Справа № 380/11898/25
Суддя: Хома Олена Петрівна
Дата ухвалення: 2026-01-06 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 січня 2026 року справа №380/11898/25

Львівський окружний адміністративний суд в складі:

головуючого - судді Хоми О.П.,

з участю секретаря судового засідання Тварковської Я.А.,

з участю представників: позивача Лилика В.В. , відповідача Пецух Н.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові в порядку загального позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_2 до Міністерства юстиції України про визнання протиправним, скасування наказу та зобов`язання вчинити дії,

в с т а н о в и в :

ОСОБА_2 (далі - позивач, ОСОБА_2 ) звернулася до суду з позовом до Міністерства юстиції України (далі - відповідач, МЮ України), в якому просить:

- визнати протиправним та скасувати наказ Міністерства юстиції України від 1301/5 від 13.05.2025 «Про результати проведення камеральної перевірки державного реєстратора Чернівської сільської ради Мостиського району Львівської області ОСОБА_2 »;

- зобов`язати Міністерство юстиції України поновити доступ державному реєстратору Чернівської сільської ради Мостиського району Львівської області ОСОБА_2 до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Позовні вимоги обґрунтовано такими обставинами. За результатами проведення камеральної перевірки у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно державного реєстратора Чернівської сільської ради Мостиського району Львівської області ОСОБА_2 складено акт від 13.05.2025 №2093/19.1.1/25, на підставі якого відповідачем прийнято наказ від 13.05.2025 №2093/19.1.1/25, яким анульовано державному реєстратору Чернівської сільської ради Мостиського району Львівської області ОСОБА_2 доступ до Державного реєстру прав на нерухоме майно.

Позивач стверджує про безпідставність висновків, викладених в акті перевірки, оскільки такі що не відповідають усім обставинам, тому спірний наказ відповідача є протиправним та таким, що підлягає скасуванню. Свою позицію аргументує тим, що Комісія в мотивувальній частині Акта перевірки №2093/19.1.1/25 від 13.05.2025 помилково стверджує, що державний реєстратор ОСОБА_2 зобов`язана була відмовити у державній реєстрації права власності у зв`язку з тим, що подані документи не дають змоги встановити набуття, зміну або припинення речових прав на нерухоме майно та їх обтяження. Зазначає, що в позивача не було підстав для відмови Товариству з обмеженою відповідальністю «Компанія Ріел-Естейт Груп» у державній реєстрації права власності. Рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень від 28.01.2020 №50840866 було прийнято з дотриманням законодавчих вимог. Вказує, що у державного реєстратора не виникало жодних сумнівів щодо справжності документів, що були подані «Компанія Ріел-Естейт Груп» разом із заявою, він вважав подані документи такими, що дозволяють встановити набуття речових прав на нерухоме майно. Окрім того вказує, що спірне рішення не містить підстав його прийняття, у ньому не зазначено належних та достатніх мотивів, за яких застосовано саме такий захід впливу, як анулювання доступу до державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Позивач вважає наказ від 1301/5 від 13.05.2025 незаконним та протиправним, просить його скасувати, та поновити їй доступ до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Відповідач щодо задоволення позову заперечив з підстав, викладених у відзиві на позовну заяву, суть яких полягає в такому. За результатом розгляду заяви про державну реєстрацію права власності від 24.01.2020 № 38123108, поданої керівником ТзОВ «Компанія Ріел-Естейт Груп», державним реєстратором ОСОБА_2. прийнято рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень від 28.01.2020 № 50840866, на підставі якого відкрито розділ у Державному реєстрі прав №101 на об`єкт нерухомого майна - групу нежитлових приміщень будівлі літ. «А-2», розташованих за адресою: м. Львів, вул. Пасічна, буд. № 164 (далі - Об`єкт), та проведено державну реєстрацію права власності за Заявником.

Згідно з відомостями Державного реєстру прав до заяви додано: договір доручення від 05.09.2019, укладений між ТзОВ «Мостнафта», (Довіритель) та ТзОВ «Компанія Ріел-Естейт Груп», (Повірений); попередній загальний акт розподілу від 05.09.2019; розпорядження Сихівської районної адміністрації Львівської міської ради від 21.01.2020 № 40 про присвоєння об`єкту нерухомого майна адреси 164 на вул. Пасічній у м. Львові; технічний паспорт, виготовлений станом на 27.01.2020 ДП «Західний експертно-технічний центр держпраці». Комісією при перевірці відомостей Державного реєстру прав встановлено, що Технічний паспорт видано на групу нежитлових приміщень загальною площею 2521,3 кв. м. Разом з тим, Декларація містить інформацію щодо введення в експлуатацію автосалону з продажу і діагностики автомобілів загальною площею 1332,7 кв. м. Крім того, відповідно до пункту 2 Розпорядження, адресу 164 на вул. Пасічній у м. Львові присвоєно об`єкту нерухомого майна - автосалону з продажу і діагностики автомобілів загальною площею 1332,7 кв. м. З наведеного вбачається, що подані для державної реєстрації документи містять низку розбіжностей щодо характеристики об`єкта нерухомого майна, а саме:

