Справа № 280/8382/25
Суддя: Артоуз Олеся Олександрівна
Дата ухвалення: 2026-01-15 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЗАПОРІЗЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

15 січня 2026 року Справа № 280/8382/25 м.Запоріжжя
Запорізький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Артоуз О.О., розглянувши в порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ), представник позивача Вельможко Анна Ігорівна (69020, м. Запоріжжя, адреса вул. Яценка, буд. 4-а, оф.42, РНОКПП НОМЕР_2 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Херсонській області (73036, м. Херсон, вул. Крицак Валентини буд. 6, ) про визнання рішення протиправним та його скасування, зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

24 вересня 2025 року до Запорізького окружного адміністративного суду засобами системи «Електронний суд» надійшла позовна заява ОСОБА_1 (далі позивач) до Головного управління Пенсійного фонду України в Херсонській області (далі відповідач 1) про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії, відповідно до якої позивач просить суд:

визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Херсонській області від 27.08.2025 № 75 про відмову ОСОБА_1 у призначенні пенсії згідно із Законом України «Про державну службу»;

зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Херсонській області призначити ОСОБА_1 з 19.08.2025 пенсію державного службовця відповідно до ст. 37 Закону України «Про державну службу» № 3723-ХІІ у розмірі 60 відсотків від заробітку, вказаного у довідках районної адміністрації Запорізької міської ради по Комунарському району від 18.08.2025 № № 04-36/184, 04-36/185, 04-36/186;

стягнути на користь ОСОБА_1 судові витрати, понесені у зв`язку із розглядом справи.

Позовну заяву мотивовано тим, що позивач 19.08.2025 звернувся до Головного управління Пенсійного фонду в Запорізькій області із заявою про призначення/перерахунок пенсії (перехід на) відповідно до Закону України «Про державну службу», оскільки 11.11.2024 досягла 60-річного віку та на цей мала більше 30 років страхового стажу і більше 10 років стажу державної служби. Рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Херсонській області (далі Відповідач) від 27.08.2025 № 75 в проведені перерахунку пенсії щодо переведення з пенсії за віком, відповідно до Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування на пенсію за віком, відповідно до Закону України Про державну службу від 10.12.2015 № 889-VIII оскільки відсутні законодавчі підстави а саме- станом на 01.05.2016 не займала посаду, віднесену до відповідних категорій посад державних службовців, визначених статтею 25 Закону України № 3723 посаду державної служби а також станом на цю дати відсутні не менш як 20 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державної служби. Позивач вважає рішення відповідача таким, що суперечить чинному законодавству у зв`язку із чим звернувся з даним позовом до суду.

Ухвалою Запорізького окружного адміністративного суду від 29.09.2025 відкрито спрощене позовне провадження у справі, вирішено здійснити розгляд справи без повідомлення (виклику) учасників справи (у письмовому провадженні) та без проведення судового засідання.

