Справа № 520/9615/25
Суддя: Катунов В.В.
Дата ухвалення: 2026-01-13 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 січня 2026 р. Справа № 520/9615/25
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Катунова В.В.

суддів: Подобайло З.Г. , Чалого І.С.

за участю секретаря судового засідання Колодкіної Н.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Харківського окружного адміністративного суду від 18.09.2025 (суддя Садова М.І., 61022, м. Харкійв, майдан Свободи,6, повний текст складено 23.09.25) по справі № 520/9615/25

за позовом ОСОБА_1

до Головного управління Національної поліції в Харківській області третя особа Начальник Головного управління Національної поліції в Харківській області Токар Петро Танасійович

про визнання протиправним та скасування наказів, поновлення на посаді стягнення грошового забезпечення за час вимушеного прогулу,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (надалі - позивач, ОСОБА_1 , апелянт ) звернувся до суду з позовом до Головного управління Національної поліції в Харківській області (надалі також відповідач), третя особа: Начальник Головного управління Національної поліції в Харківській області Токар Петро Танасійович, в якому просив:

- визнати протиправним та скасувати наказ головного управління Національної поліції в Харківської області від 20.03.2025 №330 про застосування до інспектора взводу №1 роти № 3 БПОП (стрілецького) ГУНП в Харківській області майора поліції ОСОБА_1 дисциплінарного стягнення у виді звільнення зі служби в поліції за вчинення дисциплінарного проступку, що виразився в порушенні Присяги поліцейського, передбаченої частини першої статті 64 Закону України «Про Національну поліцію»; частини першої статті 5 Дисциплінарного статуту Національної поліції України, пунктів 1,4 частини третьої статті 1 Дисциплінарного статуту Національної поліції України, пунктів 1,2 частини першої статті 18 Закону України «Про Національну поліцію»;

- визнати протиправним та скасувати наказ головного управління Національної поліції в Харківської області від 01.04.2025 №1570/c про звільнення зі служби в поліції ОСОБА_1 за п.6 ч.1 ст.77 Закону України «Про Національну поліцію» (у зв`язку з реалізацією дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби, накладеного відповідно до Дисциплінарного статуту Національної поліції України);

- поновити ОСОБА_1 на посаді інспектора взводу №1 роти № 3 БПОП (стрілецького) ГУНП в Харківській області майора поліції;

- стягнути з головного управління Національної поліції в Харківській області на користь ОСОБА_1 грошове забезпечення за час вимушеного прогулу з 01.04.2025 до 18.04.2025 в сумі 40154,05 грн, з відрахуванням обов`язкових податків та зборів.

Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 18.09.2025 адміністративний позов залишено без задоволення.

Не погоджуючись з рішенням суду, позивач подав апеляційну скаргу, у якій просить рішення суду першої інстанції скасувати та прийняти нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги у повному обсязі.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги апелянт вказує, що накази про застосування дисциплінарного стягнення та звільнення є незаконними через порушення процедури проведення службового розслідування. Зазначає, що у матеріалах службового розслідування деяка інформація не відповідає дійсності. Так, на сторінці 3 Висновку службового розслідування поліцейських БПОП (стрілецького) ГУНП в Харківській області зазначені дані, що суперечать наступним підтверджуючим документам, а саме вказаний період перебування на стаціонарному лікуванні у КГН «Харківська міська клінічна лікарня №2» з 18.01.2025 року по 24.01.2025 року, а на сторінці 51 матеріалів службового розслідування у відповіді на запит дата лікарняного вказана вірно з 18.02.2025. Вказує, що факт про те, що позивач знаходився у стаціонарі з 25.02.2025 по 28.02.2025 свідчить про те, що позивач не безпідставно не виконав наказ, він перебував на тривалому лікуванні, та за станом здоров`я не міг його виконати при великому бажанні. Наголошує на тому, що він має малолітню дитину з інвалідністю ОСОБА_2 у зв`язку з чим має відстрочку від призову за мобілізації, а довгострокові відрядження до інших областей для родини вкрай несприятливі, а особливо для малолітньої дитини. Вважає, що до нього було застосовано крайній захід дисциплінарної відповідальності звільнення неправомірно.

У надісланому до суду апеляційної інстанції відзиві на апеляційну скаргу позивач заперечував проти доводів, викладених в апеляційній скарзі, просив рішення суду першої інстанції залишити без змін, як законне та обґрунтоване.

Заперечуючи проти доводів, викладених в апеляційній скарзі, відповідач стверджував, що службовим розслідуванням підтверджено факт вчинення позивачем дисциплінарного проступку, який виразився у порушенні вимог Дисциплінарного статуту Національної поліції України, чим підірвано авторитет Національної поліції України та порушено службову дисципліну, що виразилось у недотриманні принципів діяльності поліцейського та вчиненні дій, не сумісних з вимогами, що пред`являються до професійно-етичних якостей поліцейських, дискредитовано звання рядового органів Національної поліції, враховуючи введення воєнного стану в Україні, що додатково покладає на співробітників поліції виконання завдань, пов`язаних із захистом територіальної цілісності України, що є несумісними із подальшим проходженням служби в органах поліції, обставин, а відтак суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що відповідачем правомірно застосовано до позивача дисциплінарне стягнення у вигляді звільнення зі служби в поліції.

В судовому засіданні позивач та його представник підтримали доводи апеляційної скарги. Представник відповідача заперечувала проти доводів апеляційної скарги та просила залишити рішення суду першої інстанції без змін.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши, в межах апеляційної скарги, рішення суду першої інстанції та доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що наказом головного управління Національної поліції в Харківській області від 20.03.2025 № 330 застосовано до позивача дисциплінарне стягнення у виді звільнення зі служби в поліції /а.с. 100/.

Наказом ГУНП в Харківській області від 01.04.2025 № 159 о/с ОСОБА_1 звільнено зі служби в поліції за пунктом 6 частини 1 статті 77 Закону України «Про Національну поліцію» у зв`язку з реалізацією дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби, накладеного відповідно до Дисциплінарного статуту Національної поліції України.

Підставою для прийняття зазначеного рішення послугували матеріали службового розслідування, за результатами якого начальником ГУНП в Харківській області 20.03.2025 був затверджений висновок службового розслідування, а в подальшому постановлено вищевказаний наказ від 20.03.2025 № 330.

Позивач вважаючи оспорювані накази протиправними звернувся до суду за захистом свого порушеного права.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з правомірності оскаржуваних наказів з огляду на доведеність факту порушення позивачем службової дисципліни, правомірності застосування до позивача дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення.

Колегія суддів погоджується з рішенням суду першої інстанції з наступних підстав.

Правовідносини з приводу проходження публічної служби в поліції унормовані, насамперед, приписами Закону № 580-VIII та Дисциплінарним статутом Національної поліції України, затвердженим Законом України № 2337-VIII (далі - Статут, Дисциплінарний статут, Закон № 2337-VIII).

З метою своєчасного, повного та об`єктивного з`ясування всіх обставин вчинення поліцейським дисциплінарного проступку, встановлення причин і умов його вчинення, вини, ступеня тяжкості дисциплінарного проступку, розміру заподіяної шкоди та для підготовки пропозицій щодо усунення причин вчинення дисциплінарних проступків частиною 2 статті 14 Закону №2337-VIII передбачено проведення службового розслідування, під яким, відповідно до частини 1 статті 14 цього ж закону, розуміється діяльність із збирання, перевірки та оцінки матеріалів і відомостей про дисциплінарний проступок поліцейського.

