Справа № 640/10160/20
Суддя: Матущак В.В.
Дата ухвалення: 2026-01-15 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

іменем України

15 січня 2026 рокум. Хмельницький

Хмельницький окружний адміністративний суд в особі головуючого-судді Матущака В.В. розглянувши адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Міністерства Внутрішніх справ України в м.Києві , Головного управління Національної поліції у м. Києві про поновлення на роботі,

ВСТАНОВИВ:

І. СТИСЛИЙ ВИКЛАД ПОЗИЦІЙ СТОРІН

Позивач звернувся до Окружного адміністративного суду міста Києва з позовною заявою до Головне управління Міністерства Внутрішніх справ України в м.Києві, Подільського районного управління Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в м.Києві, в якій просить:

1. Визнати протиправним та скасувати наказ Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в місті Києві від 10.04.2020 №13о/с в частині звільнення ОСОБА_1 з посади начальника відділення розслідування злочинів у сфері господарської діяльності слідчого відділу Подільського районного управління Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в місті Києві;

2. Поновити ОСОБА_1 на посаді начальника відділення розслідування злочинів у сфері господарської діяльності слідчого відділу Подільського районного управління Головного управління Міністерства внутрішніх справ України у місті Києві;

3. Стягнути з Подільського районного управління Головного управління Міністерства внутрішніх справ України у місті Києві на користь ОСОБА_1 суму середнього заробітку за час вимушеного прогулу з 10.04.2020 по дату винесення рішення у справі;

4. Стягнути з Подільського районного управління Головного управління Міністерства внутрішніх справ України у місті Києві на користь ОСОБА_1 , грошове забезпечення (заробітну плату), за період перебування на посаді начальника відділення розслідування злочинів у сфері господарської діяльності слідчого відділу Подільського РУ ГУ МВС України в м. Києві, а саме за період з 21.08.2019 по 10.04.2020, в сумі 37835,10 грн.;

5. Стягнути з Подільського районного управління Головного управління Міністерства внутрішніх справ України у місті Києві на користь ОСОБА_1 , щомісячну грошову допомогу після звільнення (протягом року) у розмірі окладу за відповідним військовим (спеціальним) званням, за кожен місяць невиплати починаючи з дати звільнення 10.04.2020 по дату винесення рішення у справі, виходячи із розміру окладу за спеціальним званням 2000 грн.;

6. Стягнути з Подільського районного управління Головного управління Міністерства внутрішніх справ України у місті Києві на користь ОСОБА_1 , грошову компенсацію за невикористані відпустки протягом 2019 (березень-грудень) - 2020 (січень-березень) років, у розмірі 10042,65 грн.;

7. Стягнути з Подільського районного управління Головного управління Міністерства внутрішніх справ України у місті Києві на користь ОСОБА_1 , одноразову грошову допомогу при звільненні 10.04.2020 у розмірі 5543,00 грн., при звільненні 06.1 1.2015 у розмірі 6779,50 грн., при звільненні 05.04.2018 у розмірі 2730,50 грн.;

8. Стягнути з Подільського районного управління Головного управління Міністерства внутрішніх справ України у місті Києві на користь ОСОБА_1 середній заробіток за весь час затримки у розрахунку при звільненні, за період з моменту звільнення з органів внутрішніх справ, а саме з 10.04.2020 (Наказ ГУМВС України в м. Києві №13о/с) по дату винесення рішення у справі або по день фактичного розрахунку, виходячи із розміру середньоденної заробітної плати у розмірі 233,55 грн.

