Справа № 520/14823/25
Суддя: Перцова Т.С.
Дата ухвалення: 2026-01-14 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 січня 2026 р. Справа № 520/14823/25
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді: Перцової Т.С.,

Суддів: Жигилія С.П. , Макаренко Я.М. ,

розглянувши в порядку письмового провадження у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Харківської митниці на рішення Харківського окружного адміністративного суду від 27.08.2025, головуючий суддя І інстанції: Чудних С.О., м. Харків, повний текст складено 27.08.25 по справі № 520/14823/25

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "ОРМАНС"

до Харківської митниці

про визнання протиправним та скасування рішення,

ВСТАНОВИВ

Товариство з обмеженою відповідальністю «ОРМАНС» (далі ТОВ «ОРМАНС», позивач, декларант) звернулося до Харківського окружного адміністративного суду з позовом до Харківської митниці (далі відповідач, митний орган), в якому просило суд:

- визнати протиправним та скасувати рішення Харківської митниці про коригування митної вартості товарів № UA807000/2025/000045/2 від 30.01.2025;

- стягнути з Харківської митниці (код ЄДРПОУ ВП-44017626, Україна, 61005, місто Харків, вул. Миколаївська, будинок 16 Б) за рахунок бюджетних асигнувань на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ОРМАНС» (, вул. Сумський шлях, б.43, с. Подвірки, Харківський р-н, Харківська обл., Україна, 62371) судові витрати зі сплати судового збору в розмірі 2422 грн 40 коп.

В обґрунтування позовних вимог зазначено про протиправність складеного відповідачем рішення про коригування митної вартості товарів № UA807000/2025/000045/2 від 30.01.2025, оскільки при здійсненні митного оформлення ввезеного на митну територію України товару за митною декларацією № 25UA89U8 від 30.01.2025 позивачем було надано відповідачу вичерпний перелік як основних, так і додаткових документів, які кореспондуються між собою та містять чітку, недвозначну і зрозумілу інформацію про товар та його ціну, підтверджують усі числові значення складових митної вартості і не дають підстав для сумніву щодо повноти та правильності її визначення декларантом.

Переконував, що рішення про коригування заявленої митної вартості товарів має містити, зокрема, обґрунтування причин, через які заявлену декларантом митну вартість не може бути визнано та обґрунтування числового значення митної вартості товарів, скоригованої митним органом, та фактів, які вплинули на таке коригування, проте, як вбачається з тексту оспорюваного рішення про коригування, воно містить лише копіювання статей Митного кодексу України (далі МК України) без будь-якого обґрунтування та зазначення які ж саме порушення призвели до неможливості визначити митну вартість товару за основним методом, у зв`язку з чим митна вартість товарів була підвищена саме до такого рівня та чому не були застосовані інші методи визначення вартості товарів.

Стверджував, що наведені у спірному рішенні недоліки у документах, що надавалися до митного оформлення, за відсутності розбіжностей у числових значеннях не можуть бути підставою для коригування митної вартості товарів.

Наполягав, що у рішенні про коригування заявленої митної вартості, крім номера та дати митної декларації, яка була взята за основу для визначення митної вартості оцінюваних товарів, митний орган повинен також навести пояснення щодо зроблених коригувань на обсяги партії ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, умов поставки, комерційних умов тощо та зазначити докладну інформацію і джерела, які використовувалися митним органом при визначенні митної вартості оцінюваних товарів із застосуванням резервного методу, однак, всупереч цьому, складене відповідачем рішенння про коригування митної вартості товарів містить вказівку лише на номер, дату митної декларації, на підставі якої здійснено коригування митної вартості, та вартість за одиницю товару, що не дає підстав вважати таке рішення обґрунтованим та мотивованим у контексті норм пунктів 2, 4 частини другої статті 55 МК України.

Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 27.08.2025 у справі №520/14823/25 адміністративний позов Товариства з обмеженою відповідальністю "ОРМАНС" до Харківської митниці про визнання протиправним та скасування рішення - задоволено.

Визнано протиправним та скасовано рішення про коригування митної вартості товарів №UA807000/2025/000045/2 від 30.01.2025 року Харківської митниці.

Стягнуто на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "ОРМАНС" сплачену суму судового збору у розмірі 2422,40 (дві тисячі чотириста двадцять два) грн 40 коп за рахунок бюджетних асигнувань Харківської митниці (вул. Короленка, буд. 16Б, м. Харків, 61003, код ЄДРПОУ - 44017626).

Відповідач, не погодившись з вказаним рішенням суду першої інстанції, подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на неповне дослідження доказів і невірне встановлення обставин у справі, порушення судом норм матеріального і процесуального права, просив суд апеляційної інстанції скасувати рішення Харківського окружного адміністративного суду від 27.08.2025 по справі №520/14823/25.

Апеляційна скарга мотивована твердженнями про правомірність оскаржуваного рішення про коригування митної вартості товарів №UA807000/2025/000045/2 від 30.01.2025, як такого, що прийнято з урахуванням всіх обставин у справі, внаслідок не надання позивачем під час митного оформлення, всупереч вимог частини 2 статті 53 МК України, додаткових документів, які б підтверджували числові значення складових митної вартості товарів чи відомості щодо ціни, яка була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, які мають вплив на правильність визначення митної вартості.

Пояснив, що контроль за правильністю визначення митної вартості товарів, заявлених до митного оформлення за ЕМД № 25UA89U8 від 30.01.2025, здійснювався посадовими особами митниці відповідно до вимог статті 54 Митного кодексу України (далі - МК України) шляхом перевірки числових значень митної вартості товарів та наявності в документах усіх відомостей, що їх підтверджують, а також статей 336, 337, 363 МК України в частині контролю із застосуванням системи управління ризиками. Аналіз цінової бази ЄАІС Держмитслужби вказував, що рівень митної вартості подібних/аналогічних товарів, які були оформлені у максимально найближчій термін був значно вищим, ніж заявлений позивачем та у максимально наближений час складав по товару № 1 - 3,87 дол. США/кг (джерело - ЕМД №UA500500/2024/022668 від 27.06.2024 (24UA68U0) (товар 1)), у той час як задекларований позивачем рівень митної вартості становив 3,04 дол. США/кг.

Зауважив, що спрацювання АСАУР за напрямом перевірки правильності визначення митної вартості товарів щодо можливого заниження митної вартості товарів є обов`язковою до виконання рекомендацією посадовій особі митного органу більш ретельно опрацювати подані до митного оформлення документи та вже свідчить про наявність обґрунтованого сумніву, що зумовлює витребування додаткових документів.

На підставі вищевикладеного, відповідно до вимог частини 5 статті 55 МК України була проведена процедура консультації між митним органом та декларантом з метою обміну наявною у кожного з них інформацією та обґрунтованого вибору методу визначення митної вартості на підставі інформації, яка наявна у розпорядженні митного органу, за наслідками чого позивача було повідомлено, що він або уповноважена ним особа за власним бажанням можуть подати додаткові, наявні у них документи, для підтвердження заявленої митної вартості товару. Однак, позивач повідомив про неможливість надання додаткових документів, чим не спростував сумніви митниці щодо наявності розбіжностей в наданих документах та відсутності всіх складових митної вартості, поданого до митного оформлення та митного контролю товару, у зв`язку з чим Харківською митницею прийнято спірне рішення про коригування митної вартості оцінюваного товару за методом ідентичних товарів, у відповідності до статті 60 МК України, при цьому за основу було взято наявну в митниці цінову інформацію, яка міститься ціновій базі ЄАІС про подібні товари, митне оформлення яких вже здійснено.

З огляду на вищевикладене, вважав, що рішення про коригування митної вартості №UA807000/2025/000045/2 від 30.01.2025 винесене на підставі, у межах повноважень та у спосіб, визначений нормами МК України та інших підзаконних нормативних актів, а також з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття відповідних рішень, тому обставини для його скасування відсутні.

У надісланому до суду апеляційної інстанції відзиві на апеляційну скаргу, позивач просив суд апеляційної інстанції залишити апеляційну скаргу без задоволення, а рішення Харківського окружного адміністративного суду від 27.08.2025 у справі № 520/14823/25 без змін, як законне та обґрунтоване.