- щодо площі Об`єкта - у Технічному паспорті площа складає 2521, з кв. м., а в Декларації та Розпорядженні 1332, 7 кв.м;

- щодо типу Об`єкта - Розпорядженням присвоєно адресу автосалону з продажу і діагностики автомобілів (така ж назва об`єкта міститься в Декларації), в той час як Технічний паспорт виготовлено на групу нежитлових приміщень.

Тобто, подані документи не давали змоги встановити набуття речових прав на нерухоме майно, оскільки відомості Технічного паспорту, Декларації та Розпорядження містили значні розбіжності у типі та площі вказаного Об`єкта. Пунктом 4 частини першої статті 24 Закону Україну «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» визначені підстави для відмови в державній реєстрації прав та їх обтяжень, зокрема, якщо подані документи не дають змоги встановити набуття, зміну або припинення речових прав на нерухоме майно та їх обтяження. Отже, державний реєстратор ОСОБА_2. зобов`язана була відмовити у державній реєстрації права власності у зв`язку з тим, що подані документи не дають змоги встановити набуття, зміну або припинення речових прав на нерухоме майно та їх обтяження.

Щодо вмотивованості оскаржуваного наказу № 1301/5 вказує, що в Акті зазначаються встановлені у діях державного реєстратора, уповноваженої особи суб`єкта державної реєстрації порушення законів під час проведення реєстраційних дій в реєстрах. Так, за результатами камеральної перевірки у Державному реєстрі прав державного реєстратора ОСОБА_2., Комісією було складено Акт від 13.05.2025, де чітко зазначено опис виявлених порушень у сфері державної реєстрації прав вимог статей 3, 10, 18, 24 Закону та пунктів 12, 40, 41 Порядку № 1127. На підставі встановленого грубого порушення, а також з урахуванням неодноразового застосування до позивача блокування доступу, Міністерством юстиції України прийнято рішення про анулювання доступу позивачу до Державного реєстру прав. Зі змісту оскаржуваного Наказу № 1301/5 вбачається, що підставою його винесення був Акт від 13.05.2025 № 2093/19.1.1/25, який містить детальний опис порушень законодавства з боку позивача, мотиви та обґрунтування прийняття цього наказу, то твердження позивача щодо невмотивованості оскаржуваного наказу є безпідставними. Вказує, що право вибору стягнення за порушення порядку державної реєстрації належить органу контролю - Міністерству юстиції України, йому ж надано повноваження самостійно визначати вид санкції. Анулювання доступу до Державного реєстру прав є заходом впливу та наслідком встановлених порушень з боку позивача, а визначення такого заходу є дискреційними повноваженнями суб`єкта проведення перевірки.

Зазначає, що вимога позивача до Мін`юсту, в тому числі, про зобов`язання останнього поновити їй доступ до Державного реєстру прав є безпідставною, оскільки технічні та технологічні заходи щодо надання доступу, в тому числі у разі скасування судом рішення Міністерства юстиції України про анулювання доступу до Державного реєстру прав, здійснюється адміністратором реєстрів - ДП «НАІС», а не Міністерством юстиції України. Просить відмовити у задоволенні позову.

Ухвалою суду від 13.06.2025 позовна заява, подана без додержання вимог, встановлених Кодексом адміністративного судочинства України (далі - КАС України), була залишена без руху, позивачу надано строк на усунення недоліків позовної заяви.

Вимоги ухвали позивачем виконано.

Ухвалою від 20.06.2025 відкрито спрощене позовне провадження в адміністративній справі без виклику сторін.

Представником відповідача 26.06.2025 (вх. №53084) подано заяву про вступ у справу як представника.

Відповідачем 03.07.2025 подано відзив на позовну заяву (вх. №54895), заяву про розгляд справи за правилами загального позовного провадження (вх. №54902), клопотання про залучення третьої особи (вх. №54905) та клопотання про витребування доказів (вх. №54908) .

Ухвалами від 12.08.2025 відмовлено у задоволенні клопотання Міністерства юстиції України про залучення третьої особи та замінено засідання для розгляду справи №380/11898/25 по суті підготовчим засіданням, яке призначено на 02.09.2025.