В обґрунтування позовних вимог позивач вказує, що Головне управління Міністерства внутрішніх справ України в м. Києві 10.04.2020 в черговий раз звільнило позивача із займаної посади з підстав аналогічних тим, які зазначені в наказах про звільнення від 06.11.2015, від 01.02.2017, від 05.04.2018 та від 04.03.2019, а саме, у зв`язку зі скороченням штатів, які в судовому порядку були визнані протиправними та скасовані, а відповідні судові рішення набрали законної сили. Водночас, факт виявлення позивачем бажання проходити службу в поліції також встановлено попередніми судовими рішеннями, які набрали законної сили. Крім того, в межах спірних правовідносин ГУ МВС України в м. Києві не повідомило позивачеві обставин, які б свідчили про відсутність можливості подальшого використання на службі, та, відповідно підтверджували правомірність звільнення позивача на підставі підпункту "г" пункту 64 Положенням про проходження служби. На переконання позивача, оскільки ГУ МВС України в м. Києві не дотримано положень діючого на час виникнення спірних правовідносин законодавства в частині обов`язкового працевлаштування позивача, то можна дійти висновку щодо протиправності оскаржуваного позивачем наказу про звільнення. Просить позов задовольнити.

Головне управління Національної поліції у м. Києві не скористалося правом подання відзиву на позов, тому, враховуючи приписи частини 6 статті 162 КАС України, у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Відповідач, Головне управління Міністерства внутрішніх справ України в м. Києві, надав суду відзив на позовну заяву, в якому зазначив, що Постановою Верховного Суду від 09.07.2020 у справі №640/6271/19 визнано звільнення позивача з ОВС України за скороченням штатів таким, що відповідає вимогам законодавства, а подальші правовідносини з ГУМВС України в місті Києві є припиненими через неможливість подальшого проходження служби на посадах, що заміщуються працівниками міліції. Також, на думку відповідача, позивач не має права на отримання грошового забезпечення (заробітної плати), а також відсутні підстави для стягнення грошового забезпечення за час вимушеного прогулу відсутні. Просить відмовити у задоволенню.

ІІ. ПРОЦЕСУАЛЬНІ ДІЇ У СПРАВІ

Ухвалою від 12.05.2020 Окружний адміністративний суд міста Києва прийняв позовну заяву до розгляду та відкрив провадження в адміністративній справі в порядку спрощеного позовного провадження.

Ухвалою від 17.03.2025 суд прийняв до провадження адміністративну справу №640/10160/20. Замінив відповідача, Подільське районне управління Головного управління МВС України в м. Києві на його правонаступника Головне управління Національної поліції у м. Києві. Розгляд справи ухвалив проводити за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи.

ІІІ. ОБСТАВИНИ, ВСТАНОВЛЕНІ СУДОМ

Суд встановив, що наказом ГУ МВС України в місті Києві від 06.11.2015 №1009 о/с «Щодо особового складу» згідно з пунктами 10 та 11 розділу ХІ Закону України «Про Національну поліцію» та відповідно до Положення №114 звільнено позивача, начальника відділення розслідування злочинів у сфері господарської діяльності відділу Подільського РУ.

Постановою Окружного адміністративного суду м. Києва від 27.10.2016, залишеною без змін ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 07.02.2017, у справі №826/640/16 задоволено позов ОСОБА_1 в повному обсязі. Визнано протиправним та скасовано наказ ГУ МВС України в місті Києві від 06.11.2015 №1009 о/с «Щодо особового складу» в частині звільнення позивача, поновлено його на посаді начальника відділення розслідування злочинів у сфері господарської діяльності Подільського РУ ГУ МВС України в м. Києві та стягнуто з Подільського РУ суму середнього заробітку за час вимушеного прогулу у розмірі 55584,90 грн.

Наказом ГУ МВС України в м. Києві від 14.12.2016 №44о/с ОСОБА_1 поновлено із 06.11.2015 на посаді начальника відділення розслідування злочинів у сфері господарської діяльності Подільського РУ ГУ МВС України в м. Києві.

Наказом ГУ МВС України в м. Києві № 5 о/с від 01.02.2017 ОСОБА_1 звільнено з органів внутрішніх справ згідно з пп. «г» (через скорочення штатів) п. 64 Положення №114.

