Справа № 380/20483/25
Суддя: Сподарик Наталія Іванівна
Дата ухвалення: 2026-01-15 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 січня 2026 рокусправа № 380/20483/25

Львівський окружний адміністративний суд у складі головуючої судді Сподарик Н.І., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «КОМПАНІЯ ЕНЕЙ» до Львівської митниці про визнання протиправним та скасування рішення та картки відмови,-

в с т а н о в и в:

На розгляд Львівського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява товариства з обмеженою відповідальністю «КОМПАНІЯ ЕНЕЙ» (80383, Львівська область, Львівський район, с. Малехів, вул. Лесі Українки, 47; ) до Львівської митниці (79000, м. Львів, вул. Костюшка, 1; ) із вимогами:

- визнати протиправним та скасувати рішення Львівської митниці Державної митної служби України про коригування митної вартості товарів №UA209000/2025/100162/2 від 11.04.2025;

- визнати протиправним та скасувати рішення Львівської митниці Державної митної служби України про коригування митної вартості товарів № UA209000/2025/100163/2 від 11.04.2025.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що відповідно до оскаржуваних рішень про коригування митної вартості товарів Львівська митниця необґрунтовано та безпідставно дійшла висновку, що декларантом або уповноваженою ним особою не було подано документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій четвертій статті 53 Митного кодексу України. Позивач звертає увагу, що усі належно оформлені документи подавалися при декларуванні товарів, перелік поданих документів наведено у картках відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення. В оскаржуваних рішеннях про коригування митної вартості не визначено яких саме документів визначених положеннями ч. 2 ст. 53 Митного кодексу України не надав декларант. Разом з тим, витребування документів передбачених положенням ч.3 ст. 53 Митного кодексу України можливе у випадку наявності розбіжностей, ознак підробки або відсутності відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни. Відповідачем в ході здійснення митних процедур не надано доказів на спростування визначеної позивачем вартості товару, а саме по собі зазначення митним органом у спірних рішеннях про подання декларантом невідповідних документів чи наявності в них розбіжностей, не є достатнім для висновку про недостовірність даних щодо митної вартості товарів, заявленої декларантом, або підставою для незастосування обраного ним методу її визначення. Позивач стверджує, що вказане свідчить про відсутність у відповідача фактичних підстав для коригування заявленої декларантом митної вартості товарів, а саме коригування митної вартості є необґрунтованим. Просить позовні вимоги задовольнити повністю.

Ухвалою суду від 17.10.2025 позовну заяву залишено без руху та надано десятиденний строк на усунення її недоліків. На виконання вимог ухвали суду про залишення позовної заяви без руху, позивачем усунуто вказані недоліки.

Ухвалою суду від 03.11.2025 відкрито провадження в адміністративній справі за цим позовом та вирішено розглянути справу за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін та проведення судового засідання. Копію ухвали про відкриття провадження у справі надіслано учасникам справи, відповідачу запропоновано у п`ятнадцятиденний строк з дня одержання цієї ухвали подати суду відзив на позовну заяву, в якому вказати про визнання/заперечення позовних вимог.

Відповідач позов не визнав, 04.11.2025 за вх.№87989 від представника відповідача надійшов відзив на позовну заяву. Вважає позовні вимоги необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню з тих підстав, що оскільки в документах, які надані позивачем до Львівської митниці, існують невідповідності та відсутні належні відомості, які обґрунтовують заявлені числові значення митної вартості, визначеної за основним методом, та декларантом не подані документи згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах 2-4 статті 53 Митного кодексу України, то зазначені обставини, у відповідності до п. 2 ч. 6 ст. 54 Митного кодексу України, стали підставами для невизнання заявленої митної вартості та прийняття митницею рішення про коригування митної вартості товарів та відмови митного органу у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю. Також Львівська митниця вказала, що під час здійснення контролю митної вартості товарів позивача та прийняття рішення про коригування митної вартості товарів, діяла у відповідності до вимог законів та інших нормативно-правових актів України, не порушувала права та законні інтереси позивача, а тому відсутні підставі для задоволення адміністративного позову.

03.12.2025 за вх.№96449 від представника позивача надійшла відповідь на відзив на позовну заяву. Зазначив, що на час витребування від позивача додаткових документів, відповідачем не було визначено та не було повідомлено позивача у встановленому порядку про наявність хоча б однієї із підстав, перелічених у частині третій статті 53 МК України, які могли свідчити про виникнення у митного органу обґрунтованого сумніву у правильності визначення митної вартості, у зв`язку з чим пов`язується можливість витребування митним органом додаткових документів у декларанта та надає митниці право вчиняти наступні дії, спрямовані на визначення дійсної митної вартості товарів. Просить позовні вимоги задовольнити.

Дослідивши подані сторонами документи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення сторін, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив таке.

Товариство з обмеженою відповідальністю «КОМПАНІЯ ЕНЕЙ» зареєстроване в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб підприємців та громадських формувань (), основний вид господарської діяльності згідно з КВЕД: 18.12 Друкування іншої продукції. Інші: 17.23 Виробництво паперових канцелярських виробів; 46.90 Неспеціалізована оптова торгівля; 47.19 Інші види роздрібної торгівлі в неспеціалізованих магазинах; 58.19 Інші види видавничої діяльності; 73.11 Рекламні агентства; 13.30 Оздоблення текстильних виробів.

Між компанією Zibo Zhongzi International Economic and Technical COOP. CORP. Ltd., місцезнаходження: Dongding Village, Badou Town, Zibo city, Shandong province, China (продавець) та ТОВ «Компанія Еней», , місцезнаходження: Україна, 80383, Львівська обл., Жовківський р-н., с. Малехів, вул. Л. Українки, 47, Україна (покупець) укладено зовнішньоекономічний контракт № б/н від 01.11.2017, відповідно до умов якого продавець продає, а покупець купує на умовах, передбачених даним Контрактом, рекламно-сувенірну продукцію, номенклатура, кількість і ціна яких визначається специфікаціями, які є невід`ємною частиною даного Контракту.

Згідно з Додатком № 12 від 31.12.2024 до контракту від 01.11.2017 між Zibo Zhongzi та ТОВ «Компанія Еней» строк дії такого договору продовжено до 31.12.2026 р. Згідно зі Специфікацією № 30 від 30.10.2024 до контракту від 01.11.2017 та рахунку-фактури (Commercial invoice) № 20241030 від 30.10.2024 покупець придбав у продавця на умовах безготівкової оплати: 30% передоплати протягом 3-х днів, 70% оплата перед відвантаженням, та умовах поставки FOB Qingdao (Китай), рекламно сувенірну продукцію у вигляді різнокольорових керамічних горняток (країна походження Китай) в кількості 61 488 штук, загальною вартістю 34 675,20 доларів США (USD).

На виконання вимог зовнішньоекономічного контракту № б/н від 01.11.2017, з метою митного оформлення вказаного товару позивач подав до Львівської митниці електронну митну декларацію №24UA31U9, відповідно до якої було заявлено до митного оформлення імпортний товар з найменуванням, описом та характеристикою, зазначених у графі 31 митної декларації.

Разом з поданою були подані копії документів, що підтверджують їх заявлену митну вартість, зокрема:

- пакувальний лист №б/н від 30.10.2024;

- рахунок-фактура (iнвойс) №20241030 від 30.10.2024;

- коносамент №248860864 від 09.02.2025;

- автотранспортна накладна №19313 від 08.04.2025;

- сертифiкат про походження товару №С60001 від 11.02.2025;

- рішення про визначення коду товару згідно з УКТ ЗЕД №КТ-UA 2025 від 14.02.2025;

- висновок за результатами дослідження експертного підрозділу Центрального митного управління лабораторних досліджень та експертної роботи №-0061 від 06.02.2025;

- банківський платіжний документ, що стосується товару - платіжне доруч. від 04.11.2024;

- банківський платіжний документ, що стосується товару - платіжне доруч. від 22.01.2025;

- рахунок-фактура про надання транспортно-експедиційних послуг від виконавця договору (контракту) про транспортно-експедиційні послуги №SH11701 від 11.02.2025;

- рахунок-фактура про надання транспортно-експедиційних послуг від виконавця договору (контракту) про транспортно-експедиційні послуги рахунок №TG100425011 від 10.04.2025;

- документ, що підтверджує вартість перевезення товару довідка №19313 від 10.04.2025;

- доповнення до зовнішньоекономічного договору (контракту) дод.12 від 31.12.2024;

- доповнення до зовнішньоекономічного договору (контракту) Специф.30 від 30.10.2024;

- зовнішньоекономічний договір (контракт) купівлі-продажу, №б/н від 01.11.2017;

- договір про надання послуг митного брокера №12/15 від 12.01.2015;

- договір (контракт) про перевезення №16.11.2022/1050 ОД від 16.11.2022;

- договір (контракт) про перевезення №б/н (з додатком) від 22.07.2015;

- копія митної декларації країни відправлення №00158669 від 07.02.2025.

За результатами розгляду електронної митної декларації №24UA31U9 та доданих документів митним органом прийнято рішення про коригування митної вартості товарів від 11.04.2025 №UA209000/2025/100162/2.