Представником позивача 13.08.2025 (вх. №65925) подано додаткові пояснення по справі.

Відповідачем 15.08.2025 (вх. №66573) подано заперечення на додаткові пояснення.

Представником позивача 29.08.2025 (вх. №70050) подано клопотання про відкладення розгляду справи, у зв`язку з чим підготовче засідання, що призначене на 02.09.2025, відкладено до 16.09.2025.

Ухвалою від 16.09.2025 витребувано докази в Яворівської районної державної адміністрації Львівської області, у зв`язку з чим оголошено перерву у підготовчому засіданні 16.09.2025 до 07.10.2025.

Яворівською районною державною адміністрацією Львівської області 02.10.2025 (вх. №78996) на виконання ухвали від 16.09.2025 подано витребувані судом докази.

Представником позивача 07.10.2025 подано клопотання про ознайомлення з матеріалами справи (вх. №79968) та заяву про вступ у справу як представника (вх. №79969), у зв`язку з чим у підготовчому засіданні 07.10.2025 оголошено перерву до 06.11.2025.

Представником відповідача 28.10.2025 (вх. №86379) подано клопотання про долучення до матеріалів справи документів.

Ухвалою від 06.11.2025 закрито підготовче провадження та призначено справу до розгляду по суті на 13.11.2025.

Суд у судовому засіданні 13.11.2025 заслухав вступні промови представників сторін, дослідив докази та оголосив перерву до 27.11.2025 перед стадією судових дебатів.

Представником позивача 26.11.2025 (вх. №94550) подано клопотання про відкладення розгляду справи, у зв`язку з чим судове засідання, призначене на 27.11.2025 відкладено до 04.12.2025.

Представником позивача 04.12.2025 (вх. №96669) подано клопотання про розгляд справи в порядку письмового провадження, проти якого заперечив представник відповідача, у зв`язку з чим судове засідання, призначене на 04.12.2025, відкладено до 09.12.2025.

У зв`язку із тимчасовою непрацездатністю головуючого судді Хоми О. П., розгляд справи, призначений на 09.12.2025, відкладено на 06.01.2026.

Суд, заслухавши сторін, з`ясувавши обставини, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог та заперечень, дослідивши докази, якими вони обґрунтовуються, встановив такі фактичні обставини та відповідні їм правовідносини.

Державний реєстратор Чернівської сільської ради Мостиського району Львівської області ОСОБА_2 рішенням від 28.01.2020 №50840866 провела державну реєстрацію права приватної власності на групу нежитлових приміщень будівлі літ. «А-2», що розташовані за адресою вул. Пасічна, буд. 164, м. Львів за Товариством з обмеженою відповідальністю «Компанія Ріел-Естейт Груп».

Розпорядженням Мостиського міського голови від 29.01.2021р. №46-р (ос) «Про призначення ОСОБА_2 на посаду державного реєстратора відділу «ЦНАП» ОСОБА_2 призначено на посаду реєстратора відділу «Центр надання адміністративних послуг» Мостиської міської ради з 01.02.2021 в порядку переведення з Чернівської сільської ради.

На адресу Міністерства юстиції України надійшов лист відділу поліції № 1 Львівського районного управління поліції № 1 ГУ НП у Львівській області від 20.03.2025 № 93820-2025 з посиланням на здійснення досудового розслідування у кримінальному провадженні № 0000031 від 02.05.2024 щодо проведення камеральної перевірки законності дій державного реєстратора ОСОБА_2 при здійсненні нею реєстраційних дій в Державному реєстрі прав на об`єкт нерухомого майна (реєстраційний номер об`єкта 101).

Міністерство юстиції України за результатом опрацювання листа ГУ НП у Львівській області від 20.03.2025 № 93820-2025 прийняло відповідно до статті 37-1 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» та Порядку від 21.12.2016 №990 наказ від 23.04.2025 №794/7 «Про проведення камеральної перевірки державного реєстратора Чернівської сільської ради Мостиського району Львівської області ОСОБА_2 ».

Комісією 13.05.2025 складено Акт «За результатами проведення камеральної перевірки у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно державного реєстратора Чернівської сільської ради Мостиського району Львівської області ОСОБА_2.» №2093/19.1.1/25.

Як слідує з описової частини Акта №2093/19.1.1/25, комісією встановлено:

За результатом розгляду заяви про державну реєстрацію права власності від 24.01.2020 №38123108, поданої керівником Товариства з обмеженою відповідальністю «Компанія Ріел-Естейт Груп» (код ЕДРПОУ 40746462) Молінським Віталієм Володимировичем (далі - Заявник), державним реєстратором ОСОБА_2. прийнято рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень від 28.01.2020 №50840866, на підставі якого відкрито розділ у Державному реєстрі прав №101 на об`єкт нерухомого майна - групу нежитлових приміщень будівлі літ. «A-2», розташованих за адресою: м. Львів, вул. Пасічна, буд. №164, та проведено державну реєстрацію права власності за Заявником (номер запису 35213234).