Рішенням Окружного адміністративного суду м. Києва від 16.01.2018 у справі №826/3249/17, визнано протиправним та скасовано наказ ГУ МВС України в м. Києві №5 о/с від 01.02.2017; зобов`язано ГУМВС України в м. Києві поновити позивача на попередній посаді в органах внутрішніх справ, стягнуто з Подільського РУ суму середнього заробітку за час вимушеного прогулу у розмірі 71232,75 грн; зобов`язано Головне управління Національної поліції у місті Києві розглянути питання щодо прийняття позивача на службу до поліції відповідно до пункту 9 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про Національну поліцію»; в іншій частині адміністративного позову відмовлено.

Наказом ГУ МВС України в м. Києві від 01.02.2018 №5о/с ОСОБА_1 поновлено із 06.11.2015 на посаді начальника відділення розслідування злочинів у сфері господарської діяльності слідчого відділу Подільського РУ.

Наказом ГУМВС України в м. Києві від 05.04.2018 №16о/с позивача звільнено з органів внутрішніх справ відповідно до Положення №114 та наказу МВС України від 06.11.2015 №1388 «Про організаційно-штатні питання» за пунктом 64 «г» (через скорочення штатів).

Рішенням Окружного адміністративного суду м. Києва від 31.10.2018 у справі №826/7123/18, яке набрало законної сили, визнано протиправним та скасовано наказ ГУ МВС України в м. Києві №16 о/с від 05.04.2018 та поновлено позивача на посаді, стягнуто з Подільського РУ суму середнього заробітку за час вимушеного прогулу у розмірі 32697,00 грн.

На виконання рішення Окружного адміністративного суду м. Києва від 31.10.2018 у справі №826/7123/18, відповідно до наказу №52 ГУ МВС України в м. Києві від 20.12.2018 ОСОБА_1 поновлено на посаді в органах внутрішніх справ.

Наказом ГУМВС України в м. Києві № 5 від 04.03.2019 позивача звільнено з органів внутрішніх справ відповідно до Положення №114 за пунктом 64 «г» (через скорочення штатів).

Рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 15.08.2019 у справі №640/6271/19 :

- поновлено ОСОБА_1 на посаді начальника відділення розслідування злочинів у сфері господарської діяльності слідчого відділу Подільського районного управління Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в місті Києві;

- визнано протиправним та скасовано наказ Головного управління Міністерства внутрішніх справ в м. Києві від 04.03.2019 № 5 о/с в частині звільнення Позивача з посади начальника відділення розслідування злочинів у сфері господарської діяльності слідчого відділу Подільського районного управління Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в місті Києві;

- вирішено стягнути з Подільського районного управління Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в місті Києві на користь Позивача суму середнього заробітку за час вимушеного прогулу з 04.03.2019 по дату винесення рішення 15.08.2019 у розмірі 25924,05 грн., а також за періоди часу з 15.01.2018 по 01.02.2018 в розмірі 3 269,70 грн. та з 30.10.2018 по 20.12.2018 в розмірі 8 874, 90 грн.;

- вирішено стягнути з Подільського районного управління Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в місті Києві на користь Позивача, грошове забезпечення, за період перебування на посаді начальника відділення розслідування злочинів у сфері господарської діяльності слідчого відділу Подільського РУ ГУМВС України в місті Києві, а саме за період часу з 01.02.2018 по 05.04.2018 в розмірі 10509, 75 грн, а також з 20.12.2018 по 04.03.2019 в розмірі 11677, 50 грн.;

- покладено зобов`язання на Головне управління Міністерства внутрішніх справ України в місті Києві розглянути рапорт, поданий 06.11.2015 року майором міліції ОСОБА_1 начальником відділення розслідування злочинів у сфері господарської діяльності слідчого відділу Подільського РУ ГУМВС України в місті Києві про звільнення за пунктом 64 "з" у зв`язку з переходом у встановленому порядку на роботу (службу) в інші міністерства, центральні органи виконавчої влади (установи, організації) згідно до Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ, у зв`язку із виявленням бажання проходити службу в органах поліції;

- вирішено стягнути з Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в місті Києві на користь ОСОБА_1 20 000,00 грн. відшкодування моральної шкоди.

Постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 05.11.2019 апеляційну скаргу Головного управління залишено без задоволення, а оскаржуване рішення суду без змін.

На виконання рішення Окружного адміністративного суду м. Києва від 15.08.2019 у справі №640/6271/19, відповідно до наказу ГУМВС України в місті Києві №21о/с від 21.08.2019 ОСОБА_1 поновлено на посаді в органах внутрішніх справ.

В подальшому, наказом ГУМВС України в місті Києві №13 о/с від 10.04.2020 Позивача звільнено з органів внутрішніх справ, відповідно до Положення про проходження рядовим та начальницьким складом органів внутрішніх справ за пунктом 64 «г» (через скорочення штатів).

Вважаючи наказ ГУМВС України в м. Києві №13о/с від 10.04.2020 про звільнення з органів внутрішніх справ відповідно до Положення №114 за пунктом 64 «г» (через скорочення штатів) незаконним, позивач звернувся до суду з цим позовом.

ІV. ЗАКОНОДАВСТВО ТА ОЦІНКА СУДУ

В силу вимог частини 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до статтею 18 Закону України "Про міліцію", який діяв до 07.11.2015, передбачено, що порядок та умови проходження служби в міліції регламентуються Положенням про проходження служби особовим складом органів внутрішніх справ, затверджуваним Кабінетом Міністрів України.

Закон України «Про міліцію» втратив чинність у зв`язку з набранням чинності Законом України «Про Національну поліцію», який набрав чинності через три місяці з дня, наступного за днем його опублікування (Голос України, 2015, 08, від 06.08.2015 №141-142), крім: 1) пунктів 1, 2, 3, 7-13, 15, 17-18 розділу XI «Прикінцеві та перехідні положення» цього Закону, які набирають чинності з дня, наступного за днем його опублікування; 2) частини сьомої статті 15 та частини п`ятої статті 21 цього Закону, які набирають чинності з 1 січня 2017 (п.1 розділу XI «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про Національну поліцію»).

За таких обставин, приписами пунктів 1, 2, 3, 7-13, 15, 17-18 розділу XI «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про Національну поліцію» визначено особливості перехідного періоду реформування органів внутрішніх справ та процедуру звільнення працівників міліції.

Відповідно до пунктів 8-10 розділу XI «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про Національну поліцію», які набрали чинності 07 серпня 2015 року, з дня опублікування цього Закону всі працівники міліції (особи рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ), а також інші працівники Міністерства внутрішніх справ України, його територіальних органів, закладів та установ вважаються такими, що попереджені у визначеному порядку про можливе майбутнє звільнення через скорочення штатів.

Працівники міліції, які виявили бажання проходити службу в поліції, за умови відповідності вимогам до поліцейських, визначеним цим Законом, упродовж трьох місяців з дня опублікування цього Закону можуть бути прийняті на службу до поліції шляхом видання наказів про призначення за їх згодою чи проходження конкурсу на посади, що заміщуються поліцейськими, у будь-якому органі (закладі, установі) поліції.

Посади, що пропонуються особам, зазначеним у цьому пункті, можуть бути рівнозначними, вищими або нижчими щодо посад, які ці особи обіймали під час проходження служби в міліції.

Працівники міліції, які відмовилися від проходження служби в поліції та/або не прийняті на службу до поліції в тримісячний термін з моменту попередження про наступне вивільнення, звільняються зі служби в органах внутрішніх справ через скорочення штатів.