14 жовтня 2025 року до суду через систему «Електронний суд» надійшов відзив на позовну заяву. Відповідач вважає позов безпідставним та необґрунтованим. Позивач перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Запорізькій області та отримує пенсію за віком відповідно до Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування. Головним управлінням прийнято рішення № 75 від 27.08.2025 про відмову в проведені перерахунку пенсії щодо переведення з пенсії за віком, відповідно до Закону № 1058 на пенсію за віком, відповідно до Закону № 889 оскільки відсутні законодавчі підстави, а саме - станом на 01.05.2016 не займала посаду, віднесену до відповідних категорій посад державних службовців, визначених статтею 25 Закону України № 3723 посаду державної служби а також станом на цю дати відсутні не менш як 20 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державної служби. Підстави які слугували для прийняття рішення про відмову в переведення з пенсії за віком на пенсію за віком, відповідно до Закону № 889. За матеріалами електронної пенсійної справи позивача та наданими документами, станом на 01.05.2016 позивач має 6 років 11 місяці 29 днів стажу державної служби (враховано період 01.09.1994-29.08.2001). Разом з тим, станом на 01.05.2016 позивач не займала посаду, віднесену до відповідних категорій посад державних службовців, визначених статтею 25 Закону України № 3723 посаду державної служби а також станом на цю дати відсутній не менш як 20 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державної служби у відповідності до положень пункту 12 розділу ХІ Прикінцевих та перехідних положень Закону № 889. За таких обставин, Головним управлінням прийнято рішення: відмовити Позивачу в проведені перерахунку пенсії щодо переведення з пенсії за віком, відповідно до Закону № 1058 на пенсію за віком, відповідно до Закону № 889 оскільки відсутні законодавчі підстави - оскільки відсутні вищезазначені законодавчі підстави. Враховуючи зазначене, Головне управління вважає що відсутні правові підстави для задоволення позовних вимог з наведеного питання. Оскільки, підстави для переведення пенсії позивача на пенсію відповідно до норм Закону України «Про державну службу» відсутні, тому її вимога стосовно врахування при призначенні такого виду пенсії довідок, є передчасною. Відповідач просить відмовити у задоволенні позову.

Ухвалою Запорізького окружного адміністративного суду від 26.11.2025 задоволено клопотання Головного управління Пенсійного фонду України в Херсонській області та залучено Головне управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області (), як співвідповідача у адміністративній справі № 280/8382/25.

Головним управлінням Пенсійного фонду України в Запорізькій області 09.12.2025 надано до суду відзив на позовну заяву. Відповідач 2 заперечує проти задоволення вимог позовної заяви. До 01.05.2016 (дата набрання чинності Законом України «Про державну службу» від 10.12.2015 № 889-VІІІ) право на пенсію державного службовця мали жінки, які досягли певного віку 60 років та мають страховий стаж 30 років, мали стаж державної служби не менш як 10 років та на час досягнення зазначеного віку працювали на посадах державних службовців або які мали не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, незалежно від місця роботи на час досягнення зазначеного віку. Після 01.05.2016 законодавець визначив певні умови, за дотримання яких у осіб зберігається право на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону № 3723-ХІІ. Час роботи в органах місцевого самоврядування можливо зарахувати до стажу, що дає право на пенсію державного службовця, лише за той період, коли відповідні посади були віднесені до категорій посад державних службовців. За результатом розгляду документів ОСОБА_1 відповідачем 1 встановлено, що до стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державних службовців для визначення права на призначення пенсії відповідно до пунктів 10, 12 розділу XI «Прикінцеві та перехідні положення» Закону № 889-VIII зараховується період роботи з 01.09.1994 по 29.08.2001 на посаді спеціаліста І категорії Виконкома Комунарської районної ради народних депутатів. Стаж на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державних службовців складає 06 років 11 місяців 29 днів, що недостатньо для переведення на пенсію відповідно до статті 37 Закону № 3723-ХІІ. Відповідач 2 звертає увагу суду на те, що посадові особи органів місцевого самоврядування не належать до посад, віднесених до категорій посад державної служби, визначених статтею 25 Закону № 3723-ХІІ після 04.07.2001. До заяви позивачем було надано довідку про складові заробітної плати для призначення пенсії державного службовця (посадовий оклад, надбавка за ранг, надбавка за вислугу років) від 18.08.2025 № 04-36/184 та довідку про інші складові заробітної плати для призначення пенсії державного службовця від 18.08.2025 № 04-36/185, видані Районною адміністрацією Запорізької міської ради по Комунарському району. Відповідач 2 наголошує на тому, що підстави для переведення пенсії позивача на пенсію відповідно до норм Закону України «Про державну службу» відсутні, тому його вимога стосовно врахування при призначенні такого виду пенсії довідок, є передчасною. У зв`язку з викладеним, відповідачем 1 було прийнято рішення від 27.08.2025 № 75 про відмову у переведенні пенсії позивача, призначеної відповідно до норм Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» на пенсію за віком відповідно до норм Закону України «Про державну службу». ГУ ПФУ в Запорізькій області просить відмовити у задоволенні позову.

