Справа № 520/30873/25
Суддя: Сагайдак В.В.
Дата ухвалення: 2026-01-15 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Харківський окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Харків

15 січня 2026 року Справа № 520/30873/25

Суддя Харківського окружного адміністративного суду Сагайдак В.В., розглянувши матеріали позовної заяви ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Головного управління Національної поліції в Харківській області (вул. Жон Мироносиць, буд. 13,м. Харків, Харківська обл., Харківський р-н,61002, ) про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з позовом, в якому просить суд:

- визнати протиправними бездіяльність Головного управління національної поліції в Харківській області (п.і. 61002, м. Харків, вул.Жон Мироносиць, б. 13) щодо нарахування та виплати ОСОБА_1 , р.н.о.к.п.п. НОМЕР_1 ( АДРЕСА_2 ) середнього заробітку за весь час затримки розрахунку при звільнені за період з 27 вересня 2016 року по 14 листопада 2025 року, але не більше шести місяців, у сумі 33653 (тридцять три тисячі шістсот п`ятдесят три) грн. 60 коп.

- зобов`язати Головне управління національної поліції в Харківській області (п.і. 61002, м. Харків, вул. Жон Мироносиць, б. 13) нарахувати та виплатити ОСОБА_1 , р.н.о.к.п.п. НОМЕР_1 ( АДРЕСА_2 ) середній заробіток за весь час затримки розрахунку при звільнені за період з 27 вересня 2016 року по 14 листопада 2025 року, але не більше шести місяців, у сумі 33653 (тридцять три тисячі шістсот п`ятдесят три) грн. 60 коп.

Ухвалою суду відкрито спрощене провадження по справі.

Відповідач надав до суду відзив, з позовними вимогами не погоджується, просить відмовити в задоволені позовних вимог.

Таким чином суд вважає за можливе розглянути справу за наявними в матеріалах справи доказами.

Позивач, в період з 07 листопада 2015 року по 27 вересня 2016 року, проходив службу в Національній поліції України та у відповідності до Наказу Головного управління Національної поліції в Харківській області від 27 вересня 2016 року № 361о/с «По особовому складу» звільнений згідно із п. 2 ч. 1 ст. 77 законом України «Про Національну поліцію» від 02.07.2015 № 580-VIII, через хворобу.

Відповідно до рішення Харківського окружного адміністративного суду від 01 жовтня 2025 року ухваленого у справі № 520/17106/25, за позовом ОСОБА_1 до ГУНП в Харківській області про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії, зобов`язано Відповідача нарахувати та виплатити ОСОБА_1 грошове забезпечення у вигляді компенсації за невикористану частину щорічної відпустки за 2015 рік - три дні, а також індексацію грошового забезпечення з 01.06.2016 року до 31.10.2017 року.

На виконання рішення суду Відповідач здійснив нарахування належних Позивачу сум у розмірі 538,64 грн., які виплатив 14 листопада 2025 р., тобто Позивачу була виплачена частину недоотриманого грошового забезпечення лише 14 листопада 2025 р., але Відповідач не нарахував та не виплатив Позивачу середній заробіток за час затримки розрахунку при звільнені зі служби за період з 27 вересня 2016 року (дата звільнення) по 14 листопада 2025 р. (по час повного розрахунку), тому Відповідачем не нараховано та не виплачено Позивачу середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні.

Не погоджуючись з бездіяльністю відповідача, позивач звернувся з позовом до суду.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам, зазначає наступне.

Питання відповідальності за затримку розрахунку при звільненні військовослужбовців зі служби не врегульовані положеннями спеціального законодавства.

У той же час такі питання врегульовані Кодексом законів про працю України (далі - КЗпП України).

Так, ст. 116 КЗпП України на підприємство, установу, організацію покладено обов`язок провести зі звільненим працівником повний розрахунок, виплатити всі суми, що йому належать.

Невиконання цього обов`язку спричиняє наслідки, передбачені ст. 117 КЗпП України, якою передбачено, що в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в ст. 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку.

Закріплені у ст.ст. 116,117 КЗпП України норми спрямовані на забезпечення належних фінансових умов для звільнених працівників, оскільки гарантують отримання ними відповідно до законодавства всіх виплат у день звільнення та водночас стимулюють роботодавців не порушувати свої зобов`язання в частині проведення повного розрахунку з працівником.

Враховуючи те, що спеціальним законодавством, яке регулює оплату праці військовослужбовців, не встановлено відповідальність роботодавця за невиплату або несвоєчасну виплату працівнику всіх належних сум, з метою забезпечення рівності прав, суд приходить до висновку про можливість застосування норм ст.ст. 116 та 117 КЗпП України як таких, що є загальними та поширюються на правовідносини, які складаються під час звільнення з військової служби.

Вказані висновки відповідають правовій позиції Верховного Суду, викладеній в постановах від 28.01.2021 по справі № 240/11214/19, від 24.12.2020 по справі № 340/401/20, від 05.08.2020 по справі № 826/20350/16.

Порядок обчислення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні, тобто за весь період невиплати власником або уповноваженим ним органом належних працівникові при звільненні сум визначено Порядком обчислення середньої заробітної плати, який затверджено постановою Кабінету Міністрів України від 08.02.1995 року № 100 (далі - Порядок № 100, в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин).

Так, абз. 3 п. 2 Порядку № 100 передбачено, що у всіх інших випадках збереження середньої заробітної плати середньомісячна заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за останні 2 календарні місяці роботи, що передують події, з якою пов`язана відповідна виплата. Працівникам, які пропрацювали на підприємстві, в установі, організації менше двох календарних місяців, середня заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за фактично відпрацьований час.