Згідно з відомостями Державного реєстру прав до заяви додано:

- договір від 05.09.2019, укладений між Товариством з обмеженою відповідальністю «Мостнафта», від імені якого на підставі статуту діє генеральний директор Будинський З.К. (Довіритель) та товариством з обмеженою відповідальністю «Компанія Ріел-Естейт Груд», від імені якого на підставі статуту діє директор Молінський В.В. (Повірений);

- попередній загальний акт розподілу від 05.09.2019;

- розпорядження Сихівської районної адміністрації Львівської міської ради від 21.01.2020 №40 про присвоєння об?єкту нерухомого майна адреси 164 на вул. Пасічній у м. Львові;

- технічний паспорт, виготовлений станом на 27.01.2020 державним підприємством «Західний експертно-технічний центр держпраці».

Державним реєстратором ОСОБА_2. отримано відомості з єдиного реєстру документів від 23.12.2019 №ЛВ17 щодо декларації про готовність до експлуатації об`єкта, що за класом наслідків (відповідальності) належить до об`єктів з незначними наслідками (CC1).

Перевіркою відомостей Державного реєстру прав встановлено, що технічний паспорт видано на групу нежитлових приміщень загальною площею 2521,3 кв. м.

Разом з тим Декларація містить інформацію щодо введення в експлуатацію автосалону з продажу і діагностики автомобілів загальною площею 1332,7 кв. м.

Крім того, відповідно до пункту 2 Розпорядження адресу 164 на вул. Пасічній у м. Львові присвоєно об`єкту нерухомого майна - автосалону з продажу і діагностики автомобілів загальною площею 1332,7 кв. м.

Пунктом 4 частини першої статті 24 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» визначені підстави для відмови в державній реєстрації прав та їх обтяжень, зокрема, якщо подані документи не дають змоги встановити набуття, зміну або припинення речових прав на нерухоме майно та їх обтяження.

Частиною другою статті 24 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» встановлено, що за наявності підстав для відмови в державній реєстрації прав державний реєстратор приймає рішення про відмову в державній реєстрації прав.

Отже, державний реєстратор ОСОБА_2 зобов`язана була відмовити у державній реєстрації права власності у зв`язку з тим, що подані документи не дають змоги встановити набуття, зміну або припинення речових прав на нерухоме майно та їх обтяження.

Таким чином, державним реєстратором ОСОБА_2. порушено вимоги статей 3, 10, 18, 24 Закону, пунктів 12, 40, 41 Порядку №1127, оскільки проведено державну реєстрацію прав за відсутності документів, які дають змогу встановити набуття, зміну або припинення речових прав на нерухоме майно та їх обтяження.

Зважаючи на встановлений факт та негативні наслідки допущеного грубого порушення, яке полягає у проведенні державної реєстрації права власності за відсутності документів, що підтверджують таке право, а також беручи до уваги, що до державного реєстратора протягом останніх дванадцяти місяців застосовувались заходи відповідальності, пов`язані з тимчасовим блокуванням доступу до Державного реєстру прав відповідно до наказів Міністерства юстиції України від 12.06.2024 №1751/5 (тимчасово блоковано доступ до Державного реєстру прав строком на 3 (три) місяці), від 11.10.2024 №2921/5 (тимчасово блоковано доступ до Державного реєстру прав строком на 2 (два) місяці), від 23.10.2024 № 3042/5 (тимчасово блоковано доступ до Державного реєстру прав строком на 2 (два) місяці), від 02.12.2024 №3468/5 (тимчасово блоковано доступ до Державного реєстру прав строком на 3 (три) місяці) Комісією запропоновано анулювати державному реєстратору Чернівської сільської ради Мостиського району Львівської області ОСОБА_2 доступ до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Міністерством юстиції України на підставі Акта №2093/19.1.1/25 від 13.05.2025 прийнято 13.05.2025 наказ №1301/5, яким анульовано державному реєстратору Чернівської сільської ради Мостиського району Львівської області ОСОБА_2 доступ до державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Наказ Міністерства юстиції України від 1301/5 від 13.05.2025 «Про результати проведення камеральної перевірки державного реєстратора Чернівської сільської ради Мостиського району Львівської області ОСОБА_2 » є предметом оскарження з підстав протиправності.

При вирішенні спору суд керувався таким.