В обґрунтування відзиву підтримав правову позицію, викладену у позовній заяві та додатково, з посиланням на висновки Верховного Суду, викладені у постанові від 25 лютого 2020 року у справі №260/718/19, стверджував, що спрацювання системи управління ризиками АСАУР є лише рекомендацією посадовій особі органу доходів і зборів більш детально проаналізувати умови зовнішньоекономічної операції, та не може бути безумовною підставою для відмови в оформленні товару за самостійно заявленою декларантом митною вартістю товарів.

Зауважив, що МК України встановлено чіткі підстави для витребування митним органом додаткових документів серед яких відсутні «дані цінової бази ЄАІС» та «спрацювання ризиків АСУР».

Переконував, що подані до митного оформлення документи у повній мірі підтверджували заявлену позивачем митну вартість товару на основі договору, а також витрати по доставці товару до митного кордону України, однак не були належним чином досліджені відповідачем, що слугувало підставою для незаконного коригування митної вартості за 6 (найдорожчим) методом, без зазначення причин неможливості застосування попередніх методів визначення митної вартості.

Відповідно до пункту 3 частини 1 статті 311 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження).

Згідно з частиною 4 статті 229 КАС України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Колегія суддів, вислухавши суддю-доповідача, перевіривши в межах апеляційної скарги рішення суду першої інстанції та доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на таке.

Судом першої інстанції встановлено, що позивач здійснює діяльність з імпорту товарів, зокрема, з Китаю та Туреччини та подальшим оптовим продажем цих товарів в Україні.

Поставки товарів здійснюються за прямими контрактами з виробниками товарів на умовах поставки FOB та розмитнюються в різних регіонах України, здебільшого у місті Харків, оскільки, підприємство орендує в м. Харків складські приміщення за адресою: вул. Сумський шлях, б. 43, с. Подвірки, Харківський р-н, Харківська обл., Україна, 62371, що підтверджується матеріалами справи.

В процесі здійснення розмитнення товару придбаного та привезеного на територію України ТОВ «ОРМАНС» на підставі договору про надання послуг митного брокера №02/11-23 від 01.11.2023, було подано до Харківської митниці ЕМД № 25UA89U8 від 30.01.2025.

Разом із митною декларацією, позивачем до митного оформлення подані наступні документи:

- пакувальний лист б/н від 11.11.2024;

- рахунок-фактура (інвойс) від 11.11.2024;

- коносамент QN24110258 від 24.11.2024;

- накладна УМВС31513637 від 13.01.2025;

- декларація про походження товару WL24086 від 11.11.2024;

- рахунок-фактура РФ-23619 від 26.12.2024;

- банківський платіжний документ, що підтверджує факт оплати транспортно- експедиційних послуг 500 від 08.01.2025;

- документ, що підтверджує вартість перевезення товару 888678/24 від 26.12.2024;

- специфікація №2 від 11.11.2024;

- зовнішньоекономічний договір ORM-103 від 29.10.2023;

- договір про надання послуг митного брокера 02/11-23 від 02.11.2023;

- договір (контракт) про перевезення 1509/23/01 від 15.09.2023;

- заявка № 24512 від 14.11.2024;

- технічний опис від 30.01.2025;

- митна декларація№ 25UA89U8 від 30.01.2025.

Декларантом - ФОП ОСОБА_1 в інтересах ТОВ «ОРМАНС» 30.01.2025 було отримано електронне повідомлення (запит) митного органу наступного змісту: «На виконання вимог статті 54 МКУ та відповідно до вимог статті 53 МКУ в зв`язку з тим, що документи, зазначені у частині другій статті 53 МКУ, не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу митного органу зобов`язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи: 3) рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов`язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту); 4) виписку з бухгалтерської документації; 5) ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів; 6) каталоги, специфікації, загальні прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; 7) копію митної декларації країни відправлення з перекладом (згідно ст. 254 МКУ); 8) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини (бажано ДП Держзовнішінформ або ДП Укрпромзовнішекспертиза) з урахуванням Методичних рекомендацій щодо роботи посадових осіб митних органів з аналізу, виявлення та оцінки ризиків при здійсненні контролю за правильністю визначення митної вартості товарів, які переміщуються через митний кордон України, затверджених наказом ДМС України від 01.07.2021 № 476; 9) Транспортно-експедиційні рахунки, заявки перевезення, договори тощо. В зв`язку із спрацюванням профілю ризику АС АУР АСМО Інспектор пропонується надання інформації про митне оформлення ідентичних або подібних товарів. Декларант або уповноважена ним особа за власним бажанням може подати додаткові наявні у них документи для підтвердження заявленої ними митної вартості товару».

У подальшому, декларантом - ФОП Цись О. С. в інтересах ТОВ «ОРМАНС» на адресу начальника мп. Барабашово Харківської митниці було направлено лист Вих. № 30/01 від 30.01.2025 в якому було зазначено, що інших документів стосовно ЕМД №25UA89U8 від 30.01.2025 надаватись не буде.

У відповідь на вказаний лист було отримано рішення про коригування митної вартості товарів № UA807000/2025/000045/2 від 30.01.2025, а також картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення № UA807200/2025/000050 від 30.01.2025.

У відповідній картці відмови зазначено, що митний орган відмоваляє у прийнятті митної декларації або документа, що її замінює з причин неможливості здійснення митного оформлення товарів, у зв`язку з невірним визначенням їх митної вартості та прийняттям рішення про коригування митної вартості товарів № UA807000/2025/000045/2 від 30.01.2025.

Декларантом - ФОП ОСОБА_1 в інтересах ТОВ «ОРМАНС» було отримано ЕМД №25UA56U4 від 30.01.2025 з проведеними відповідачем донарахуваннями, додатково сплачено 82230,52 грн. в рахунок оплати встановлених законом платежів щодо відкоригованої відповідачем митної вартості товарів, а товар було випущено у вільний обіг.

Не погоджуючись з вищевказаним рішенням про коригування митної вартості товарів, позивач звернувся до суду з цим позовом.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з їх обґрунтованості та протиправності оскаржуваного рішення про коригування митної вартості товарів № UA807000/2025/000045/2 від 30.01.2025, оскільки воно не містить обґрунтувань причин, через які заявлену декларантом митну вартість не може бути визнано, інформації наявної у митного органу (у тому числі щодо числових значень складових митної вартості, митної вартості ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, інших умов, що могли вплинути на ціну товарів), яка призвела до виникнення сумнівів у правильності визначення митної вартості.

Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи та доводам апеляційної скарги, а також виходячи з меж апеляційного перегляду справи, визначених статтею 308 КАС України, колегія суддів зазначає наступне.

Відносини з приводу митного контролю та митного оформлення товарів, що переміщуються через митний кордон України, справляння митних платежів регулюються положеннями МК України.

Статтею 246 МК України встановлено, що метою митного оформлення є забезпечення дотримання встановленого законодавством України порядку переміщення товарів, транспортних засобів комерційного призначення через митний кордон України, а також забезпечення статистичного обліку ввезення на митну територію України, вивезення за її межі і транзиту через її територію товарів.

Митне оформлення розпочинається з моменту подання органу доходів і зборів декларантом або уповноваженою ним особою митної декларації або документа, який відповідно до законодавства її замінює, та документів, необхідних для митного оформлення, а в разі електронного декларування - з моменту отримання органом доходів і зборів від декларанта або уповноваженої ним особи електронної митної декларації або електронного документа, який відповідно до законодавства замінює митну декларацію (стаття 248 МК України).

Згідно з частиною 8 статті 257 МК України, митне оформлення товарів, транспортних засобів комерційного призначення здійснюється органами доходів і зборів на підставі митної декларації, до якої декларантом залежно від митних формальностей, установлених цим Кодексом для митних режимів, та заявленої мети переміщення вносяться, окрім іншого, відомості щодо митної вартості товарів та методу її визначення.

На виконання статті 52 МК України, декларант або уповноважена ним особа, які заявляють митну вартість товару, зобов`язані: заявляти митну вартість, визначену ними самостійно, у тому числі за результатами консультацій з митним органом; подавати митному органу достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об`єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню; нести всі додаткові витрати, пов`язані з коригуванням митної вартості або наданням митному органу додаткової інформації.

