Справа № 420/15658/25
Суддя: Білостоцький О.В.
Дата ухвалення: 2026-01-14 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 січня 2026 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Білостоцького О.В., розглянувши в порядку письмового провадження, визначеного ст. 262 ч.5 КАС України, адміністративну справу за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «ТРІОТЕХ» до Головного управління ДПС в Одеській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень, -

ВСТАНОВИВ:

До Одеського окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов товариства з обмеженою відповідальністю «ТРІОТЕХ» до Головного управління ДПС в Одеській області, в якому позивач просить суд:

- визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення від 30.04.2025 року №0/19939/15-32-07-08-24, форма «В4», прийняте Головним управлінням ДПС в Одеській області;

- визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення, від 28.04.2025р. №19363/15-32-04-04, форма «ПС», прийняте Головним управлінням ДПС в Одеській області.

В обґрунтування заявлених позовних вимог зазначено, що податковим органом була проведена документальна позапланова виїзна перевірка товариства з обмеженою відповідальністю «ТРІОТЕХ» з питань дотримання податкового законодавства при декларуванні за січень 2025 року заявленого до відшкодування з бюджету податку на додану вартість.

За результатами перевірки складено Акт №13260/15-32-07-08-19 від 28.03.2025 року, яким встановлено порушення п.198.6. ст.198 Податкового Кодексу України та Порядку заповнення і подання податкової звітності з ПДВ, затвердженого наказом Міністерства фінансів України 28.01.2016 №21, (із змінами і доповненнями), у зв`язку з чим виявлено завищення суми від`ємного значення, що зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного періоду (показник рядка 21 Декларації) на 3 534 965,16 грн.

Внаслідок встановлення вказаних порушень та винесення акту №13260/15-32-07-08-19 від 28.03.2025 року про результати перевірки, 28.04.2025 року та 30.04.2025 року Головним управлінням ДПС в Одеській області були прийняті оскаржувані податкові повідомлення-рішення №19363/15-32-04-04 та №0/19939/15-32-07-08-24.

Вважаючи вищевказані податкові повідомлення-рішення протиправними та такими, що підлягають скасуванню, позивач звернувся до суду з даним адміністративним позовом (т. 1 а.с. 1-11).

Ухвалою суду від 10.06.2025 року по справі №420/15658/25 було відкрито спрощене позовне провадження без виклику сторін. Відповідачу було запропоновано в 15-денний строк з дня отримання ухвали надати відзив на адміністративний позов.

25.06.2025 року від представника Головного управління ДПС в Одеській області надійшов відзив по справі (т. 2 а.с. 155-185), з якого вбачається, що відповідач позов не визнає та зазначає, що формування показника рядка 19 за січень 2025 року здійснювалось з урахуванням від`ємного значення з ПДВ, задекларованого у попередніх звітних періодах, а саме: вересень, жовтень, листопад, грудень 2024 року. Від`ємне значення з податку на додану вартість в вересні та жовтні 2024 року виникло за рахунок коригування податкових зобов`язань на суму (-353496) грн., зокрема: в вересні 2024 на (-1397741) грн., в жовтні 2024 на (-2137224) грн. Оскільки платником в порушення вимог податкового законодавства не подано уточнюючого розрахунку, внаслідок проведених коригувань податкових зобов`язань, такими діями платник фактично позбавив контролюючий орган перевірити минулі періоди, оскільки перевіряємий період - це січень 2025.

14.07.2025 року від представника позивача до суду надійшла відповідь на відзив (т.2 а.с.186-191), з якої вбачається, що позивач не вносив будь-яких змін до податкових декларацій минулих звітних періодів та не виправляв будь-яких помилок, які могли бути допущені ним у таких деклараціях, а виключно здійснював розкриття суми від`ємного значення, що виникла в поточному періоді згідно дати набрання чинності судового рішення, яке стало підставою для такого розкриття. Крім того, представник позивача зазначив, що в акті перевірки стверджується, що позивач нібито порушив пункт 198.6. статті 198 ПК України, так як в декларації з ПДВ за жовтень 2024 року віднесло до складу від`ємного значення суми ПДВ за податковими накладними, складеними в березні, квітні, травні, червні, липні, вересні, жовтні, листопаді 2022 року та січні 2023 року. Водночас, всі вхідні податкові накладні за період березень-липень 2022 року, вересень-грудень 2022 року, січень 2023 року, що відображені у Додатках 2 податкових декларацій з ПДВ за вересень-жовтень 2024 року, були своєчасно (не пізніше ніж через 365 календарних днів з дати складання податкової накладної) та в повному обсязі відображені у податкових деклараціях за період березень-липень 2022 року, вересень-грудень 2022 року, січень 2023 року. У Додатках 2 податкових декларацій з ПДВ за вересень-жовтень 2024 року не відбувалось формування податкового кредиту, а лише деталізувались суми від`ємного значення ПДВ, які виникли в результаті коригувань податкових зобов`язань за 2022-2023 роки. В Додатках 1 (Розділ 2, Таблиця 2.1) Декларацій з ПДВ за вересень-жовтень 2024р., де відбувалось формування податкового кредиту поточного періоду, відсутні податкові накладні, з дати складання яких минуло 365 днів, а навпаки позивач включив у звітних періодах вересень-жовтень 2024 року до податкового кредиту суму податку на додану вартість на підставі отриманих податкових накладних, виписаних у вересні-жовтні 2024 року. Оскільки у п.198.6. ст.198 ПК України вказано лише про строки включення у склад податкового кредиту отриманих податкових накладних, а не про строки чи порядок відображення від`ємного значення суми ПДВ (яке в даному випадку виникло за рахунок коригування податкових зобов`язань, а не податкового кредиту), доведеним є факт того, що товариством з обмеженою відповідальністю «ТРІОТЕХ» не порушено у податкових деклараціях з ПДВ за вересень-жовтень 2024 року строки формування податкового кредиту. При цьому, нормами ПК України та Порядку №21 не встановлено строку, протягом якого сума від`ємного значення з ПДВ може зараховуватись до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду.