У рішенні Львівської митниці про коригування митної вартості товарів від 11.04.2025 №UA209000/2025/100162/2, в графі 33 зазначено наступне:

«Відповідно до п.1 ч. 4 ст. 54 МКУ здійснено контроль наявності в підтверджуючих документах усіх відомостей в кількісному виразі, використаних при обчисленні митної вартості. В рамках реалізації положень статей 52, 53, 54, 55, 58, 335 Митного кодексу України від 13.03.2012 №4495-VI( далі- МКУ), за результатами опрацювання документів, наданих для підтвердження заявленої митної вартості товару, митна вартість не може бути визнана з наступних причин: - подані до митного оформлення документи згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій та третій статті 53 МКУ, не містять всіх відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена за товар; - надані декларантом на запит митного органу документи не містять всіх відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена.

Під час здійснення митного контролю за було опрацьовано інформацію, що міститься у наданих до митного оформлення товаросупровідних документах.

За результатами проведеного опрацювання встановлено наступні розбіжності:

- умови поставки згідно інвойсу FOB QINGDAO. Відповідно до положень Інкотермс -2020, FOB (Free On Board (... named port of shipment)) Франко борт (... Назва порту відвантаження). Термін "франко - борт" означає, що поставка є здійсненою продавцем, коли товар перейшов через поручні судна в названому покупцем порту відвантаження, з цього моменту всі витрати і ризики втрати або пошкодження товару повинен нести покупець. Ціна FOB (FOB price) означає, що контрактна ціна (фактурна вартість) за товар включає в себе суму вартості самого товару і експортного митного оформлення цього товару з оплатою експортних мит і інших зборів, а також вартості доставки в порт відвантаження і завантаження вантажу на борт судна без вартості перевезення (фрахту) в порт призначення.

Відповідно до частини 10 статті 58 Митного кодексу України, до митної вартості товарів додаються такі витрати (складові митної вартості), якщо вони не включалися до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті, зокрема: - витрати на транспортування оцінюваних товарів до аеропорту, порту або іншого місця ввезення на митну територію України; - витрати на навантаження, вивантаження та обробку оцінюваних товарів, пов`язані з їх транспортуванням до аеропорту, порту або іншого місця ввезення на митну територію України; - витрати на страхування цих товарів. Відповідно до частини другої статті 53 Митного кодексу України, згідно заявлених умов поставки, для підтвердження митної вартості товарів подаються транспортні (перевізні) документи, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів. Відповідно до положень наказу Міністерства фінансів України від 24.05.2012р. № 599 «Про затвердження Форми декларації митної вартості та Правил її заповнення», для підтвердження витрат на транспортування декларантом надаються наступні документи: рахунок-фактура (акт виконаних робіт (наданих послуг)) від виконавця договору (контракту) про надання транспортно експедиційних послуг, що містить реквізити сторін, суму та умови платежу, інші відомості, відповідно до яких встановлюється належність послуг до товарів; банківські та платіжні документи, що підтверджують факт оплати транспортно-експедиційних послуг відповідно до виставленого рахунка фактури.

Згідно наданих декларантом комерційних документів для підтвердження витрат на транспортування до митного кордону, до розрахунку митної вартості декларантом не враховано витрати понесені покупцем на страхування вантажу при переміщенні товару морським видом транспорту;

- розмір транспортних витрат не пропорційно розбитий відносно всього кілометражу (відстань по іноземній території 666 км, а вартість 85439,46 грн - що становить 18,29 грн/км, відстань по території України 61 км, а вартість 9493,27 грн - що становить 155,63 грн/км).

Методичними рекомендаціями з формування собівартості перевезень (робіт, послуг) на транспорті, затвердженими наказом Міністерства транспорту України від 05.02.2001 № 65 (далі Методичні рекомендації), визначено єдині засади формування собівартості перевезень (робіт, послуг) на транспорті. Пунктом 49 розділу VI Методичних рекомендацій "Облік і калькулювання собівартості перевезень" визначено: "Вартість пально-мастильних та інших експлуатаційних матеріалів, витрачених на здійснення певних видів перевезень включається до їх собівартості за прямою ознакою. Якщо деякі мастильні та інші експлуатаційні матеріали неможливо віднести до певних видів перевезень, їх вартість включається у собівартість окремих об`єктів калькулювання шляхом розподілу пропорційно до вартості витраченого пального". Пунктом 51 Методичних рекомендацій аналогічний підхід застосовано до розподілу амортизаційних відрахувань. Таким чином, очевидним є факт, що рахунок від 10.04.2025 №TG100425011 містить відомості щодо вартості перевезень до перетину кордону України та після його перетину, які сформовані з порушенням принципів пропорційного розподілу;

- рахунок на оплату транспортно-експедиторських послуг 10.04.2025 №TG100425011 містить пункт витрат "експедиторська винагорода на території України" (3750 грн). Однак, відповідні витрати щодо експедиторських послуг поза територією України в рахунку відсутні з чого можна зробити висновок, що відповідна сума стосується послуг на всьому маршруті переміщення вантажу.

Таким чином, при розрахунку належних до сплати митних платежів не включено до митної вартості товару відповідну другу частину витрат щодо оплати таких послуг;

- відповідно до вимог п. 1.3 договору транспортного експедирування від 16.11.2022 №16.11.2022/1050ОД визначено, що умови надання послуг за цим договором при здійсненні конкретного перевезення вантажу погоджується сторонами у відповідній Заявці про надання транспортно-експедиційних послуг. Заявка є невід`ємною частиною даного договору. Проте даний документ (заявку) декларантом не надано митному органу, що є порушенням положень даної угоди;

- відповідно до вимог п. 2.1 договору про надання послуг від 22.07.2015 б/н визначено, що виконавець надає транспортні послуги на підставі даного контракту та Замовлення. Проте Замовлення, декларантом не надано митному органу, що є порушенням положень даної угоди;

- у графі «торгівельна країна» митної декларації країни відправлення від 07.02.2025 № 00158669 зазначено POL, що не відповідає умовам даної зовнішньоекономічної операції, крім того така декларація не містить будь-яких відміток митних органів країни відправлення, які підтверджують факт здійснення експорту оцінюваного товару.

Таким чином, Львівською митницею були встановлені невідповідності у поданих документах та відсутність належних відомостей, які обґрунтовують заявлені числові значення митної вартості, визначеної за основним методом. У сукупності всі перелічені фактори вказують на наявність розбіжностей у поданих до митного оформлення документах та відсутність всіх відомостей щодо обставин купівлі-продажу товару.

Відповідно до частин 3-4 статті 53 Митного кодексу України митним органом надана вимога декларанту стосовно надання наступних додаткових документів для підтвердження числових складових митної вартості товарів: 1) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу); 2) якщо рахунок сплачено - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; 3) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; 4) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів; 5) якщо здійснювалося страхування - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування; 6) договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов`язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається; 7) рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом); 8) рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов`язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту); 9) виписку з бухгалтерської документації; 10) каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; 11) копію митної декларації країни відправлення; 12) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини. Декларант або уповноважена ним особа за власним бажанням може подати додаткові наявні у них документи для підтвердження заявленої ними митної вартості товару.

На вимогу митного органу декларантом надано прайс-лист виробника товарів (даний документ не містить вимог стосовно умов платежу за товар, у зв`язку з чим використання даного документу як підтвердження заявленої фактурної вартості товару не є доцільним).

Таким чином, документів, які спростовують розбіжності виявлені митним органом декларантом на вимогу підрозділу митного оформлення не надано. Зважаючи на викладене, відповідно до вимог п. 2 ч. 6 ст. 54 МКУ, у зв`язку з неподанням декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій - четвертій статті 53 МКУ, Львівська митниця не визнає заявлену митну вартість.

Проведено консультації з декларантом згідно з ст.57 МКУ. Неможливо застосувати наступні методи визначення митної вартості, а саме методу 2а (ст. 59 МКУ) та методу 2б (ст.60 МКУ) з причини відсутності в митного органу та декларанта інформації про ідентичні та подібні (аналогічні) товари, методу 2в (ст.62 МКУ) та методу 2г (ст.63 МКУ) з причини відсутності в митного органу вартісної основи для розрахунку митної вартості. Застосовано метод 2ґ (ст. 64 МКУ). Митний кодекс України від 13.03.2012 року №4495-VI розділ III.

Джерелом інформації для коригування митної вартості:- товару № 1 слугувала мд № UA100390/2025/703128 від 18.02.2025, де митна вартість товару зі схожими характеристиками (посуд столовий глазурований виготовлений з кераміки. Країна виробництва CN) становить 3,86 дол. США/кг; Коригування на обсяг партії, умови поставки, комерційні умови не здійснювалось, у зв`язку з тим, що умови поставки а також обсяг партії товару у наведеному джерелі відповідають умовам заявленим декларантом у митній декларації».

Львівською митницею було відмовлено у митному оформленні задекларованого товару, у зв`язку з чим оформлено Картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UA209230/2025/001094.

Підставою для відмови у митному оформленні було прийняте митницею рішення про коригування митної вартості товарів від 11.04.2025 №UA209000/2025/100162/2.

На виконання вимог зовнішньоекономічного контракту № б/н від 01.11.2017, з метою митного оформлення вказаного товару позивач подав до Львівської митниці електронну митну декларацію №24UA32U8, відповідно до якої було заявлено до митного оформлення імпортний товар з найменуванням, описом та характеристикою, зазначених у графі 31 митної декларації.