Судовим розглядом встановлено, що 19.02.2025 на підставі доповідної записки т.в.о. командира БПОП (стрілецького) ГУНП в Харківській області майора поліції Владислава Есаулка від 17.02.2025 № 285/119-38/14-2025 головним управління Національної поліції в Харківській області було видано наказ № 589 про призначення та проведення службового розслідування щодо безпідставного невиконання окремими особами БПОП (стрілецького) ГУНП в Харківській області, в тому числі і заявником наказу ГУНП в Харківській області від 12.02.2025 № 18 о/с дск «Про відрядження поліцейських БПОП (стрілецького) ГУНП в Харківській області до ОСУВ « ІНФОРМАЦІЯ_1 » в підпорядкування командира зведених підрозділів ДПОП «ОШБ Лють» та припинення виконання завдань».

Процедури та механізми функціонування дисциплінарних комісій в органах та підрозділах Національної поліції України визначені приписами Положення про дисциплінарні комісії в Національній поліції України (затверджене наказом МВС України від 07.11.2018 № 893, зареєстроване в Міністерстві юстиції України 28.11.2018р. за №1356/32808 (далі - Положення №893).

За правилом п.3 розділу І Положення № 893 дисциплінарна комісія утворюється у складі не менше трьох осіб, з яких визначається голова дисциплінарної комісії. У разі призначення службового розслідування за відомостями про скоєння поліцейським дисциплінарного проступку, що потребує значного обсягу дій, зокрема опитування великої кількості поліцейських та інших осіб, витребування та аналізу значного обсягу матеріалів, уповноважений керівник може призначати заступника голови дисциплінарної комісії. Головою дисциплінарної комісії, утвореної в поліції, може бути лише поліцейський. Згідно з п.10 розділу І Положення № 893 забороняється включати до складу дисциплінарної комісії осіб, які є підлеглими поліцейського, щодо якого призначено службове розслідування, осіб, які сприяли вчиненню або приховуванню дисциплінарного проступку, та осіб, заінтересованих у результатах розслідування.

Так, Дисциплінарну комісію у складі 5 осіб, а саме: голови комісії старшого інспектора відділення моніторингу та контролю БПОП (стрілецького) ГУНП в Харківській області капітана поліції Баржина Я.С.; членів комісії: старшого інспектора відділу службових розслідувань УГІ ГУНП в Харківській області майора поліції Вдовенка А.С., старшого інспектора відділу підтримки УГІ ГУНП в Харківській області капітана поліції Комеристого Ю.О., старшого інспектора відділення кадрового забезпечення БПОП (стрілецького) ГУНП в Харківській області капітана поліції Мазалова М.С., старшого інспектора відділення моніторингу та контролю БПОП (стрілецького) ГУНП в Харківській області старшого лейтенанта поліції Дарвіна І.В. та старшого оперуповноваженого в ОВС Харківського управління ДВБ НПУ підполковника поліції Садовничого Д.І. (за згодою).

03.03.2025 головним управління Національної поліції в Харківській області було прийнято наказ № 702 про продовження строку проведення службового розслідування призначеного наказом ГУНП в Харківській області від 19.02.2025 № 589.

Доказів наявності реального або потенційного конфліктів інтересів у стосунках між заявником та членами Дисциплінарної комісії в позовній заяві не зазначено, відповідні документи до позову не долучені. Також, позов не містить ознак існування неприязних стосунків між заявником та членами створеної дисциплінарної комісії.

Отже, у спірних правовідносинах під час створення Дисциплінарної комісії було дотримано критерій чисельності осіб та критерій неупередженості, службове розслідування було призначено та проведено.

Результати проведеного службового розслідування оформлені висновком Дисциплінарної комісії від 20.03.2025. У тексті висновку діяння / вчинок заявника за подією не виконання наказу керівника ГУНП в Харківській області було кваліфіковано Дисциплінарною комісією у якості вчинення дисциплінарного проступку: порушення Присяги поліцейського, передбачену частиною 1 ст. 64 ЗУ «Про Національну поліцію» в частині не гідного несення високого звання поліцейського та не виконання своїх службових обов`язків; вимоги частини першої статті 5 Дисциплінарного статуту Національної поліції України в частині невиконання наказу керівника; пунктів 1, 4 частини третьої статті 1 Дисциплінарного статуту в частині невиконання Присяги, не мужнього служіння народу України та невиконання наказу керівника, пунктів 1, 2 частини першої статті 18 Закону України «Про Національну поліцію» в частині невиконання наказу та недотримання Присяги. Вказані дисциплінарні проступки є такими, що явно не направлені на вірне служіння Українському народові та дії позивача є не сумлінним виконанням службових обов`язків.

Висновок містить пропозицію Дисциплінарної комісії з приводу застосування до заявника дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення із служби в поліції.

20.03.2025 висновок був затверджений начальником головного управління Національної поліції в Харківській області.

20.03.2025 начальником ГУНП в Харківській області було видано наказ № 330, яким до інспектора взводу №1 роти № 3 БПОП (стрілецького) ГУНП в Харківській області майора поліції ОСОБА_1 з відображених у висновку мотивів було застосовано дисциплінарне стягнення у вигляді звільнення зі служби в поліції.

01.04.2025 ГУНП в Харківській області було видано наказ № 159 о/с, яким на реалізацію наказу ГУНП в Харківській області від 20.03.2025 № 330 заявника було звільнено зі служби в поліції на підставі п.6 ч.1 ст.77 Закону України «Про Національну поліцію».

Частиною 1 статті 8 Закону № 580-VIII передбачено, що поліція діє виключно на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України.

Згідно з частиною 1 статті 18 Закону України «Про Національну поліцію» поліцейський зобов`язаний, зокрема, неухильно дотримуватися положень Конституції України, законів України та інших нормативно-правових актів, що регламентують діяльність поліції, та Присяги поліцейського (п.1 ч.1 ст.18); професійно виконувати свої службові обов`язки відповідно до вимог нормативно-правових актів, посадових (функціональних) обов`язків, наказів керівництва (п.2 ч.1 ст.18); поважати і не порушувати прав і свобод людини (п.3 ч.1 ст.18).

Основні повноваження поліції, визначені в статті 23 Закону № 580-VIII, відповідно частини 1 якої поліція відповідно до покладених на неї завдань: виявляє причини та умови, що сприяють вчиненню кримінальних та адміністративних правопорушень, вживає у межах своєї компетенції заходів для їх усунення (пункт 2); вживає заходів з метою виявлення кримінальних, адміністративних правопорушень; припиняє виявлені кримінальні та адміністративні правопорушення (пункт 3); у випадках, визначених законом, здійснює провадження у справах про адміністративні правопорушення, приймає рішення про застосування адміністративних стягнень та забезпечує їх виконання (пункт 8).

Виконання інших (додаткових) повноважень може бути покладене на поліцію виключно законом (частина 1 статті 24 Закон № 580-VIII). У разі виникнення загрози державному суверенітету України та її територіальної цілісності, а також у ході відсічі збройної агресії проти України органи та підрозділи, що входять до системи поліції, відповідно до законодавства України беруть участь у виконанні завдань територіальної оборони, забезпеченні та здійсненні заходів правового режиму воєнного стану у разі його оголошення на всій території України або в окремій місцевості (частина 2 статті 24 Закон № 580-VIII).