Згідно з положеннями статті 258 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) суд розглядає справи за правилами спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів із дня відкриття провадження у справі.

Частиною 1 ст. 262 КАС України визначено, що розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження здійснюється судом за правилами, встановленими цим Кодексом для розгляду справи за правилами загального позовного провадження, з особливостями, визначеними у цій главі.

Відповідно до ч. 2 ст. 262 Кодексу адміністративного судочинства України, визначено, що розгляд справи по суті за правилами спрощеного позовного провадження починається з відкриття першого судового засідання. Якщо судове засідання не проводиться, розгляд справи по суті розпочинається через тридцять днів, а у випадках, визначених статтею 263 цього Кодексу, - через п`ятнадцять днів з дня відкриття провадження у справі.

Перевіривши матеріали справи, вирішивши питання, чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги, та якими доказами вони підтверджуються, чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження, яку правову норму належить застосувати до цих правовідносин, судом встановлено наступне.

Позивач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є громадянкою України, що підтверджується копією паспорта громадянина України серії НОМЕР_3 , виданого Комунарським РВ УМВС України в Запорізькій області 14.08.1997.

ОСОБА_1 перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Запорізькій області та з 12.11.2024 отримує пенсію за віком відповідно до Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування.

19 серпня 2025 року позивач звернулася до Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області із заявою про перехід на пенсії за Законом України «Про державну службу».

Рішенням про відмову у перерахунку пенсії від 27.08.2025 № 75 Головним управлінням Пенсійного фонду України в Херсонській області відмовлено ОСОБА_1 в проведені перерахунку пенсії щодо переведення з пенсії за віком, відповідно до Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування на пенсію за віком, відповідно до Закону України Про державну службу від 10.12.2015 № 889-VIII оскільки відсутні законодавчі підстави, а саме - станом на 01.05.2016 не займала посаду, віднесену до відповідних категорій посад державних службовців, визначених статтею 25 Закону України № 3723 посаду державної служби а також станом на цю дати відсутні не менш як 20 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державної служби.

Вказані обставини підтверджені відповідними доказами і не є спірними.

Суд, оцінивши повідомлені учасниками справи обставини та наявні у справі докази у їх сукупності, встановив наявність достатніх підстав для прийняття законного та обґрунтованого рішення у справі.

Вирішуючи спір по суті, суд виходить з наступного.

Відповідно до статті 19 Конституції України органи державної влади та місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, у межах повноважень та способом, передбаченими Конституцією та законами України.

Згідно із статтею 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними.

За приписом пункту 6 частини 1 статті 92 Конституції України основи соціального захисту, форми і види пенсійного забезпечення визначаються виключно законами України.

Спірні правовідносини регулюються Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 №1058-IV (далі Закон №1058-IV), Законом України «Про пенсійне забезпечення» від 05.11.1991 № 1788-XII (далі Закон № 1788-XII), Законом України «Про державну службу» від 10.12.2015 № 889-VIII (далі Закон № 889-VIII), Законом України "Про державну службу" від 16.12.1993 № 3723-XII (далі Закон № 3723-XII), Порядком обчислення стажу державної служби, затвердженим Постановою Кабінету Міністрів України від 03.05.1994 № 283 (далі Порядок № 283), Порядком обчислення стажу державної служби, затвердженим Постановою Кабінету Міністрів України від 25.03.2016 № 229, Порядком подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", затвердженого Постановою правління Пенсійного фонду України № 22-1 від 25.11.2005 (далі порядок № 22-1).

Відповідно до ст.1 Закону №1058-ІV, пенсія щомісячна пенсійна виплата в солідарній системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, яку отримує застрахована особа в разі досягнення нею передбаченого цим Законом пенсійного віку чи визнання її особою з інвалідністю, або отримують члени її сім`ї у випадках, визначених цим Законом.