16.07.2025 року до суду від представника Головного управління ДПС в Одеській області надійшли заперечення на відповідь на відзив (т.2 а.с.192-201).

Ухвалою суду від 08.09.2025 року було вирішено подальший розгляд справи №420/15658/25 проводити в порядку загального позовного провадження із призначенням підготовчого судового засідання по справі.

01.10.2025 року, 22.10.2025 року та 25.11.2025 року були проведені підготовчі судові засідання по справі, в яких приймали участь представники товариства з обмеженою відповідальністю «ТРІОТЕХ» адвокат Розенбойм Ю.О., керівник підприємства Жадановський Ю.Б., представники Головного управління ДПС в Одеській області Кобилянська Д.М., а також посадові особи, які проводили документальну позапланову виїзну перевірку позивача заступник начальника відділу якості перевірок, координації, звітності та аналізу управління податкового аудиту Любчик О.К., головний державний інспектор відділу якості перевірок, координації, звітності та аналізу управління податкового аудиту Тугушева С.Ф. Представники сторін надавали усні пояснення щодо предмета спору у справі та характеру спірних правовідносин, заявлених позовних вимог та заперечень проти них, долучали додаткові письмові докази по справі (т.3 а.с.13-162, 176-238, 239-240). В підготовчому судовому засіданні, призначеному на 25.11.2025 року, представники позивача зазначили, що не підтримують позовні вимоги в частині визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення від 28.04.2025 року №19363/15-32-04-04.

25.11.2025 року підготовче провадження у справі №420/15658/25 було закрито та призначено розгляд справи по суті.

У судове засідання 17.12.2025 року представники сторін не з`явились, були повідомлені про дату та час проведення судового засідання належним чином та своєчасно. Від представника позивача до суду надійшло клопотання про розгляд справи в порядку письмового провадження.

Враховуючи положення ч. 9 ст. 205 КАС України, а також те, що сторонами в судових засіданнях була викладена власна правова позиція щодо заявлених позовних вимог, заперечень проти них та фактичних обставин справи, надані необхідні письмові докази; подальший розгляд справи не потребував необхідності заслуховування усних пояснень сторін по справі; відсутності потреби заслухати свідка чи експерта, суд ухвалив подальший розгляд справи проводити в порядку письмового провадження.

Суд у справі встановив наступне.

Товариства з обмеженою відповідальністю «ТРІОТЕХ» (далі ТОВ «ТРІОТЕХ», підприємство) зареєстровано в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань за кодом 44009484.

ТОВ «ТРІОТЕХ» (як продавець) у період 2022-2023 років укладало договори про закупівлю товару за державні кошти із військовими частинами (як покупцями), відповідно до яких продавець поставляв покупцям товар (мастильні матеріали), а покупці були зобов`язані такий товар прийняти та оплатити. При цьому, покупці сплачували у складі вартості придбаних мастильних матеріалів податок на додану вартість у розмірі 20%.

Внаслідок поставки позивачем товару у період 2022-2023 років складались та у встановленому порядку реєструвались податкові накладні в ЄРПН, що сторонами за час розгляду справи не заперечувалось.

Водночас, враховуючи той факт, що товари з постачання товарів для забезпечення транспорту у період воєнного стану мали обкладатися податком на додану вартість за нульовою ставкою, покупці оскаржили в судовому порядку вищевказане включення до договірної ціни податку на додану вартість за ставкою 20% при придбанні у ТОВ «ТРІОТЕХ» мастильних матеріалів, що підтверджується наданими примірниками судових рішень (т.3 а.с.20-59, 61-68, 74-82, 84-93, 95-103, 105-119, 121-136, 145-148, 187-193).

Після вступу судових рішень у законну силу, підприємство у період жовтня-грудня 2024 року перерахувало на рахунки покупців надмірно сплачений податок на додану вартість за ставкою 20% при придбанні у ТОВ «ТРІОТЕХ» мастильних матеріалів згідно договорів про закупівлю товару за державні кошти, на підтвердження чого до суду надано примірники платіжних інструкцій кредитового переказу коштів (т.3 а.с.60, 69-73, 83, 94, 104, 120, 137, 149). Вказані обставини сторонами справи під час розгляду справи не заперечувались.

Тобто, відповідно до вищевказаних обставин, підприємством всього було здійснено повернення на користь Міністерства оборони України та відповідних військових частин, які були покупцями згідно договорів про закупівлю товару за державні кошти, на загальну суму 3 534 965,16 грн. податку на додану вартість. Правовою підставою для перерахування коштів стали вищевказані судові рішення господарських судів, відповідно до яких було визнано недійсними пункти договорів про закупівлю товару за державні кошти щодо включення до ціни товару суми ПДВ у розмірі 20%, що представниками податкового органу за час розгляду справи також не заперечувалось.