Статтею 49 МК України передбачено, що митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

При цьому ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті, - це загальна сума всіх платежів, які були здійснені або повинні бути здійснені покупцем оцінюваних товарів продавцю або на користь продавця через третіх осіб та/або на пов`язаних із продавцем осіб для виконання зобов`язань продавця (частина п`ята статті 58 МК України).

Відповідно до частини першої статті 57 МК України визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється за такими методами: 1) основний - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції); 2) другорядні: а) за ціною договору щодо ідентичних товарів; б) за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів; в) на основі віднімання вартості; г) на основі додавання вартості (обчислена вартість); ґ) резервний.

Таким чином, методи визначення митної вартості товарів можуть бути підрозділені на: а) основний; б) другорядні. Крім того, митним законодавством передбачена система другорядних методів. Під час визначення митної вартості товарів учасник митних відносин може застосувати тільки один із різновидів методів - основний метод або ж конкретний другорядний метод. Застосування методу визначення вартості товарів повинно бути обґрунтованим.

Колегія суддів зауважує, що пріоритетним до застосування є саме основний метод. Це, відповідно, обумовлює необхідність, у випадку наявності достатніх підстав, застосовувати в першочерговому порядку основний метод визначення митної вартості товару. Тільки у випадку відсутності необхідних умов для застосування основного методу повинні використовуватися методи, закріплені приписами пункту другого частини першої статті 57 МК України, які застосовуються у субсидіарному порядку - учасник митних відносин обирає один із системи другорядних методів. Про субсидіарний характер застосування другорядних методів свідчить зміст положень частини третьої статті 58 МК України.

Згідно з частиною другою статті 54 МК України контроль правильності визначення митної вартості товарів за основним методом - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту (вартість операції), здійснюється митним органом шляхом перевірки розрахунку, здійсненого декларантом, за відсутності застережень щодо застосування цього методу, визначених у частині першій статті 58 цього Кодексу.

З метою здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів, орган доходів і зборів має право, зокрема, у встановлених випадках, письмово запитувати від декларанта або уповноваженої ним особи додаткові документи та відомості, якщо це необхідно для прийняття рішення про визнання заявленої митної вартості; здійснювати коригування заявленої митної вартості товарів; звертатися до органів доходів і зборів інших країн із запитами щодо надання відомостей, необхідних для підтвердження достовірності заявленої митної вартості; застосовувати інші передбачені форми митного контролю (ч. 5 ст. 54 МК України).

За результатами здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів митний орган визнає заявлену декларантом або уповноваженою ним особою митну вартість чи приймає письмове рішення про її коригування відповідно до положень статті 55 цього Кодексу.

Митний орган може відмовити у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю виключно за наявності обґрунтованих підстав вважати, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, у разі:

1) невірно проведеного декларантом або уповноваженою ним особою розрахунку митної вартості;

2) неподання декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій - четвертій статті 53 цього Кодексу, або відсутності у цих документах всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари;

3) невідповідності обраного декларантом або уповноваженою ним особою методу визначення митної вартості товару умовам, наведеним у главі 9 цього Кодексу;

4) надходження до митного органу документально підтвердженої офіційної інформації митних органів інших країн щодо недостовірності заявленої митної вартості (частина 6 статті 54 МК України).

Згідно з частиною 1 статті 55 МК України рішення про коригування заявленої митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України з поміщенням у митний режим імпорту, приймається митним органом у письмовій формі під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості цих товарів як до, так і після їх випуску, якщо митним органом у випадках, передбачених частиною шостою статті 54 цього Кодексу, виявлено, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів.

За правилами частини третьої статті 58 МК України у разі якщо митна вартість не може бути визначена за основним методом, застосовуються другорядні методи, зазначені у пункті 2 частини першої статті 57 цього Кодексу.

Відповідно до частини першої статті 53 МК України у випадках, передбачених цим Кодексом, декларант подає митному органу документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення.

Таким чином, документальне підтвердження в аспекті відповідних митних процедур має своїм завданням підтвердити: а) заявлену митну вартість товарів; б) обраний суб`єктом господарювання метод визначення такої вартості.

Документами, які підтверджують митну вартість товарів, є: 1) декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п`ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості; 2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності; 3) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу); 4) якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; 5) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; 6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів; 7) копія імпортної ліцензії, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню; 8) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування (частина друга статті 53 Митного кодексу України).

За правилами частини п`ятої статті 53 МК України забороняється вимагати від декларанта або уповноваженої ним особи будь-які інші документи, відмінні від тих, що зазначені в цій статті.

Зі змісту статті 53 МК України випливає, що законом визначений вичерпний перелік документів, що подається декларантом митному органу для підтвердження заявленої митної вартості товарів та обраного методу її визначення.

Дана норма кореспондує й положенням частини третьої статті 318 МК України, якою встановлено, що митний контроль передбачає виконання органами доходів і зборів мінімуму митних формальностей, необхідних для забезпечення додержання законодавства України з питань державної митної справи.

Водночас частиною третьою статті 53 МК України встановлено, що у разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу органу доходів і зборів зобов`язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи:

1) договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов`язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається;

2) рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом);

3) рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов`язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту);

4) виписку з бухгалтерської документації;

5) ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів;

6) каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару;

7) копію митної декларації країни відправлення;

8) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.

Зміст наведених норм дає підстави вважати, що митні органи мають право здійснювати контроль правильності обчислення декларантом митної вартості, але ці повноваження здійснюються у спосіб, визначений законом. Зокрема, витребування додаткових документів на підтвердження задекларованої митної вартості може мати місце тільки у випадку наявності обґрунтованих сумнівів у достовірності поданих декларантом відомостей.

Такі сумніви можуть бути зумовлені неповнотою поданих документів для підтвердження заявленої митної вартості товарів, невідповідністю характеристик товарів, зазначених у поданих документах, митному огляду цих товарів, порівнянням рівня заявленої митної вартості товарів з рівнем митної вартості ідентичних або подібних товарів, митне оформлення яких уже здійснено, і таке інше.

Наявність у митного органу обґрунтованого сумніву у правильності визначення митної вартості є обов`язковою умовою, оскільки саме з цією обставиною закон пов`язує можливість витребування додаткових документів у декларанта та надає митниці право вчиняти наступні дії, спрямовані на визначення дійсної митної вартості товарів.

При цьому, витребувати необхідно лише ті документи, які дають можливість пересвідчитись у правильності чи помилковості задекларованої митної вартості, а не всі, які передбачені статтею 53 МК України. Ненадання повного переліку витребуваних документів може бути підставою для визначення митної вартості не за першим методом лише тоді, коли подані документи є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності не спростовують сумнів у достовірності наданої інформації.

Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 22.08.2019 по справі № 810/2784/18, від 06.09.2019 по справі № 815/2501/18, від 26.11.2019 по справі № 821/107/16, від 21.06.2022 по справі № 820/6811/16, від 20.03.2024 по справі № 826/5959/17.

Також, колегія суддів зазначає, що сумніви є обґрунтованими, якщо документи містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, яка була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

У митниці є обов`язок зазначити конкретні обставини, які викликали відповідні сумніви, причини неможливості їх перевірки на підставі наданих декларантом документів, а також обґрунтувати необхідність перевірки спірних відомостей та зазначити документи, надання яких може усунути сумніви у їх достовірності.

Встановивши відсутність достатніх відомостей, що підтверджують задекларовану митну вартість товарів, орган митної служби повинен вказати, які саме складові митної вартості товарів є непідтвердженими, чому з поданих документів неможливо встановити дані складові та які документи необхідні для підтвердження того чи іншого показника.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 02 червня 2015 року (справа № 21-498а15) та у постанові Верховного Суду від 30.04.2024 по справі № 826/15125/17.

Колегією суддів встановлено, що сумнів у правильності визначення митної вартості, який митний орган вважає обґрунтованим, відповідач пов`язує з твердженням про наявність у наданих позивачем документах розбіжностей з огляду на не зазначення всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів та відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, а також зі встановленням митним органом розбіжностей між заявленою позивачем митною вартістю імпортованого товару та ціновою інформацією в ЄАІС Держмитслужби України щодо подібних/аналогічних товарів митне оформлення яких вже здійснено. Зазначені обставини, на переконання митного органу, виключали можливість перевірки митним органом числового значення заявленої митної вартості у відповідності до умов частини 1 статі 54 МК України та обумовили необхідність запитати від декларанта або уповноваженої ним особи встановлені статтею 53 МК України додаткові документи та відомості.