Згідно із п. 1 ч. 1 ст. 8 Закону № 1058-ІV, право на отримання пенсій та соціальних послуг із солідарної системи мають громадяни України, які застраховані згідно із цим Законом та досягли встановленого цим Законом пенсійного віку чи визнані інвалідами в установленому законодавством порядку і мають необхідний для призначення відповідного виду пенсії страховий стаж, а в разі смерті цих осіб - члени їхніх сімей, зазначені у статті 36 цього Закону, та інші особи, передбачені цим Законом.

Частиною 1 статті 9 Закону №1058-IV передбачено, що відповідно до цього Закону в солідарній системі призначаються такі пенсійні виплати: 1) пенсія за віком; 2) пенсія по інвалідності; 3) пенсія у зв`язку з втратою годувальника.

Згідно положень статті 10 Закону №1058-IV особі, яка має одночасно право на різні види пенсії (за віком, по інвалідності, у зв`язку з втратою годувальника), призначається один із цих видів пенсії за її вибором.

Особі, яка має право на довічну пенсію, призначається один з видів довічної пенсії за її вибором.

Відповідно до статті 11 Закону №1058-IV, загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню підлягають в т.ч.: громадяни України, іноземці (якщо інше не встановлено міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України) та особи без громадянства, які працюють на підприємствах, в установах, організаціях, створених відповідно до законодавства України, незалежно від форми власності, виду діяльності та господарювання, у філіях, представництвах, відділеннях та інших відокремлених підрозділах цих підприємств та організацій, у громадських об`єднаннях, у фізичних осіб - підприємців, осіб, які провадять незалежну професійну діяльність, та в інших фізичних осіб на умовах трудового договору (контракту) або працюють на інших умовах, передбачених законодавством, або виконують роботи (надають послуги) на зазначених підприємствах, в установах, організаціях чи у фізичних осіб за договорами цивільно-правового характеру; фізичні особи - підприємці, у тому числі ті, які обрали спрощену систему оподаткування.

1 травня 2016 року набув чинності Закон України «Про державну службу» від 10.12.2015 № 889-VIII, згідно ч. 2 Прикінцевих та перехідних положень якого визнано такими, що втратили чинність, зокрема, № 3723-XII, крім статті 37, що застосовується до осіб, зазначених у пунктах 10 і 12 цього розділу, крім статті 37, що застосовується до осіб, зазначених у пунктах 10 і 12 цього розділу.

Відповідно до ч. 1 ст. 37 Закону № 3723-ХІІ на одержання пенсії державних службовців мають право чоловіки, які досягли віку 62 роки, та жінки, які досягли пенсійного віку, встановленого ст. 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», за наявності страхового стажу, необхідного для призначення пенсії за віком у мінімальному розмірі, передбаченого абз. 1 ч. 1 ст. 28 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», у тому числі стажу державної служби не менш як 10 років, та які на час досягнення зазначеного віку працювали на посадах державних службовців, а також особи, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, незалежно від місця роботи на час досягнення зазначеного віку.

Аналіз цієї норми дає підстави вважати, що необхідною умовою для наявності у осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, права на пенсію відповідно до згаданої статті є досягнення такими особами певного віку та наявність страхового стажу, передбаченого абз. 1 ч. 1 ст. 28 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Тобто до 01.05.2016 (дата набрання чинності Законом № 889-VIII) право на пенсію державного службовця мали особи, які:

а) досягли певного віку та мають передбачений законодавством страховий стаж;

б) мали стаж державної служби не менш як 10 років, та на час досягнення зазначеного віку працювали на посадах державних службовців; а також особи, які мали не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, незалежно від місця роботи на час досягнення зазначеного віку.

Після 01.05.2016, відповідно до ст. 90 Закону № 889-VIII пенсійне забезпечення державних службовців здійснюється відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

При цьому законодавець визначив певні умови, за дотримання яких у осіб зберігається право на призначення пенсії відповідно до ст. 37 Закону № 3723-ХІІ.