При цьому, 04.05.2023 року підприємство зверталось за індивідуальною податковою консультацією до ДПС України (т. 3 а.с. 239-240) стосовно наступного питання: «чи підлягають (і в якому порядку) зменшенню податкові зобов`язання, нараховані на підставі операцій з постачання товарів, в ціну яких було включено податок на додану вартість, але які відповідно до п.п. «г» п.п.195.1.2 п.195.1 ст.195 ПК України та Постанови №178 мало оподатковуватися за нульовою ставкою податку на додану вартість, якщо після постачання товарів продавець поверне покупцю сплачену за договором суму податку на додану вартість на підставі претензії покупця або за рішенням суду про стягнення безпідставно отриманих коштів?», на що 18.07.2023 року листом ДПС України надала відповідь, відповідно до якої за п.192.1 ст.192 ПК України розрахунок коригування до податкової накладної складається також у випадку виправлення помилок, допущених при складанні податкової накладної, у тому числі пов`язаних із зміною суми компенсації вартості товарів/послуг. Отже, у разі, якщо товариством була складена та зареєстрована податкова накладна, в якій неправильно застосовано ставку податку, то з метою виправлення допущеної помилки у такій податковій накладній товариство повинно скласти розрахунок коригування до такої податкової накладної, в якому вивести в нуль її показники, та скласти нову податкову накладну, датою виникнення податкових зобов`язань із застосуванням вірної ставки податку.

Посилаючись на отриману індивідуальну податкову консультацію, у зв`язку з прийняттям господарськими судами судових рішень, підприємством відносно кожного з покупців поетапно були вчинені наступні дії:

1) cкладено та зареєстровано розрахунки коригування до податкових накладних, виписаних та зареєстрованих зі ставкою ПДВ 20% (розрахунки коригування складені відповідними датами прийняття судових рішень), в яких виведено в нуль всі показники (т.1 а.с. 47-159);

2) складено та зареєстровано податкові накладні зі ставкою ПДВ 0%;

3) (після здійснення на виконання рішення суду перерахування на рахунок відповідного покупця надмірно сплаченого податку на додану вартість за ставкою 20%) cкладено та зареєстровано розрахунки коригування до податкових накладних на зміну ціни товару у бік зменшення на суму повернутого ПДВ, зі ставкою ПДВ 0% (т.1 а.с.160-250, т.2 а.с.1-23).

За твердженням сторони позивача, через коригування податкових зобов`язань за 2022-2023 роки після прийняття вищевказаних рішень суду та перерахування на рахунок покупців надмірно сплаченого податку на додану вартість за ставкою 20%, у період вересня-жовтня 2024 року у ТОВ «ТРІОТЕХ» було сформовано від`ємне значення суми ПДВ, що підтверджується податковими деклараціями з податку на додану вартість за звітні періоди вересень та жовтень 2024 року (т. 2 а.с. 68-74).

Для правильного розкриття зазначених коригувань у звітності з ПДВ, підприємством 26.12.2024 року було подано запит до відповідача з проханням надання відповідних роз`яснень. У відповідь в листі від 09.01.2025 року Головне управління ДПС в Одеській області зазначило, що в описаній у зверненні ситуації звітним періодом, в якому виникло від`ємне значення суми ПДВ, що підлягає відображенню в Таблиці 1 Додатка 2 (Д2) до податкової декларації з ПДВ, є той звітний період, на який припадає дата набрання чинності судового рішення, оскільки сума від`ємного значення ПДВ, визначена платником за результатами такого звітного періоду, виникла у зв`язку з коригуванням податкових зобов`язань (незалежно від періоду складання податкових накладних до яких були складені розрахунки коригування). Платник податку при заповненні таблиці 1 додатка 2 (Д2) до декларації самостійно визначає постачальників, по взаємовідносинах з якими виникла сума від`ємного значення, та періодів виникнення таких сум.

Враховуючи вищевказане, у Додатках 2 до податкових декларацій з ПДВ за вересень-жовтень 2024 року було розкрито суми від`ємного значення, що виникли у зв`язку з коригуванням податкових зобов`язань з ПДВ за 2022-2023 рік щодо постачальників, по взаємовідносинам з якими вони виникли та за періодами виникнення таких сум (т.2 а.с.127-133).

20.02.2025 року за № підприємством було подано податкову декларацію з податку на додану вартість за січень 2025 року (т.3 а.с.216-220), зокрема, Додаток 2 «Розрахунок суми бюджетного відшкодування та суми від`ємного значення, яка зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду», де у графі 5 містяться відомості про «період складення податкової накладної, розрахунку коригування кількісних і вартісних показників, іншого документа», а саме періоди, починаючи з березня 2022 року по січень 2025 року (т.3 а.с.220).

Водночас, на підставі направлень, виданих Головним управлінням ДПС в Одеській області від 13.03.2025 року, та наказу від 06.03.2025 року №2550-п, відповідачем було проведено документальну позапланову виїзну перевірку товариства з обмеженою відповідальністю «ТРІОТЕХ» щодо дотримання податкового законодавства при декларуванні за січень 2025 року у податковій декларації з податку на додану вартість від 20.02.2025 року № від`ємного значення з податку на додану вартість, у тому числі заявленого до відшкодування з бюджету.