Згідно з частинами 1, 2 статті 19 Закону № 580-VIII у разі вчинення протиправних діянь поліцейські несуть кримінальну, адміністративну, цивільно-правову та дисциплінарну відповідальність відповідно до закону. Підстави та порядок притягнення поліцейських до дисциплінарної відповідальності, а також застосування до поліцейських заохочень визначаються Дисциплінарним статутом Національної поліції України, що затверджується законом.

Як передбачено частиною 1 статті 64 Закону України «Про Національну поліцію» особа, яка вступає на службу в поліції, складає Присягу на вірність Українському народові такого змісту: «Я, (прізвище, ім`я та по батькові), усвідомлюючи свою високу відповідальність, урочисто присягаю вірно служити Українському народові, дотримуватися Конституції та законів України, втілювати їх у життя, поважати та охороняти права і свободи людини, честь держави, з гідністю нести високе звання поліцейського та сумлінно виконувати свої службові обов`язки».

Присяга поліцейського зобов`язує вірно служити, дотримуватися законодавства, поважати права людини, честь держави, з гідністю нести високе звання поліцейського. Авторитет поліції багато в чому пов`язується з авторитетом поліцейського, оцінкою його поведінки як у професійній сфері, так і поза межами його професійної (службової) діяльності. Поліцейський повинен докладати всіх зусиль, щоб, на думку розсудливої, законослухняної та поінформованої людини, його поведінка була бездоганною.

Таким чином, інститут Присяги поліцейського вже сам по собі призначений забезпечити дотримання публічним службовцем поліцейським закону як у повсякденній службовій, так і позаслужбовій (приватній) діяльності.

При цьому, у кореспонденції з частиною 2 статті 18 Закону України «Про Національну поліцію» інститут присяги поліцейського забезпечує необхідність виконання завдань поліції незалежно від дії будь-яких факторів, адже жодних виключень із загального правила законом не передбачено.

За визначенням частини 1 статті 1 Статуту службова дисципліна - дотримання поліцейським Конституції і законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, актів Президента України і Кабінету Міністрів України, наказів Національної поліції України, нормативноправових актів Міністерства внутрішніх справ України, Присяги поліцейського, наказів керівників.

Згідно з вимогами пункту 1 та пункту 6 частини 3 статті 1 Дисциплінарного статуту Національної поліції України, поліцейський зобов`язаний бути вірним Присязі поліцейського; утримуватися від дій, які підривають авторитет Національної поліції України. Рівень довіри населення до поліції є основним критерієм оцінки ефективності діяльності органів і підрозділів поліції, що визначено у частині 3 статті 11 Закону України «Про Національну поліцію».

Відповідно до частини 3 статті 1 Статуту до змісту службової дисципліни також віднесено такі обов`язки поліцейського як: 1) бути вірним Присязі поліцейського, мужньо і вправно служити народу України; 2) знати закони, інші нормативно-правові акти, що визначають повноваження поліції, а також свої посадові (функціональні) обов`язки; 3) поважати права, честь і гідність людини, надавати допомогу та запобігати вчиненню правопорушень; 4) безумовно виконувати накази керівників, віддані (видані) в межах наданих їм повноважень та відповідно до закону; 5) вживати заходів до негайного усунення причин та умов, що ускладнюють виконання обов`язків поліцейського, та негайно інформувати про це безпосереднього керівника; 6) утримуватися від дій, що перешкоджають іншим поліцейським виконувати їхні обов`язки, а також які підривають авторитет Національної поліції України; 7) утримуватися від висловлювань та дій, що порушують права людини або принижують честь і гідність людини; 8) знати і виконувати заходи безпеки під час несення служби, дотримуватися правил внутрішнього розпорядку; 9) підтримувати рівень своєї підготовки (кваліфікації), необхідний для виконання службових повноважень; 10) берегти службове майно, забезпечувати належний стан зброї та спеціальних засобів; 11) поважати честь і гідність інших поліцейських і працівників поліції, надавати їм допомогу та стримувати їх від вчинення правопорушень; 12) дотримуватися правил носіння однострою та знаків розрізнення; 13) сприяти керівникові в організації дотримання службової дисципліни, інформувати його про виявлені порушення, у тому числі вчинені іншими працівниками поліції; 14) під час несення служби поліцейському заборонено перебувати у стані алкогольного, наркотичного та/або іншого сп`яніння.

Протиправна винна дія чи бездіяльність поліцейського, що полягає в порушенні ним службової дисципліни, невиконанні чи неналежному виконанні обов`язків поліцейського або виходить за їх межі, порушенні обмежень та заборон, визначених законодавством для поліцейських, а також у вчиненні дій, що підривають авторитет поліції, у розумінні частини 1 статті 12 Статуту визнається дисциплінарним проступком.

Отже, до кола формальних ознак дисциплінарного проступку поліцейського належать: 1) недотримання вимог чинних нормативно-правових актів; 2) недотримання Присяги поліцейського; 3) невиконання наказів керівників; 4) неналежний рівень знань положень нормативно-правових актів та змісту власних функціональних обов`язків за посадою; 5) не виявлення поваги до прав, честі і гідності людини, не утримання від висловлювань та дій, що порушують права людини або принижують честь і гідність людини; 6) ненадання допомоги та не запобігання вчиненню правопорушень; 7) не вжиття заходів до негайного усунення причин та умов, що ускладнюють виконання обов`язків поліцейського із одночасним інформуванням про це безпосереднього керівника; 8) не утримання від дій, що перешкоджають іншим поліцейським виконувати їхні обов`язки; 9) не утримання від дій, що підривають авторитет Національної поліції України; 10) недотримання правил внутрішнього розпорядку; 11) невиконання заходів безпеки у службовій діяльності; 12) незабезпечення належного рівня власної професійної підготовки (кваліфікації); 13) неналежне ставлення до збереження службового майна, незабезпечення належного стану зброї та спеціальних засобів; 14) не виявлення поваги до честі і гідності інших поліцейських і працівників поліції, не надання допомоги іншим поліцейським, не стримування інших поліцейських від вчинення правопорушень; 15) не дотримання правил носіння однострою та знаків розрізнення; 15) не сприяння керівникові в організації дотримання службової дисципліни, не інформування керівника про будь-які порушення службової дисципліни; 16) перебування на службі у стані алкогольного, наркотичного та/або іншого сп`яніння; 17) невжиття заходів із забезпечення безперервного та цілодобового захисту суверенітету України і територіальної цілісності України, виконання завдань поліції і реалізації повноважень поліції з метою відсічі збройної агресії ворога проти України.

Підпунктом 1 пункту 1 розділу ІІ Правил етичної поведінки поліцейських (затверджені наказом МВС України від 09.11.2016р. №1179) закріплено, що під час виконання службових обов`язків поліцейський повинен неухильно дотримуватися положень Конституції та законів України, інших нормативно-правових актів, що регламентують діяльність поліції, та Присяги поліцейського.

В ході службового розслідування дисциплінарною комісією було встановлено наступне.

До ГУНП в Харківській області надійшла доповідна записка т.в.о. командира батальйону поліції особливого призначення (стрілецького) ГУНП в Харківській області майора поліції ОСОБА_3 від 17.02.2025 № 285/119-38/14-2025 за фактом того, що 13.02.2025 у БПОП (стрілецькому) ГУНП в Харківській області відбувалось доведення окремим поліцейським батальйону наказу ГУНП в Харківській області від 12.02.2025 № 18 о/с дск «Про відрядження поліцейських БПОП (стрілецького) ГУНП в Харківській області до ОСУВ «Хортиця» у підпорядкування командира зведених підрозділів ДПОП «ОШБ Лють» та припинення виконання завдань».