Так, відповідно до п. 10 Прикінцевих та перехідних положень Закону № 889-VIII державні службовці, які на день набрання чинності цим Законом займають посади державної служби та мають не менш як 10 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державних службовців, визначених ст. 25 Закону № 3723-ХІІ та актами Кабінету Міністрів України, мають право на призначення пенсії відповідно до ст. 37 попереднього Закону у порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців.

Згідно п. 12 Прикінцевих та перехідних положень Закону № 889-VIII для осіб, які на день набрання чинності цим Законом мають не менш як 20 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державної служби, визначених ст. 25 Закону № 3723-ХІІ та актами Кабінету Міністрів України, зберігається право на призначення пенсії відповідно до ст. 37 Закону № 3723-ХІІ в порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців.

Тобто, Прикінцевими та перехідними положеннями Закону № 889-VIII передбачено, що за наявності у особи станом на 01.05.2016 певного стажу держслужби (10 років для осіб, що на зазначену дату займали посади державної служби, або 20 років стажу держслужби незалежно від того, чи працювала особа станом на 01.05.2016 на держслужбі), така особа зберігає право на призначення пенсії відповідно до ст. 37 Закону №3723-ХІІ, але за певної додаткової умови: у порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців.

Водночас, для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, ст. 37 Закону № 3723-ХІІ передбачає додаткові умови для наявності права на призначення пенсії державного службовця: певний вік і страховий стаж.

Аналізуючи зазначені норми чинного законодавства, суд дійшов висновку, що Отже, обов`язковою умовою для збереження у особи права на призначення пенсії відповідно до ст.37 Закону №3723-ХІІ після 01.05.2016 є дотримання сукупності вимог, визначених ч.1 ст.37 Закону №3723-ХІІ і п.п.10, 12 розділу «Прикінцеві та перехідні положення» Закону №889-VIII, а саме щодо віку, страхового стажу, стажу державної служби.

Отже, після 01.05.2016 (дата набрання чинності Законом № 899) зберігають право на призначення пенсії державного службовця відповідно до ст. 37 Закону № 3723-ХІІ лише ті особи, які мають стаж державної служби, визначений п. 10, 12 Прикінцевих та перехідних положень Закону № 889-VIII, та мають передбачені ч. 1 ст. 37 Закону 3723-ХІІ вік і страховий стаж.

Аналогічна правова позиція щодо застосування зазначених норм матеріального права висловлена у рішенні Верховного Суду від 04.04.2018 у зразковій справі № 822/524/18, від 01.12.2020 у справі №466/6057/17, від 22.06.2021 у справі №308/67/17, від 29.11.2022 у справі №431/991/17.

Згідно до статті 24 Закону №1058-IV страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.

Частиною другою статті 24 Закону №1058-IV визначено, що страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом.

До страхового стажу для обчислення розміру пенсії за віком, з якого обчислюється розмір пенсії по інвалідності або у зв`язку з втратою годувальника, крім наявного страхового стажу, зараховується також на загальних підставах відповідно період з дня встановлення інвалідності до досягнення застрахованою особою віку, передбаченого частиною першою статті 26 цього Закону, та період з дня смерті годувальника до дати, коли годувальник досяг би віку, передбаченого частиною першою статті 26 цього Закону.

Страховий стаж обчислюється в місяцях. Неповний місяць роботи, якщо застрахована особа підлягала загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню або брала добровільну участь у системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, зараховується до страхового стажу як повний місяць за умови, що сума сплачених за цей місяць страхових внесків з урахуванням сум страхових внесків, сплачених виходячи з мінімальної заробітної плати, є не меншою, ніж мінімальний страховий внесок.

Страховий стаж враховується в одинарному розмірі, крім випадків, передбачених цим Законом.