Відповідно до статті 19 Конституції України правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відносини, що виникають у сфері державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, і спрямований на забезпечення визнання та захисту державою таких прав регулює Закон України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» від 01.07.2004 №1952-IV (далі - Закон №1952-IV).

Згідно з визначенням, наведеним у пункті 1 частини першої статті 2 Закону №1952-IV, державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень (далі - державна реєстрація прав) - офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Об`єкти, щодо яких проводиться державна реєстрація речових прав, визначені у статті 5 Закону №1952-IV, відповідно до частини першої якої у Державному реєстрі прав реєструються речові права та їх обтяження на земельні ділянки, а також на об`єкти нерухомого майна, розташовані на земельній ділянці, переміщення яких неможливе без їх знецінення та зміни призначення, а саме: житлові будинки, будівлі, споруди, а також їх окремі частини, квартири, житлові та нежитлові приміщення, меліоративні мережі, складові частини меліоративної мережі.

У Державному реєстрі прав також реєструються передбачені законом речові права та їх обтяження на об`єкти незавершеного будівництва та майбутні об`єкти нерухомості.

Статтею 9 Закону №1952-IV визначено повноваження суб`єктів державної реєстрації прав, до яких належить забезпечення:

проведення державної реєстрації прав;

ведення Державного реєстру прав;

взяття на облік безхазяйного нерухомого майна;

формування та зберігання реєстраційних справ.

Порядок проведення державної реєстрації закріплений у статті 18 Закону №1952-IV, відповідно до частини першої якої державна реєстрація проводиться з урахуванням особливостей, визначених цим Законом у такій послідовності:

1) прийняття/отримання документів для державної реєстрації прав, формування та реєстрація заяви в базі даних заяв;

2) виготовлення електронних копій документів, поданих для державної реєстрації прав, шляхом сканування (у разі подання документів у паперовій формі) та їх розміщення у Державному реєстрі прав;

3) встановлення черговості розгляду заяв, зареєстрованих у базі даних заяв;

4) перевірка документів та/або відомостей Державного реєстру прав, відомостей реєстрів (кадастрів), автоматизованих інформаційних систем на наявність підстав для залишення заяви без руху, зупинення державної реєстрації прав, відмови у проведенні державної реєстрації прав та прийняття відповідних рішень;

5) прийняття рішення про державну реєстрацію прав (у разі відсутності підстав для залишення заяви без руху, зупинення державної реєстрації прав, відмови у проведенні державної реєстрації прав);

6) відкриття розділу в Державному реєстрі прав та/або внесення до відкритого розділу або спеціального розділу Державного реєстру прав відповідних відомостей про речові права на нерухоме майно, об`єкт незавершеного будівництва, майбутній об`єкт нерухомості та їх обтяження, про об`єкти та суб`єктів цих прав;

7) формування витягу з Державного реєстру прав про проведену державну реєстрацію прав для подальшого використання заявником;

8) видача/отримання документів за результатом розгляду заяви.

Підстави для відмови у державній реєстрації прав визначені частиною першою статті 24 Закону №1952-IV, серед яких, зокрема: подані документи не відповідають вимогам, встановленим цим Законом; подані документи не дають змоги встановити набуття, зміну або припинення речових прав на нерухоме майно та їх обтяження.

Відповідно до статті 37-1 Закону №1952-IV контроль у сфері державної реєстрації прав здійснюється Міністерством юстиції України, у тому числі шляхом моніторингу реєстраційних дій у Державному реєстрі прав з метою виявлення порушень порядку державної реєстрації прав державними реєстраторами, уповноваженими особами суб`єктів державної реєстрації прав.

За результатами моніторингу реєстраційних дій у Державному реєстрі прав у разі виявлення порушень порядку державної реєстрації прав державними реєстраторами, уповноваженими особами суб`єктів державної реєстрації прав Міністерство юстиції України проводить перевірки державних реєстраторів чи суб`єктів державної реєстрації прав.

У разі якщо в результаті проведеної перевірки державних реєстраторів чи суб`єктів державної реєстрації прав виявлено прийняття такими державними реєстраторами чи суб`єктами державної реєстрації прав рішень з порушенням законів, що має наслідком порушення прав та законних інтересів фізичних та/або юридичних осіб, Міністерство юстиції України вживає заходів до негайного повідомлення про це відповідних правоохоронних органів для вжиття необхідних заходів, а також заінтересованих осіб.