Відповідно до зазначеного наказу інспектор взводу № 1 роти № 3 БПОП (стрілецького) ГУНП в Харківській області майор поліції ОСОБА_1 , та інші поліцейські (інспектор взводу № 1 роти № 3 БПОП (стрілецького) ГУНП в Харківській області старший лейтенант поліції ОСОБА_4 , інспектор взводу № 1 роти № 3 БПОП (стрілецького) ГУНП в Харківській області лейтенант поліції ОСОБА_5 та інспектор взводу № 2 роти № 3 БПОП (стрілецького) ГУНП в Харківській області старший лейтенант поліції ОСОБА_6 ) зобов`язані виконати даний наказ та вибути до відрядження у підпорядкування командира зведених підрозділів ДПОП «ОШБ Лють», однак останні повідомили, що виконати даний наказ не можуть, оскільки мають проблеми зі здоров`ям, у відрядження не вибули при цьому підтверджуючих документів не надали.

Опитаний в ході службового розслідування інспектор взводу № 1 роти № 3 БПОП (стрілецького) ГУНП в Харківській області майор поліції ОСОБА_1 пояснив, що з 19.06.2024 він перебуває на посаді інспектора взводу № 1 роти № 3 батальйону поліції особливого призначення (стрілецького) ГУНП в Харківській області.

13.02.2025 він перебував на робочому місці у адміністративній будівлі БПОП (стрілецького) ГУНП в Харківській області за адресою: м. Харків, пров. Азербайджанський, 8-А. Близько 16 години т.в.о. командира БПОП (стрілецького) ГУНП в Харківській області майор поліції ОСОБА_3 покликав його до кабінету заступника командира батальйону. Туди, також зайшов він сам, інспектор взводу № 1 роти № 3 БПОП (стрілецького) ГУНП в Харківській області старший лейтенант поліції ОСОБА_4 , інспектор взводу № 1 роти № 3 БПОП (стрілецького) ГУНП в Харківській області лейтенант поліції ОСОБА_5 та інспектор взводу № 2 роти № 3 БПОП (стрілецького) ГУНП в Харківській області старший лейтенант поліції Нежальский О.О. також у кабінеті був старший інспектор відділення кадрового забезпечення батальйону старший лейтенант поліції Моісеєв Є.І. Тоді т.в.о. командира БПОП (стрілецького) ГУНП в Харківській області майор поліції Есаулко В.І. довів присутнім наказ ГУНП в Харківській області від 12.02.2025 № 18 о/с дск «Про відрядження поліцейських БПОП (стрілецького) ГУНП в Харківській області до ОСУВ « ІНФОРМАЦІЯ_1 » у підпорядкування командира зведених підрозділів ДПОП «ОШБ Лють» та припинення виконання завдань». Відповідно до змісту вказаного наказу, опитуваний, а також старший лейтенант поліції ОСОБА_4 , лейтенант поліції ОСОБА_5 , старший лейтенант поліції ОСОБА_6 зобов`язані з 13.02.2025 вибути у відрядження у підпорядкування командира зведених підрозділів ДПОП «ОШБ Лють».

Ознайомившись із цим наказом, опитуваний повідомив майору поліції ОСОБА_3 що готовий його виконати, але у зв`язку із станом здоров`я в даний час зробити це не може. Після цього відчув, що у нього погіршилось самопочуття та поїхав до лікарні, КНП «Харківська міська поліклініка №6» де його оглянув лікар, заміряв температуру тіла, у зв`язку із симптомами та підвищеною температурою відкрив мені лікарняний. З 13.01.2025 по 17.01.2025 він перебував на амбулаторному лікуванні, з діагнозом ГРВІ. Крім того, 18.01.2025 він звернувся на прийом до лікаря-проктолога у КПН «Харківська міська клінічна лікарня № 2», де після огляду був госпіталізований та перебував на стаціонарному лікуванні на момент опитування. Також опитуваний зазначив, що на даний час він проходить медичну реабілітацію стосовно лівого колінного суглобу за результатами якої буде вирішуватись питання щодо проведення операції. Крім того, він додав, що є опікуном своєї малолітньої дитини з інвалідністю ОСОБА_2 , 15.11.2022, в зв`язку із чим має відстрочку від призову за мобілізації, а його довгострокові відрядження до інших областей для родини є вкрай несприятливі, однак зазначений факт не був врахований під час служби у БПОП (стрілецькому) ГУНП в Харківській області. Також, ОСОБА_1 додав до пояснень копії медичних документів, посвідчення опікуна дитини з інвалідністю та електронного ВОД. Зазначено, що зі слів позивача надруковано вірно, позивачем прочитано /а.с. 158-159/.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції щодо безпідставності доводів позивача про те, що період перебування на лікування з 13.01.2025 до 17.01.2025 та з 18.01.2025, указано невірно, з огляду на таке.

Так, дійсно, відповідно до відомостей управління фінансового забезпечення та бухгалтерського обліку головного управління Національної поліції в Харківській області від 26.02.2025 установлено, що відносно позивача за період з 13.02.2025 до 17.02.2025 та з 18.02.2025 до 24.02.2025, з 25.02.2025 до 28.02.2025 - значаться електронні листи непрацездатності /а.с. 176/.

Відтак у поясненнях позивача від 20.02.2025, які ним прочитано та зауважень щодо періодів перебування на лікуванні не зроблено, та надалі у висновку службового розслідування допущено технічні описки, які спростовуються допустимими доказами, які містяться у матеріалах справи.

Окрім позивача, також було допитано інших поліцейських ( ОСОБА_6 , ОСОБА_5 , ОСОБА_4 ) які також пояснили, що їм 13.02.2025 т.в.о. командира БПОП (стрілецького) ГУНП в Харківській області майором поліції ОСОБА_3 доведено наказ ГУНП в Харківській області від 12.02.2025 № 18 о/с дск «Про відрядження поліцейських БПОП (стрілецького) ГУНП в Харківській області до ОСУВ « ІНФОРМАЦІЯ_1 » у підпорядкування командира зведених підрозділів ДПОП «ОШБ Лють» та припинення виконання завдань», та останні у своїх поясненнях зазначили причини через які не готові були виконувати заначений наказ.

Опитаний в ході службового розслідування т.в.о. командира БПОП (стрілецького) ГУНП в Харківській області майор поліції ОСОБА_3 пояснив, що з 22.01.2025 він тимчасово виконує обов`язки за посадою командира БПОП (стрілецького) ГУНП в Харківській області. 13.02.2025 до БПОП (стрілецького) ГУНП в Харківській області надійшов наказ ГУНП в Харківській області від 12.02.2025 № 18 о/с дск «Про відрядження поліцейських БПОП (стрілецького) ГУНП в Харківській області до ОСУВ «Хортиця» у підпорядкування командира зведених підрозділів ДПОП «ОШБ Лють» та припинення виконання завдань», який було підготовлено на виконання вказівки НПУ. Відповідно до змісту зазначеного наказу інспектор взводу № 1 роти № 3 БПОП (стрілецького) ГУНП в Харківській області майор поліції ОСОБА_1 , інспектор взводу № 1 роти № 3 БПОП (стрілецького) ГУНП в Харківській області старший лейтенант поліції ОСОБА_4 , інспектор взводу № 1 роти № 3 БПОП (стрілецького) ГУНП в Харківській області лейтенант поліції ОСОБА_5 та інспектор взводу № 2 роти № 3 БПОП (стрілецького) ГУНП в Харківській області старший лейтенант поліції ОСОБА_6 зобов`язані з 13.02.2025 вибути у відрядження в підпорядкування командира зведених підрозділів ДПОП «ОШБ Лють», до Донецької області.