Разом з поданою були подані копії документів, що підтверджують їх заявлену митну вартість, зокрема:

- пакувальний лист № б/н від 30.10.2024;

- рахунок-фактура (iнвойс) №20241030 від 30.10.2024;

- коносамент №248860864 від 09.02.2025;

- автотранспортна накладна №19313 від 08.04.2025;

- сертифiкат про походження товару № С60001 від 11.02.2025;

- рішення про визначення коду товару згідно з УКТ ЗЕД №КТ-UA 2023 від 15.08.2023;

- висновок за результатами дослідження експертного підрозділу Центрального митного управління лабораторних досліджень та експертної роботи №-0174 від 03.08.2023;

- банківський платіжний документ, що стосується товару платіжне доруч. від 04.11.2024;

- банківський платіжний документ, що стосується товару платіжне доруч. від 22.01.2025;

- рахунок-фактура про надання транспортно-експедиційних послуг від виконавця договору (контракту) про транспортно-експедиційні послуги №SH11701 від 11.02.2025;

- рахунок-фактура про надання транспортно-експедиційних послуг від виконавця договору (контракту) про транспортно-експедиційні послуги рахунок №TG100425011 від 10.04.2025;

- документ, що підтверджує вартість перевезення товару довідка №19313 від 10.04.2025;

- доповнення до зовнішньоекономічного договору (контракту) дод.12 від 31.12.2024;

- доповнення до зовнішньоекономічного договору (контракту) Специф.30 від 30.10.2024;

- зовнішньоекономічний договір (контракт) купівлі-продажу, №б/н від 01.11.2017;

- договір про надання послуг митного брокера №12/15 від 12.01.2015;

- договір (контракт) про перевезення №16.11.2022/1050 ОД від 16.11.2022;

- договір (контракт) про перевезення б/н (з додатком) від 22.07.2015;

- копія митної декларації країни відправлення №00158669 від 07.02.2025.

За результатами розгляду електронної митної декларації №24UA32U8 та доданих документів митним органом прийнято рішення про коригування митної вартості товарів від 11.04.2025 №UA209000/2025/100163/2.

У рішенні Львівської митниці про коригування митної вартості товарів від 11.04.2025 №UA209000/2025/100163/2, в графі 33 зазначено наступне:

«Відповідно до п.1 ч. 4 ст. 54 МКУ здійснено контроль наявності в підтверджуючих документах усіх відомостей в кількісному виразі, використаних при обчисленні митної вартості. В рамках реалізації положень статей 52,53,54,55,58,335 Митного кодексу України від 13.03.2012 №4495-VI( далі- МКУ), за результатами опрацювання документів, наданих для підтвердження заявленої митної вартості товару, митна вартість не може бути визнана з наступних причин: - подані до митного оформлення документи згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій та третій статті 53 МКУ, не містять всіх відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена за товар; - надані декларантом на запит митного органу документи не містять всіх відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена. Під час здійснення митного контролю за було опрацьовано інформацію, що міститься у наданих до митного оформлення товаросупровідних документах.

За результатами проведеного опрацювання встановлено наступні розбіжності:

- умови поставки згідно інвойсу FOB QINGDAO. Відповідно до положень Інкотермс -2020, FOB (Free On Board (... named port of shipment)) Франко борт (... Назва порту відвантаження). Термін "франко - борт" означає, що поставка є здійсненою продавцем, коли товар перейшов через поручні судна в названому покупцем порту відвантаження, з цього моменту всі витрати і ризики втрати або пошкодження товару повинен нести покупець. Ціна FOB (FOB price) означає, що контрактна ціна (фактурна вартість) за товар включає в себе суму вартості самого товару і експортного митного оформлення цього товару з оплатою експортних мит і інших зборів, а також вартості доставки в порт відвантаження і завантаження вантажу на борт судна без вартості перевезення (фрахту) в порт призначення. Відповідно до частини 10 статті 58 Митного кодексу України, до митної вартості товарів додаються такі витрати (складові митної вартості), якщо вони не включалися до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті, зокрема: - витрати на транспортування оцінюваних товарів до аеропорту, порту або іншого місця ввезення на митну територію України; - витрати на навантаження, вивантаження та обробку оцінюваних товарів, пов`язані з їх транспортуванням до аеропорту, порту або іншого місця ввезення на митну територію України; - витрати на страхування цих товарів. Відповідно до частини другої статті 53 Митного кодексу України, згідно заявлених умов поставки, для підтвердження митної вартості товарів подаються транспортні (перевізні) документи, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів. Відповідно до положень наказу Міністерства фінансів України від 24.05.2012р. № 599 «Про затвердження Форми декларації митної вартості та Правил її заповнення», для підтвердження витрат на транспортування декларантом надаються наступні документи: рахунок-фактура (акт виконаних робіт (наданих послуг)) від виконавця договору (контракту) про надання транспортно експедиційних послуг, що містить реквізити сторін, суму та умови платежу, інші відомості, відповідно до яких встановлюється належність послуг до товарів; банківські та платіжні документи, що підтверджують факт оплати транспортно-експедиційних послуг відповідно до виставленого рахунка фактури. Згідно наданих декларантом комерційних документів для підтвердження витрат на транспортування до митного кордону, до розрахунку митної вартості декларантом не враховано витрати понесені покупцем на страхування вантажу при переміщенні товару морським видом транспорту;

- розмір транспортних витрат не пропорційно розбитий відносно всього кілометражу (відстань по іноземній території 666 км, а вартість 85439,46 грн - що становить 18,29 грн/км, відстань по території України 61 км, а вартість 9493,27 грн - що становить 155,63 грн/км). Методичними рекомендаціями з формування собівартості перевезень (робіт, послуг) на транспорті, затвердженими наказом Міністерства транспорту України від 05.02.2001 № 65 (далі Методичні рекомендації), визначено єдині засади формування собівартості перевезень (робіт, послуг) на транспорті. Пунктом 49 розділу VI Методичних рекомендацій "Облік і калькулювання собівартості перевезень" визначено: "Вартість пально-мастильних та інших експлуатаційних матеріалів, витрачених на здійснення певних видів перевезень включається до їх собівартості за прямою ознакою. Якщо деякі мастильні та інші експлуатаційні матеріали неможливо віднести до певних видів перевезень, їх вартість включається у собівартість окремих об`єктів калькулювання шляхом розподілу пропорційно до вартості витраченого пального". Пунктом 51 Методичних рекомендацій аналогічний підхід застосовано до розподілу амортизаційних відрахувань. Таким чином, очевидним є факт, що рахунок від 10.04.2025 №TG100425011 містить відомості щодо вартості перевезень до перетину кордону України та після його перетину, які сформовані з порушенням принципів пропорційного розподілу;

- рахунок на оплату транспортно-експедиторських послуг 10.04.2025 №TG100425011 містить пункт витрат "експедиторська винагорода на території України" (3750 грн). Однак, відповідні витрати щодо експедиторських послуг поза територією України в рахунку відсутні з чого можна зробити висновок, що відповідна сума стосується послуг на всьому маршруті переміщення вантажу. Таким чином, при розрахунку належних до сплати митних платежів не включено до митної вартості товару відповідну другу частину витрат щодо оплати таких послуг;

- відповідно до вимог п. 1.3 договору транспортного експедирування від 16.11.2022 №16.11.2022/1050ОД визначено, що умови надання послуг за цим договором при здійсненні конкретного перевезення вантажу погоджується сторонами у відповідній Заявці про надання транспортно-експедиційних послуг. Заявка є невід`ємною частиною даного договору. Проте даний документ (заявку) декларантом не надано митному органу, що є порушенням положень даної угоди;

- відповідно до вимог п. 2.1 договору про надання послуг від 22.07.2015 б/н визначено, що виконавець надає транспортні послуги на підставі даного контракту та Замовлення. Проте Замовлення, декларантом не надано митному органу, що є порушенням положень даної угоди;

- у графі «торгівельна країна» митної декларації країни відправлення від 07.02.2025 № 00158669 зазначено POL, що не відповідає умовам даної зовнішньоекономічної операції, крім того така декларація не містить будь-яких відміток митних органів країни відправлення які підтверджують факт здійснення експорту оцінюваного товару.

Таким чином, Львівською митницею були встановлені невідповідності у поданих документах та відсутність належних відомостей, які обґрунтовують заявлені числові значення митної вартості, визначеної за основним методом. У сукупності всі перелічені фактори вказують на наявність розбіжностей у поданих до митного оформлення документах та відсутність всіх відомостей щодо обставин купівлі-продажу товару.

Відповідно до частин 3-4 статті 53 Митного кодексу України митним органом надана вимога декларанту стосовно надання наступних додаткових документів для підтвердження числових складових митної вартості товарів: 1) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу); 2) якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; 3) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; 4) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів; 5) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.6) договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов`язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається; 7) рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом); 8) рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов`язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту); 9) виписку з бухгалтерської документації; 10) каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; 11) копію митної декларації країни відправлення; 12) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини. Декларант або уповноважена ним особа за власним бажанням може подати додаткові наявні у них документи для підтвердження заявленої ними митної вартості товару.

На вимогу митного органу декларантом надано прайс-лист виробника товарів (даний документ не містить вимог стосовно умов платежу за товар, у зв`язку з чим використання даного документу як підтвердження заявленої фактурної вартості товару не є доцільним).

Таким чином, документів, які спростовують розбіжності виявлені митним органом декларантом на вимогу підрозділу митного оформлення не надано.

Зважаючи на викладене, відповідно до вимог п. 2 ч. 6 ст. 54 МКУ, у зв`язку з неподанням декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій - четвертій статті 53 МКУ, Львівська митниця не визнає заявлену митну вартість.

Проведено консультації з декларантом згідно з ст.57 МКУ. Неможливо застосувати наступні методи визначення митної вартості, а саме методу 2а (ст. 59 МКУ) та методу 2б (ст.60 МКУ) з причини відсутності в митного органу та декларанта інформації про ідентичні та подібні (аналогічні) товари, методу 2в (ст.62 МКУ) та методу 2г (ст.63 МКУ) з причини відсутності в митного органу вартісної основи для розрахунку митної вартості.