Відповідно до частини 2 статті 37-1 Закону №1952-IV за результатами проведення перевірок державних реєстраторів чи суб`єктів державної реєстрації прав Міністерство юстиції України у разі виявлення порушень порядку державної реєстрації прав державними реєстраторами, уповноваженими особами суб`єктів державної реєстрації прав приймає вмотивоване рішення про:

1) тимчасове блокування доступу державного реєстратора, уповноваженої особи суб`єкта державної реєстрації прав до Державного реєстру прав;

2) анулювання доступу державного реєстратора, уповноваженої особи суб`єкта державної реєстрації прав до Державного реєстру прав;

3) притягнення до адміністративної відповідальності державного реєстратора, уповноваженої особи суб`єкта державної реєстрації прав;

4) направлення до Вищої кваліфікаційної комісії нотаріату при Міністерстві юстиції України подання щодо анулювання свідоцтва про право на зайняття нотаріальною діяльністю;

5) направлення на обов`язкове підвищення кваліфікації державного реєстратора, крім нотаріусів, які здійснюють державну реєстрацію прав відповідно до покладених на них законом обов`язків.

Постановою Кабінету Міністрів України від 21.12.2016 №990 затверджено Порядок здійснення Міністерством юстиції контролю за діяльністю у сфері державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень і державної реєстрації юридичних осіб, громадських формувань, що не мають статусу юридичної особи, фізичних осіб - підприємців та відокремлених підрозділів юридичної особи, утвореної відповідно до законодавства іноземної держави (далі - Порядок №990).

Пунктом 1 Порядку № 990 визначено процедуру здійснення Мін`юстом контролю за діяльністю у сфері державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень і державної реєстрації юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань (далі - сфера державної реєстрації), критерії, за якими здійснюється моніторинг реєстраційних дій в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань (далі - реєстри), та визначається ступінь відповідальності за порушення у сфері державної реєстрації.

Відповідно до пункту 14 Порядку №990 за результатами проведення камеральної перевірки у разі наявності порушень встановленого законом порядку державної реєстрації на підставі акта комісії про проведення камеральної перевірки Мін`юстом приймається вмотивоване рішення про результати проведення камеральної перевірки та притягнення державного реєстратора, уповноваженої особи суб`єкта державної реєстрації до передбаченої законом відповідальності з урахуванням вчинених одноразового грубого чи неодноразових істотних порушень законів під час проведення реєстраційних дій в реєстрах, а також з урахуванням наявних у Мін`юсті відомостей щодо неодноразового застосування до відповідного державного реєстратора протягом останніх дванадцяти місяців заходів, пов`язаних з тимчасовим блокуванням чи анулюванням доступу до реєстрів.

Згідно з пунктом 16 Порядку №990 у разі виявлення у діях державного реєстратора, уповноваженої особи суб`єкта державної реєстрації одноразового грубого чи неодноразових істотних порушень законів під час проведення реєстраційних дій в реєстрах, а також у разі, коли у Мін`юсту наявні відомості щодо неодноразового застосування до такого державного реєстратора протягом останніх дванадцяти місяців заходів, пов`язаних з тимчасовим блокуванням чи анулюванням доступу до реєстрів, застосовується пункт 2 частини другої статті 37-1 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» та/або пункт 2 частини другої статті 34-1 Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань».

Суд під час розгляду справи встановив, що фактичною підставою для призначення відповідачем камеральної перевірки позивача став лист відділу поліції № 1 Львівського РУП № 1 ГУ НП у Львівській області від 20.03.2025 № 93820-2025 про здійснення досудового розслідування у кримінальному провадженні № 0000031 від 02.05.2024 щодо проведення камеральної перевірки законності дій державного реєстратора ОСОБА_2 при здійсненні нею реєстраційних дій в Державному реєстрі прав на об`єкт нерухомого майна (реєстраційний номер об`єкта 101).

Тобто, Міністерство юстиції України, будучи органом, який в силу статті 37-1 Закону №1952-IV здійснює контроль у сфері державної реєстрації прав, у тому числі шляхом моніторингу реєстраційних дій у Державному реєстрі прав з метою виявлення порушень порядку державної реєстрації прав державними реєстраторами, уповноваженими особами суб`єктів державної реєстрації прав і на який покладено обов`язок негайного повідомлення правоохоронних органів про прийняття державним реєстратором рішень з порушенням законів, що має наслідком порушення прав та законних інтересів фізичних та/або юридичних осіб, призначило у травні 2025 року проведення камеральної перевірки законності дій державного реєстратора за реєстраційними діями, які мали місце 28.01.2020, тобто більше ніж через 5 років.