В зв`язку із викладеним, для доведення наказу та проведення цільового інструктажу приблизно о 15:20 він викликав зазначених поліцейських, а також старшого інспектора відділення кадрового забезпечення старшого лейтенанта поліції ОСОБА_7 та старшого інспектора відділення моніторингу та контрою капітана поліції ОСОБА_8 до кабінету заступника командира батальйону у адміністративній будівлі БПОП (стрілецького) ГУНП в Харківській області за адресою: м. Харків, пров. Азербайджанський, 8-А. Приблизно о 15:30, коли усі поліцейські прибули до кабінету, він довів присутнім шляхом зачитування наказ ГУНП в Харківській області від 12.02.2025 № 18 о/с дск «Про відрядження поліцейських БПОП (стрілецького) ГУНП в Харківській області до ОСУВ «Хортиця» у підпорядкування командира зведених підрозділів ДПОП «ОШБ Лють» та припинення виконання завдань», при цьому доведення цього наказу фіксувалось на нагрудний відеореєстратор Tescar BDC 53-02 інв. № /16 (022016). Після ознайомлення із зазначеним наказом інспектор взводу № 1 роти № 3 БПОП (стрілецького) ГУНП в Харківській області майор поліції Кислов В.В. повідомив що неготовий виконати даний наказ по стану здоров`я. В подальшому, ОСОБА_1 не надав йому документів, на підтвердження своїх слів, крім старшого лейтенанта поліції ОСОБА_6 , який пред`явив своє направлення на проходження ВЛК та талони записів до лікарів, та продовжував відвідувати лікарів та прибувати на службу до адміністративної будівлі БПОП (стрілецького) ГУНП в Харківській області згідно із визначеним розпорядком дня. Також, відповідно до доповіді відділення кадрового забезпечення майор поліції ОСОБА_1 , після ознайомлення з вищезазначеним наказом, 13.02.2025 відкрив лікарняний та на службу не прибував.

Опитаний в ході службового розслідування старший інспектор відділення кадрового забезпечення БПОП (стрілецького) ГУНП в Харківській області старший лейтенант поліції Моісеєв Євген Іванович надав пояснення за змістом аналогічні із поясненнями майора поліції ОСОБА_3 .

Також в ході службового розслідування вивчено відеозаписи з нагрудного відеореєстратор Tescar BDC 53-02 інв. № /16 (022016), про що складено акт огляду відеозапису від 19.02.2025. Під час перегляду відеозапису вбачається, що у кабінеті присутній, зокрема ОСОБА_9 . Майор поліції Есаулко В.І. доводить присутнім шляхом зачитування наказ ГУНП в Харківській області від 12.02.2025 № 18 о/с дск «Про відрядження поліцейських БПОП (с) ГУНП в Харківській області до ОСУВ « ІНФОРМАЦІЯ_1 » у підпорядкування командира зведених підрозділів ДПОП «ОШБ Лють» та припинення виконання завдань». Відповідно до якого майор поліції ОСОБА_1 , старший лейтенант поліції ОСОБА_4 , лейтенант поліції ОСОБА_5 та старший лейтенант поліції ОСОБА_6 зобов`язані вибути у відрядження підпорядкування командира зведених підрозділів ДПОП «ОШБ Лють» після чого майор поліції ОСОБА_3 звертається до кожного з цих поліцейських та запитує, чи готові вони виконати даний наказ. Майор поліції ОСОБА_1 відповідає, що неготовий виконати даний наказ у зв`язку із станом здоров`я. Також в подальшому майор поліції ОСОБА_1 зазначає, що лікувався з приводу множинних розривів менісків, та цікавиться, як він може виконувати бойове розпорядження.

В ході службового розслідування з метою з`ясування чи перебували вказані поліцейські на лікарняному на адресу УФЗБО ГУНП в Харківській області направлено запит від 24.02.2025 № 315/119-38/09-2025.

Відповідно до відповіді УФЗБО ГУНП в Харківській області від 26.02.2025 № 680/119- 29/02-2025 в електронному кабінеті ГУНП в Харківській області веб порталу Електронних послуг Пенсійного фонду України значиться електронні листи непрацездатності ОСОБА_1 за наступні періоди: з 13.02.2025 по 17.02.2025 з 18.02.2025 по 24.02.2025, з 25.02.2025 по 28.02.2025.

Окрім того майор поліції ОСОБА_1 в ході службового розслідування надав копію висновку МРТ «Центру променевої діагностики» від 07.09.2024, копію консультативного висновку спеціаліста - лікаря КНП «Обласна травматологічна лікарня» ОСОБА_10 від 24.10.2024. Тобто датовані за 4-6 місяців до моменту оголошення ОСОБА_1 наказу ГУНП в Харківській області від 12.02.2025 № 18 о/с дск, крім того, зазначені довідки не містять інформації про обмеження, щодо виконання службових обов`язків.

Крім того, в ході службового розслідування встановлено, що ОСОБА_1 13.02.2025 перебував на службі, жодних скарг на стан здоров`я не виказував, на момент ознайомлення із наказом не мав відкритого листка непрацездатності, а до лікаря звернувся пізніше, після 16:00 та з проводу іншого захворювання - ГРВІ, хоча впродовж дня та під час ознайомлення із наказом на погане самопочуття, що супроводжується симптомами ГРВІ не скаржився.

Таким чином, в ході службового розслідування встановлено, що 13.02.2025 т.в.о. командира БПОП (стрілецького) ГУНП в Харківській області майором поліції ОСОБА_3 , у присутності старшого інспектора відділення кадрового забезпечення БПОП (стрілецького) ГУНП в Харківській області старшого лейтенанта поліції Моісеєва Є.І. із застосуванням приладу відео-фіксації належним чином доведено шляхом зачитування наказ ГУНП в Харківській області від 12.02.2025 № 18 о/с дск «Про відрядження поліцейських БПОП (стрілецького) ГУНП в Харківській області до ОСУВ « ІНФОРМАЦІЯ_1 » у підпорядкування командира зведених підрозділів ДПОП «ОШБ Лють» та припинення виконання завдань» інспектору взводу № 1 роти № 3 БПОП (стрілецького) ГУНП в Харківській області майору поліції ОСОБА_1 . Однак, майор поліції ОСОБА_1 вказаний наказ не виконав.

Отже в ході службового розслідування не встановлено законних підстав, які б звільняли майора поліції ОСОБА_1 від виконання наказу ГУНП в Харківській області від 12.02.2025 № 18 о/с дск «Про відрядження поліцейських БПОП (стрілецького) ГУНП в Харківській області до ОСУВ « ІНФОРМАЦІЯ_1 » у підпорядкування командира зведених підрозділів ДПОП «ОШБ Лють» та припинення виконання завдань».

Відповідно до частини першої та шостої статті 59 Закону України «Про Національну поліцію» служба в поліції є державною службою особливого характеру, яка є професійною діяльністю поліцейських з виконання покладених на поліцію повноважень.

