Справа № 420/14182/25
Суддя: Самойлюк Г.П.
Дата ухвалення: 2026-01-16 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 січня 2026 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Самойлюк Г.П., розглянувши в порядку письмового провадження справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області про визнання протиправною бездіяльності, зобов`язання вчинити певні дії,

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

До Одеського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області, в якій позивач просить суд:

- визнати протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області щодо не зарахування до страхового стажу період роботи ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з 06.07.1987р. по 20.09.1993р. у ПрАТ Азот;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській зарахувати ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , до страхового стажу період роботи з 06,07.1987 року по 20.09.1993 року у ПрАТ Азот, згідно трудової книжки серії НОМЕР_1 від 07.06.1984 року.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що 13.02.2025р. рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області № 74 ОСОБА_1 було призначено пенсію за віком з 02.01.2025р. довічно. Страховий стаж становить 33 роки 6 місяців 17 днів. Разом з цим, Пенсійний фонд не зарахував до страхового стажу період роботи заявника на ПрАТ «Азот» в період роботи з 06.07.1987р. по 20.09.1993p. 17.02.2025р. позивач звернувся з заявою до Головного управління Пенсійного Фонду України в Одеській області, в якій просив повідомити про причини не зарахування до страхового стажу роботи на ПрАТ «Азот» з 06.07.1987р. по 20.09.1993р. Листом від 07.03.2025р. Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області повідомило заявника, що до страхового стажу не зараховано період роботи з 06.07.1987р. по 20.09.1993р. згідно запису в трудовій книжці від 07.06.1984р. серії НОМЕР_2 , оскільки наявне виправлення номеру наказу про зарахування на роботу. Позивач зазначає, що не зарахування вказаного стажу відповідачем перешкоджає здійсненню перерахунку призначеної пенсії з урахуванням періоду роботи на ПрАТ «Азот». 06.02.2025р. позивач при зверненні до Відповідача подав заяву про призначення пенсії за віком, до якої долучив в тому числі і оригінал трудової книжки. Згідно запису в трудовій книжці від 07.06.1984р. серії НОМЕР_2 на сторінці з 4 по 6 міститься запис період роботи ОСОБА_2 з 06.07.1987р. по 20.09.1993р. у ПрАТ «Азот», зокрема «Принят аппаратчиком очистки газа цеха по производству жидких минеральных удобрений производства метанола и формалина по 5 разряду», «Уволен по собственому желанию ст. 38 КзоТ». Також міститься печатка підприємства. У своєму листі Відповідач не зазначив жодної правової норми, на підставі якої Позивачу був не зарахований зазначений стаж роботи до страхового стажу.

Ухвалою від 12.05.2025 року адміністративний позов залишено без руху, позивачу надано строк на усунення недоліків позову.

Ухвалою від 19.09.2025 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі. Вирішено розгляд справи здійснити за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами.

Ухвалою від 25.09.2025 року залучено до участі у справі №420/14182/25 у якості другого відповідача Головне управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області. Розпочато розгляд адміністративної справи №420/14182/25 спочатку.

Від відповідача Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області надійшов відзив на позовну заяву, в якому представник відповідача вказав, що рішенням №74 Головним управлінням Пенсійного фонду України в Хмельницькій області з 02.01.2025 призначено пенсію за віком позивачу відповідно до ст. 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» при страховому стажі 33 роки 06 місяців. За результатом перевірки у березні 2025 року електронної пенсійної справи позивача виявлено, що згідно запису в трудовій книжці ОСОБА_1 зарахований на посаду апаратника очищення газу в Сіверодонецьке виробниче об`єднання «Азот» з 06.07.1987. При внесені запису в трудову книжку допущено виправлення номеру наказу на зарахування, однак в графі №2 та №4 дата зарахування на роботу, дата наказу не містять виправлень та не викликають сумніву. Записом №5 присвоєно 5 розряд апаратника очищення газу згідно наказу від 29.04.1988 №454/27, що також підтверджує факт роботи на підприємстві. Запис про звільнення з 20.09.1993 не містить виправлень та відповідає вимогам Інструкції «Про порядок ведення трудових книжок працівників». Враховуючи, що зазначене підприємство знаходиться на тимчасово окупованій території та особа не має можливості надати додаткові документи за вказаний період роботи, Головне управління направило запит до суб`єкта прийняття рішення про призначення пенсії №74 (Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області щодо перегляду рішення про зарахування періоду роботи з 29.04.1988 (дати присвоєння розряду) по 20.09.1993 згідно записів в трудовій книжці. Враховуючи, що таку позицію підтверджено територіальним органом Пенсійного фонду України, та зараховано стаж за період з 29.04.1988 по 20.09.1993 (стаж для розрахунку). Страховий стаж позивача складає 38 років 11 місяців 09 днів, а за таких обставин відсутній спір в цій частині між сторонами. При цьому, в розрахунку страхового стажу відсутні підстави зарахувати періоди роботи відповідно трудової книжки НОМЕР_3 від 07.06.1965 з 06.07.1987 по 28.04.1988, оскільки наявне необумовлене виправлення в номері наказу на зарахування. За умови підтвердження уточнюючою довідкою установи стаж буде переглянуто. Враховуючи, що за спірний період записи трудової книжки позивача внесено з порушеннями порядку №637, стаж не підтверджено та потребує його перевірки.

