів та пені.

У разі незгоди з розрахунком податкового органу суми боргу (недоїмки) платник єдиного внеску протягом 10 календарних днів, що настають за днем отримання вимоги, узгоджує її з податковим органом шляхом оскарження вимоги про сплату боргу (недоїмки) в адміністративному або судовому порядку.

Вимога про сплату боргу (недоїмки) не підлягає адміністративному оскарженню в частині сум недоїмки, які виникли на підставі поданих звітів щодо сум нарахованого єдиного внеску.

У разі якщо згоди з податковим органом не досягнуто, платник єдиного внеску зобов`язаний сплатити суми недоїмки та штрафів разом з нарахованою пенею протягом 10 календарних днів з дня надходження рішення відповідного податкового органу або оскаржити вимогу до податкового органу вищого рівня чи в судовому порядку.

Про оскарження вимоги про сплату боргу (недоїмки) до податкового органу вищого рівня або суду платник зобов`язаний одночасно письмово повідомити податковий орган, який направив вимогу.

У разі якщо платник єдиного внеску протягом 10 календарних днів з дня надходження (отримання) вимоги про сплату боргу (недоїмки) не сплатив зазначені у вимозі суми недоїмки та штрафів з нарахованою пенею, не узгодив вимогу з податковим органом шляхом оскарження в адміністративному чи судовому порядку або не сплатив узгоджену суму боргу (недоїмки) (з дня отримання відповідного рішення податкового органу або суду), після спливу останнього дня відповідного строку така вимога вважається узгодженою (набирає чинності).

Податковий орган протягом 10 робочих днів з дня узгодження вимоги (набрання нею чинності): пред`являє її до виконання органу державної виконавчої служби в порядку, встановленому Законом України "Про виконавче провадження"; надсилає її в порядку, встановленому Законом, до органу Казначейства - відповідно до частини другої статті 6 Закону України "Про виконавче провадження", якщо платник єдиного внеску є бюджетною установою, державним органом, одержувачем бюджетних коштів, а також підприємством, установою або організацією, рахунки якої відкриті в органах Казначейства.

Якщо платник частково сплатив суми недоїмки та/або фінансових санкцій, та/або пені, зазначені у вимозі, до завершення строку остаточного узгодження, до органів державної виконавчої служби/органів Казначейства вимоги, які набрали чинності, пред`являються з урахуванням погашених сум боргу на дату пред`явлення.

До сум боргу (недоїмки) платника, що подаються до органів державної виконавчої служби або до органів Казначейства, на вимогу про сплату боргу (недоїмки) за даними ІТС включаються також суми узгоджених з платником, але не сплачених у встановлений термін штрафів та пені.

Відповідно до п.7 розділу VI «Порядок стягнення заборгованості з платників» Інструкції №449, якщо протягом наступного базового звітного періоду сума боргу (недоїмки) платника зросла, після проходження відповідних процедур узгодження та оскарження вимога про сплату боргу (недоїмки) подається до органу державної виконавчої служби або до органу Казначейства тільки на суму зростання боргу (недоїмки).

Під сумою зростання боргу (недоїмки) для цілей цього пункту необхідно розуміти: позитивне значення різниці між сумою боргу платника за даними ІТС станом на кінець календарного місяця та сумою боргу, зазначеною у пред`явленій до органу державної виконавчої служби або до органу Казначейства вимозі, зменшене на суму сплат(и) після такого пред`явлення, якщо сума сплат(и) не більша за суму боргу, зазначену у пред`явленій до органу державної виконавчої служби або до органу Казначейства вимозі; позитивне значення різниці між сумою боргу платника за даними ІТС станом на кінець календарного місяця та сумою сплат(и) після пред`явлення до органу державної виконавчої служби або до органу Казначейства вимоги, зменшене на суму боргу, зазначену в такій вимозі, якщо сума сплат(и) менша за суму боргу, зазначену у пред`явленій до органу державної виконавчої служби або до органу Казначейства вимозі.

Згідно з приписами пункту 8 Інструкції за рахунок сум, що надходять від платника єдиного внеску або від державної виконавчої служби, погашаються суми недоїмки, штрафних санкцій та пені у порядку календарної черговості їх виникнення. У разі якщо платник має несплачену суму недоїмки, штрафів та пені, сплачені ним суми єдиного внеску зараховуються в рахунок сплати недоїмки, штрафів та пені у порядку календарної черговості їх виникнення.

Строк, протягом якого особа може звернутися до суду після застосування процедури досудового оскарження вимоги контролюючого органу про сплату єдиного внеску, визначений частиною 4 статті 122 Кодексу адміністративного судочинства України.

Статтею 67 Конституції України визначено, що кожен зобов`язаний сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом.

Відповідно до п.1 ч.2 ст.6 Закону №2464-VI платник єдиного внеску зобов`язаний своєчасно та в повному обсязі нараховувати, обчислювати і сплачувати єдиний внесок до податкового органу за основним місцем обліку платника єдиного внеску.

Статтею 129 Господарського Кодексу України (із внесеними змінами і доповненнями визначено, що громадянин визнається суб`єктом господарювання у разі здійснення ним підприємницької діяльності за умови державної реєстрації його як підприємця без статусу юридичної особи відповідно до статті 58 цього Кодексу.

Відповідно до п.4 ст.5 Закону №2464-VI обов`язки платників єдиного внеску виникають у осіб, зазначених в абзацах другому, третьому, п`ятому та сьомому пункту 1 частини першої статті 4 цього Закону, - з дня їх державної реєстрації відповідно до Закону України "Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань".

Також згідно приписів пунктів 1, 2 частини 2 статті 6 Закону №2464-VI платник єдиного внеску зобов`язаний: 1) своєчасно та в повному обсязі нараховувати, обчислювати і сплачувати єдиний внесок до податкового органу за основним місцем обліку платника єдиного внеску; 2) вести облік виплат (доходу) застрахованої особи та нарахування єдиного внеску за кожним календарним місяцем і календарним роком, зберігати такі відомості в порядку, передбаченому законодавством.

Відповідно до частини 1 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Відповідачем доведено правомірність своїх дій, а тому позов не підлягає задоволенню.

Відповідно до статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України з огляду на ухвалення судом рішення про відмову у задоволенні позовних вимог, розподіл судових витрат не здійснюється.

Керуючись статтями 90, 139, 143, 241-246, 250, 255, 257, 262, 295 Кодексу адміністративного судочинства України,

вирішив:

Відмовити у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 ( АДРЕСА_4 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Головного управління ДПС у Житомирській області (вул.Юрка Тютюнника, 7, м.Житомир, 10003, ) про протиправною та скасування вимоги про сплату боргу.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Рішення суду може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Сьомого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Д.М. Гурін

15.01.26