Застосовано метод 2ґ (ст. 64 МКУ). Митний кодекс України від 13.03.2012 року №4495-VI розділ III. Джерелом інформації для коригування митної вартості: товару № 1 слугувала мд № UA100320/2025/007377 від 04.03.2025, де митна вартість товару зі схожими характеристиками (посуд з фаянсу або тонкої кераміки глазурований. Країна виробництва CN) становить 3,86 дол. США/кг; Коригування на обсяг партії, умови поставки, комерційні умови не здійснювалось, у зв`язку з тим, що умови поставки а також обсяг партії товару у наведеному джерелі відповідають умовам заявленим декларантом у митній декларації».

Львівською митницею було відмовлено у митному оформленні задекларованого товару, у зв`язку з чим оформлено Картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UA209230/2025/001095.

Підставою для відмови у митному оформленні було прийняте митницею рішення про коригування митної вартості товарів 11.04.2025 №UA209000/2025/100164/2.

Позивач, не погоджуючись із вище вказаними рішеннями, звернувся до суду із цим позовом.

Надаючи правову оцінку відносинам, що виникли між сторонами, суд виходить з такого.

Стаття 19 Конституції України передбачає, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відносини, що пов`язані із справлянням митних платежів регулюються Митним кодексом України, Податковим кодексом України та іншими законами України з питань оподаткування.

МК України №4495-VІ від 13.03.2012 (у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) встановлює порядок визначення митної вартості імпортованих товарів та правила її декларування, а також регулює правовідносини з приводу митного контролю та митного оформлення товарів, транспортних засобів комерційного призначення, що переміщуються через митний кордон України.

Статтями 49, 50 МК визначено, що митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

При цьому, ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті, це загальна сума всіх платежів, які були здійснені або повинні бути здійснені покупцем оцінюваних товарів продавцю або на користь продавця через третіх осіб та/або на пов`язаних із продавцем осіб для виконання зобов`язань продавця (частина п`ята статті 58 МК).

Система визначення митної вартості товарів ґрунтується на загальних принципах митної оцінки, прийнятих у міжнародній практиці. Міжнародно-правовим стандартом, на який зорієнтоване українське митне законодавство, є угоди по застосуванню статті VII Генеральної угоди з тарифів і торгівлі 1994 року (ГААТ).

Згідно із частиною другою статті VII ГААТ, оцінка імпортованого товару для митних цілей повинна ґрунтуватися на дійсній вартості імпортованого товару, на який розраховується мито, або подібного товару і не повинна ґрунтуватися на вартості товару національного походження чи на довільній або фіктивній вартості.

Частинами четвертою та п`ятою статті 58 МК України передбачено, що митною вартістю товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за товари, якщо вони продаються на експорт в Україну, скоригована в разі потреби з урахуванням положень частини десятої цієї статті. Ціною, що була фактично сплачена або підлягає сплаті, вважається загальна сума всіх платежів, які були здійснені або повинні бути здійснені покупцем оцінюваних товарів продавцю або на користь продавця через третіх осіб та/або на пов`язаних із продавцем осіб для виконання зобов`язань продавця.

При визначенні митної вартості до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за оцінювані товари, додаються витрати (складові митної вартості), якщо вони не включалися до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті, за переліком, що визначений частиною десятою статті 58 МК України, серед яких, зокрема, витрати на транспортування оцінюваних товарів до аеропорту, порту або іншого місця ввезення на митну територію України, якщо такі платежі не включаються до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті.

Згідно із статтею 51 МК України митна вартість товарів, що переміщуються через митний кордон України, визначається декларантом відповідно до норм цього Кодексу.

Відповідно до статті 52 МК України заявлення митної вартості товарів здійснюється декларантом або уповноваженою ним особою під час декларування товарів. При цьому, декларант або уповноважена ним особа, які заявляють митну вартість товару, зобов`язані: 1) заявляти митну вартість, визначену ними самостійно, у тому числі за результатами консультацій з митним органом; 2) подавати митному органу достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об`єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню; 3) нести всі додаткові витрати, пов`язані з коригуванням митної вартості або наданням митному органу додаткової інформації.

Відповідно до статті 57 МК, визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється за такими методами: 1) основний - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції); 2) другорядні: а) за ціною договору щодо ідентичних товарів; б) за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів; в) на основі віднімання вартості; г) на основі додавання вартості (обчислена вартість); ґ) резервний. Основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору (вартість операції). Кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу.

Згідно із частиною другою статті 54 МК, контроль правильності визначення митної вартості товарів за основним методом - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту (вартість операції), здійснюється митним органом шляхом перевірки розрахунку, здійсненого декларантом, за відсутності застережень щодо застосування цього методу, визначених у частині першій статті 58 цього Кодексу.

Таким чином, методи визначення митної вартості товарів можуть бути підрозділені на: а) основний; б) другорядні.

Слід зауважити, що митним законодавством передбачена ціла система другорядних методів. Під час визначення митної вартості товарів учасник митних відносин може застосувати тільки один із різновидів методів - основний метод або ж конкретний другорядний метод. Застосування методу визначення вартості товарів повинно бути обґрунтованим.

Пріоритетним до застосування є саме основний метод, що обумовлює необхідність, у випадку наявності достатніх підстав, застосовувати в першочерговому порядку основний метод визначення митної вартості товару.

Вказане узгоджується з позицією Верховного Суду у постанові по справі №826/17509/16 від 09.02.2021.

Тільки у випадку відсутності необхідних умов для застосування основного методу, повинні застосовуватися методи, закріплені приписами п. 2 ч. 1 ст. 57 МК України, які застосовуються у субсидіарному порядку - учасник митних відносин обирає один із системи другорядних методів.

Кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу.

Статтею 58 МК передбачено, що метод визначення митної вартості за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, застосовується у разі, якщо, зокрема, щодо продажу оцінюваних товарів або їх ціни відсутні будь-які умови або застереження, які унеможливлюють визначення вартості цих товарів. Метод визначення митної вартості товарів за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються, не застосовується, якщо використані декларантом або уповноваженою ним особою відомості не підтверджені документально або не визначені кількісно і достовірні та/або відсутня хоча б одна із складових митної вартості, яка є обов`язковою при її обчисленні. У разі якщо митна вартість не може бути визначена за основним методом, застосовуються другорядні методи, зазначені у пункті 2 частини першої статті 57 цього Кодексу.

Відповідно до пункту 1 частини четвертої статті 54 МК України, митний орган під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів зобов`язаний здійснювати контроль заявленої декларантом або уповноваженою ним особою митної вартості товарів шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості, наявності в поданих зазначеними особами документах усіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Митний орган з метою здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів має право упевнюватися в достовірності або точності будь-якої заяви, документа чи розрахунку, поданих для цілей визначення митної вартості (пункт 1 частини п`ятої статті 54 МК України).

Цією ж статтею визначено, що у випадках, встановлених цим Кодексом, митний орган наділений правом письмово запитувати від декларанта або уповноваженої ним особи встановлені статтею 53 цього Кодексу додаткові документи та відомості, якщо це необхідно для прийняття рішення про визнання заявленої митної вартості.

Відповідно до положень статті 53 МК, у випадках, передбачених цим Кодексом, декларант подає митному органу документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення.

Документами, які підтверджують митну вартість товарів, є: 1) декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п`ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості; 2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності; 3) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу); 4) якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; 5) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; 6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів; 7) ліцензія на імпорт товару, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню; 8) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.

У силу положень частини п`ятої статті 53 МК, забороняється вимагати від декларанта або уповноваженої ним особи будь-які інші документи, відмінні від тих, що зазначені в цій статті.

Дана норма кореспондується з положеннями частини третьої статті 318 МК, якою встановлено, що митний контроль передбачає виконання митними органами мінімуму митних формальностей, необхідних для забезпечення додержання законодавства України з питань митної справи.

Це також відповідає стандартним правилам, встановленим пунктами 3.16 та 6.2 Загального додатку до Міжнародної конвенції про спрощення та гармонізацію митних процедур, до якої Україна приєдналась згідно із Законом України від 15.02.2011 №3018-VI "Про внесення змін до Закону України "Про приєднання України до Протоколу про внесення змін до Міжнародної конвенції про спрощення та гармонізацію митних процедур", якими запроваджено стандартні правила: на підтвердження декларації на товари митна служба вимагає тільки ті документи, які є необхідними для проведення контролю за даною операцією та забезпечення виконання усіх вимог щодо застосування митного законодавства; митний контроль обмежується мінімумом, необхідним для забезпечення дотримання митного законодавства.

Разом з цим, якщо документи, зазначені у частині другій статті 53 МК України, містять розбіжності, які мають вплив на правильність визначення митної вартості, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу митного органу зобов`язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи: 1) договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов`язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається; 2) рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом); 3) рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов`язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту); 4) виписку з бухгалтерської документації; 5) ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів; 6) каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; 7) копію митної декларації країни відправлення; 8) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини (частини третя статті 53 МК).

Відповідно до частини 1 статті 55 МК рішення про коригування заявленої митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України з поміщенням у митний режим імпорту, приймається митним органом у письмовій формі під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості цих товарів як до, так і після їх випуску, якщо митним органом у випадках, передбачених частиною шостою статті 54 цього Кодексу, виявлено, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів.