За результатами перевірки був складений Акт про результати документальної позапланової виїзної перевірки №13260/15-32-07-08-19 від 28.03.2025 року (далі Акт) (т.2 а.с.174-179), в якому було зазначено, що перевіркою достовірності і правильності визначення та врахування при розрахунку показника рядка 19 Декларації за січень 2025 року суми податкового кредиту (рядок 17 (колонка Б) встановлено її завищення на 3 534 965,16 грн., що призвело до завищення на цю ж суму показника рядка 19 Декларації. Формування показника рядка 19 за січень 2025 року здійснювалось з урахуванням від?ємного значення з ПДВ, задекларованого у попередніх звітних періодах, а саме: вересень, жовтень, листопад, грудень 2024 року. Від?ємне значення з податку на додану вартість в вересні та жовтні 2024 року виникло за рахунок коригування податкових зобов?язань на суму (-353 496) грн., зокрема: в вересні 2024 на (-1 397 741) грн., в жовтні 2024 на (-2 137 224) грн. За жовтень 2024 року ТОВ «ТРІОТЕХ» було подано декларацію з ПДВ зі значенням рядка 19 декларації в сумі 5 217 384 грн. Відповідно до вимог діючого законодавства було подано додаток 2 «Розрахунок суми бюджетного відшкодування та суми від?ємного значення, яка зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду». За даними додатку 2 «Розрахунок суми бюджетного відшкодування та суми від?ємного значення, яка зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду» до Декларації з ПДВ за жовтень 2024 до складу від?ємного значення, зазначеного у рядку 19 деклараціях в вересні 2024 та в жовтні 2024 року віднесено суми ПДВ за податковими накладними, складеними в березні, квітні, травні, червні, липні, вересні, жовтні, листопаді 2022 року, в січні 2023 року. Вказані в додатку 2 податкові накладні своєчасно зареєстровані постачальниками в Єдиному реєстрі податкових накладних. Формування податкового кредиту в поточному періоді по вказаним накладним не відбувалось. Разом з тим, в порушення п.198.6. ст.198 ПК України підприємство включило до додатку 2 «Розрахунок суми бюджетного відшкодування та суми від?ємного значення, яка зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду» податкові накладні, по яким минув термін 365 календарних днів з дати складення податкової накладної. Це, зі свого боку, привело до завищення показників рядка 19 Декларації за жовтень 2024 року на 3 534 965,16 грн. та 21 рядка на 3 534 965,16 грн. цієї ж декларації, а також показників рядків 16.1 і 17 (колонка Б) на 3 534 965,16 грн., рядка 19 на 3 534 965,16 грн. та 21 на 3 534 965,16 грн. податкової декларації з ПДВ за січень 2025 року.

У висновках Акту зазначено, що перевіркою встановлено порушення підприємством вимог п. 198.6. ст. 198 ПК України та Порядку заповнення і подання податкової звітності з ПДВ, затвердженого наказом Міністерства фінансів України 28.01.2016 року №21 (із змінами і доповненнями), у зв?язку з чим виявлено завищення суми від?ємного значення, що зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного періоду (показник рядка 21 Декларації) на 3 534 965,16 грн.

Разом з тим, сторона позивача посилається на те, що у Додатках 2 податкових декларацій з ПДВ за вересень-жовтень 2024 року не відбувалось формування податкового кредиту, а лише деталізувались суми від`ємного значення ПДВ, які виникли в результаті коригувань податкових зобов`язань за 2022-2023 року. Крім того, у Додатках 1 (Розділ 2, Таблиця 2.1) Декларацій з ПДВ за вересень-жовтень 2024 року, де відбувалось формування податкового кредиту поточного періоду, відсутні податкові накладні, з дати складання яких минуло 365 днів.

Незважаючи не вищевказане, контролюючим органом було прийнято оскаржуване податкове повідомлення-рішення №0/19939/15-32-07-08-24 від 30.04.2025 року, яким встановлено завищення від`ємного значення, що зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду на суму 3 534 965,16 грн. (т. 1 а.с. 43-44).

Також судом було встановлено, що інше оскаржуване позивачем у позові податкове повідомлення-рішення №19363/15-32-04-04 від 28.04.2025 року про накладення на підприємство штрафних (фінансових) санкцій у розмірі 340,00 грн. на підставі вимог п.120.1 ст.120 ПК України було прийняте на підставі акту перевірки №9529/15-32-04-04/44009484 від 03.03.2025 року.

При зверненні до суду з адміністративним позовом у справі №420/4274/25 ТОВ «ТРІОТЕХ» були заявлені позовні вимоги про визнати протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень від 30.04.2025 року №0/19939/15-32-07-08-24 форми «В4» та від 28.04.2025 року №19363/15-32-04-04 форми «ПС».

Під час перевірки правомірності оскаржуваного позивачем рішення суд керується критеріями, закріпленими у ст. 2 КАС України, які повною мірою відображають принципи адміністративної процедури.

Відповідно до ч. 2 ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до частини 1 статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Частиною 2 статті 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Згідно положень ч. 1 ст. 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

При цьому належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (ч. 1 ст. 73 КАС України), достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи (ч. 1 ст. 75 КАС України), а достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (ч. 1 ст. 76 КАС України).

Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання (ст. 76 ч. 2 КАС України).