На підставі висновків Акта за результатами проведення камеральної перевірки Міністерство юстиції України наказом від 13.05.2025 №1301/5 анулювало державному реєстратору ОСОБА_2. доступ до державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Суд в ході розгляду справи встановив, що прийняте державним реєстратором ОСОБА_2. рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень від 28.01.2020 № 50840866, на підставі якого відкрито розділ у Державному реєстрі прав №101 на об`єкт нерухомого майна - групу нежитлових приміщень будівлі літ. «А-2», розташованих за адресою: м. Львів, вул. Пасічна, буд. № 164, та проведено державну реєстрацію права власності за ТзОВ «Компанія Ріел-Естейт Груп», не мало наслідком порушення прав та законних інтересів будь-яких фізичних та/або юридичних осіб. Таке рішення не скасовано та є чинним.

Верховний Суд у постанові від 08.07.2021 у справі №640/25601/19 дійшов висновку, що законодавець, наділяючи Міністерство юстиції України функціями контролю у сфері державної реєстрації прав та визначаючи порядок застосування ним видів заходів впливу до державних реєстраторів, як контролюючий орган також зобов`язав його мотивувати таке рішення.

Окрім цього, Верховний Суд у постанові від 16.03.2023 у справі № 160/18668/21 виснував, що стосовно вимог до адміністративного акта суб`єкта владних повноважень у судовій практиці склалася правова позиція, відповідно до якої такий акт має бути детально обґрунтованим (мотивованим). Вимога про те, що адміністративний акт повинен містити мотиви, на яких він ґрунтується, на додаток до принципів справедливої адміністративної процедури, що регулюють адміністративні акти, встановлена також у Рекомендації № R(91)1 Комітету Міністрів Ради Європи державам-членам про адміністративні санкції (прийнято Комітетом Міністрів 13 лютого 1999 року) на 452-му засіданні заступників міністрів) (Council of Europe Committee of ministers Recommendation No. R(91)1 of the Committee of Ministers to member states on administrative sanctions).

Виходячи з аналізу наведеного законодавства та правових позицій Верховного Суду, суд констатує, що для прийняття рішення відповідно до Закону №1952-IV, підставою для якого є наявність у діях державного реєстратора порушення порядку державної реєстрації прав, Міністерство юстиції України має ретельно дослідити всі обставини справи, тобто встановити факт порушення державним реєстратором законодавства у сфері державної реєстрації прав, що в свою чергу і є мотивом для прийняття рішення, зокрема щодо анулювання доступу державного реєстратора до Державного реєстру прав.

Мін`юст, виступаючи у спірних правовідносинах суб`єктом владних повноважень, зобов`язаний діяти відповідно до статті 19 Конституції України (лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України), а прийняте ним рішення повинне відповідати закріпленим у частині другій статті 2 КАС України критеріям, відповідно до яких у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони, зокрема: обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); добросовісно; розсудливо; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія), своєчасно, тобто протягом розумного строку.

У контексті зазначеного суд ураховує висновки Верховного Суду, сформовані у постанові від 08.08.2024 у справі № 420/7076/20, відповідно до яких загальними вимогами, які висуваються до актів індивідуальної дії як актів правозастосування, є їх обґрунтованість та вмотивованість, тобто наведення суб`єктом владних повноважень конкретних підстав його прийняття (фактичних і юридичних), а також переконливих і зрозумілих мотивів його прийняття.

Даючи оцінку застосованої відповідачем спірним наказом №1301/5 до позивача санкції у вигляді анулювання доступу до державного реєстру речових прав на нерухоме майно, суд доходить до висновку, що така санкція не є пропорційною до дій позивача, викладених в акті перевірки від 13.05.2025 №2093/19.1.1/25, та не є своєчасною, оскільки застосована більше ніж через п`ять років після вчинення державним реєстратором дій.

Притягнення позивача до відповідальності у травні 2025 року за дії, вчиненні у січні 2020 року свідчить про порушення відповідачем принципу легітимного очікування, який означає, що особа, діючи добросовісно на підставі наявного права, має обґрунтовану надію на отримання певного результату, і держава не повинна різко й необґрунтовано руйнувати ці очікування зміною правил, що є складовою принципу верховенства права та юридичної визначеності.

Конституційний Суд України, розвиваючи практику застосування статті 8 Основного Закону України, указав, що верховенство права слід розуміти, зокрема, як механізм забезпечення контролю над використанням влади державою та захисту людини від свавільних дій держави. Верховенство права як нормативний ідеал, до якого має прагнути кожна система права, і як універсальний та інтегральний принцип права необхідно розглядати, зокрема, у контексті таких основоположних його складових: принцип законності, принцип юридичної визначеності, принцип справедливого суду. Верховенство права означає, що органи державної влади обмежені у своїх діях заздалегідь регламентованими та оголошеними правилами, які дають можливість передбачити заходи, що будуть застосовані в конкретних правовідносинах, і, відповідно, суб`єкт правозастосування може передбачати й планувати свої дії та розраховувати на очікуваний результат (абзаци третій, четвертий, шостий пункту 4 мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 20 червня 2019 року № 6-р/2019).