Від відповідача Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області відзив на позовну заяву не надходив.

Відповідно до ч.6 ст.162 КАС України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.

За приписами ч.5 ст. 262 КАС України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.

Відповідно до п.10 ч.1 ст.4 КАС України письмове провадження - розгляд і вирішення адміністративної справи або окремого процесуального питання в суді першої, апеляційної чи касаційної інстанції без повідомлення та (або) виклику учасників справи та проведення судового засідання на підставі матеріалів справи у випадках, встановлених цим Кодексом.

Відтак, справу розглянуто в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін.

Розглянувши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши надані учасниками судового процесу докази в їх сукупності, суд,

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області №74 ОСОБА_1 призначено з 02.01.2025 пенсію за віком відповідно до ст. 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» при страховому стажі 33 роки 06 місяців.

17.02.2025 року ОСОБА_1 звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області із заявою, в якій зазначено, що рішенням 74 від 13.02.2025р. була призначена пенсія за віком. Загальний страховий стаж складає 33 роки 6 місяців 17 днів. Разом з цим, відповідно до наданого розрахунку, органом ПФУ не зарахований період роботи з 06.07.1987р. по 20.09.1993р., також будь якої інформації про причини не зарахування зазначеного стажу не повідомлено. Заявник просив надати рішення №74 від 13.02.2025р. про призначення пенсії за віком та письмову відповідь про причину не зарахування до страхового стажу період роботи з 06.07.1987р. по 20.09.1993p.

Листом від 07.03.2025 року Головним управлінням Пенсійного фонду України в Одеській області повідомлено, що за заявою від 06.02.2025 з 02.01.2025 призначено пенсію за віком відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" (далі Закон), при страховому стажі 33 роки 6 місяців (враховано по 31.12.2023), середньомісячній заробітній платі 8690,20 гри, визначеній за період з 01.07.2000 по 31.12.2023 згідно даних персоніфікованого обліку, та її розмір становить 2911,22 грн. До страхового стажу не зараховано період роботи з 06.07.1987 по 20.09.1993 згідно запису в трудовій книжці від 07.06.1965 серій НОМЕР_3 , оскільки наявне виправлення номеру наказу про зарахування на роботу.

Вважаючи вказані дії відповідача протиправними, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Згідно приписів ст. 46 Конституції України, громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Пенсії, інші види соціальних виплат для догляду, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

За приписами п.6 ч.1 ст.92 Конституції України, основи соціального захисту, форми і види пенсійного забезпечення визначаються виключно законами України.

Згідно з ч.ч. 1, 2, 4 ст.24 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» страховий стаж - це період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.

Страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом.

Періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності зазначеним Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом.

Отже, з зазначеного вище вбачається, що страховий стаж отриманий до впровадження системи персоніфікованого обліку обчислюється на підставі документів згідно законодавства, що діяло до набрання чинності Закону «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Відповідно до ст. 62 Закону України «Про пенсійне забезпечення», основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 №637 (далі за текстом - Порядок №637) основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка.

Системний аналіз зазначених нормативно-правових актів свідчить про те, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка працівника.

Вказаний висновок узгоджується з правовими позиціями Верховного Суду, викладеними у постановах від 05.12.2019 у справі №235/805/17, від 06.12.2019 у справі №663/686/16-а, від 06.12.2019 у справі №500/1561/17, від 05.12.2019 у справі №242/2536/16-а.

Судом встановлено, що з трудової книжки серії НОМЕР_3 від 07.06.1984 року ОСОБА_1 вбачається, що позивач 06.07.1987 року прийнятий на роботу апаратчиком очистки газу цеху по виробництву рідких мінеральних добрив виробництва метанолу та формаліну по 5 розряду в Сєверодонецьке виробниче об`єднання «Азот».

29.04.1998 року ОСОБА_1 присвоєно 5 розряд апаратчика очистки газу того ж цеху.

20.09.1993 року ОСОБА_1 звільнений за власним бажанням.

Відповідні записи щодо прийняття на роботу та звільнення з роботи оформлені із зазначенням номерів, дат, наказів та скріплені підписами відповідальних осіб та печаткою підприємства.