Постановою Кабінету Міністрів України від 16.09.2015 №730 «Про утворення територіальних органів Національної поліції та ліквідацію територіальних органів Міністерства внутрішніх справ» ліквідовано як юридичні особи публічного права територіальні органи Міністерства внутрішніх справ України, в тому числі Головне управління МВС України в місті Києві, та утворено як юридичні особи публічного права територіальні органи Національної поліції, зокрема, ГУ НП у м. Києві.

Наказом Міністерства внутрішніх справ України від 06.11.2015 №1388 «Про організаційно-штатні питання» визнано такими, що втратили чинність штати органів, підрозділів, закладів, установ та підприємств МВС України згідно з переліком змін у штатах МВС. Згідно з витягом з Переліку змін у штатах МВС в Головному управлінні МВС України в м. Києві скасовані всі штати й скорочені усі посади (15236 посад).

Законом України «Про Національну поліцію» передбачено тримісячний термін з дня його опублікування для прийняття на службу до поліції шляхом видання наказів про призначення, за згодою працівників міліції, які виявили бажання проходити службу в поліції, чи проходження конкурсу на посади, що заміщуються поліцейськими, у будь-якому органі (закладі, установі) поліції.

Суд звертає увагу на те, що вказані приписи чинного законодавства жодним чином не вказують на наявність обов`язку відповідного органу МВС України чи новоствореного органу Національної поліції прийняти на службу до поліції працівника міліції саме шляхом видання наказу про його призначення за згодою такого працівника.

Підпунктом «г» пункту 64 Положення №114 визначено, що особи середнього, старшого і вищого начальницького складу звільняються зі служби в запас (з постановкою на військовий облік) через скорочення штатів - при відсутності можливості подальшого використання на службі.

Зі змісту спірних правовідносин вбачається, що, на думку позивача, для подальшого працевлаштування на службі в органах Національної поліції достатньо лише його власного бажання та волевиявлення шляхом подання рапорту про звільнення за пунктом 64 «з» Положення № 114, у зв`язку з переходом у встановленому порядку на роботу (службу) в інші міністерства, центральні органи виконавчої влади (установи, організації) та заяви про прийом до Національної поліції.

На переконання Суду така позиція позивача є помилковою у зв`язку з наступним.

Виходячи з наведених вище норм законодавства, працівник міліції, посада якого скорочена, може бути прийнятий на службу до поліції, за умови його відповідності вимогам до поліцейських, одним із двох способів: шляхом видання наказу про призначення за його згодою або шляхом проходження конкурсу.

У першому випадку формою волевиявлення особи є надання згоди на призначення на посаду. При цьому, наданню згоди повинна передувати пропозиція щодо призначення на відповідну посаду, тобто ініціатива керівництва. Згода особи є відповіддю на цю ініціативу, а наслідком згоди є призначення особи на посаду відповідно до узгодженої пропозиції. Отже, особа, попереджена про звільнення за скороченням штатів, у цьому випадку не має можливості виявити ініціативу і своє волевиявлення здійснює шляхом згоди на ініціативу керівництва.

Така ініціатива є обов`язковою, оскільки без неї не може бути виявлено наявність чи відсутність можливості подальшого використання особи на службі відповідно до підпункту «г» пункту 64 Положення №114.

У другому випадку необхідна ініціатива особи щодо участі в конкурсі. Спосіб виявлення такої ініціативи визначається порядком проведення конкурсу та може мати форму письмової заяви (рапорту).

Виходячи з наведеного, лише якщо особа відмовилася від усіх пропозицій щодо зайняття певних посад і не подала заяви (рапорту) про участь в конкурсі на зайняття певної посади, виникають підстави для застосування пункту 10 Розділу XI Закону України «Про національну поліцію» щодо звільнення особи за скороченням штатів.

Аналогічна правова позиція висловлена колегією судів Верховного Суду у постанові від 27.02.2020 у справі №826/27239/15.

Жодних обставин, які б свідчили про те, що керівництво позивача проявило ініціативу та запропонувало позивачу конкретну посаду у новоствореному органі Національної поліції, у зв`язку із чим у позивача виникли б підстави писати рапорт про звільнення за пунктом 64 «з» Положення № 114, жодним із судів не встановлено.