Конституційний Суд України виходить з того, що принцип юридичної визначеності як складова конституційного принципу верховенства права є сукупністю вимог до організації та функціонування системи права, процесів правотворчості та правозастосування у спосіб, який забезпечував би стабільність юридичного становища індивіда. Зазначеного можна досягти лише шляхом законодавчого закріплення якісних, зрозумілих норм (абзац третій підпункту 3.3 пункту 3 мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 6 червня 2019 року № 3-р/2019).

Юридичну визначеність необхідно розуміти через такі її складові: чіткість, зрозумілість, однозначність норм права; право особи у своїх діях розраховувати на розумну та передбачувану стабільність існуючого законодавства та можливість передбачати наслідки застосування норм права (законні очікування). Таким чином, юридична визначеність передбачає, що законодавець повинен прагнути до чіткості та зрозумілості у викладенні норм права. Кожна особа відповідно до конкретних обставин має орієнтуватися в тому, яка саме норма права застосовується у певному випадку, та мати чітке розуміння щодо настання конкретних правових наслідків у відповідних правовідносинах з огляду на розумну та передбачувану стабільність норм права (абзаци четвертий - шостий підпункту 4.1 пункту 4 мотивувальної частини рішення Конституційного Суду України від 20 червня 2019 року № 6-р/2019).

За правовою позицією Конституційного Суду України, викладеною у рішенні від 22 вересня 2005 року № 5-рп/2005, із конституційних принципів рівності і справедливості випливає вимога визначеності, ясності і недвозначності правової норми, оскільки інше не може забезпечити її однакове застосування, не виключає необмеженості трактування у правозастосовній практиці і неминуче призводить до сваволі (абзац другий підпункту 5.4 пункту 5 мотивувальної частини).

Викладене в сукупності зумовлює висновок суду, що наказ Міністерства юстиції України № 1301/5 від 13.05.2025 не відповідає усім закріпленим у частині другій статті 2 КАС України критеріям до такого роду рішень, зокрема щодо пропорційності, своєчасності та урахування усіх обставин, які мали значення для його прийняття, тому підлягає скасуванню.

Суд зауважує, що у пункті 58 Рішення Європейського суду з прав людини у справі «Серявін та інші проти України» від 10.02.2010 суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення. Хоча національний суд має певну свободу розсуду щодо вибору аргументів у тій чи іншій справі та прийняття доказів на підтвердження позицій сторін, орган влади зобов`язаний виправдати свої дії, навівши обґрунтування своїх рішень.

Згідно з пунктом 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Ради Європи щодо якості судових рішень, обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення.

Відповідно до вимог частини другої статті 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідачем вказаний обов`язок не виконано.

Відповідно до частини 2 статті 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Оцінюючи зібрані у справі докази в їх сукупності, суд доходить до висновку про обґрунтованість позовних вимог, тому позов слід задовольнити у повному обсязі.

Відповідно до частини 1 статті 139 КАС України підлягають відшкодуванню за рахунок бюджетних асигнувань відповідачів понесені позивачем судові витрати у вигляді судового збору в сумі 1 211 грн 20 к., сплаченого за квитанціями № 981110174 від 11.06.2025, та №4149-4975-2308-4590 від 18.06.2025.

Керуючись ст.ст. 6-10, 14, 72-77, 90, 139, 241-246, 293-295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

в и р і ш и в :

Позов ОСОБА_2 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Міністерства юстиції України (вул. Архітектора Городецького, буд. 13, м. Київ, 01001, ) про визнання протиправним, скасування наказу та зобов`язання вчинити дії, - задовольнити повністю.

Визнати протиправним та скасувати наказ Міністерства юстиції України (вул. Архітектора Городецького, буд. 13, м. Київ, 01001, ) № 1301/5 від 13.05.2025 «Про результати проведення камеральної перевірки державного реєстратора Чернівської сільської ради Мостиського району Львівської області ОСОБА_2 ».

Зобов`язати Міністерство юстиції України (вул. Архітектора Городецького, буд. 13, м. Київ, 01001, ) поновити доступ державному реєстратору Чернівської сільської ради Мостиського району Львівської області ОСОБА_2 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Стягнути з Міністерства юстиції України (вул. Архітектора Городецького, буд. 13, м. Київ, 01001, ) за рахунок бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_2 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) 1 211 (одна тисяча двісті одинадцять) грн 20 к. судових витрат у вигляді судового збору.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повне рішення суду складено 15 січня 2026 року.

Суддя Хома О. П.