Однак, враховуючи ненадання позивачем додаткових документів на письмовий запит митного органу, на підставі проведених з позивачем консультацій щодо вибору методу визначення митної вартості товару, таку вартість визначено за другорядним методом згідно зі статтею 64 МК України відповідно до рівня на подібні/ідентичні товари, інформація про які міститься в ЄАІС Держмитслужби.

В якості фактичних підстав для коригування митної вартості товарів з резервним методом відповідачем також вказано наступне:

- наявні рішення про визначення митної вартості за ідентичним товаром по даному підприємству (код УКТЗЕД );

- декларантом не надано транспортний договір щодо морського перевезення згідно з коносаментом QN24110258;

- відсутні каталоги, загальні справжні прейскуранти (прайс-листи) від виробника товару;

-згідно з коносаментом QN24110258 портом призначення значиться Gdansk, а згідно з накладною УМВС (SMGS consignment note (rail)) № 31513637 місцем завантаження товару значиться місто Гливице, відстань між якими становить 534 км, однак витрати з перевантаження не зазначені в рахунку, тобто можливо не включені всі складові до розрахунку митної вартості;

- відсутній договір від 02.01.2024 №16/2024ЦЮ, зазначений в залізничній накладній № 31513637;

- відсутня експортна декларація країни відправлення з датою експорту та відбитками митниці;

- не надана декларантом (відсутня у розпорядженні митного органу) інформація щодо угод на ідентичні або подібні товари;

- не надана декларантом (відсутня у розпорядженні митного органу) інформація щодо ідентичних чи подібних товарів, які продаються на митній території України у незмінному стані;

- відсутні дані щодо витрат на виплату комісійних винагород, звичайних надбавок на прибуток та загальних витрат у зв`язку з продажем на митній території України;

- відсутні дані щодо витрат, понесених в Україні на навантаження, вивантаження, транспортування, страхування;

- не надана декларантом (відсутня у розпорядженні митного органу) інформація та документи, які мали вплив на процес формування ціни товару: - на матеріал та витрат, понесених виробником у зв`язку з виробництвом товарів; - витрат на завантаження, вивантаження, страхування, транспортування до місця перетинання митного кордону України; - прибутку, що одержує експортеру результаті поставки в Україну.

Надаючи оцінку правомірності рішення про коригування митної вартості товарів № UA807000/2025/000045/2 від 30.01.2025 колегія суддів зазначає наступне.

Дослідивши наявний в матеріалах справи контракт № ORM03 від 29.10.2023 (далі Контракт), колегія суддів встановила, що документом, на підставі якого повинна бути визначена вартість товару при здійсненні митного оформлення ввезених на митну територію України товарів за митною декларацією № 25UA89U8 від 30.01.2025, є відповідна специфікація на кожну поставку товару (пункт 2.1 Контракту).

Відповідно до пункту 2.3 Контракту у ціну «Товара» включається вартість тари, упаковки, маркування, завантаження в транспортний засіб, згідно з умовами постачання FOB Ningbo (Китай), або на інших умовах, зазначених у специфікаціях до цього Контракту, які є його невід`ємною частиною.

З наданої до митного оформлення Специфікації № 2 від 11.11.2024 до контракту №ORM03 від 29.10.2023 (далі Специфікація) вбачається, що вказаним документом передбачалась поставка позивачу наступних товарів:

- решітка гриль високий борт (56 х 31 х 24 х 5.5 см) у кількості 3840 шт, за ціною 1,28 дол. США/шт, загальною вартістю 4915,20 дол. США;

- решітка гриль високий борт (69 х 43 х 34 х 6.5 см) у кількості 3960 шт, за ціною 2,05 дол. США/шт, загальною вартістю 8118,00 дол. США;

- решітка гриль плоска (70 х 45 х 36 см) у кількості 600 шт, за ціною 1,93 дол. США/шт, загальною вартістю 1158,00 дол. США;

- решітка гриль для риби потрійна (66 х 40 х 36 см) у кількості 600 шт, за ціною 1,60 дол. США/шт, загальною вартістю 960,00 дол. США;

- набір інструментів для Барбекю на блістері (3 шт, 34 см) у кількості 552 шт, за ціною 2,00 дол. США/шт, загальною вартістю 1104,00 дол. США;

- решітка гриль високий борт з антипригарним покриттям (56 х 31 х 24 х 5.5 см) у кількості 3008 шт, за ціною 1,35 дол. США/шт, загальною вартістю 4060,80 дол. США;

- решітка гриль плоска з антипригарним покриттям (58 х 40 х 30 см) у кількості 1120 шт, за ціною 1,45 дол. США/шт, загальною вартістю 1624,00 дол. США.

Загальна вартість імпортованої партії товару 21940,00 дол. США.

Згідно з вищевказаною Специфікацією, умови поставки товару визначені як FOB Yantian (China).

Колегією суддів встановлено, що до розрахунку митної вартості товарів за першим методом її визначення декларантом було додано вартість транспортування товару до місця ввезення в Україну м/п Мостиська-Пшемисль, яка загалом становить 247127,394 грн та складається з транспортних послуг, наданих декларанту експедитором Товариством з обмеженою відповідальністю «Клевер Тім» (далі ТОВ «Клевер Тім) відповідно до договору транспортного експедування № 1509/2301 від 15.09.2023 (далі Договір № 1509/2301).

Колегією суддів встановлено, що на підтвердження вартості послуг з транспортування імпортованої партії товару з порту Yantian (Китай) до м/п Мостиська Пшемисль (Україна), наданих позивачу експедитором ТОВ «Клевер Тім», декларантом було також надано митному органу додаткову угоду № 01 від 23.10.2023 до договору 1509/23/01 від 15.09.2023, рахунок № РФ-23619 від 26/12/2024, заявку на міжнародне експедирування вантажів № 24512 від 14.11.2024, платіжну інструкцію № 500 від 08.01.2025, довідку про вартість транспортування № 888678/24 від 26.12.2024, складену ТОВ «Клевер Тім».

Положеннями статті 12 Закону України Про транспортно-експедиторську діяльність № 1955-IV від 01.07.2004 (далі Закон № 1955-IV) визначено, що факт надання послуги експедитора при перевезенні підтверджується єдиним транспортним документом або комплектом документів (залізничних, автомобільних, авіаційних накладних, коносаментів тощо), які відображають шлях прямування вантажу від пункту його відправлення до пункту його призначення.

Відповідно до частин 8, 9, 10 статті 9 Закону № 1955-IV платою експедитору вважаються кошти, сплачені клієнтом експедитору за належне виконання договору транспортного експедирування. У плату експедитору не включаються витрати експедитора на оплату послуг (робіт) інших осіб, залучених до виконання договору транспортного експедирування, на оплату зборів (обов`язкових платежів), що сплачуються при виконанні договору транспортного експедирування. Підтвердженням витрат експедитора є документи (рахунки, накладні тощо), видані суб`єктами господарювання, що залучалися до виконання договору транспортного експедирування, або органами влади.

Тобто, відповідно до чинного законодавства експедитор має право вчиняти усі необхідні дії щодо забезпечення перевезення товару з пункту відправки до пункту призначення від імені клієнта, укладає з перевізниками відповідні договори, після складання яких має встановлену ціну щодо наданих послуг з перевезення, яка обговорюється та узгоджується з клієнтом.

За приписами розділу ІІІ "Правил заповнення декларації митної вартості", затверджених наказом Міністерства фінансів України від 24.05.2012 № 599 "Про затвердження Форми декларації митної вартості та Правил її заповнення" (далі - Правила № 599), для підтвердження витрат на транспортування декларантом відповідно до частини другої статті 53 Кодексу подаються транспортні (перевізні) документи, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів. До зазначених документів можуть належати:

рахунок-фактура (акт виконаних робіт (наданих послуг) від виконавця договору (контракту) про надання транспортно-експедиційних послуг, що містить реквізити сторін, суму та умови платежу, інші відомості, відповідно до яких встановлюється належність послуг до товарів;

банківські та платіжні документи, що підтверджують факт оплати транспортно-експедиційних послуг відповідно до виставленого рахунка-фактури;

калькуляція транспортних витрат (якщо перевезення товарів здійснюється з використанням власного транспортного засобу), що містить відомості про маршрут перевезення, його протяжність у кілометрах до місця ввезення на митну територію України та по митній території України, розмір тарифної ставки на перевезення за одиницю виміру (вагу) товару за 1 кілометр маршруту.