Підсумовуючи, суд зазначає, що самого лише бажання працівника міліції продовжити службу в органах поліції, відповідно до приписів чинного законодавства України не достатньо, оскільки питання реалізації одного з двох способів (видання наказу за згодою чи шляхом проведення конкурсу) прийняття працівника міліції на службу до органів поліції належало до виключної дискреції керівництва такого працівника міліції.

Також помилковими є посилання позивача на те, що встановлена законодавством можливість ліквідації державної установи (організації) з одночасним створенням іншої, яка буде виконувати повноваження (завдання) особи, що ліквідується, не виключає, а включає зобов`язання роботодавця (держави) по працевлаштуванню працівників ліквідованої установи.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 11.06.2020 у справі №821/303/17.

Позивач був повідомлений про те, що прийом на службу в Національну поліцію здійснюється виключно за результатами конкурсу, а у ГУ МВС України в м. Києві скасовані всі штати й скорочені усі посади.

Оскільки міліція припинила свою діяльність як правоохоронний орган України, позивач не перейшов у встановленому порядку на роботу (службу) в інші міністерства, центральні органи виконавчої влади, установи, організації (через відсутність ініціативи керівництва), а також не взяв участь в конкурсі на зайняття посади в органах поліції, спірним наказом його звільнено у зв`язку з неможливістю використання на службі в міліції.

Суд вважає, що відповідачем обов`язок щодо попередження позивача про майбутнє звільнення через скорочення штатів виконано у повному обсязі, водночас запропоновано вакантні посади, на які останній міг бути призначений за результатами проходження відповідного конкурсу.

Відповідно до статті 49-2 Кодексу законів про працю України та Положення №114 стосовно позивача проведено заходи з попередження про наступне його вивільнення через скорочення штатів; проведена роз`яснювальна робота щодо неможливості подальшого використання на службі (роботі) в органах внутрішніх справ, роз`яснено його право взяти участь у конкурсі на зайняття вакантних посад, що заміщуються поліцейськими, у будь-якому органі (закладі, установі) поліції відповідно до Закону України «Про Національну поліцію», за результатами якого щодо особи, яка визнана переможцем конкурсу, приймається рішення про звільнення у зв`язку з переходом у встановленому порядку на роботу в інші міністерства і відомства (організації).

Позивач не скористався правом бути прийнятим на службу в поліцію у встановленому Законом України "Про Національну поліцію» порядку - шляхом проходження конкурсу.

Суд також враховує і те, що з 07.08.2015 позивач об`єктивно мав можливість реалізувати своє право на працю в органах поліції шляхом участі у конкурсах на заміщення посад. Натомість, позивач помилково вважає, що новостворена Національна поліція є правонаступником міліції і зобов`язана прийняти позивача на службу лише на підставі його бажання про це.

Небажання особи брати участь у конкурсі на заміщення вакантних посад для служби у лавах Національної поліції за умови, що такий порядок вступу на службу в органах поліції передбачений нормами чинного законодавства, не може бути підставою для визнання протиправним та скасування наказу про звільнення позивача та, відповідно, його поновлення на посаді.

Такі правові висновки Суду відповідають правовій позиції, викладеній Верховним Судом у постанові від 28.02.2020 (справа №0540/5961/18-а) та постанові від 11.06.2020 (справа №821/303/17).