Частиною 2 статті 55 МК передбачено, що прийняте митним органом письмове рішення про коригування заявленої митної вартості товарів має містити:

1) обґрунтування причин, через які заявлену декларантом митну вартість не може бути визнано;

2) наявну в митного органу інформацію (у тому числі щодо числових значень складових митної вартості, митної вартості ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, інших умов, що могли вплинути на ціну товарів), яка призвела до виникнення сумнівів у правильності визначення митної вартості та до прийняття рішення про коригування митної вартості, заявленої декларантом;

3) вичерпний перелік вимог щодо надання додаткових документів, передбачених частиною третьою статті 53 цього Кодексу, за умови надання яких митна вартість може бути визнана митним органом;

4) обґрунтування числового значення митної вартості товарів, скоригованої митним органом, та фактів, які вплинули на таке коригування;

5) інформацію про:

а) право декларанта або уповноваженої ним особи на випуск у вільний обіг товарів, що декларуються:

у разі згоди декларанта або уповноваженої ним особи з рішенням митного органу про коригування митної вартості товарів - за умови сплати митних платежів згідно з митною вартістю, визначеною митним органом;

у разі незгоди декларанта або уповноваженої ним особи з рішенням митного органу про коригування заявленої митної вартості товарів - за умови сплати митних платежів згідно із заявленою митною вартістю товарів та надання гарантій відповідно до розділу Х цього Кодексу в розмірі, визначеному митним органом відповідно до частини сьомої цієї статті;

б) право декларанта або уповноваженої ним особи оскаржити рішення про коригування заявленої митної вартості до органу вищого рівня відповідно до глави 4 цього Кодексу або до суду.

З аналізу частин першої та другої статті 53 МК слідує, що законом визначений вичерпний перелік документів, що подається декларантом митному органу для підтвердження заявленої митної вартості товарів та обраного методу її визначення.

Митні органи мають право витребовувати додаткові документи на підтвердження задекларованої митної вартості у випадку наявності обґрунтованих сумнівів у достовірності поданих декларантом відомостей, що є обов`язковою обставиною, з якою закон пов`язує можливість витребовування додаткових документів у декларанта та надає митниці право вчиняти наступні дії, спрямовані на визначення дійсної митної вартості товарів. Разом з тим витребувати необхідно ті документи, які дають можливість пересвідчитись у правильності чи помилковості задекларованої митної вартості, а не всі, які передбачені статтею 53 Митного кодексу України. Ненадання повного переліку витребуваних документів може бути підставою для визначення митної вартості не за першим методом лише тоді, коли подані документи є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності не спростовують сумнів у достовірності наданої інформації.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду України від 30.06.2015 (справа 21-591а15).

Згідно із пунктом 2 частини шостої статті 54 МК України, на підставі якого відповідач прийняв рішення про коригування митної вартості товарів, митний орган може відмовити у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю виключно за наявності обґрунтованих підстав вважати, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, неподання декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій-четвертій статті 53 цього Кодексу, або відсутності у цих документах всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Тобто умовою, з якою закон пов`язує право митниці самостійно розраховувати митну вартість заявлених декларантом товарів, є наявність документально підтверджених обставин, що свідчать про заявлення декларантом неповних та/або недостовірних відомостей про товар та ціну, яку за нього сплачено.

Відтак, рішення митного органу не може ґрунтуватися на припущеннях, на сумнівах про повноту і достовірність відомостей про заявлену митну вартість товару; висновки цього органу повинні ґрунтуватися на достовірних і вичерпних доказах.

Суд вважає, що надані позивачем документи відповідачу у своїй сукупності підтверджують заявлену підприємством митну вартість та її складові частини, не мають розбіжностей, відомості про визначення митної вартості в цих документах є достовірними, базуються на об`єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню та на їх підставі можливо ідентифікувати задекларовані товари, тому зазначені Львівською митницею розбіжності є необґрунтованими та безпідставними.

Щодо обґрунтованості застосування митним органом другорядного методу визначення митної вартості придбаного позивачем товару, суд зазначає, що встановивши відсутність достатніх відомостей, що підтверджують задекларовану митну вартість товарів, митниця повинна вказати, які саме складові митної вартості товарів є непідтвердженими, чому з поданих документів неможливо встановити дані складові, та які документи необхiднi для підтвердження того чи іншого показника.

У свою чергу, відсутність в рішенні про коригування митної вартості товарів інформації з належним обґрунтуванням того, що документи, подані декларантом для митного оформлення товару, є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності викликають сумнів у достовірності наданої інформації, витребування митницею додаткових документів без зазначення обставин, які ці документи повинні підтвердити, свідчать про протиправність рішення щодо застосування іншого, ніж основний метод, визначення митної вартості товарів.

Такий висновок, також узгоджується з правовою позицією, викладеній Верховним Судом України в постанові від 31.03.2015 року у справі №21-127а15, який має враховуватись при застосуванні норм права у подібних правовідносинах.

Положення статті 55 МК України визначають загальні вимоги до змісту рішення митного органу про коригування митної вартості товарів, згідно з якими, таке рішення повинно містити також обґрунтування числового значення митної вартості товарів, скоригованої митним органом, та фактів, які вплинули на таке коригування (пункт 4 частини другої статті 55 МК України).

На виконання вимог статті 55 МК України наказом Міністерства фінансів України від 24.05.2012р. №598 затверджено Правила заповнення рішень про коригування митної вартості товарів (далі також Правила №598). Так щодо графи 33 рішення про коригування митної вартості товарів у пункті 2.1 Правил №598 вказано, що посилання на використання цінової бази Єдиної автоматизованої інформаційної системи Держмитслужби у Рішенні допускається тільки при визначенні митної вартості відповідно до положень ст. ст. 59, 60 та 64 МК України з обов`язковим зазначенням номера та дати митної декларації, яка була взята за основу для визначення митної вартості оцінюваних товарів, з поясненнями щодо зроблених коригувань на обсяг партії ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, умов поставки, комерційних умов тощо.

Верховний Суд у своїх постановах неодноразово звертав увагу на те, що рішення про коригування митної вартості товарів є обґрунтованим та мотивованим у контексті норм пунктів 2, 4 частини другої статті 55 МК України, якщо містить не лише дату та номер митної декларації, на підставі якої здійснено коригування митної вартості, а й порівняння характеристик оцінюваного товару та характеристик товару, ціна якого взята за основу для коригування митної вартості за такими другорядними методами, як за ціною договору щодо ідентичних товарів, за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів, на основі віднімання вартості, резервний метод.

Вказане узгоджується із правовою позицією Верховного Суду, відображеною у постанові від 18.08.2021 у справі № 160/4944/19 та у постанові від 04.11.2021 у справі №120/2634/19-а.

При цьому, сама лише інформація з бази даних ЄАІС ДФС про вантажну митну декларацію, яка була взята митним органом за основу при коригуванні митної вартості товару, не може бути достатнім доказом ціни, за якою відповідну партію товару, за такою декларацією, дійсно було імпортовано до України. При здійсненні контролю за коригуванням митної вартості товару, проведеним митним органом за другорядним методом (за ціною договору щодо ідентичних товарів; за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів; за резервним методом), суд повинен вимагати від відповідача доведення того, що товар за певною митною вартістю дійсно був увезений до України, що митна вартість за відповідною вантажною митною декларацією не була відкоригована; що рішення про коригування (якщо воно приймалося) було оскаржене до суду та скасоване судом.

Суд з`ясував, що в гр. 33 усіх оскаржуваних рішень про коригування митної вартості товарів щодо джерела коригування зазначено лише номер та дату прийняття митної декларації джерела-коригування із вказівкою на вартість 1 кг ввезеного товару, або із посиланням на те, що «коригування на обсяг партії та комерційні рівні не проводилось». Натомість, оскаржувані рішення не містять пояснень про умови поставки товару, комерційні умови поставки та придбання товару за митними деклараціями-джерелами коригування, а також не містять пояснень про те, що поставлений товар за митними деклараціями-джерелами коригування справді був подібний товар, який постачав позивач.

Відтак Львівська митниця, приймаючи оскаржувані рішення про коригування митної вартості товарів, порушила вимоги п. 4 ч. 2 ст. 55 МК України та п. 2.1 Правил №598 в частині заповнення гр. 33 рішень, позаяк не вказала на яких умовах здійснювалась поставка товару за митною декларацією-джерелом коригування, які комерційні умови мали місце, та чи постачався подібний товар, що і в цій ситуації. Наведене є самостійною підставою для визнання протиправними та скасування відповідних рішень про коригування митної вартості Львівської митниці.

Стосовно зауважень, викладених в оскаржуваних рішеннях про коригування митної вартості, суд зазначає наступне.

Щодо зазначених відповідачем у графі 33 рішення про коригування митної вартості товарів №UA209000/2025/100162/2 від 11.04.2025 та рішення про коригування митної вартості товарів № UA209000/2025/100163/2 від 11.04.2025.