Відповідно до положень ст. 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Дослідивши адміністративний позов, відзив, відповідь на відзив, заперечення на відповідь на відзив та надані письмові докази, оцінивши їх за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх всебічному, повному і об`єктивному дослідженні, заслухавши пояснення представників сторін у судових засіданнях, проаналізувавши положення чинного законодавства, що регулює спірні правовідносини, суд доходить висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Згідно ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

За ст.55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом, кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

В частині позовних вимог про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення від 30.04.2025 року №0/19939/15-32-07-08-24 форми «В4» суд зазначає наступне.

Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час адміністрування податків та зборів, а також відповідальність за порушення податкового законодавства, врегульована Податковим кодексом України від 02.12.2010 року №2755-VI (далі ПК України) (у редакції від 25.03.2025 року).

Підпунктом 14.1.36 п. 14.1 ст. 14 ПК України закріплено, що господарська діяльність - діяльність особи, що пов`язана з виробництвом (виготовленням) та/або реалізацією товарів, виконанням робіт, наданням послуг, спрямована на отримання доходу і проводиться такою особою самостійно та/або через свої відокремлені підрозділи, а також через будь-яку іншу особу, що діє на користь першої особи, зокрема за договорами комісії, доручення та агентськими договорами.

Згідно п.44.1 ст.44 ПК України, для цілей оподаткування платники податків зобов`язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов`язаних з визначенням об`єктів оподаткування та/або податкових зобов`язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов`язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством.

Розділом V Податкового кодексу України закріплено регулювання податку на додану вартість.

Відповідно до п.п. а) п.185.1 ст.185 ПК України об`єктом оподаткування є операції платників податку з постачання товарів, місце постачання яких розташоване на митній території України, відповідно до статті 186 цього Кодексу, у тому числі операції з безоплатної передачі та з передачі права власності на об`єкти застави позичальнику (кредитору), на товари, що передаються на умовах товарного кредиту, а також з передачі об`єкта фінансового лізингу у володіння та користування лізингоодержувачу/орендарю.

Відповідно до п.п. а) п.187.1 ст.185 ПК України датою виникнення податкових зобов`язань з постачання товарів/послуг вважається дата, яка припадає на податковий період, протягом якого відбувається будь-яка з подій, що сталася раніше: дата зарахування коштів від покупця/замовника на рахунок платника податку в банку/небанківському надавачу платіжних послуг як оплата товарів/послуг, що підлягають постачанню, а в разі постачання товарів/послуг, оплата яких здійснюється електронними грошима, - дата зарахування електронних грошей платнику податку як оплата товарів/послуг, що підлягають постачанню, на електронний гаманець, а в разі постачання товарів/послуг за готівку - дата оприбуткування коштів у касі платника податку, а в разі відсутності такої - дата інкасації готівки у банківській установі, що обслуговує платника податку.

За п.188.1 ст.188 ПК України база оподаткування операцій з постачання товарів/послуг визначається виходячи з їх договірної вартості з урахуванням загальнодержавних податків та зборів (крім акцизного податку, який нараховується відповідно до підпунктів 213.1.9 і 213.1.14 пункту 213.1 статті 213 цього Кодексу, збору на обов`язкове державне пенсійне страхування, що справляється з вартості послуг стільникового рухомого зв`язку, податку на додану вартість та акцизного податку на спирт етиловий, що використовується виробниками - суб`єктами господарювання для виробництва лікарських засобів, у тому числі компонентів крові і вироблених з них препаратів (крім лікарських засобів у вигляді бальзамів та еліксирів).

За п.п.14.1.182 п.14. ст.14 ПК України вбачається, що податковий кредит - сума, на яку платник податку на додану вартість має право зменшити податкове зобов`язання звітного (податкового) періоду, визначена згідно з розділом V цього Кодексу.

Згідно п.192.1 ст.192 ПК України якщо після постачання товарів/послуг здійснюється будь-яка зміна суми компенсації їх вартості, включаючи наступний за постачанням перегляд цін, перерахунок у випадках повернення товарів/послуг особі, яка їх надала, або при поверненні постачальником суми попередньої оплати товарів/послуг, суми податкових зобов`язань та податкового кредиту постачальника та отримувача підлягають відповідному коригуванню на підставі розрахунку коригування до податкової накладної, складеному в порядку, встановленому для податкових накладних, та зареєстрованому в Єдиному реєстрі податкових накладних.

Розрахунок коригування до податкової накладної не може бути зареєстрований в Єдиному реєстрі податкових накладних пізніше 1095 календарних днів з дати складання податкової накладної, до якої складений такий розрахунок коригування.

Розрахунок коригування, складений постачальником товарів/послуг до податкової накладної, яка складена на отримувача - платника податку, підлягає реєстрації в Єдиному реєстрі податкових накладних: постачальником (продавцем) товарів/послуг, якщо передбачається збільшення суми компенсації їх вартості на користь такого постачальника або якщо коригування кількісних та вартісних показників у підсумку не змінює суму компенсації.

Згідно п.п. а) п.п.192.1.1 п.192.1 ст.192 ПК України якщо внаслідок такого перерахунку відбувається зменшення суми компенсації на користь платника податку - постачальника, то постачальник відповідно зменшує суму податкових зобов`язань за результатами податкового періоду, протягом якого був проведений такий перерахунок.

Постачальник має право зменшити суму податкових зобов`язань лише після реєстрації в Єдиному реєстрі податкових накладних розрахунку коригування до податкової накладної.