У зв`язку з військовою агресією рф проти України на підставі Указу Президента України від 24.02.2022 № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», затвердженого Законом України від 24.02.2022 № 2102-ІХ «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні», в Україні введено воєнний стан із 05:30 24.02.2022, який продовжено Законом України «Про затвердження Указу Президента України "Про продовження строку дії воєнного стану в Україні"» від 15.01.2025 № 4220-ІХ на 90 днів до 09.05.2025.

Відповідно до пункту 24 частини першої статті 23 Закону України «Про Національну поліцію», поліція відповідно до покладених на неї завдань: бере участь відповідно до повноважень у забезпеченні та здійсненні заходів правового режиму воєнного або надзвичайного стану, зони надзвичайної екологічної ситуації у разі їх введення на всій території України або в окремій місцевості.

Відповідно до частини другої статті 24 Закону України «Про Національну поліцію», у разі виникнення загрози державному суверенітету України та її територіальної цілісності, а також у ході відсічі збройної агресії проти України органи та підрозділи, що входять до системи поліції, відповідно до законодавства України беруть участь у виконанні завдань територіальної оборони, забезпеченні та здійсненні заходів правового режиму воєнного стану у разі його оголошення на всій території України або в окремій місцевості.

Відповідно до частини першої статті 16 Закону України «Про правовий режим воєнного стану» за рішенням Ради національної безпеки і оборони України, введеним у дію в установленому порядку указом Президента України, утворені відповідно до законів України військові формування залучаються разом із правоохоронними органами до вирішення завдань, пов`язаних із запровадженням і здійсненням заходів правового режиму воєнного стану, згідно з їх призначенням та специфікою діяльності.

Згідно з вимогами статті 17 Закон України «Про правовий режим воєнного стану», органи державної влади України, Верховна Рада Автономної Республіки Крим, Рада міністрів Автономної Республіки Крим та органи місцевого самоврядування, підприємства, установи, організації, громадські об`єднання, а також громадяни зобов`язані сприяти діяльності військового командування та військових адміністрацій у запровадженні та здійсненні заходів правового режиму воєнного стану на відповідній території.

Разом з цим, встановлено, що майор поліції ОСОБА_1 , відповідно до вимог статті 64 Закону України «Про Національну поліцію» склав Присягу на вірність Українському народові, згідно з якою присягав вірно служити Українському народові, дотримуватися Конституції та законів України, втілювати їх у життя, поважати та охороняти права і свободи людини, честь держави, з гідністю нести високе звання поліцейського та сумлінно виконувати свої службові обов`язки.

Статтею 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до наказу МВС від 04.12.2017 № 987 «Про затвердження Положення про підрозділи поліції особливого призначення» підрозділи безпосередньо підпорядковуються керівнику ГУНП або особі, яка виконує його обов`язки.

Пунктом 1 частини першої статті 18 Закону України «Про Національну поліцію» визначено, що поліцейський зобов`язаний неухильно дотримуватися положень Конституції України, законів України та інших нормативно-правових актів, що регламентують діяльність поліції та Присяги поліцейського.

Відповідно до частини першої статті 5 Дисциплінарного статуту Національної поліції України поліцейський отримує наказ від керівника в порядку підпорядкованості та зобов`язаний неухильно та у визначений строк точно його виконувати. Забороняється обговорення наказу чи його критика.

Відповідно до вимог пункту 4 частини третьої статті 1 Дисциплінарного статуту, поліцейський зобов`язаний безумовно виконувати накази керівників, віддані (видані) в межах наданих їм повноважень.

Згідно з вимогами частини першої статті 1 Дисциплінарного статуту, службова дисципліна дотримання поліцейським Конституції і законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, актів Президента України і Кабінету Міністрів України, наказів Національної поліції України, нормативно-правових актів Міністерства внутрішніх справ України, Присяги поліцейського, наказів керівників.

Згідно з вимогами статті 12 Дисциплінарного статуту Національної поліції України, дисциплінарним проступком визнається протиправна винна дія чи бездіяльність поліцейського, що полягає в порушенні ним службової дисципліни, невиконанні чи неналежному виконанні обов`язків поліцейського або виходить за їх межі, порушенні обмежень та заборон, визначених законодавством для поліцейських, а також у вчиненні дій, що підривають авторитет поліції.

Згідно з пунктом 1, 2 частини першої статті 18 Закону України «Про Національну поліцію», поліцейський зобов`язаний неухильно дотримуватися положень Конституції України, законів України та інших нормативно-правових актів, що регламентують діяльність поліції, та Присяги поліцейського, професійно виконувати свої службові обов`язки відповідно до вимог нормативно-правових актів, посадових (функціональних) обов`язків, наказів керівництва.

Вказані вимоги інспектор взводу № 1 роти № 3 БПОП (стрілецького) ГУНП в Харківській області майор поліції ОСОБА_1 , проігнорував та не виконав.

Так, службовим розслідуванням встановлено, що 13.02.2025 всупереч наказу ГУНП в Харківській області від 12.02.2025 № 18 о/с дск «Про відрядження поліцейських БПОП (стрілецького) ГУНП в Харківській області до ОСУВ « ІНФОРМАЦІЯ_1 » у підпорядкування командира зведених підрозділів ДПОП «ОШБ Лють» та припинення виконання завдань» з метою забезпечення національної безпеки та оборони, відсічі і стримування збройної агресії проти України в порядку взаємодії підрозділів поліції зі військовими частинами Збройних Сил України, Головного управління розвідки Міністерства оборони України Збройними Силами України, представниками інших складових сектору безпеки й оборони, відповідно до наказу МВС України від 02.08.2017 № 672 «Про затвердження Інструкції про службове відрядження поліцейських у межах України» (зі змінами), Законів України «Про Національну поліцію», «Про оборону України» «Про національну безпеку України», «Про правовий режим воєнного стану», Указу Президента України від 24 лютого 2022 року № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», затвердженого Законом України від 24 лютого 2022 року № 2102-ЇХ (зі змінами), Положення про Національну поліцію, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 28 жовтня 2015 року № 877, інспектор взводу № 1 роти № 3 БПОП (стрілецького) ГУНП в Харківській області майор поліції Кислов В.В. у службове відрядження з 13.02.2025 по 04.08.2025 не вибув, в підпорядкування командира зведених підрозділів Департаменту поліції особливого призначення « ІНФОРМАЦІЯ_2 » не прибув таким чином не виконав наказ.

Позивач наводить обставини про те, що у нього були поважні причини, які унеможливлювали виконання наказу від 12.02.2025, відносно яких суд першої інстанції вірно прийшов наступного.

Так, відповідно до висновку МРТ «Центру променевої діагностики» від 07.09.2024 установлено ознаки остеоартроза лівого колінного суглоба І ступеню. Горизонтальний лінійний розрив заднього рога медіального менікса, структурні зміни тіла менікса. Комбінований розрив попереднього рога латерального менікса, структурні зміни тіла меніска. Параменіскові кісти на рівні латерального меніска. Структурні зміни тіла медіального та латерального менісків. Щілиноподібна кіста Бейкера /а.с. 160/.

Відповідно до копії консультативного висновку спеціаліста - лікаря КНП «Обласна травматологічна лікарня» ОСОБА_10 від 24.10.2024. Висновок спеціаліста: пошкодження медіального та латерального мінісків (ІІІа та ІІІв) лівого колінного суглобу. Лівобічний гонартроз І ст. Кіста Бейкера. Стійкий виражений больовий синдром. Оперативне лікування відомості відсутні /а.с. 160/.