Митний орган зазначив, що умови поставки згідно інвойсу - FOB Qingdao. Відповідно до положень Інкотермс 2020, FOB (Free On Board (... named port of shipment)) Франко борт (... Назва порту відвантаження). Термін "франко - борт" означає, що поставка є здійсненою продавцем, коли товар перейшов через поручні судна в названому покупцем порту відвантаження, з цього моменту всі витрати і ризики втрати або пошкодження товару повинен нести покупець. Ціна FOB (FOB price) означає, що контрактна ціна (фактурна вартість) за товар включає в себе суму вартості самого товару і експортного митного оформлення цього товару з оплатою експортних мит і інших зборів, а також вартості доставки в порт відвантаження і завантаження вантажу на борт судна без вартості перевезення (фрахту) в порт призначення. Відповідно до частини 10 статті 58 Митного кодексу України, до митної вартості товарів додаються такі витрати (складові митної вартості), якщо вони не включалися до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті, зокрема: витрати на транспортування оцінюваних товарів до аеропорту, порту або іншого місця ввезення на митну територію України; витрати на навантаження, вивантаження та обробку оцінюваних товарів, пов`язані з їх транспортуванням до аеропорту, порту або іншого місця ввезення на митну територію України; витрати на страхування цих товарів. Відповідно до частини другої статті 53 Митного кодексу України, згідно заявлених умов поставки, для підтвердження митної вартості товарів подаються транспортні (перевізні) документи, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів. Відповідно до положень наказу Міністерства фінансів України від 24.05.2012р. №599 «Про затвердження Форми декларації митної вартості та Правил її заповнення», для підтвердження витрат на транспортування декларантом надаються наступні документи: рахунок-фактура (акт виконаних робіт (наданих послуг)) від виконавця договору (контракту) про надання транспортно експедиційних послуг, що містить реквізити сторін, суму та умови платежу, інші відомості, відповідно до яких встановлюється належність послуг до товарів; банківські та платіжні документи, що підтверджують факт оплати транспортно-експедиційних послуг відповідно до виставленого рахунка-фактури.

Згідно наданих декларантом комерційних документів для підтвердження витрат на транспортування до митного кордону до митної вартості не включені витрати на страхування товару при перевезенні морським видом транспорту.

З цього приводу з огляду на обрані умови поставки (FOB), суд зауважує, що витрати на транспортування оцінюваних товарів до порту на митній території України; витрати на навантаження, вивантаження, перевантаження, складування та обробку оцінюваних товарів, пов`язані з їх транспортуванням до порту на митну територію України при розрахунку митної вартості додавались до ціни, що була фактично сплачена.

Вказане підтверджується поданою до митного оформлення довідкою про транспортні витрати по доставці вантажу №19313 від 10.04.2024, в якій зазначено, що додаткове страхування не проводилось.

З метою підтвердження заявленого рівня транспортної складової на заявлених комерційних умовах поставки FOB, до митного контролю декларантом було надано весь пакет товаросупровідних документів, а саме: договір (контракт) про перевезення №16.11.2022/1050 ОД від 16.11.2022; договір (контракт) про перевезення б/н від 22.07.2015; рахунок-фактура про надання транспортно експедиційних послуг №TG100425011 від 10.04.2025; рахунок-фактура про надання транспортно-експедиційних послуг №SH11701 від 11.02.2025; документ, що підтверджує вартість перевезення товару №19313 від 10.04.2025; коносамент №MAEU248860864 від 09.02.2025; автотранспортна накладна №19313 від 08.04.2025.

Отже, подані декларантом документи повністю підтверджують витрати на транспортування, відповідно до положень наказу Міністерства фінансів України від 24.05.2012 р. №599 «Про затвердження Форми декларації митної вартості та Правил її заповнення».

Згідно з ч. 5 ст. 53 Митного кодексу України забороняється вимагати від декларанта або уповноваженої ним особи будь-які інші документи, відмінні від тих, що зазначені в цій статті. 3.19.2.

Щодо покликання митного органу на те, що розмір транспортних витрат не пропорційно розбитий відносно всього кілометражу (відстань по іноземній території 666 км, а вартість 85439,46 грн - що становить 18,29 грн/км, відстань по території України 61 км, а вартість 9493,27 грн, що становить 155.63 грн/км). Так, Методичними рекомендаціями з формування собівартості перевезень (робіт, послуг) на транспорті, затвердженими наказом Міністерства транспорту України від 05.02.2001 № 65 (далі Методичні рекомендації), визначено єдині засади формування собівартості перевезень (робіт, послуг) на транспорті. Пунктом 49 розділу VI Методичних рекомендацій "Облік і калькулювання собівартості перевезень" визначено: "Вартість пально-мастильних та інших експлуатаційних матеріалів, витрачених на здійснення певних видів перевезень включається до їх собівартості за прямою ознакою. Якщо деякі мастильні та інші експлуатаційні матеріали неможливо віднести до певних видів перевезень, їх вартість включається у собівартість окремих об`єктів калькулювання шляхом розподілу пропорційно до вартості витраченого пального".

Пунктом 51 Методичних рекомендацій аналогічний підхід застосовано до розподілу амортизаційних відрахувань.

Таким чином, очевидним є факт, що рахунок від 10.04.2025 №TG100425011 містить відомості щодо вартості перевезень до перетину кордону України та після його перетину, які сформовані з порушенням принципів пропорційного розподілу.

Окрім того, судом встановлено, що ТзОВ «Компанія Еней» (клієнт) та ТзОВ «ТАНІТ ГРУП» (експедитор) уклали договір транспортного експедирування №16.11.2022/1050 ОД від 16.11.2022 року, відповідно до якого експедитор за дорученням клієнта та за його рахунок надає або організовує надання транспортно-експедиторських послуг щодо вантажу за маршрутом Gdansk (Poland) Малехів (Україна).

Задля виконання умов укладеного договору ТзОВ «ТАНІТ ГРУП» як експедитор може залучати перевізників для виконання своїх господарських зобов`язань перед ТзОВ «Компанія Еней».

Так, згідно з посередницькими договорами про надання транспортно експедиційних послуг:

Відповідно до п. 2.1. Договору на перевезення вантажу № UA00200591 від 17.12.2024 року, укладеного між ТзОВ «ТАНІТ ГРУП» (Замовник) та Maersk A/S (Перевізник), перевізник приймає на себе зобов`язання здійснити на суднах лінії Maersk (тут і далі Лінія) перевезення вантажів Замовника в ISO-стандартних 20-ти, 40-а і/або 45-ти футових контейнерах відповідно до інструкцій Замовника на взаємно погоджених ставках, термінах і умовах через порт Чорноморськ (або інші порти) на/з будь-який порт (місце) вивантаження (призначення) або навантаження відповідно до розкладу лінії, а також надавати замовнику у тимчасове користування зазначені контейнери з вантажами Замовника.

Відповідно до листа б/н від 01.05.2023 року про тимчасове призначення постачальника Maersk A/S підтверджує тимчасове призначення LIGA OCEAN AGENCY OU в якості постачальника послуг автоперевезення по Україні.

Відповідно до п.1.1. Договору №EX0106/23 про надання транспортно експедиційних послуг з організації перевезення вантажів автомобільним транспортом від 01.06.2023 року, укладеного між LIGA OCEAN AGENCY OU (Замовник) та ТзОВ «УМ ТРАНС» (Виконавець), Замовник доручає, а Виконавець приймає себе зобов`язання від імені Замовника щодо організації перевезень та транспортно експедиторського обслуговування вантажів замовника, далі за текстом товар, у 20' та 40' морських контейнерах, залізничних вагонах, автомашинах, а також інших послуг за взаємним погодженням сторін, обумовлених у цього договору та додатків до нього.

Відповідно до п. 1.1. Договору №УТ-БВВ/10032025 про надання транспортних послуг з організації перевезення вантажів автомобільним транспортом від 10.03.2025 року, укладеного між ТзОВ «УМ ТРАНС» (Замовник) та ФОП ОСОБА_1 (виконавець), замовник доручає виконавцеві виконати перевезення вантажів у транспортних засобах у межах України та в міжнародному сполученні, а виконавець зобов`язується доставити власним або залученим автомобільним транспортом надані замовником вантажі до пункту призначення в обумовлені сСторонами терміни та видати їх уповноваженій на одержання вантажу особі-вантажоодержувачу, а замовник зобов`язується своєчасно оплатити послуги перевезення.

Тобто, ТзОВ «ТАНІТ ГРУП» є основним експедитором, який здійснює організацію перевезення вантажу за узгодженим маршрутом та для виконання своїх зобов`язань перед ТзОВ «Компанія Еней» може залучати інших перевізників.

ТзОВ «ТАНІТ ГРУП» здійснювало перевиставлення відповідної вартості послуг щодо перевезення згідно рахунків від перевізників на ТзОВ «Компанія Еней». Рахунки від постачальника (перевізника) послуг щодо перевезення вантажу є для ТзОВ «ТАНІТ ГРУП» первинними та остаточними для врахування в роботі та перевиставлення подальших рахунків.

ТзОВ «ТАНІТ ГРУП» не має прав змінювати вартість (розбивку) та найменування послуг, наданих третіми особами в ході перевезення вантажу.

На підтвердження вищезазначеного, долучено копії договору № UA00200591 від 17.12.2024 року; Листа б/н від 01.05.2023 року; договору №EX0106/23 від 01.06.2023; договору №УТ-БВВ/10032025 від 10.03.2025 року.

Щодо посилання митного органу на те, що рахунок на оплату транспортно-експедиторських послуг 10.04.2025 №TG100425011 містить пункт витрат «експедиторська винагорода на території України» (3750 грн). Однак, відповідні витрати щодо експедиторських послуг поза територією України в рахунку відсутні з чого можна зробити висновок, що відповідна сума стосується послуг на всьому маршруті переміщення вантажу. Таким чином, при розрахунку належних до сплати митних платежів не включено до митної вартості товару відповідну другу частину витрат щодо оплати таких послуг.

З цього приводу судом встановлено, що між ТзОВ «КОМПАНІЯ ЕНЕЙ» («Клієнт») та ТзОВ «ТАНІТ ГРУП» («Експедитор») укладено договір транспортного експедирування №16.11.2022/1050 ОД від 16.11.2022, згідно якого сторони взяли на себе взаємні обов`язки.