Відповідно до статті 56 Закону № 1788-XII до стажу роботи зараховується робота, виконувана на підставі трудового договору на підприємствах, в установах, організаціях і кооперативах, незалежно від використовуваних форм власності та господарювання, а також на підставі членства в колгоспах та інших кооперативах, незалежно від характеру й тривалості роботи і тривалості перерв.

До стажу роботи зараховується також в т.ч.: будь-яка інша робота, на якій працівник підлягав державному соціальному страхуванню, або за умови сплати страхових внесків, період одержання допомоги по безробіттю, а також робота в`язнів і робота за угодами цивільно-правового характеру за умови сплати страхових внесків.

Згідно ст. 48 Кодексу законів про працю України, положення якої кореспондуються зі ст. 62 Закону № 1788-ХІІ, трудова книжка є основним документом про трудову діяльність працівника. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Так, з наявної в матеріалах справи копії трудової книжки позивача серії НОМЕР_4 від 29.10.1987 щодо спірного періоду наявні записи про те, що позивач:

з 30.11.1992 по 31.08.1994 працювала на посаді оператора комп`ютерного набору відділу приватизації житла Виконкому Комунарської ради народних депутатів (запис № 3);

01.09.1994 переведена на посаду спеціаліста І категорії, прийнято присягу державного службовця та присвоєно 13 ранг 7 категорія (записи №№ 4 - 5);

10.09.1997 переведена на посаду спеціаліста І категорії відділу приватизації житла Комунарської районної ради (запис № 6);

01.07.1998 - переведена на посаду спеціаліста І категорії відділу приватизації житла апарату Комунарської районної адміністрації Запорізької міської ради (запис № 7);

30.08.2001 прийнято присягу посадової особи місцевого самоврядування (запис № 8);

з 26.06.2006 по 31.03.2011 працювала на посаді начальника відділу приватизації житла Комунарської районної адміністрації Запорізької міської ради (записи №№ 10 - 12);

01.04.2011 переведена на посаду головного спеціаліста відділу житлово-комунального господарства районної адміністрації ЗМР по Комунарському району (запис № 13);

01.05.2023 - переведена на посаду головного спеціаліста відділу житлово-комунального господарства та благоустрою районної адміністрації ЗМР по Комунарському району (запис № 14).

У оскаржуваному рішенні від 27.08.2025 № 75 відповідач дійшов висновку про те, що станом на 01.05.2016 не займала посаду, віднесену до відповідних категорій посад державних службовців, визначених статтею 25 Закону України № 3723 посаду державної служби а також станом на цю дати відсутні не менш як 20 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державної служби. Стаж державної служби позивача станом на 01.05.2016 складав 6 років 11 місяців 29 дні (з 01.09.1994 по 29.08.2001).

Як було встановлено судом відповідно до записів трудової книжки позивача серії НОМЕР_4 від 29.10.1987 з 30.11.1992 вона працювала у органах місцевого самоврядування на різних посадах. Також у зазначений період позивачу присвоювались категорії, ранги.

Статтею 46 Закону №889-VII визначені особливості стажу державної служби, у пункті 4 частини другої якої зазначено, що до стажу державної служби зараховується, зокрема, час перебування на посадах в органах місцевого самоврядування, передбачених Законом України «Про службу в органах місцевого самоврядування».

Пунктом 8 Прикінцевих та перехідних положень Закону № 889-VIII передбачено, що стаж державної служби за періоди роботи (служби) до набрання чинності цим Законом обчислюється у порядку та на умовах, установлених на той час законодавством.

04 липня 2001 року набрав чинності Закон України «Про службу в органах місцевого самоврядування» від 07.06.2001 №2493-III (далі - Закон №2493-III).

Статтею 22 Закону №2493-III передбачено, що до стажу служби в органах місцевого самоврядування зараховується період роботи на посадах, на які поширюється дія цього Закону, а також на посадах і в органах, час роботи в яких зараховується до стажу державної служби.