Якщо відсутні будь-які відомості про фактичні витрати на транспортування оцінюваних товарів до аеропорту, порту або іншого місця ввезення на митну територію України, для розрахунку зазначених витрат використовуються тарифи, які застосовуються перевізниками для відповідного виду транспорту, що діяли на дату транспортування товару.

З аналізу вищенаведеного вбачається, що витрати з транспортування можуть бути підтверджені будь-якими документами, які містять реквізити сторін, суму та умови платежу, відомості, відповідно до яких встановлюється належність послуг до товарів, підтверджують факт оплати транспортно-експедиційних послуг, відомості про маршрут перевезення, його протяжність у кілометрах до місця ввезення на митну територію України, тощо.

Колегією суддів встановлено, що між ТОВ «Клевер Тім» (далі Експедитор) з однієї сторони та ТОВ «ОРМАНС» (далі Клієнт) з іншої, був укладений Договір № 1509/2301.

Згідно з пунктом 3.1 Договору № 1509/2301 винагорода за послуги Експедитора, а також витрати та інші платежі, здійснені Експедитором в інтересах Клієнта і пов`язані з виконанням цього договору, оплачуються Клієнтом на підставі виставленого Експедитором рахунку на умовах, передбачених розділом 3 цього Договору.

Умови цього пункту не вимагають додаткового підтвердження сум винагороди та узгоджених витрат Експедитора документами перевізників чи інших третіх осіб.

Для цілей цього пункту, витрати вважаються узгодженими сторонами, якщо вони обумовлені в заявці на конкретне перевезення або шляхом листування (у тому числі по електронній пошті, месенджерах, скайпі) між сторонами або шляхом письмового повідомлення Експедитором на електронну пошту Клієнта про такі витрати, у разі відсутності від Клієнта заперечень щодо таких витрат по закінченню 2-х робочих днів з моменту відправки Експедитором відповідного повідомлення.

Отже, належними доказами, підтверджуючими вартість послуг з перевезення є рахунок експедитора та заявка на конкретне перевезення.

На виконання умов зазначеного Договору № 159/2301 між ТОВ «ОРМАНС» та ТОВ «Клевер Тім» узгоджено заявку на міжнародне експедирування вантажів № 24512 від 14.11.2024 відповідно до якої Експедитором, на адресу позивача доставлявся товар BBQ GRILL, BBQ TOOL SETS від відправника вантажу YANGJANG WEILI INDUSTRIES CO., LTD у контейнері ІХ40НС вагою 9749,400 кг з порту Yantian (China) до порту Gdansk (Poland) та у кінцевий пункт доставки товару м. Харків (Україна).

З наданого до митного оформлення рахунку Експедитора № РФ-23619 від 26.12.2024 вбачається, що ТОВ «Клевер Тім» надано позивачу наступні послуги з перевезення імпортованої партії товарів з порту Yantian (Китай) до митного кордону України (м/п Мостиська Пшемисль);

- міжнародне морське перевезення вантажу за межами державного кордону України Yantian Gdansk вартістю 194030,50 грн;

- додаткові послуги з контейнерів та вантажів за межами державного кордону України (НРР) вартістю 11234,59 грн;

- міжнародне залізничне перевезення вантажів по маршруту: м. Гданськ (Польща) м/п Мостиська Пшемисль вартістю 41862,30 грн, що загалом становить 247127,39 грн.

Зазначені відомості узгоджуються зі змістом довідки про вартість транспортування від 26.12.2024 № 888678/24, яка також надавалась до митного оформлення.

Як вбачається з матеріалів справи, вартість понесених позивачем на підставі Договору № 1590/2301 витрат на доставку імпортованого товару поза митною територією України (фрахту) за маршрутом - Yantian (Китай) - м/п Мостиська - Пшемисль (Україна) у розмірі 247127,39 грн повністю включена ТОв «ОРМАНС» до митної вартості товару, який було заявлено до розмитнення за першим методом 1167058,036 грн (919931,036 грн (вартість товару) + 247127,39 грн (витрати на транспортування до кордону України)) за ЕМД №25UA89U8 від 30.01.2025.

Розбіжностей у відомостях або неповноту даних про вказані витрати надані позивачем документи не містять.

Доводи митного органу про неможливість визначення митної вартості товарів за ціною договору з огляду на те, що згідно з коносаментом QN24110258 портом призначення значиться Gdansk, а згідно з накладною УМВС (SMGS consignment note (rail)) № 31513637 місцем завантаження товару значиться місто Гливице, однак витрати з перевантаження не зазначені в рахунку, а також через відсутність договору від 02.01.2024 №16/2024ЦЮ, зазначеного в залізничній накладній № 31513637, колегія суддів вважає необґрунтованими та недоведеними, оскільки в матеріалах справи відсутня залізнична накладна УМВС (SMGS consignment note (rail) № 31513637.

Крім того, слід зазначити, що з огляду на положення розділу 3 Договору № 1509/2301, від експедитора не вимагається додаткове підтвердження сум винагороди та узгоджених витрат експедитора документами перевізників чи інших третіх осіб, а тому, витрати на залізничне перевезення, навіть за їх наявності були включені експедитором ТОВ «Клевер Тім» до загальної вартості витрат, понесених при виконання заявки № № 24512 від 14.11.2024, та відповідно у подальшому включені ТОВ «ОРМАНС» до митної вартості товару. А відтак, доводи митного органу про не включення до митної вартості витрат, понесених за межами митного кордону України та пов`язаних з перевантаженням та витратами на транспортування товарів від Гданська до Глівіце, є такими, що спростовані під час апеляційного перегляду справи.

Щодо посилання митниці на відсутність інформації про витрати на завантаження, вивантаження, страхування, транспортування до місця перетинання митного кордону України, колегія суддів зазначає таке.

Згідно з укладеним контрактом та Специфікацією поставка товарів здійснювалась на умовах FOB Yantian (Китай), Інкотермс 2010.

Відповідно до Інкотермс (редакція 2010 року), за умовами постачання FOB: товар, за рахунок продавця, що пройшов експортне митне оформлення, перевозиться в порт відвантаження та завантажується на борт судна зафрахтованого покупцем. Продавець зобов`язаний: виконати експортне митне оформлення та розмістити товар у порту відвантаження та завантажити на борт судна зазначеного покупцем. Покупець зобов`язаний: доставити товар порт розвантаження, і виконати імпортне митне оформлення. Ризики переходять у порту з моменту повного навантаження на борт судна.

Тобто поставка товару на умовах FOB зобов`язує продавця нести витрати на навантаження та обробку Товару.

Отже, додаткові витрати на навантаження та обробку товару до моменту розміщення у порту відправлення ТОВ «ОРМАНС» не понесено, а дослідженими вище документами підтверджено повну оплату позивачем експедитору послуг з навантаження, вивантаження та обробки товару на протязі усього маршруту від порту Янтянь до пункту пропуску Мостиська - Пшемисль, які були включені у повному обсязі до митної вартості імпортованих позивачем товарів, чому не було надано належної оцінки відповідачем, що призвело до необґрунтованих сумнівів про не включення позивачем витрат на перевезення.

Також слід зазначити, що на умовах FOB зобов`язання зі страхування товару не покладаються ні на продавця, ні на покупця, отже страхування імпортованого товару не є обов`язковим.

Таким чином, твердження відповідача про те, що позивач не надав документів, які підтверджують вартість страхування, та не включив вартість страхування до митної вартості товару, є необґрунтованими.

З огляду на вищевикладене, відповідно до умов поставки за контрактом та враховуючи наявні товаросупровідні документи, всі витрати вже були включені в заявлену митну вартість товару, відображену у документах, наданих митному органу для митного оформлення. Тому обов`язок з надання додаткових документів, як і необхідність окремого відображення в таких документах вартості витрат зі навантаження, вивантаження, страхування, транспортування, у позивача не виник.