Доказів визнання недостовірними записів у трудовій книжці щодо даних періодів роботи відповідачем суду не надано.

Порядок ведення (внесення записів) до трудових книжок врегульовано Інструкцією про порядок ведення трудових книжок працівників, затвердженою наказом Міністерства праці України від 29.07.1993 року №58 (далі за текстом - Інструкція №58).

Відповідно до пункту 2.4 Інструкції №58 усі записи в трудовій книжці про прийняття на роботу, переведення на іншу постійну роботу або звільнення, а також про нагороди та заохочення вносяться власником або уповноваженим ним органом.-після видання наказу (розпорядження), але не пізніше тижневого строку, а в разі звільнення - у день звільнення і повинні точно відповідати тексту наказу (розпорядження).

Записи виконуються акуратно, ручкою кульковою або з пером, чорнилами чорного, синього або фіолетового кольорів, і завіряються печаткою запис про звільнення, а також відомості про нагородження та заохочення.

Відповідно до п.2.6 Інструкції, у разі виявлення неправильного або неточного запису відомостей про роботу, переведення, а також про нагородження та заохочення тощо, виправлення виконується власником або уповноваженим ним органом, де було зроблено відповідний запис. Власник або уповноважений ним орган за новим місцем роботи зобов`язаний надати працівнику в цьому необхідну допомогу.

У разі звільнення працівника всі записи про роботу і нагороди, що внесені у трудову книжку за час роботи на цьому підприємстві, засвідчуються підписом керівника підприємства або спеціально уповноваженою ним особою та печаткою підприємства або печаткою відділу кадрів (пункт 4.1 Інструкції №58).

Системний аналіз зазначених положень дає підстави для висновку, що законодавцем покладено обов`язок ведення трудових книжок на адміністрацію підприємств, тому її неналежне ведення не може позбавити позивача права на включення спірного періоду роботи до його страхового стажу і на отримання пенсії з його врахуванням.

Відповідно до постанови Кабінету Міністрів України «Про трудові книжки працівників» від 27.04.1993 №301 відповідальність за організацію ведення обліку, зберігання і видачу трудових книжок покладається на керівника підприємства, установи, організації.

За порушення встановленого порядку ведення, обліку, зберігання і видачі трудових книжок посадові особи несуть дисциплінарну, а в передбачених законом випадках іншу відповідальність.

Тому недотримання правил ведення трудової книжки може мати негативні наслідки саме для особи, яка допустила такі порушення, а не для робітника, а отже, й не може впливати на його особисті права.

Згідно правової позиції Верховного Суду, викладеної у постанові від 24.05.2018 року у справі №490/12392/16-а, працівник не може відповідати за правильність та повноту оформлення бухгалтерських документів на підприємстві, та у свою чергу неналежний порядок ведення та заповнення трудової книжки та іншої документації з вини підприємства не може бути підставою для позбавлення особи конституційного права на соціальний захист щодо вирішення питань нарахування/призначення пенсії.

Верховний Суд у постановах від 28.02.2018 року у справі №428/7863/17, від 24.05.2018 року у справі № 490/12392/16-а, від 04.09.2018 року у справі №423/1881/17, від 29.03.2019 року у справі №548/2056/16-а висловив позицію про те, що певні недоліки щодо заповнення трудової книжки не можуть бути підставою для неврахування відповідного періоду роботи для обрахунку стажу при призначенні пенсії.

Отже працівник не може відповідати за правильність та повноту оформлення його трудової книжки та бухгалтерських документів уповноваженою особою і, тому неналежний порядок ведення та заповнення трудової книжки та іншої документації з вини уповноваженого органу не може бути підставою для позбавлення позивача його конституційного права на соціальний захист щодо вирішення питань призначення пенсії.

Таким чином, суд дійшов висновку, що період роботи згідно трудової книжки серії НОМЕР_3 від 07.06.1984 року ОСОБА_1 з 06.07.1987 року по 20.09.1993 року підлягає зарахуванню позивачу до стажу роботи, оскільки відповідні записи містяться у трудовій книжці та працівник не може нести відповідальності за допущені роботодавцем неточності при заповненні відповідних документів.