Відповідно до п.192.3 ст.192 ПК України результат перерахунку податкових зобов`язань і податкового кредиту постачальника та отримувача відображається у складі податкової декларації за звітний податковий період у порядку, визначеному центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику.

Аналізуючи вищевказані приписи суд доходить висновку, що якщо після постачання товарів здійснюється будь-яка зміна суми компенсації їх вартості, суми податкових зобов`язань та податкового кредиту постачальника підлягають відповідному коригуванню на підставі розрахунку коригування до податкової накладної, складеному в порядку, встановленому для податкових накладних, та зареєстрованому в Єдиному реєстрі податкових накладних. При цьому, розрахунок коригування, складений постачальником товарів до податкової накладної, підлягає реєстрації в ЄРПН постачальником товарів, якщо передбачається збільшення суми компенсації їх вартості на користь такого постачальника або якщо коригування кількісних та вартісних показників у підсумку не змінює суму компенсації.

Суд акцентує увагу на тому, що якщо внаслідок такого перерахунку відбувається зменшення суми компенсації на користь постачальника, то постачальник відповідно зменшує суму податкових зобов`язань за результатами податкового періоду, протягом якого був проведений такий перерахунок. При цьому, постачальник має право зменшити суму податкових зобов`язань лише після реєстрації в ЄРПН розрахунку коригування до податкової накладної.

Також суд зазначає, що відповідно до п.п.14.1.172 п.14.1 ст.14 ПК України податкова консультація - індивідуальна податкова консультація та узагальнююча податкова консультація, що надаються в порядку, передбаченому цим Кодексом; п.п.14.1.172-1 п.14.1 ст.14 ПК України індивідуальна податкова консультація - роз`яснення контролюючого органу, надане платнику податків щодо практичного використання окремих норм податкового та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючий орган, та зареєстроване в єдиному реєстрі індивідуальних податкових консультацій.

Згідно п.52.1 ст.52 ПК України за зверненням платників податків у паперовій або електронній формі контролюючий орган, визначений підпунктом 41.1.1 пункту 41.1 статті 41 цього Кодексу, надає їм безоплатно індивідуальні податкові консультації з питань практичного застосування окремих норм податкового та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на такий контролюючий орган, протягом 25 календарних днів, що настають за днем отримання такого звернення даним контролюючим органом.

За ст.53 ПК України платник податків та/або податковий агент, які діяли відповідно до податкової консультації, не звільняються від обов`язку сплати податкового зобов`язання, визначеного цим Кодексом.

Відповідно до постанови Верховного Суду від 10.07.2025 року по справі №120/11299/24 зазначено, що усталеною є практика Верховного Суду про те, що індивідуальна податкова консультація за своєю правовою природою є фактично відповіддю контролюючого органу платнику податків на його питання, яка повинна містити конкретні роз`яснення такому платнику практичної форми та/або моделі його поведінки у визначеному колі податкових правовідносин.

За ч.5 ст.242 КАС України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Враховуючи вищевказані приписи, на думку суду, у випадках, не пов`язаних із сплатою податкового зобов`язання, відповідна індивідуальна податкова консультація підлягає врахуванню на користь платника податків, який її отримав та діяв у відповідності до неї.

З цього приводу варто зазначити, що (як було встановлено судом) підприємством (як постачальником) у період 2022-2023 років поставлялось військовими частинами (як покупцями) мастильні матеріали. При цьому, покупці сплачували у складі вартості придбаних мастильних матеріалів податок на додану вартість у розмірі 20%. Внаслідок поставки позивачем товару у період 2022-2023 років складались та у встановленому порядку реєструвались податкові накладні в ЄРПН. Водночас, враховуючи той факт, що товари з постачання товарів для забезпечення транспорту у період воєнного стану мали обкладатися податком на додану вартість за нульовою ставкою, покупці оскаржили в судовому порядку вищевказане включення до договірної ціни податку на додану вартість за ставкою 20% при придбанні у ТОВ «ТРІОТЕХ» мастильних матеріалів. Після вступу судових рішень у законну силу, підприємство у період жовтня-грудня 2024 року перерахувало на рахунки покупців надмірно сплачений податок на додану вартість за ставкою 20% при придбанні у ТОВ «ТРІОТЕХ» мастильних матеріалів. При цьому підприємством всього було здійснено повернення на користь відповідних військових частин податку на додану вартість на загальну суму 3534965,16 грн.

Позивач окремо звертався за індивідуальною податковою консультацією до ДПС України, внаслідок чого отримав відповідь, в якій було зазначено, що у разі, якщо товариством була складена та зареєстрована податкова накладна, в якій неправильно застосовано ставку податку, то з метою виправлення допущеної помилки у такій податковій накладній товариство повинно скласти розрахунок коригування до такої податкової накладної, в якому вивести в нуль її показники, та скласти нову податкову накладну, датою виникнення податкових зобов`язань із застосуванням вірної ставки податку.

У зв`язку з перерахуванням на рахунок покупців надмірно сплаченого податку на додану вартість за ставкою 20% на виконання рішень суду, підприємством відносно кожного з покупців поетапно були вчинені наступні дії:

1) cкладено та зареєстровано розрахунки коригування до податкових накладних, виписаних та зареєстрованих зі ставкою ПДВ 20% (розрахунки коригування складені відповідними датами прийняття судових рішень), в яких виведено в нуль всі показники;

2) складено та зареєстровано податкові накладні зі ставкою ПДВ 0%;

3) (виключно після здійснення на виконання рішення суду перерахування на рахунок відповідного покупця надмірно сплаченого податку на додану вартість за ставкою 20%) cкладено та зареєстровано розрахунки коригування до податкових накладних на зміну ціни товару у бік зменшення на суму повернутого ПДВ, зі ставкою ПДВ 0%.