Відповідно, вказані митницею обставини не можуть бути підставою для коригування митної вартості придбаного позивачем товару.

Слід зауважити, що відповідач, наполягаючи на наданні додаткових документів щодо понесених витрат саме експедитором ТОВ «Клевер Тім» під час здійснення перевезення вантажу позивача, не надав жодних доказів неправильності обчислення позивачем розміру витрат на транспортування товару з порту Янтянь (Китай) до пункту пропуску Мостиська - Пшемисль (Україна), що свідчить про невмотивованість висновків митного органу, покладених основу спірного рішення про коригування митної вартості товару.

Враховуючи, що у спірних правовідносинах експедитором ТОВ «Клевер Тім», було визначено загальну вартість такого обслуговування вантажу у розмірі 247127,39 грн, яку позивач мав сплатити, ненадання до митного оформлення транспортного договору щодо морського перевезення згідно з коносаментом QN24110258, з огляду на умови розділу 3 Договору № 1509/2301, не мало впливу на правильність визначення позивачем заявленої митної вартості.

Колегія суддів зауважує, що якщо законом не визначено доказ (докази), виключно яким(-ми) повинен підтверджуватися розмір витрат на перевезення, то такі витрати можуть підтверджуватися будь-якими доказами. МК України не визначено вид доказів, якими повинен підтверджуватися розмір витрат на перевезення товарів, а тому, Договір № 1590/2301, додаткова угода № 01 від 23.10.2023 до договору 1509/23/01 від 15.09.2023, рахунок № РФ-23619 від 26/12/2024, заявка на міжнародне експедирування вантажів № 24512 від 14.11.2024, платіжна інструкція № 500 від 08.01.2025, довідка про вартість транспортування № 888678/24 від 26.12.2024, складена ТОВ «Клевер Тім», подані позивачем при митному оформленні товару, є допустимими та достатніми доказами на підтвердження витрат на перевезення товарів з метою доведення заявленої позивачем митної вартості.

Аналогічний правовий висновок, викладений в постанові Верховного Суду від 31.05.2019 у справі № 804/16553/14.

Відповідно до частини третьої статті 318 МК України митний контроль має передбачати виконання органами доходів і зборів мінімуму митних формальностей, необхідних для забезпечення додержання законодавства України з питань державної митної справи.

Ця норма також відповідає стандартним правилам, встановленим пунктами 3.16 та 6.2 Загального додатку до Міжнародної конвенції про спрощення та гармонізацію митних процедур, до якої Україна приєдналась згідно із Законом України від 15.02.2011 року № 3018-VI Про внесення змін до Закону України Про приєднання України до Протоколу про внесення змін до Міжнародної конвенції про спрощення та гармонізацію митних процедур, якими запроваджено стандартні правила: на підтвердження декларації на товари митна служба вимагає тільки ті документи, які є необхідними для проведення контролю за даною операцією та забезпечення виконання усіх вимог щодо застосування митного законодавства; митний контроль обмежується мінімумом, необхідним для забезпечення дотримання митного законодавства.

Крім того, це узгоджується з проголошеними у статті 8 МК України принципами здійснення державної митної справи на засадах законності та презумпції невинуватості, єдиного порядку переміщення товарів, транспортних засобів через митний кордон України, спрощення законної торгівлі, заохочення доброчесності та інших.

Колегія суддів звертає увагу, що за приписами наведених вище правових норм у випадку виникнення обґрунтованих сумнівів митний орган повинен витребувати, а декларант - надавати лише ті докази, які можуть підтвердити або спростувати такі сумніви. Тобто, необхідність подачі додаткових документів має бути обумовлена тим, які факти в аспекті митної вартості товару мав на меті встановити (спростувати) митний орган.

Саме по собі припущення митного органу про подання декларантом невідповідних документів чи наявності в них розбіжностей, відмінність між рівнем заявленої декларантом митної вартості товару та рівнем митної вартості ідентичних або подібних товарів, митне оформлення яких вже здійснено, не є достатнім для висновку про недостовірність даних щодо митної вартості товарів, заявленої декларантом, або беззаперечною підставою для незастосування обраного ним методу визначення митної вартості.

Однак, стверджуючи про не підтвердження декларантом витрат по доставці товару до кордону України, відповідач не наводить будь-яких розбіжностей, які б містили надані митному органу Специфікація, Договір № 1590/2301, додаткова угода № 01 від 23.10.2023 до договору 1509/23/01 від 15.09.2023, рахунок № РФ-23619 від 26/12/2024, заявка на міжнародне експедирування вантажів № 24512 від 14.11.2024, платіжна інструкція № 500 від 08.01.2025, довідка про вартість транспортування № 888678/24 від 26.12.2024, коносамент (Bill of lading) № QN24110258, або невідповідностей у маршруті перевезення, опису вантажу, розмірів і ваги, найменуванні вантажовідправника та вантажоодержувача та їх даних, місці, даті і часу завантаження/доставки товару.

Надаючи оцінку правомірності застосування відповідачем резервного (6) методу визначення митної вартості товарів, колегія суддів виходить з такого.

Згідно з частинами 1 та 2 статті 64 МК України, якою урегульовано питання визначення митної вартості за шостим (резервним) методом, у разі якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом послідовного використання методів, зазначених у статтях 58-63 цього Кодексу, митна вартість оцінюваних товарів визначається з використанням способів, які не суперечать законам України і є сумісними з відповідними принципами і положеннями Генеральної угоди з тарифів і торгівлі (GAТТ).

Митна вартість, визначена згідно з положеннями цієї статті, повинна ґрунтуватися на раніше визнаних (визначених) органами доходів і зборів митних вартостях.

Порядок коригування митної вартості товарів встановлено статтею 55 МК України. Відповідно до частини другої цієї статті письмове рішення про коригування заявленої митної вартості товарів має містити, зокрема, наявну в митного органу інформацію (у тому числі щодо числових значень складових митної вартості, митної вартості ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, інших умов, що могли вплинути на ціну товарів), яка призвела до виникнення сумнівів у правильності визначення митної вартості та до прийняття рішення про коригування митної вартості, заявленої декларантом; обґрунтування числового значення митної вартості товарів, скоригованої органом доходів і зборів, та фактів, які вплинули на таке коригування.

За Правилами заповнення рішення про коригування митної вартості товарів, затвердженими наказом Міністерства фінансів України від 24 травня 2012 року № 598, графа 33 рішення про коригування митної вартості товарів "Обставини прийняття Рішення та джерела інформації, що використовувалися митним органом для визначення митної вартості" має містити окрім зазначення номера та дати митної декларації, яка була взята за основу для визначення митної вартості оцінюваних товарів, пояснення щодо зроблених коригувань, зважаючи на обсяг партії ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, умови поставки, комерційні умови та докладну інформацію і джерела, які використовувалися митним органом при визначенні митної вартості.

Верховний Суд у постанові від 29.09.2020 по справі № 520/7041/19 звернув увагу на те, що рішення про коригування митної вартості товарів є обґрунтованим та вмотивованим у контексті норм пунктів 2, 4 частини другої статті 55 МК України, якщо містить не лише дату та номер митної декларації, на підставі якої здійснено коригування митної вартості, а й порівняння характеристик оцінюваного товару та характеристик товару, ціна якого взята за основу для коригування митної вартості за такими другорядними методами, як за ціною договору щодо ідентичних товарів, за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів, на основі віднімання вартості, резервним методом.

Однак, як вбачається зі змісту спірного рішення про коригування митної вартості, відповідач, обґрунтовуючи застосування резервного методу для визначення митної вартості задекларованого позивачем товару, в порушення вказаних вимог, зазначаючи номер та дату митної декларації, яка була взята за основу для визначення митної вартості оцінюваних товарів, не відобразив пояснень щодо зроблених коригувань з наведенням порівняння обсягів партії ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, умов поставки, комерційних умов за митною декларацією позивача та декларацією, яка використана митним органом при визначенні митної вартості, порівняльних характеристик імпортованого товару та товару, ціна якого взята за основу для коригування митної вартості за резервним методом. Не провів детальне дослідження цих митних декларацій з доданими до них документами, не навів вартісні та якісні характеристики товару, що має суттєве значення, оскільки ціна товару за контрактом встановлюється виходячи в першу чергу з його характеристик.