В той же час, судом встановлено, що 05.03.2025 року ГУ ПФУ в Одеській області направлено до ГУ ПФУ в Хмельницькій області та ГУ ПФУ в Житомирській області лист № 1500-0306-9/56041, в якому зазначено, що рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області (користувач U22001-CHTO, ОСОБА_3 ) заявнику призначено пенсію за віком. При цьому до страхового стажу не зараховано період роботи в Сіверодонецькому виробничому об`єднанні «Азот» з 06.07.1987 по 20.09.1993, оскільки в трудовій книжці наявне виправлення в номері наказу на зарахування. Правильність прийнятого рішення завізовано спеціалістом Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області (користувач U06001-262, ОСОБА_4 ). Відповідно до п. 4.7 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону, затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 № 22-1, право особи на одержання пенсії установлюється на підставі всебічного, повного і об`єктивного розгляду всіх поданих документів. Згідно запису в трудовій книжці ОСОБА_1 зарахований на посаду апаратника очищення газу в Сіверодонецьке виробниче об`єднання «Азот» з 06.07.1987. При внесені запису в трудову книжку допущено виправлення номеру наказу на зарахування, однак в графі №2 та №4 дата зарахування на роботу, дата наказу не містять виправлень та не викликають сумніву. Записом №5 присвоєно 5 розряд апаратника очищення газу згідно наказу від 29.04.1988 №454/27, що також підтверджує факт роботи на підприємстві. Запис про звільнення з 20.09.1993 не містить виправлень та відповідає вимогам Інструкції Про порядок ведення трудових книжок працівників. Враховуючи, що зазначене підприємство знаходиться на тимчасово окупованій території та особа не має можливості надати додаткові документи за вказаний період роботи, вважаємо за можливе зарахувати період роботи з 06.07.1987 по 20.09.1993 або з 29.04.1988 (дати присвоєння розряду) по 20.09.1993 згідно записів в трудовій книжці. У зв`язку з вищезазначеним, ГУ ПФУ в Одеській області просило переглянути розрахунок стажу та про результати повідомити Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області.

Згідно розрахунку стажу ОСОБА_1 станом на 27.05.2025 року до страхового стажу зараховано період роботи з 29.04.1988 року по 20.09.1993 року. Страховий стаж становить 38 років 11 місяців 9 днів.

Тобто, станом на теперішній час пенсійним органом частково зараховано період роботи ОСОБА_1 в Сєверодонецькому виробничому об`єднанні «Азот» з 29.04.1988 року по 20.09.1993 року.

Крім того, суд бере до уваги, що заяви позивача про призначення пенсії розглядалась Головним управлінням Пенсійного фонду України в Хмельницькій області за принципом екстериторіальності.

Отже, дії зобов`язального характеру має вчинити територіальний орган Пенсійного фонду України, визначений за принципом екстериторіальності.

Аналогічна правова позиція викладена Верховним Судом у постановах від 08.02.2024 у справі № 500/1216/23 та від 07.05.2024 у справі №460/38580/22.

За таких підстав, з урахуванням вищевикладеного, суд дійшов висновку що порушені права позивача підлягають поновленню шляхом зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області зарахувати до страхового стажу ОСОБА_1 період роботи з 06.07.1987 року по 28.04.1988 року, згідно трудової книжки серії НОМЕР_3 від 07.06.1984 року.

Згідно зі ст. 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи. Судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Згідно положень ст. 75 КАС України, достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. При цьому в силу положень ст. 76 КАС України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Згідно з ч. 1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Таким чином, особливістю адміністративного судочинства є те, що обов`язок доказування в спорі покладається на відповідача орган публічної влади, який повинен надати суду всі матеріали, які свідчать про його правомірні дії.

Відповідно до ст. 90 КАС України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Оцінивши кожен доказ, який є у справі щодо його належності, допустимості, достовірності та їх достатності і взаємного зв`язку у сукупності, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, та враховуючи всі наведені обставини, суд вважає позов таким, що підлягає частковому задоволенню.

Відповідно до ч. 1 ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

З урахуванням висновку суду про задоволення позову, наявні підстави для стягнення з відповідача на користь позивача судового збору у розмірі 1211,20 грн.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 2, 6, 7, 8, 9, 10, 77, 90, 139,242-246, 250, 251, 255, 262, 295, КАС України, суд

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_4 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області (65012, м. Одеса, вул. Канатна, 83, ), Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області (29013, м. Хмельницький, вул. Гната Чекірди, 10, ) про визнання протиправною бездіяльності, зобов`язання вчинити певні дії, - задовольнити частково.

Визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області щодо не зарахування при призначенні пенсії ОСОБА_1 до страхового стажу період роботи з 06.07.1987 року по 20.09.1993 року, згідно трудової книжки серії НОМЕР_3 від 07.06.1984 року.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області зарахувати до страхового стажу ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , період роботи з 06.07.1987 року по 28.04.1988 року, згідно трудової книжки серії НОМЕР_3 від 07.06.1984 року.

В задоволенні решти позовних вимог слід відмовити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області (29013, м. Хмельницький, вул. Гната Чекірди, 10, ), на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_4 ) судовий збір у розмірі 1211,20 грн. (одна тисяча двісті одинадцять гривень, двадцять копійок).

Рішення набирає законної сили у порядку ст.255 КАС України.

Рішення може бути оскаржене у порядку та строки встановлені ст.ст.295-297 КАС України.

Суддя Самойлюк Г.П.