Тобто, аналізуючи вищезазначені обставини справи, позивач діяв чітко відповідно до наданих роз`яснень податковим органом в частині алгоритму дій при складенні та реєстрації податкової накладної, в якій неправильно застосовано ставку податку. При цьому, за час розгляду справи представниками відповідача не було надано заперечень щодо вищевказаного алгоритму дій у спірних правовідносинах.

Судом також встановлено, що через коригування податкових зобов`язань за 2022-2023 роки після прийняття вищевказаних рішень суду та перерахування на рахунок покупців надмірно сплаченого податку на додану вартість за ставкою 20%, у період вересня-жовтня 2024 року у підприємства було сформовано від`ємне значення суми ПДВ. Враховуючи зазначене, 20.02.2025 року підприємством було подано податкову декларацію з податку на додану вартість за січень 2025 року, де в Додатку 2 містились відомості про період складення податкової накладної, розрахунку коригування кількісних і вартісних показників, починаючи з березня 2022 року по січень 2025 року.

Для правильного розкриття зазначених коригувань у звітності з ПДВ, підприємством було подано запит до відповідача з проханням надання відповідних роз`яснень, у відповідь на що Головне управління ДПС в Одеській області чітко зазначило, що в описаній у зверненні ситуації звітним періодом, в якому виникло від`ємне значення суми ПДВ, що підлягає відображенню в Таблиці 1 Додатка 2 (Д2) до податкової декларації з ПДВ, є той звітний період, на який припадає дата набрання чинності судового рішення, оскільки сума від`ємного значення ПДВ, визначена платником за результатами такого звітного періоду, виникла у зв`язку з коригуванням податкових зобов`язань (незалежно від періоду складання податкових накладних до яких були складені розрахунки коригування). Платник податку при заповненні таблиці 1 додатка 2 (Д2) до декларації самостійно визначає постачальників, по взаємовідносинах з якими виникла сума від`ємного значення, та періодів виникнення таких сум.

Судом за час розгляду справи було встановлено, що позивач діяв чітко до наданих роз`яснень Головного управління ДПС в Одеській області від 09.01.2025 року, а саме у Додатках 2 до податкових декларацій з ПДВ за вересень-жовтень 2024 року було розкрито суми від`ємного значення, що виникли у зв`язку з коригуванням податкових зобов`язань з ПДВ за 2022-2023 рік щодо постачальників, по взаємовідносинам з якими вони виникли та за періодами виникнення таких сум.

Суд зазначає, що матеріали справи не свідчать про те, що підприємство вносило будь-які зміни до податкових декларацій минулих звітних періодів, навпаки, суд доходить висновку, що підприємством здійснювалось розкриття суми від`ємного значення, яка виникла в поточному періоді згідно дати набрання чинності судового рішення, яке стало підставою для такого розкриття.

Суд також критично ставиться до посилань податкового органу на те, що позивач порушив п.198.6. статті 198 ПК України, оскільки в декларації з ПДВ за жовтень 2024 року віднесено до складу від`ємного значення суми ПДВ за податковими накладними, складеними в березні, квітні, травні, червні, липні, вересні, жовтні, листопаді 2022 року та січні 2023 року. Варто зазначити, що податковим органом за час розгляду справи не було спростовано того факту, що вищезгадані податкові накладні за період березень-липень 2022 року, вересень-грудень 2022 року, січень 2023 року, які відображені у Додатках 2 податкових декларацій з ПДВ за вересень-жовтень 2024 року, були своєчасно (не пізніше ніж через 365 календарних днів з дати складання податкової накладної) відображені у податкових деклараціях за період березень-липень 2022 року, вересень-грудень 2022 року, січень 2023 року. Суд зазначає, що позивач, посилаючись на роз`яснення відповідача у листі від 09.01.2025 року, у Додатках 2 податкових декларацій з ПДВ за вересень-жовтень 2024 року не здійснював формування податкового кредиту, а деталізував суми від`ємного значення ПДВ, які вже виникли в результаті коригувань податкових зобов`язань за 2022-2023 роки.

Суд також не враховує посилання представників відповідача у відзиві та у судових засіданнях про необхідність внесення позивачем змін до вже поданих та зареєстрованих податкових декларацій за минулі звітні періоди, оскільки, приписами податкового законодавства не передбачено обов`язку подання платником податків уточнюючої декларації з податку на додану вартість у випадку коригування на підставі розрахунку коригування до податкової накладної суми податкових зобов`язань та податкового кредиту постачальника в порядку ст.192 ПК України.

В пункті 42 рішення Європейського суду з прав людини у справі Бендерський проти України від 15 листопада 2007 року, заява № 22750/02, зазначено, що відповідно до практики, яка відображає принцип належного здійснення правосуддя, судові рішення мають у достатній мірі висвітлювати мотиви, на яких вони базуються. Межі такого обов`язку можуть різнитися залежно від природи рішення та мають оцінюватися в світлі обставин кожної справи.

Верховний Суд у власних постановах неодноразово посилався на низку рішень Європейського суду з прав людини, які розкривають підхід до обґрунтованості судових рішень.