Згідно з п.2.1.1 договору експедитор має право укладати договори та угоди з перевізниками, портами, складами, судноплавними компаніями/їх агентами, експедиторськими та іншими організаціями, які є резидентами або нерезидентами України, для виконання своїх обов`язків за цим договором.

Відповідно до ст. 9 Закону «Про транспортно-експедиторську діяльність», платою експедитору вважаються кошти, сплачені клієнтом експедитору за належне виконання договору транспортного експедирування (тобто доходом експедитора є його винагорода).

До плати експедитору не включаються витрати експедитора на оплату послуг (робіт) інших осіб, залучених до виконання договору транспортного експедирування, на оплату зборів (обов`язкових платежів), що сплачуються при виконанні договору транспортного експедирування. За результатами надання послуг ТзОВ «ТАНІТ ГРУП» було виставлено ТзОВ «КОМПАНІЯ ЕНЕЙ» рахунок № TG100425011 від 10.04.2025 на суму 122 662,40 грн, серед яких фігурує експедиторська винагорода на території України (код послуги 52.29 Інша допоміжна діяльність у сфері транспорту) в сумі 3 750,00 грн без ПДВ, ПДВ 20% - 750,00 грн, 4 500,00 грн з ПДВ (враховуючи вимоги підпункту «б» пункту 185.1 статті 185 та підпункту «ж» пункту 186.3 статті 186 ПК України у випадку, якщо замовник перевезення вантажів митною територією України є резидентом України, транспортно-експедиторські послуги, які надаються експедитором, є об`єктом оподаткування ПДВ та підлягають оподаткуванню податком на додану вартість на загальних підставах за основною ставкою).

Експедиторською винагородою вважаються кошти, сплачені клієнтом експедитору за належне виконання договору транспортного експедирування (згідно зі ст. 9 Закону України «Про транспортно-експедиторську діяльність), що надані резиденту України та згідно з п.п. «ж» п.186.3 ПК України місцем постачання транспортно експедиторських послуг визначають за місцем реєстрації одержувача (замовника) експедиторських послуг, тобто територія України.

Таким чином, надання послуг за межами території України (послуги в іноземних портах щодо ВРР, зважування, зберігання, транспортування, оформлення митних транзитних декларацій тощо) відбувається із залученням третіх осіб постачальників-нерезидентів за межами території України та є по суті компенсацією витрат за межами території України щодо морського фрахту та транспортно експедиторського обслуговування.

У зв`язку з цим, рахунком № TG100425011 від 10.04.2025 року передбачено винагорода експедитора виключно на території України.

Зважаючи на описане у рішеннях про коригування митної вартості товарів зауваження ТОВ «Компанія Еней» надала митному органу отримане від ТзОВ «ТАНІТ ГРУП» відповідне пояснення, а саме: лист ТзОВ «ТАНІТ ГРУП» вих. №0905/25 від 09.05.2025.

ТзОВ «Компанія Еней» платіжною інструкцією № 7549 від 22.04.2025 оплатило вартість послуг експедитора в сумі 122 662,40 грн. згідно з рахунком № TG100425011 від 10.04.2025

Щодо наступних зауважень митного органу, а саме про те, що відповідно до вимог п. 1.3 договору транспортного експедирування від 16.11.2022 №16.11.2022/1050ОД визначено, що умови надання послуг за цим договором при здійсненні конкретного перевезення вантажу погоджується сторонами у відповідній заявці про надання транспортно-експедиційних послуг. Заявка є невід`ємною частиною даного договору. Проте даний документ (заявку) декларантом не надано митному органу, що є порушенням положень даної угоди.

В обґрунтування заявлених транспортних витрат декларантом до митного контролю було подано договір транспортного експедирування №16.11.2022/1050 ОД від 16.11.2022; контракт б/н про надання послуг від 22.07.2015 (послуги перевезення); рахунок-фактура про надання транспортно-експедиційних послуг №TG100425011 від 10.04.2025; рахунок-фактура про надання транспортно-експедиційних послуг №SH11701 від 11.02.2025; документ, що підтверджує вартість перевезення товару №19313 від 10.04.2025; коносамент №MAEU248860864 від 09.02.2025; автотранспортна накладна №19313 від 08.04.2025.

Вказані товаросупровідні документи підтверджують транспортні витрати, відповідно до положень наказу Міністерства фінансів України від 24.05.2012 р. № 599 «Про затвердження Форми декларації митної вартості та Правил її заповнення».

Крім цього, декларант додатково надав митному органу також заявку № 19313 від 05 квітня 2025 року на надання транспортно-експедиторських послуг (Додаток до Договору транспортного експедирування №16.11.2022/1050ОД від 16.11.2022).

Також суд зауважує, що пунктом 2 контракту № б/н від 01.11.2017 між ТОВ «Компанія Еней» (покупець) та Zibo Zhongzi International Economic and Technical COOP. CORP. Ltd (продавець) передбачено, що поставка Товару здійснюється поетапно, на умовах, визначених у специфікаціях.

У Специфікації №30 до Контракту №б/н від 01.11.2017 передбачено умови поставки FOB Qingdao.

Дана інформація також підтверджується товаросупровідними документами, зокрема рахунком фактурою (інвойсом) №20241030 від 30.10.2024.

Умовами поставки FOB «Free on Board» «Вільно на борту» передбачається, що у порту відвантаження Qingdao, продавець Zibo Zhongzi International Economic and Technical COOP. CORP. Ltd виконав усі свої зобов`язання по Контракту № б/н від 01.11.2017, завантаживши належним чином оформлений вантаж на борт судна. Саме ціна товару на умовах поставки FOB була узгоджена між продавцем компанією Zibo Zhongzi International Economic and Technical COOP. CORP. Ltd та покупцем ТзОВ «Компанія Еней» для цілей розрахунку за даний вантаж між контрагентами. Для забезпечення подальшої організації доставки вантажу з порту Qingdao (Китай) до порту Гданськ (Польща), ТзОВ «Компанія Еней» зафрахтувала локального китайського перевізника Shanghal Junda Shipping CO., LTD (Контракт б/н про надання послуг від 22.07.2015 від 22.07.2015 та рахунок-фактуру (Debit note) брокер долучав до декларації).

Додатково позивачем подано платіжну інструкцію ТзОВ «Компанія Еней» № 729 від 22.04.2025 р. про сплату на користь Shanghal Junda Shipping CO., LTD 4 140 дол.США згідно рахунку-фактури (Debit note) №SH11701 від 11.02.2025.

Судом також встановлено, що для доставки вантажу з порту Гданськ (Польща) до пункту доставки м.Львів (Україна), між ТзОВ «ТАНІТ ГРУП» (Експедитор) та ТОВ «Компанія Еней» (Клієнт) було укладено уже згадуваний вище Договір транспортного експедирування від 16.11.2022 року №16.11.2022/1050ОД на надання експедиторських послуг в порту Гданськ, які відповідають умовам поставки CIF, тому ТзОВ «ТАНІТ ГРУП» (Експедитор) зазначив у п.3 «Умови поставки, згідно з Інкотермс 2010» Заявки №15442 від 20.04.2024 року на надання транспортно-експедиторських послуг назву CIF «Cost, Insurance and Freight» - «Вартість, страхування та фрахт». Тобто подані до митного оформлення договори Контракт №б/н від 01.11.2017 (з Zibo Zhongzi International Economic and Technical COOP. CORP. Ltd), Контракт б/н про надання послуг від 22.07.2015 (з Shanghal Junda Shipping CO., LTD), а також Договір транспортного експедирування вантажу від 16.11.2022 №16.11.2022/1050 (з ТОВ «Таніт Груп»), не суперечать один одному, а є послідовними, оскільки за зовнішньоекономічною угодою продавець виконав усі свої зобов`язання у порту Qingdao (Китай) після завантаження товару на судно у даному порту.

Щодо тверджень митного органу про те, що відповідно до вимог п. 2.1 договору про надання послуг від 22.07.2015 б/н визначено, що виконавець надає транспортні послуги на підставі даного контракту та Замовлення. Проте Замовлення, декларантом не надано митному органу, що є порушенням положень даної угоди.

Судом встановлено, що згідно п. 2.2. Контракту б/н про надання послуг від 22.07.2015 про надання з боку Shanghal Junda Shipping CO., LTD послуг перевезення, замовлення можна робити телефоном, факсом або електронною поштою, і вони будуть вважатися прийнятими після письмової або усної згоди виконавця.

Тобто вказаним пунктом договору не передбачено обов`язкової письмової форми замовлення.

Таким чином, положення контракту б/н про надання послуг від 22.07.2015 не порушено жодною із сторін підписантів такого договору.

Щодо тверджень митного органу про те, що у графі «торгівельна країна» митної декларації країни відправлення від 07.02.2025 № 00158669 зазначено POL, що не відповідає умовам даної зовнішньоекономічної операції, крім того така декларація не містить будь-яких відміток митних органів країни відправлення які підтверджують факт здійснення експорту оцінюваного товару.

З цього приводу варто зазначити, що за змістом ч.2 ст. 53 Митного кодексу України митна декларація країни відправлення не є основним документом, який підтверджують митну вартість товарів.

Відповідно до п.7 ч.3 ст. 53 Митного кодексу України копія митної декларації країни відправлення є додатковим документом, що подається (за наявності) декларантом для підтвердження заявленої митної вартості товарів.

Однак, декларант не впливає на заповнення експортної декларації і тому подає її митниці (за наявності) в такому вигляді, в якому вона отримана від відправника.