З наданої до матеріалів справи митної декларації від 27.06.2024 №24UA68U0, яка бралась відповідачем за основу при коригуванні митної вартості товарів, вбачається, що кількісні та якісні характеристики імпортованих товарів за вказаними документами є відмінними від тих, що декларувались позивачем.

Так, відповідно до наданої відповідачем до матеріалів справи порівняльної ЕМД від 27.06.2024 №24UA68U0 декларувались товари:

- вироби побутові з чорних металів з затискачем, з дерев`яною ручкою: арт. GW0907, Решітка гриль 67х40х30 см 6784 шт, виробник Ningbo Globalway Imp & Exp. Co. LTD, країна виробництва CN, вага брутто 7589,60 кг, вага нетто 6800,96 кг.

Разом з цим, відповідно до поданої до митного оформлення ТОВ «ОРМАНС» ЕМД № 25UA89U8 від 30.01.2025, позивачем імпортувались такі товари:

- побутові вироби з чорних металів і сталі: решітка гриль високий борт (56 х 31 х 24 х 5.5 см) - 3840 шт, решітка гриль високий борт (69 х 43 х 34 х 6.5 см) - 3960 шт, решітка гриль плоска (70 х 45 х 36 см) - 600 шт, решітка гриль для риби потрійна (66 х 40 х 36 см) - 600 шт, набір інструментів для Барбекю на блістері (3 шт, 34 см) - 552 шт, решітка гриль високий борт з антипригарним покриттям (56 х 31 х 24 х 5.5 см) - 3008 шт, решітка гриль плоска з антипригарним покриттям (58 х 40 х 30 см) - 1120 шт, виробник YANGJANG WEILI INDUSTRIES CO.,LTD, Торговельна марка СИЛА, вагою брутто 9749,40 кг, вагою нетто 9141,3 кг, країна походження: СN.

Дослідивши вищенаведену ЕМД позивача, колегією суддів встановлено, що порівнювані товари за назвою, країною походження та виробником, їх якісними та кількісними характеристики є відмінними з порівняльною декларацією, що могло мати істотний вплив на визначення ціни за одиницю товару.

Крім того, митна вартість товарів за митною декларацією, яка враховувались в якості джерела коригування, була також відкоригована, тобто визначена за другорядним (резервним) методом, а не за ціною договору, тобто не за ціною, за якою товар продається, що свідчить про необґрунтованість здійснених коригувань.

Колегія суддів зазначає, що згідно з правовим висновком Верховного Суду, викладеним у постановах від 21.08.2018 у справі № 804/1755/17, від 25.05.2021 у справі № 520/10386/2020 та від 13.01.2022 у справі № 520/11061/2020, не доведення ознак подібності товарів та умов імпорту не дозволяє прирівнювати показники митної вартості таких товарів.

Наведене у сукупності дає підстави для висновку, що зазначені у порівняльній декларації товари не є подібними (аналогічними) товарам, вказаним у ЕМД № 25UA89U8 від 30.01.2025, а тому у митного органу були відсутні підстави здійснювати коригування на підставі вказаних відомостей.

Щодо посилань митного органу на наявні рішення про визначення митної вартості за подібним товаром колегія суддів зазначає, що різниця між вартістю товару, задекларованого особою, та вартістю подібних товарів, що розмитнювались цією особою чи іншими особами у попередніх періодах не свідчить про наявність порушень з боку декларанта і не є підставою для автоматичного збільшення митної вартості товарів до показників автоматизованої системи аналізу та управління ризиками.

Так, за висновком Верховного Суду, викладеним у постанові від 05 травня 2022 року у справі № 2040/6019/18, наявність у названій системі інформації про те, що подібний товар у попередні періоди розмитнювався за вартістю більшою, ніж задекларована декларантом, за відсутності інших визначених законом підстав, що обумовлюють межі і способи здійснення органом доходів і зборів контролю митної вартості, не утворює підстав для відмови у визнанні заявленої декларантом митної вартості за основним методом та її визначенні за другорядними методами, оскільки торгові відносини є різноманітними, здійснюються на принципах автономії волі та свободи договору, при цьому безліч обставин можуть впливати на їх ціну (характеристика товару, виробник, торгова марка, умови і обсяги поставок, сезонність, наявність знижок тощо), і сама по собі не свідчить про наявність порушень з боку декларанта і не призводить до автоматичного збільшення митної вартості товарів, адже законодавство таких підстав прямо не встановлює, тому не є перешкодою для застосування першого методу визначення митної вартості товару.

Колегія суддів зауважує, що рішення про коригування фактично базується лише на інформації ЄАІС, в той час як формально нижчий рівень митної вартості імпортованого позивачем товару від рівня митної вартості іншого митного оформлення не може розцінюватися як заниження позивачем митної вартості та не є перешкодою для застосування першого методу визначення митної вартості товару і не може бути достатньою та самостійною підставою для відмови у здійсненні митного оформлення товару за першим методом визначення його митної вартості, що узгоджується з актуальною правовою позицією Верховного Суду, викладеною у постанові від 08.05.2025 по справі № 380/25301/23.

Посилання в оскаржуваному рішенні на відсутність у розпорядженні митного органу інформації щодо угод на ідентичні та подібні товари, колегія суддів вважає необґрунтованим та таким, що суперечить вимогам статті 53 МК України, якою визначено вичерпний перелік документів, які має подавати декларант для підтвердження заявленої митної вартості, оскільки жодним пунктом вказаної норми не передбачено подання такого виду документу.

З приводу посилань Харківської митниці на ненадання позивачем до митного оформлення каталогів, специфікацій, загальних прейскурантів (прайс-листів) виробника товару, колегія суддів зазначає наступне.

Так, відповідно до висновку Верховного Суду, викладеного у постанові від 27.01.2022 по справі № 810/3667/15, каталоги, специфікації, прейскуранти, прайс-листи продукції складаються виробником товару у процесі здійснення його господарської діяльності та не є технічними, товаросупровідними документами або документами, що засвідчують якість товару. Обов`язкової вимоги щодо отримання від суб`єкта зовнішньоекономічної діяльності - виробника товару вказаної вище документації чинним законодавством, що регулює порядок виконання зовнішньоекономічних операцій, не передбачено. Таким чином, відомості, наведені у вказаних документах виробника товару, не мають імперативного характеру, а отже у разі їх наявності можуть прийматися митними органами лише до уваги як додаткове джерело інформації.

Слід також врахувати висновок Верховного Суду, викладений у постанові від 01.12.2023 по справі № 810/3766/16, згідно з яким ненадання декларантом запитуваних митним органом документів (каталогів, специфікацій, загальних прейскурантів (прайс-листів) виробника товару за відсутності у митниці підстав для витребування додаткових документів та належного (об`єктивного) обґрунтування неможливості визначення митної вартості товару за першим (основним) методом, якщо таких документів не надано, не є достатнім для висновку про наявність підстав для застосування відповідачем іншого, зокрема, резервного методу визначення митної вартості товару.

Щодо не надання позивачем до митного оформлення експортної декларації країни відправлення з датою експорту та відбитками митниці, колегія суддів зазначає таке.

Згідно частиною 3 статті 53 Митного кодексу України у разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, які мають вплив на правильність визначення митної вартості, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу митного органу зобов`язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи: 6) каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару, 7) копію митної декларації країни відправлення.

Тобто, ці документи, зокрема митна декларація країни відправлення, не входять до переліку обов`язкових документів, які має надати декларант до митного органу.

Відповідно до правового висновку, викладеного у постанові Вищого адміністративного суду України від 14.05.2015 у справі № 804/9934/13-а, з урахуванням змісту частини 2 статті 53 МК України, декларація країни відправлення не є документом, що підтверджує митну вартість товарів та числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості товару.

Колегія суддів враховує висновок Верховного Суду у постанові від 09.04.2021 року у справі № 804/5143/16, згідно з яким неподання перекладу декларації країни експортера та відсутність в останній посилань на підприємство, як імпортера товару, не може бути підставою для невизнання визначеної ним митної вартості, адже частиною 2 статті 53 МК України такий документ не віднесений до обов`язкових для подання й, до того ж, не впливає на митну вартість як таку.