Як зазначив Верховний Суд, ЄСПЛ у справі «Салов проти України» наголосив на тому, що згідно статті 6 Конвенції рішення судів достатнім чином містять мотиви, на яких вони базуються для того, щоб засвідчити, що сторони були заслухані, та для того, щоб забезпечити нагляд громадськості за здійсненням правосуддя. Разом з тим, у рішенні звертається увага, що статтю 6 параграф 1 не можна розуміти як таку, що вимагає пояснень детальної відповіді на кожний аргумент сторін. Відповідно, питання, чи дотримався суд свого обов`язку обґрунтовувати рішення, може розглядатися лише в світлі обставин кожної справи (рішення у справі «Ruiz Torija v. Spain», заява серія A № 303-A; від 9 грудня 1994 р.; пункт 29).

У іншому рішенні, зокрема, у справі «Серявін та інші проти України» (заява №4909/04; від 10 лютого 2010 року; пункт 58) зазначено, що національний суд має певну свободу розсуду щодо вибору аргументів у тій чи іншій справі та прийняття доказів на підтвердження позицій сторін. Ще одне призначення обґрунтованого рішення полягає у тому, щоб продемонструвати сторонам, що вони були почуті. Крім того, вмотивоване рішення дає стороні можливість оскаржити його та отримати його перегляд вищестоящою інстанцією (рішення у справі «Hirvisaari v. Finland», заява № 49684/99, п. 30, від 27 вересня 2001 року). На важливість дотримання судами вимоги щодо мотивованості (обґрунтованості) рішень йдеться також у ряді інших рішень ЄСПЛ (наприклад, «Богатова проти України», «Нечипорук і Йонкало проти України» та ін.).

Отже, у рішеннях ЄСПЛ склалась стала практика, відповідно до якої рішення національних судів мають бути обґрунтованими, зрозумілими для учасників справ та чітко структурованими. Тобто мотивованість рішення залежить від особливостей кожної справи, судової інстанції, яка постановляє рішення, та інших обставин, що характеризують індивідуальні особливості справи.

Враховуючи вищевказане, суд доходить висновку про те, що Головним управлінням ДПС в Одеській області за час розгляду справи було доведено обґрунтованість, а тому відповідно правомірність прийнятого податкового повідомлення-рішення №0/19939/15-32-07-08-24 від 30.04.2025 року, а тому суд вважає за необхідне задовольнити адміністративний позов товариства з обмеженою відповідальністю «ТРІОТЕХ» до Головного управління ДПС в Одеській області в цій частині.

Разом з тим, суд зазначає, що при звернення до суду з вказаним адміністративним позовом позивач також просив суд визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення №19363/15-32-04-04 від 28.04.2025 року про накладення на підприємство штрафних (фінансових) санкцій у розмірі 340,00 грн. У судовому засіданні представники позивача зазначили, що не підтримують позовні вимоги в частині оскарження вищевказаного ППР та не надали будь-яких обґрунтувань щодо його неправомірності. Крім того стороною позивача було зазначено про сплату штрафу згідно цього ППР, а також те, що вказане податкове-повідомлення рішення не стосується підстав для винесення податкового повідомлення-рішення №0/19939/15-32-07-08-24 від 30.04.2025 року, та було винесено внаслідок складення іншого акту перевірки, а саме №9529/15-32-04-04/44009484 від 03.03.2025 року.

Проти зазначених обставин представники податкового органу не заперечували.

Враховуючи вищевказане, суд не вбачає підстав для задоволення адміністративного позову в частині визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення №19363/15-32-04-04 від 28.04.2025 року.

Щодо розподілу судових витрат, суд зазначає наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Враховуючи наявність підстав для часткового задоволення позовних вимог підприємства, суд вважає за необхідне стягнути на його користь з Головного управління ДПС в Одеській області суму сплаченого позивачем судового збору у розмірі 24 221,58 грн. пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Згідно зі ст. 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи. Судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Керуючись вимогами ст.ст. 2, 6-11, 77, 90, 241-246, 251, 255, 257-258, 262, 293, 295 КАС України, суд, -

ВИРІШИВ :

Адміністративний позов товариства з обмеженою відповідальністю «ТРІОТЕХ» до Головного управління ДПС в Одеській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління ДПС в Одеській області №0/19939/15-32-07-08-24 від 30.04.2025 року.

В іншій частині заявлених позовних вимог відмовити.

Стягнути з Головного управління ДПС в Одеській області за рахунок його бюджетних асигнувань на користь товариства з обмеженою відповідальністю «ТРІОТЕХ» суму сплаченого позивачем судового збору за подання адміністративного позову у розмірі 24221,58 грн.

Рішення суду може бути оскаржене до П`ятого апеляційного адміністративного суду в порядку та строки, встановлені статтями 293, 295 та пп.15.5 п.15 ч.1 розділу VII «Перехідні положення» КАС України.

Рішення суду набирає законної сили в порядку та строки, встановлені ст. 255 КАС України.

Повне найменування сторін по справі:

Позивач Товариство з обмеженою відповідальністю «ТРІОТЕХ» (65000, м. Одеса, пров. Хвойний, 12, оф. Х-3, ).

Відповідач - Головне управління ДПС в Одеській області (65044, м. Одеса, вул. Семінарська, 5, ).

Суддя О.В. Білостоцький