Згідно з відомостей хворого ОСОБА_1 , який лікується у фізіотерапевтичному, дата 04.11.2024, найменування процедур УФФ, кількість 10, найменування процедури з 04-05.11.2024 /а.с. 161/.

Водночас стороною позивача не доведено належними, допустимим доказами обставини про те, що позивач на момент оголошення наказу про відрядження не зміг виконати його за станом здоров`я. Подані докази не містять даних про те, що позивач потребував тривалого лікування у зв`язку із установленим діагнозом у жовтні 2024 року та що такий діагноз впливає на виконання службових обов`язків позивачем, про що також позивач оголосив під час ознайомлення із наказом від 13.02.2025.

Щодо доводів позивача про те, що у період з 13.02.2025 до 28.02.2025, що об`єктивно унеможливило виконання наказу від 12.02.2025, суд прийшов наступного.

Як зазначено вище, відповідно до відомостей управління фінансового забезпечення та бухгалтерського обліку головного управління Національної поліції в Харківській області від 26.02.2025 установлено, що відносно позивача за період з 13.02.2025 до 17.02.2025 та з 18.02.2025 до 24.02.2025, з 25.02.2025 до 28.02.2025 - значаться електронні листи непрацездатності /а.с. 176/.

З матеріалів справи вбачається, що під час оголошення оскаржуваного наказу про службове відрядження позивач не повідомляв відповідача про неможливість виконання наказу за станом його здоров`я в даний момент, адже зазначив, що готовий виконати наказ та даних про те, що останнім відкрито лист непрацездатності до оголошення наказу від 12.02.2025 не повідомив. При цьому позивач також не повідомляв відповідачу жодних обставини з приводу поганого самопочуття, або звернення до медичного закладу за відповідною допомогою.

Натомість у письмових поясненнях, та аналогічних наданих у судовому засіданні, позивач наводив дані про те, що після оголошення наказу від 12.02.2025 відчув, що у нього погіршилось самопочуття та поїхав до лікарні, КНП «Харківська міська поліклініка № 6», де оглянув лікар, заміряв температуру тіла, у зв`язку із симптомами та підвищеною температурою відкрив лікарняний з діагнозом ГРВІ /а.с. 159/.

Відповідно до частин 1, 2, 4 статті 5 Дисциплінарного статуту, поліцейський отримує наказ від керівника в порядку підпорядкованості та зобов`язаний неухильно та у визначений строк точно його виконувати. Забороняється обговорення наказу чи його критика.

За відсутності можливості виконати наказ поліцейський зобов`язаний негайно повідомити про це безпосередньому керівнику з обґрунтуванням причин невиконання і повідомленням про вжиття заходів до подолання перешкод у виконанні наказу.

Поліцейському забороняється виконувати злочинний або явно незаконний наказ. У разі одержання наказу, що суперечить закону, підлеглий не повинен виконувати його, про що зобов`язаний невідкладно в письмовій формі доповісти керівнику, який віддав (видав) наказ, та своєму безпосередньому керівникові, а в разі наполягання на його виконанні - письмово повідомити про це прямому керівнику.

У спірному випадку позивач про неможливість виконати наказ саме з наведених у законі підстав та у встановленому порядку уповноваженого керівника не повідомляв.

Положення статей 8, 18 Закону України "Про Національну поліцію", а також приписів Правил етичної поведінки поліцейських, покладають на поліцейського обов`язок бути прикладом у дотриманні законності, службової дисципліни, бездоганному виконанні вимог Присяги працівника поліції, статутів, наказів, норм моралі, етичної поведінки поліцейських.

Виходячи з правового регулювання спірних відносин, позивач, у силу своїх службових обов`язків, був зобов`язаний не допускати вчинків, що ганьблять звання працівника поліції або підривають авторитет поліції, інших відносин, які носять корисливий або протиправний характер.

Щодо доводів позивача на те, що він має малолітню дитину з інвалідністю ОСОБА_2 у зв`язку з чим має відстрочку від призову за мобілізації, а довгострокові відрядження до інших областей для родини вкрай несприятливі, а особливо для малолітньої дитини, колегія суддів зазначає наступне.

Службове відрядження не є мобілізацією, оскільки мобілізація - це призов на військову службу у Збройні Сили України, регламентована окремим законом. Натомість відрядження поліцейського - це форма реалізації його службових обов`язків, яка регулюється Законом України «Про Національну поліцію» та внутрішніми наказами МВС. Поліцейська служба передбачає відрядження як елемент несення служби. При вступі на службу в Національну поліцію особа бере на себе зобов`язання виконувати службові обов`язки та накази начальника, включаючи накази начальника ГУНП про відрядження з метою забезпечення національної безпеки та оборони, відсічі і стримування збройної агресії проти України в порядку взаємодії підрозділів поліції зі військовими частинами Збройних Сил України, Головного управління розвідки Міністерства оборони України Збройними Силами України, представниками інших складових сектору безпеки й оборони, відповідно до наказу МВС України від 02.08.2017 № 672 «Про затвердження Інструкції про службове відрядження поліцейських у межах України» (зі змінами), Законів України «Про Національну поліцію», «Про оборону України» «Про національну безпеку України», «Про правовий режим воєнного стану», Указу Президента України від 24 лютого 2022 року № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», затвердженого Законом України від 24 лютого 2022 року № 2102-ЇХ (зі змінами), Положення про Національну поліцію, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 28 жовтня 2015 року № 877, бойових розпоряджень Головнокомандувача ЗСУ.

В той же час законодавство не містить положень, що звільняють поліцейських від службових обов`язків через наявність малолітньої дитини з інвалідністю.

Окрім того пункт 7 розділу I наказу МВС України від 02.08.2017 № 672 «Про затвердження Інструкції про службове відрядження поліцейських у межах України» не передбачає обмежень для поліцейських чоловічої статі, навіть якщо вони мають малолітню дитину з інвалідністю. Такий підхід обумовлений, перш за все, професійним характером служби в поліції.

Щодо посилання позивача на те, що позивач знаходився у стаціонарі. З цього приводу необхідно зазначити, що факт госпіталізації сам по собі не є доказом обґрунтованої причини невиконання наказу, оскільки такий наказ був доведений 13.02.2025, та позивачем не доведено, що його виконання було прямо неможливим саме в цей день. Службова дисципліна в Національній поліції України вимагає належного інформування керівництва про будь-які обставини, які перешкоджають виконанню службових обов`язків, зокрема у випадку хвороби. Крім того, відсутні докази, що наказ, про який ідеться мова, взагалі був неможливий до виконання 13.02.2025. Тобто позивач не довів причинно-наслідковий зв`язок між перебуванням у стаціонарі та невиконанням наказу начальника ГУНП в Харківській області.

За змістом постанови Верховного Суду від 27 лютого 2020 року у справі № 822/2973/17 у випадку, якщо позивачем не було виконано покладений на нього як на поліцейського обов`язок у разі хвороби повідомити негайно про це свого безпосереднього керівника, у зв`язку з чим його керівництву не було відомо про те, що він перебуває на лікуванні. Таким чином, дійшов висновку, що не вбачає протиправності дій відповідача щодо звільнення позивача в період тимчасової непрацездатності, оскільки під час розгляду справи судами встановлено, що на момент прийняття спірного наказу відповідач не був обізнаним та не міг бути обізнаним про тимчасову непрацездатність позивача, та як наслідок вказані обставини не обмежували право застосувати до працівника дисциплінарне стягнення у вигляді звільнення, натомість позивач свідомо не повідомляв про свою тимчасову непрацездатність роботодавця.