Тобто, відомості з експортної митної декларації митний орган може використовувати лише в якості додаткової довідкової інформації, а тому посилання на них, як на підставу для коригування, заявленої декларантом митної вартості, є хибним.

Колегія суддів зазначає, що за умови непідтвердження належними і допустимими доказами наявності у поданих на підтвердження митної вартості товарів документах розбіжностей, ознак підробки або відсутності всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, яка була фактично сплачена за ці товари, суб`єкт владних повноважень, приймаючи відповідні рішення, діє не в межах, не у спосіб та не у порядку, передбаченому положеннями чинного законодавства.

Тобто, правильність визначення позивачем митної вартості товару за ціною договору, а також об`єктивна можливість застосування першого методу повинні були бути належним чином спростовані відповідачем.

Водночас, митним органом не було доведено обґрунтованість сумніву у достовірності відомостей про заявлену позивачем митну вартість товарів у поданій митній декларації №25UA89U8 від 30.01.2025, згідно з ціною поставки, яка узгоджується з відомостями Специфікації.

Щодо доводів митного органу, викладених у спірному рішенні, про не надання декларантом (відсутність у розпорядженні митного органу) інформації щодо ідентичних чи подібних товарів, які продаються на митній території України у незмінному стані та відсутності даних стосовно витрат на оплату комісійних винагород, звичайних надбавок на прибуток, загальних витрат у зв`язку з продажем на митній території України, прибутку, що одержує експортер у результаті поставки в Україну, колегія суддів зазначає наступне.

Так, частиною 2 статті 62 МК України визначено, що у разі якщо оцінювані або ідентичні чи подібні (аналогічні) імпортні товари продаються (відчужуються) на митній території України у незмінному стані, для визначення митної вартості товарів за цим методом за основу береться ціна одиниці товару, за якою оцінювані або ідентичні чи подібні (аналогічні) імпортовані товари продаються на території України у найбільших загальних кількостях покупцю, який не є пов`язаною з продавцем особою, одночасно або у час, наближений до дати ввезення оцінюваних товарів, за умови вирахування, якщо вони можуть бути виділені, таких компонентів: витрат на виплату комісійних, що звичайно сплачуються або підлягають сплаті, чи звичайних торговельних надбавок, які робляться для одержання прибутку та покриття загальних витрат у зв`язку з продажем на митній території України товарів того ж класу та виду. Товарами одного класу та виду є товари, які підпадають під групу або спектр товарів, що виробляються конкретною галуззю чи сектором промисловості та включають ідентичні або подібні (аналогічні) товари. Термін "товари того ж класу або виду" включає товари, імпортовані з тієї ж країни, що й оцінювані товари, а також товари, імпортовані з інших країн.

Сума прибутку та загальних витрат, до яких належать прямі та непрямі витрати, пов`язані із збутом зазначених товарів, повинна братися в цілому. Числове значення витрат для цілей вирахування цієї суми визначається на основі інформації, поданої декларантом або уповноваженою ним особою, якщо тільки ця інформація не є несумісною з даними, одержаними при продажу в Україні ввезених (імпортованих) товарів того ж класу або виду. У разі якщо інформація, надана декларантом або уповноваженою ним особою, є несумісною з такими даними, сума для обчислення прибутку та загальних витрат може ґрунтуватися на іншій відповідній інформації, а не тій, що надана декларантом або уповноваженою ним особою.

При визначенні комісійних або звичайних прибутків та загальних витрат віднесення товарів до "товарів того ж класу або виду" повинно здійснюватися у кожному конкретному випадку з посиланням на відповідні обставини.

Разом з цим, зі змісту спірного рішення вбачається, що відповідачем вибірково процитовано положення статті 62 МК України, які стосуються методу визначення митної вартості на основі віднімання вартості, при цьому не наведено жодних посилань на інформацію щодо товарів того ж класу або виду, яка б спростовувала числові значення вартості товарів, зазначені у митній декларації № 25UA89U8 від 30.01.2025.

Крім того, інформація щодо ідентичних чи подібних товарів, які продаються на митній території України у незмінному стані, та дані щодо витрат на виплату комісійних винагород, звичайних надбавок на прибуток та загальних витрат у зв`язку з продажом на митній території України не є документом, що підтверджує митну вартість товару та який повинен надаватися позивачем відповідно до положень статті 53 МК України, а відсутність такої інформації у розпорядженні митного органу не може бути належною підставою для коригування митної вартості.

Таким чином, проаналізувавши у сукупності документи, що подавались позивачем під час митного оформлення оцінюваного товару, колегія суддів дійшла висновку про недоведеність відповідачем наявності у поданих до митного оформлення документах розбіжностей, що свідчить про відсутність підстав для відмови у митному оформленні товарів за заявленою декларантом митною вартістю.

Колегія суддів звертає увагу, що декларант не зобов`язаний (звільнений від обов`язку) доводити правильність заявленої ним митної вартості: його твердження про розмір митної вартості вважається правомірним, поки протилежне не буде доведено контролюючим органом. Водночас, неподання декларантом документів, перелічених у частині другій статті 53 Митного кодексу України, саме по собі не тягне для нього негативних правових наслідків та не є безумовною підставою для відмови у митному оформленні товарів за заявленою декларантом митною вартістю та, як наслідок, коригування митної вартості товарів лише з посиланням на те, що таке неподання зумовило неповноту та/або недостовірність відомостей про митну вартість.

Така позиція відповідає правовій позиції Верховного Суду, висловленій, зокрема, у постанові від 08 жовтня 2019 року у справі № 803/776/17.

Підсумовуючи викладене вище, колегія суддів, оцінивши під час розгляду справи документи, які подавались позивачем під час митного оформлення товару, вважає, що подані ТОВ «ОРМАНС» документи кореспондуються між собою та містять чітку, недвозначну і зрозумілу інформацію про товар та його ціну, а отже у сукупності ті відомості, які підтверджують числові значення митної вартості (її складових), не дають підстав для сумніву щодо повноти та правильності її визначення декларантом.

В той же час відповідачем не надано доказів на спростування визначеної позивачем вартості товару, а зазначені митним органом у спірному рішенні твердження про ненадання до митного оформлення достатніх документів для перевірки визначеної позивачем митної вартості товарів за першим методом, наявність розбіжностей у поданих документах, що викликало відповідні сумніви у митного органу, відмінність між рівнем заявленої декларантом митної вартості товарів та рівнем митної вартості товарів, митне оформлення яких вже здійснено, спростовані під час апеляційного розгляду справи.

З огляду на наведене, колегія суддів вважає, що у відповідача були відсутні фактичні підстави для витребування додаткових документів та для коригування заявленої декларантом митної вартості.

Відповідно до частин 1 та 2 статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Разом з тим відповідачем, як суб`єктом владних повноважень, не доведено правомірності коригування митної вартості ввезеного позивачем товару за другорядним методом визначення митної вартості згідно з оскаржуваним рішенням про коригування митної вартості товарів № UA807000/2025/000045/2 від 30.01.2025.

Статтею 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до частини 2 статті 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони:1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Враховуючи викладене, колегія суддів приходить до висновку, що оскаржуване рішення Харківської митниці про коригування митної вартості товарів №UA807000/2025/000045/2 від 30.01.2025, винесене відповідачем необґрунтовано, без урахування всіх обставин, які мали значення для його прийняття, не на підставі та не у спосіб, що передбачені Митним кодексом України, а тому є протиправним та підлягає скасуванню, що зумовлює задоволення позовних вимог в цій частині.

Відповідно до статті 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Відповідно до статті 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

На підставі викладеного, колегія суддів, погоджуючись з висновками суду першої інстанції, вважає, що суд дійшов вичерпних юридичних висновків щодо встановлення фактичних обставин справи і правильно застосував до спірних правовідносин норми матеріального та процесуального права.

Доводи апеляційної скарги, з наведених вище підстав, висновків суду не спростовують.

Керуючись ч. 4 ст. 229, ч. 4 ст. 241, ст. ст. 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 326-329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ

Апеляційну скаргу Харківської митниці - залишити без задоволення.

Рішення Харківського окружного адміністративного суду від 27.08.2025 по справі № 520/14823/25 - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її ухвалення та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.

Головуючий суддя Т.С. Перцова
Судді С.П. Жигилій Я.М. Макаренко