Надана декларантом митна декларація країни відправлення від 07.02.2025 № 00158669 має форму електронного документа та містить усі необхідні ідентифікатори створення цього електронного документу країною відправлення, зокрема QR-кодовий ідентифікатор, що в свою чергу надає митному органу право, відповідно до приписів п. 5 ч. 5 ст. 54 МКУ, перевірити її автентичність, а в разі наявності відповідних сумнівів, звернутися до митних органів інших країн із запитами щодо надання відомостей, необхідних для підтвердження достовірності заявленої митної вартості, а не покладати на декларанта не передбачені законодавством обов`язки щодо підтвердження виконання уповноваженими установами інших країн встановлених ними процедур.

Також відповідач не посилається на чинні норми китайського законодавства, які регламентують порядок заповнення експортної митної декларації та жодним чином не вказує яким чином має заповнюватись митна декларація країни відправлення, а лише наводить свої сумніви та припущення, без належного законодавчого на те обґрунтування.

Підтвердженням того, що вантаж фактично продавався українському суб`єкту є те, що у графі «Іноземний вантажоодержувач» експортної декларації зазначене найменування української компанії - ТзОВ «Компанія Еней». Також декларантом повідомлено митний орган, що будь-які інші зовнішньоекономічні договори між ТзОВ «Компанія Еней» та компанією Zibo Zhongzi International Economic and Technical COOP. CORP. Ltd., Dongding Village, Badou Town, Zibo city, Shandong province, China, по вказаній поставці (інвойс №20241030 від 30.10.2024) були відсутні.

Відтак, варто прийти до висновку, що ТзОВ «Компанія Еней» як декларант товару за відповідними ВМД виконав усі вимоги Митного кодексу України щодо надання митному органу вичерпних пояснень з наданням підтверджуючих зазначені обставини документів у відповідь на ті зауваження, що були висловлені митним органом в оскаржуваних рішеннях про коригування митної вартості.

Суд наголошує, що вказані відповідачем обставини жодним чином не свідчать про наявність розбіжностей чи відсутність всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, або наявність ознак не автентичності поданих до митного оформлення документів.

Таким чином, доводи митного органу про наявність розбіжностей у поданих до митного оформлення документах викликані безпідставними припущеннями. Суд погоджується із позивачем, що надані до митного оформлення товару документи дозволяли визначити складові митної вартості імпортованого товару та їх числові значення, Львівською митницею не обґрунтовано, яким чином вищевикладені обставини впливають на рівень митної вартості ввезеного товару.

Інші доводи відповідача висновків суду не спростовують.

Враховуючи наведене, суд вважає, що під час розгляду справи, відповідачем не спростовано та не надано належних доказів неможливості застосування для визначення митної вартості товару основного методу, а також не обґрунтовано застосування до визначення митної вартості товару резервного методу та методу визначення митної вартості за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів.

В той же час, позивач довів обґрунтованість позовних вимог належними та допустимими доказами.

За наведених обставин, позивачем у відповідності до вимог статей 52, 53 Митного кодексу України подано всі необхідні документи для митного оформлення зазначеного товару за ціною договору, які не містили в собі будь-яких розбіжностей зазначених в частині третій статті 53 МК України і в митного органу, враховуючи вищевикладені обставини, не було підстав для витребування додаткових документів та прийняття оскаржуваних рішень про коригування митної вартості.

Аналогічної правової позиції дотримується Верховний Суд в постановах від 13.10.2021 року у справі №804/15600/15, від 14.04.2021 року у справі №820/4849/16, від 21.04.2021 року у справі №809/1838/15.

Суд враховує, що відповідно до норм чинного законодавства з питань митної справи митні органи мають право здійснювати контроль правильності обчислення декларантом митної вартості, але ці повноваження здійснюються у спосіб, визначений законом, зокрема, витребування додаткових документів на підтвердження задекларованої митної вартості може мати місце тільки у випадку наявності обґрунтованих сумнівів у достовірності поданих декларантом відомостей. Такі сумніви можуть бути зумовлені неповнотою поданих документів для підтвердження заявленої митної вартості товарів, невідповідністю характеристик товарів, зазначених у поданих документах, митному огляду цих товарів, порівнянням рівня заявленої митної вартості товарів з рівнем митної вартості ідентичних або подібних товарів, митне оформлення яких уже здійснено, і таке інше.

Наявність у митного органу обґрунтованого сумніву у правильності визначення митної вартості є обов`язковою обставиною, оскільки з цією обставиною закон пов`язує можливість випробовування додаткових документів у декларанта та надає митниці право вчиняти наступні дії, спрямовані на визначення дійсної митної вартості товарів.

Разом з тим можуть бути витребувані лише ті документи, які дають можливість пересвідчитися у правильності чи помилковості задекларованої митної вартості, а не всі, які передбачені статтею 53 МК України. Ненадання повного переліку витребуваних документів може бути підставою для визначення митної вартості не за першим методом лише тоді, коли подані документи є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності не спростовують сумнів у достовірності наданої інформації.

Аналогічна правова позиція висловлена в постановах Верховного Суду від 13.07.2021 у справі №200/6521/20-а та від 18.11.2022 у справі №818/902/17.

При цьому суд додатково звертає увагу на те, що в адміністративних процедурах із митного контролю та митного оформлення митний орган повинен обґрунтувати (довести) законність свого рішення. Відповідно, рішення митного органу не може ґрунтуватися на припущеннях, на сумнівах про повноту і достовірність відомостей про заявлену митну вартість товару, висновки цього органу повинні ґрунтуватися на достовірних і вичерпних доказах.

Відтак зазначені митним органом у вимозі про надання додаткових документів та в рішенні про коригування митної вартості зауваження, розбіжності та невідповідність, які стали підставою для витребування додаткових документів та прийняття картки відмови і коригування митної вартості товару не можуть бути визнані судом об`єктивними, обґрунтованими і такими, що впливають на числові значення заявленої митної вартості.

З огляду на викладене суд доходить висновку, що при здійсненні ввезення товару на митну територію України, ТзОВ «Компанія Еней» для підтвердження заявленої ним митної вартості товару було надано повний пакет документів відповідно до переліку, передбаченого частиною другою статті 53 МК України, а тому використання відповідачем другорядних методів визначення митної вартості товару є неправомірним.

Враховуючи вищевикладене суд визнає необґрунтованими доводи відповідача про не підтвердження числового значення митної вартості, визначеної за основним методом визначення митної вартості, що відповідно до приписів Митного кодексу України є підставою для коригування заявленої декларантом митної вартості.

Суд зазначає, що за результатами опрацювання наданих позивачем документів митний орган повинен був застосувати метод визначення митної вартості за ціною угоди (контракту) щодо товару, який імпортується, оскільки позивачем при декларуванні митної вартості зазначені усі складові числового значення митної вартості, а відповідачем не доведено, що позивачем неправильно здійснено розрахунок, а також, що до декларації внесено недостовірні або неточні відомості, що надані митному органу документи містять не всі відомості, що підтверджують числові значення складових митної вартості.

Зважаючи на те, що відповідачем не надано належних та переконливих доказів того, що подані декларантом для митного оформлення документи не надавили можливості встановити всі складові митної вартості товари, мали розбіжності або виправлення, у зв`язку з чим спірні рішення митного органу про коригування митної вартості товару не можуть вважатися обґрунтованими та правомірними.

За таких обставин, оскаржувані рішення про коригування митної вартості товарів є протиправними та підлягають скасуванню.

Відповідно до ст. 73 Кодексу адміністративного судочинства України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Згідно із положеннями ст. 75 Кодексу адміністративного судочинства України достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.

При цьому, в силу положень ст. 76 Кодексу адміністративного судочинства України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Статтею 77 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст. 78 цього Кодексу. Таким чином, довести правомірність своїх дій чи бездіяльності відповідно до принципу офіційності в адміністративному судочинстві зобов`язаний суб`єкт владних повноважень.

З огляду на все викладене вище та виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України, оцінки поданих сторонами доказів за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, суд доходить висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню.

Відповідно до ст. 139 КАС України при задоволенні позову судові витрати покладаються на відповідача. З огляду на те що, позивачем сплачений судовий збір, слід стягнути на його користь за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.

Керуючись ст. ст. 72-79, 90, 131, 137, 139, 241-246, 250, 257-262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

в и р і ш и в :

Адміністративний позов товариства з обмеженою відповідальністю «КОМПАНІЯ ЕНЕЙ» (80383, Львівська область, Львівський район, с. Малехів, вул. Лесі Українки, 47; ) до Львівської митниці (79007, м. Львів, вул. Костюшка Т., 1; ) задовольнити повністю.

Визнати протиправним та скасувати рішення Львівської митниці Державної митної служби України про коригування митної вартості товарів №UA209000/2025/100162/2 від 11.04.2025.

Визнати протиправним та скасувати рішення Львівської митниці Державної митної служби України про коригування митної вартості товарів № UA209000/2025/100163/2 від 11.04.2025.

Стягнути з Львівської митниці за рахунок бюджетних асигнувань на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «КОМПАНІЯ ЕНЕЙ» судовий збір в сумі 4685 (чотири тисячі шістсот вісімдесят п`ять) гривень 23 копійки.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційного оскарження, а у разі його апеляційного оскарження з моменту проголошення судового рішення суду апеляційної інстанції. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржено до Восьмого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з для складення повного судового рішення за правилами, встановленими ст. ст. 293, 295-297 КАС України.

Суддя Сподарик Наталія Іванівна