Разом з тим, суд встановив, що Постановою Верховного Суду від 09.07.2020 у справі №640/6271/19 за касаційною скаргою Головного управління у задоволенні позовної заяви ОСОБА_1 було відмовлено у задоволенні наступних позовних вимог:

- визнання протиправним та скасування наказу Головного управління Міністерства внутрішніх справ в м. Києві (01601, м. Київ, вул. Володимирська, 15, ідентиф. код 08592201) від 04 березня 2019 № 5 о/с в частині звільнення ОСОБА_1 з посади начальника відділення розслідування злочинів у сфері господарської діяльності слідчого відділу Подільського районного управління Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в місті Києві;

- поновлення ОСОБА_1 на посаді начальника відділення розслідування злочинів у сфері господарської діяльності слідчого відділу Подільського районного управління Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в місті Києві;

- стягнення з Подільського районного управління Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в місті Києві (04071, м. Київ, вул. Хорива, 20/3, ідентиф. код 08672928) на користь Позивача суму середнього заробітку за час вимушеного прогулу з 04.03.2019 по дату винесення рішення 15.08.2019 у розмірі 25924,05 грн.;

- зобов`язання на Головне управління Міністерства внутрішніх справ України в місті Києві розглянути рапорт, поданий 06.11.2015 року майором міліції ОСОБА_1 начальником відділення розслідування злочинів у сфері господарської діяльності слідчого відділу Подільського РУ ГУМВС України в місті Києві про звільнення за пунктом 64 "з" у зв`язку з переходом у встановленому порядку на роботу (службу) в інші міністерства, центральні органи виконавчої влади (установи, організації) згідно до Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ, у зв`язку із виявленням бажання проходити службу в органах поліції;

- стягнення з Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в місті Києві на користь ОСОБА_1 20000,00 грн. відшкодування моральної шкоди.

В іншій частині судові рішення залишено без змін.

З урахуванням викладеного, Верховний Суд дійшов висновку щодо правомірності звільнення позивача на підставі пункту 64 «г» Положення №114 та, відповідно, відсутність підстав для задоволення позову в частині про скасування наказу від 04.03.2019 №5 о/с в частині звільнення позивача з посади начальника відділення розслідування злочинів у сфері господарської діяльності слідчого відділу Подільського РУ, поновлення його на цій посаді, стягнення коштів за час вимушеного прогулу за період з 04.03.2019 по 15.08.2019 в розмірі 25924,05 грн., а також про відшкодування моральної шкоди.

Таким чином, суд робить висновок, що звільнення позивача з ОВС України за скороченням штатів визнано таким, що відповідає вимогам законодавства, а подальші правовідносини з ГУМВС України в місті Києві є припиненими через неможливість подальшого проходження служби на посадах, що заміщуються працівниками міліції.

Відповідно до статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи, зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною 1 статті 77 КАС України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Відповідно до частини 4 статті 78 КАС України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Враховуючи встановлене, суд вважає, що відсутні підстави для задоволення позову в частині скасування наказу від 10.04.2020 №13о/с в частині звільнення ОСОБА_1 з посади начальника відділення розслідування злочинів у сфері господарської діяльності слідчого відділу Подільського районного управління Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в місті Києві, поновлення його на цій посаді, і, як наслідок, відсутність підстав для задоволення вимог про стягнення усіх зазначених позивачем в позовній заяві виплат.

На підставі викладеного суд дійшов висновку про необґрунтованість позовних вимог, у зв`язку із цим, враховуючи викладене, позовні вимоги не підлягають задоволенню.

Відповідно до приписів статті 139 КАС України, судові витрати розподілу не підлягають.

Керуючись статтями 6, 72-77, 139, 244, 246, 250, 255, 295 КАС України, суд

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову ОСОБА_1 до Головного управління Міністерства Внутрішніх справ України в м.Києві, Головного управління Національної поліції у м. Києві про поновлення на роботі - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення складене 15 січня 2026 року

Позивач:ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер - НОМЕР_1 )
Відповідач:Головне управління Міністерства Внутрішніх справ України в м.Києві (вул. Володимирська, 15, м. Київ, 01601 , код ЄДРПОУ - 08592201) Головне управління Національної поліції у м. Києві (вул. Володимирська, 15, м. Київ, 01001 , код ЄДРПОУ - 40108583)

Головуючий суддя В.В. Матущак