Аналогічну позицію у подібних правовідносинах за відсутності у роботодавця т відомостей про перебування працівника на лікарняному висловив Верховний Суд у постанові від 09.03.2023 у справі № 380/5233/21

Щодо посилання позивача на те, що до нього було застосовано крайній захід дисциплінарної відповідальності - звільнення, то суд погоджується з доводами відповідача, що це є дискреційним правом керівника та не потребує наявності перед його застосуванням менш суворого дисциплінарного стягнення в ієрархічному порядку.

Відповідно до статті 29 Дисциплінарного проступку у разі встановлення за результатами службового розслідування в діях поліцейського дисциплінарного проступку видається письмовий наказ про застосування до нього одного з видів дисциплінарного стягнення з урахуванням особливостей, визначених цією статтею.

Дисциплінарні стягнення застосовуються в порядку зростання від менш суворого, яким є зауваження, до більш суворого - звільнення зі служби в поліції.

Дисциплінарні проступки такі, як перебування поліцейського на службі у стані алкогольного, наркотичного та/або іншого сп`яніння, а також залишення місця несення служби без поважних причин, не можуть бути віднесені до незначних дисциплінарних проступків.

При цьому, застосування дисциплінарного стягнення у виді звільнення зі служби в поліції є крайнім заходом дисциплінарного впливу, проте його застосування здійснюється на розсуд уповноваженої особи з урахуванням відповідних обставин і не потребує наведення неможливості застосування інших видів дисциплінарних стягнень.

Таких висновків дійшов Верховний Суд у постановах від 07 березня 2019 року в справі N 819/736/18, від 19 травня 2022 року в справі N 480/4079/18 та інших.

Враховуючи правову позицію Верховного Суду, викладену у постановах від 28.10.2021 у справі № 520/1578/2020, від 09.02.2022 у справі № 160/12290/20, згідно якої обрання виду стягнення за дисциплінарний проступок перебуває у площині дискреційних повноважень суб`єкта його накладення, який, приймаючи рішення про обрання конкретного виду дисциплінарного стягнення, повинен урахувати, зокрема, тяжкість проступку, обставини, за яких його скоєно, попередню поведінку особи, її ставлення до виконання посадових обов`язків тощо. Застосування дисциплінарного стягнення здійснюється на розсуд уповноваженої особи з урахуванням обставин у справі та не потребує наведення неможливості застосування інших видів дисциплінарних стягнень. Висновок про те, що визначення виду дисциплінарного стягнення, яке необхідно накласти на поліцейського, є переважним (дискреційним) правом безпосередньо керівника органу поліції, підтримано також Верховним Судом у постанові від 25.02.2021 р по справі №160/9275/18.

Застосування дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення із служби в поліції є крайнім заходом дисциплінарного стягнення, проте його застосування здійснюється на розсуд уповноваженої особи з урахуванням обставин у справі та не потребує наведення неможливості застосування інших видів дисциплінарних стягнень.

Таким чином, начальникові ГУНП у Харківській області одноособово надано право приймати рішення відповідно до поліцейських про застосовування виду дисциплінарного стягнення виходячи із тяжкості вчинення проступку.

Аналогічна позиція про застосування норм права у схожих правовідносинах викладена у постанові Верховного Суду від 12.10.2018 року у справі № 807/754/17, яка враховується судом при вирішенні даної справи відповідно до ч.5 ст. 242 КАС України.

Пом`якшувальні обставини (характеристика, УБД, дитина з інвалідністю) враховані, але не є підставою для звільнення від відповідальності, оскільки відрядження не є мобілізацією (п. 7 Інструкції про службове відрядження № 672).

01.04.2025 наказом ГУНП в Харківській області від № 159 о/с інспектора взводу №1 роти № 3 БПОП (стрілецького) ГУНП в Харківській області майора поліції ОСОБА_1 звільнено із служби в поліції згідно з пунктом 6 (у зв`язку з реалізацією дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби) частини 1 статті 77 Закону України «Про Національну поліцію».

Зважаючи, що службовим розслідуванням підтверджено факт вчинення позивачем дисциплінарного проступку, який виразився у порушенні вимог Дисциплінарного статуту Національної поліції України, чим підірвано авторитет Національної поліції України та порушено службову дисципліну, що виразилось у недотриманні принципів діяльності поліцейського та вчиненні дій, не сумісних з вимогами, що пред`являються до професійно-етичних якостей поліцейських, дискредитовано звання рядового органів Національної поліції, враховуючи введення воєнного стану в Україні, що додатково покладає на співробітників поліції виконання завдань, пов`язаних із захистом територіальної цілісності України, що є несумісними із подальшим проходженням служби в органах поліції, обставин, відповідачем правомірно застосовано до позивача дисциплінарне стягнення у вигляді звільнення зі служби в поліції.

З огляду на наведене, колегія суддів приходить до висновку, що при прийнятті оскаржуваних наказів відповідач діяв на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що встановлений законом, добросовісно та розсудливо, з урахуванням всіх обставин справи.

На підставі викладеного, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про правомірність прийняття спірних наказів, оскільки матеріалами службового розслідування встановлено факт порушення позивачем службової дисципліни.

Оскільки інша частина позовних вимог позивача фактично є похідною від вказаних вище позовних вимог, то, враховуючи висновки суду у цій справі, підстави для задоволення таких у суду відсутні.

Отже, колегія суддів за наслідком розгляду апеляційної скарги, дійшла висновку про те, що позовні вимоги є необґрунтованими та не підлягають задоволенню.

Колегія суддів також враховує позицію ЄСПЛ (в аспекті оцінки аргументів позивача), сформовану у справі "Серявін та інші проти України" (№ 4909/04): згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" (RuizTorijav. Spain) № 303-A, пункт 29).

Також згідно з п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень, обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення.

Відповідно до ч. 2 ст. 6 КАС України суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського Суду з прав людини, а ст. 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" передбачає, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Так, усі інші аргументи сторін вивчені судом, однак є такими, що не потребують детального аналізу у судовому рішенні, оскільки вищенаведених висновків суду не спростовують.

Таким чином, суд, переглянувши, у межах апеляційної скарги, рішення суду першої інстанції, вважає, що суд першої інстанції правильно встановив фактичні обставини справи, ретельно дослідив наявні докази, дав їм належну оцінку та прийняв законне та обґрунтоване рішення відповідно до вимог матеріального та процесуального права.

Відповідно до ст. 242 КАС України, рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 315 КАС України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення.

Згідно ч. 1 ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З огляду на викладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції вірно встановив фактичні обставини справи, дослідив наявні докази, надав їм належну оцінку та прийняв законне і обґрунтоване рішення, з дотриманням норм матеріального і процесуального права.

Доводи апеляційної скарги, з наведених вище підстав, висновків суду першої інстанції не спростовують, а тому підстав для його скасування не вбачається.

Керуючись ст. ст. 245, 246, 250, 315, 321 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Рішення Харківського окружного адміністративного суду від 18.09.2025 по справі № 520/9615/25 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її ухвалення та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя В.В. Катунов
Судді З.Г. Подобайло І.С. Чалий
Постанова складена в повному обсязі 16.01.26.