Відповідно до абз.1 п. 8 Порядку № 100 нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні два місяці роботи, провадяться шляхом множення середньоденного (годинного) заробітку на число робочих днів/годин, а у випадках, передбачених чинним законодавством, календарних днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком. Середньоденна (годинна) заробітна плата визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством, - на число календарних днів за цей період.

Як вбачається з абз. 2 п. 7 Порядку виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам, який затверджено наказом Міністерства оборони України 07.06.2018 року № 260, середньоденний розмір грошового забезпечення визначається шляхом ділення суми грошового забезпечення, належного військовослужбовцю за повний календарний місяць, на кількість календарних днів місяця, за який здійснюється виплата.

Враховуючи вищевикладені положення, при обчисленні розміру середньоденного грошового забезпечення військовослужбовця, суд виходить з числа відпрацьованих календарних днів за цей період.

В свою чергу, як вже зазначалось, згідно ст. 117 КЗпП України в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в ст. 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку.

При наявності спору про розміри належних звільненому працівникові сум власник або уповноважений ним орган повинен сплатити зазначене в цій статті відшкодування в тому разі, коли спір вирішено на користь працівника. Якщо спір вирішено на користь працівника частково, то розмір відшкодування за час затримки визначає орган, який виносить рішення по суті спору.

Законодавець обмежив строк звернення до суду у таких спорах та можливістю отримання середнього заробітку шістьма місяцями.

Судом встановлено, що на час звільнення позивача з військової служби 27.09.2016, з ним не проведено повний розрахунок відповідачем, а саме - не виплачено індексацію грошового забезпечення та грошове забезпечення.

В свою чергу, повний розрахунок відповідачем проведено 14.11.2025, отже, період прострочення щодо виплати позивачу індексації грошового забезпечення тривав з дати його звільнення зі служби 27.09.2016 по день повного фактичного розрахунку 14.11.2025.

Отже період затримки розрахунку у цій справі охоплюється періодом з 27.12.2019 (наступний після звільнення день) по 14.11.2025.

Середній заробіток за період з 19.07.2022 по 14.11.2025 обчислюється із застосуванням ст. 117 КЗпП України в редакції Закону № 2352-IX, яка обмежує виплату середнього заробітку 6 місяцями, проте без застосування принципу співмірності цієї суми щодо коштів, які роботодавець невчасно сплатив працівникові.

Так, у липні і серпні 2016 року було всього 62 дні, отже середньоденна заробітна плата (грошове забезпечення) Позивача за два повних місяці служби склала 182,90 грн. (5670,00 грн. за липень 2016 р. + 5670,00 грн. за серпень 2016 р.)/62), що є вихідними даними для обрахування середнього заробітку, який підлягає виплаті Позивачу в якості відшкодування.

З огляду на норми чинного законодавства та усталену судову практику щодо застосування норм матеріального права середній заробіток, що підлягає сплаті Позивачу необхідно обраховувати за період з 19 липня 2022 року по 19 січня 2023 року, тобто за 184 дні.

Ураховуючи вищенаведене Позивач зазначає, що у Відповідача виник обов`язок виплати працівнику (Позивачу) його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку, але не більше як за шість місяців, тобто середній заробіток повинен бути виплачений Позивачу за період з 19 липня 2022 року по 19 січня 2023 року, а саме за 184 дні, що складає 33653,60 грн. (182,90 Х 184).

За таких обставин, з вини Відповідача при звільненні, невиплачені належні Позивачу суми грошового забезпечення у строки визначені ст. 116 КЗпП, а тому в Відповідача виник обов`язок щодо нарахування та виплати Позивачу його середній заробіток за шість місяців у сумі 33653,60 грн., який останнім не виконаний, тим самим допущена протиправна бездіяльність.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню.

Розподіл судових витрат не здійснюється, оскільки позивач звільнений від сплати судового збору.

Керуючись ст.ст. 14, 22, 194, 243, 246, 249, 250, 255, 262, 295 КАС України, суд, -

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Головного управління Національної поліції в Харківській області (вул. Жон Мироносиць, буд. 13,м. Харків, Харківська обл., Харківський р-н,61002, ) про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії,- задовольнити.

Визнати протиправними бездіяльність Головного управління національної поліції в Харківській області (п.і. 61002, м. Харків, вул.Жон Мироносиць, б. 13) щодо нарахування та виплати ОСОБА_1 , р.н.о.к.п.п. НОМЕР_1 ( АДРЕСА_2 ) середнього заробітку за весь час затримки розрахунку при звільнені за період з 27 вересня 2016 року по 14 листопада 2025 року, але не більше шести місяців, у сумі 33653 (тридцять три тисячі шістсот п`ятдесят три) грн. 60 коп.

Зобов`язати Головне управління національної поліції в Харківській області (п.і. 61002, м. Харків, вул. Жон Мироносиць, б. 13) нарахувати та виплатити ОСОБА_1 , р.н.о.к.п.п. НОМЕР_1 ( АДРЕСА_2 ) середній заробіток за весь час затримки розрахунку при звільнені за період з 27 вересня 2016 року по 14 листопада 2025 року, але не більше шести місяців, у сумі 33653 (тридцять три тисячі шістсот п`ятдесят три) грн. 60 коп.

Рішення суду може бути оскаржене в апеляційному порядку, до Другого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів, з дня його проголошення.

В разі, якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Сагайдак В.В.