Таким чином, після 04.07.2001 стаж державної служби підлягає збільшенню на тривалість роботи (служби) на посадах в органах місцевого самоврядування, передбачених статтею 14 Закону №2493-III, а також на інших посадах, не зазначених у цій статті, віднесених Кабінетом Міністрів України до відповідної категорії посад в органах місцевого самоврядування.

Порядком № 283 (чинним до 01.05.2016) визначались посади і органи, час роботи в яких зараховується до стажу державної служби.

Так, п. 2 Порядку № 283 передбачено, що до стажу державної служби зараховується робота (служба) на посадах в органах місцевого самоврядування, передбачених у статті 14 Закону України "Про службу в органах місцевого самоврядування" (2493-14), а також на інших посадах, не зазначених у цій статті, віднесених Кабінетом Міністрів України до відповідної категорії посад в органах місцевого самоврядування.

Таким чином, на підставі наявних доказів суд дійшов висновку про те, що стаж державної служби та посадах, період роботи на яких, зараховується до стажу державної служби, ОСОБА_1 на 01.05.2016 становив 21 рік 08 місяців, що є достатнім для призначення їй пенсії державного службовця незалежно від місця роботи і посади яку вона займала станом на 01.05.2016.

Таким чином, рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Херсонській області від 27.08.2025 № 75 про відмову ОСОБА_1 у призначенні пенсії згідно із Законом України «Про державну службу» є протиправним, а відповідно підлягає скасуванню.

Щодо зобов`язання Головного управлінні Пенсійного фонду України в Херсонській області призначити ОСОБА_1 з 19.08.2025 пенсію державного службовця відповідно до ст. 37 Закону України «Про державну службу» № 3723-ХІІ у розмірі 60 відсотків від заробітку, вказаного у довідках районної адміністрації Запорізької міської ради по Комунарському району від 18.08.2025 № № 04-36/184, 04-36/185, 04-36/186 суд дійшов наступних висновків.

У рішеннях по справах «Клас та інші проти Німеччини», «Фадєєва проти Росії», «Єрузалем проти Австрії» Європейський суд з прав людини зазначив, що суд не повинен підміняти думку національних органів будь-якою своєю думкою. Згідно Рекомендації Комітету Міністрів Ради Європи № R(80)2 стосовно здійснення адміністративними органами влади дискреційних повноважень, прийнятої Комітетом Міністрів Ради Європи 11.03.1980 року на 316-й нараді, під дискреційним повноваженням слід розуміти повноваження, яке адміністративний орган, приймаючи рішення, може здійснювати з певною свободою розсуду - тобто, коли такий орган може обирати з кількох юридично допустимих рішень те, яке він вважає найкращим за даних обставин.

Адміністративний суд не наділений повноваженнями втручатися у вільний розсуд (дискрецію) суб`єкта владних повноважень поза межами перевірки за критеріями, визначеними статтею 2 КАС України.

Завдання правосуддя полягає не у забезпеченні ефективності державного управління, а в гарантуванні дотримання вимог права, інакше порушується принцип розподілу влади. Принцип розподілу влади не допускає надання адміністративному суду адміністративно-дискреційних повноважень - єдиним критерієм здійснення правосуддя є право. Тому завданням адміністративного суду є контроль за легітимністю прийняття рішень.

Статтею 58 Закону № 1058 визначено, що Пенсійний фонд є органом, який призначає пенсії та підготовляє документи для її виплати. Тобто, Пенсійний фонд має виключну компетенцію в питаннях призначення пенсії.

Суд не може підміняти пенсійний орган, уповноважений на виконання функцій з розрахунку, призначення, перерахунку пенсій громадянам.

Згідно з частиною 2 статті 5 КАС України, захист порушених прав, свобод чи інтересів особи, яка звернулася до суду, може здійснюватися судом також в інший спосіб, який не суперечить закону і забезпечує ефективний захист прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Стаття 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (право на ефективний засіб юридичного захисту) гарантує, що кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

Під ефективним засобом (способом) необхідно розуміти такий, що призводить до потрібних результатів, наслідків, дає найбільший ефект. Тобто ефективний спосіб захисту повинен забезпечити поновлення порушеного права, бути адекватним наявним обставинам.

Отже, обираючи спосіб захисту порушеного права, слід зважати й на його ефективність з точки зору статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Враховуючи обставини справи, суд вважає належним та достатнім способом захисту порушених прав позивача є зобов`язання Головного управлінні Пенсійного фонду України в Херсонській області перевести ОСОБА_1 з 19.08.2025 на пенсію державного службовця відповідно до ст. 37 Закону України «Про державну службу» № 3723-ХІІ.

Щодо вимог про нарахування і виплату пенсії у розмірі 60 відсотків від заробітку, вказаного у довідках районної адміністрації Запорізької міської ради по Комунарському району від 18.08.2025 № № 04-36/184, 04-36/185, 04-36/186 суд вважає, що дані вимоги не підлягають задоволенню як передчасні позивача ще не переведено на пенсію державного службовця відповідно до статті 37 Закону України від 16.12.1993 № 3723-ХІІ "Про державну службу", а отже, відсутні підстави вважати, що відповідач не проведе нарахування та виплату позивачу пенсії у розмірі 60 відсотків від заробітку, вказаного у довідках районної адміністрації Запорізької міської ради по Комунарському району від 18.08.2025 № № 04-36/184, 04-36/185, 04-36/186.

Суд зазначає, що судовому захисту підлягає лише дійсне порушене право. Задоволення позовних вимог на майбутнє не допускається.

При цьому, суд звертає увагу на те, що у разі незгоди з діями відповідача щодо перерахунку пенсії в подальшому позивач не позбавлений права звернутися за захистом своїх прав до суду, якщо такі права по своїй суті і будуть порушені.

Решта доводів та заперечень сторін висновків суду по суті заявлених позовних вимог не спростовують.

Відповідно до статті 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Згідно зі статтею 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні (стаття 90 КАС України).

Виходячи з заявлених позовних вимог, положень чинного законодавства України та матеріалів справи, суд дійшов висновку, що заявлені позивачем вимоги є такими, що підлягають частковому задоволенню.

Суд вирішує питання щодо судових витрат у рішенні, постанові або ухвалі (частина 1 статті 143 КАС України).

Вирішуючи питання розподілу судових витрат, суд зазначає, що у відповідності до приписів частини 1 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Відповідно до приписів частини третьої статті 139 КАС України суд вважає за необхідне стягнути на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань відповідача документально підтверджені судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 968,96 грн.

Доказів понесення позивачем інших судових витрат матеріали справи не містять.

Керуючись ст.ст. 72, 77, 90, 139, 242, 245, 246, 250, 255, 295 КАС України, -

ВИРІШИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ), представник позивача Вельможко Анна Ігорівна (69020, м. Запоріжжя, адреса вул. Яценка, буд. 4-а, оф.42, РНОКПП НОМЕР_2 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Херсонській області (73036, м. Херсон, вул. Крицак Валентини буд. 6, ) про визнання рішення протиправним та його скасування, зобов`язання вчинити певні дії задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Херсонській області від 27.08.2025 № 75 про відмову ОСОБА_1 у призначенні пенсії згідно із Законом України «Про державну службу».

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Херсонській області перевести ОСОБА_1 з 19.08.2025 на пенсію державного службовця відповідно до ст. 37 Закону України «Про державну службу» № 3723-ХІІ.

В частині решти позовних вимог - відмовити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Херсонській області на користь ОСОБА_1 судові витрати зі сплати судового збору у сумі 968,96 грн.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Третього апеляційного адміністративного суду шляхом подачі в 30-денний строк з дня його проголошення, а якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення (ухвали) суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення у повному обсязі складено та підписано 15 січня 2026 року.

Суддя О.О. Артоуз