Справа № 440/8802/25
Суддя: С.С. Бойко
Дата ухвалення: 2026-01-15 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОЛТАВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 січня 2026 року м. ПолтаваСправа № 440/8802/25

Полтавський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Бойка С.С., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження (в письмовому провадженні) справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернулась до Полтавського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії, а саме просить:

- визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області № 35 від 24 квітня 2025 року про відмову у призначенні ОСОБА_1 пенсії за віком на пільгових умовах на підставі пункту 2 частини другої статті 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування»;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області зарахувати ОСОБА_1 до пільгового стажу, визначеного пунктом б) частини першої статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення», період роботи з 03 серпня 1996 року по 17 липня 2013 року на посаді оператора склоформувальних машин у Виробничому об`єднанні «Полтавмедскло» Полтавський завод медичного скла, перейменованого у Відкрите акціонерне товариство «Полтавський завод медичного скла», перейменованого у Публічне акціонерне товариство «Полтавський завод медичного скла», перейменованого в Акціонерне товариство «Полтавський завод медичного скла», ;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 17 квітня 2025 року про призначення пенсії за віком на пільгових умовах у відповідності до пункту б) частини першої статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» в редакції Закону, яка діяла до набрання чинності Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 02 березня 2015 року № 213-VIII, з урахуванням Рішення Конституційного Суду України від 23 січня 2020 року № 1-р/2020 у справі № 1-5/2018 (746/15) та висновків суду, наведених у судовому рішенні і за результатами такого розгляду прийняти відповідне рішення.

В обґрунтування позовної заяви позивачем зазначено, що вона звернулася до відповідача з заявою про призначення пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до п. 2 ч. 2 ст.114 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, за результатом розгляду якої рішенням № 35 від 24 квітня 2025 року відмовлено у призначенні пенсії. Вказане стало підставою для звернення до суду з позовом.

Ухвалою Полтавського окружного адміністративного суду від 30.06.2025 відкрито провадження у справі, справу призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).

Відповідач надіслав суду відзив, в якому проти позову заперечував, просив відмовити у задоволенні позовних вимог. Представник відповідача пояснював, що необхідний вік для призначення пенсії за віком за Списком №2 становить 55 років, вік позивача 51 рік, страховий стаж позивача становить 33 роки 5 місяців 12 днів при необхідному страховому стажу не менше 25 років у жінок, пільговий стаж у позивача відсутній при необхідному пільговому стажу не менше 10 років. Враховуючи зазначене, вирішено: відмовити в призначенні пенсії за віком ОСОБА_1 відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування". Таким чином, на думку представника відповідача, немає жодних підстав для визнання протиправними дій Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області.

Перевіривши матеріали справи, вирішивши питання, чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги, та якими доказами вони підтверджуються, чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження, яку правову норму належить застосувати до цих правовідносин, судом встановлено наступне.

Позивач, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянка України, що підтверджується копією паспорта серії НОМЕР_1 .

17.04.2025 позивач звернулася до територіальних органів ПФУ із заявою про призначення пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Для розгляду були надані ідентифікаційний код, паспорт, трудова книжка, витяги з наказів про результати черговості атестації робочих місць за умовами праці №212 від 02.12.1998, від 03.12.2003 №299, від 01.12.2008 №292.

Вказана заява розглядалась за принципом екстериторіальності Головним управлінням Пенсійного фонду України у Вінницькій області.

Рішенням Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області №35 від 24.04.2025 відмовлено позивачу у призначенні пільгової пенсії за віком за Списком №2. В рішенні зазначено:

Вік заявниці на дату звернення 50 років.

Згідно пункту 2 ч.2 статті 114 Закону №1058 пенсія за віком на пільгових умовах призначається працівникам, зайнятим повний робочий день на підземних роботах, на роботах з роботах із шкідливими і важкими умовами праці за Списком №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом МіністрівУкраїни, та за результатами атестації робочих місць, після досягнення 55 років за наявності страхового стажу не менше 25 років у жінок, з них не менше 10 років на роботах із шкідливими і важкими умовами праці за Списком №2.

Працівникам, які не мають стажу роботи з шкідливими і важкими умовами праці,передбаченого абзацом першим цього пункту, але мають не менше половини стажу на зазначених роботах, за наявності передбаченого абзацами першим і п`ятнадцятим двадцять третім цього пункту відповідного страхового стажу пенсії на пільгових умовах призначаються із зменшенням пенсійного віку, встановленого абзацом першим частини першої статті 26 Закону №1058: жінкам на 1 рік за кожні 2 роки такої роботи.

За результатами розгляду документів, доданих до заяви Головним управлінням Пенсійного фонду України у Вінницькій області визначено, що страховий стаж позивача становить 33 роки 5 місяців 12 днів. Пільговий стаж роботи не визначено.

За наданими документами право на призначення пенсії за віком відповідно до п. 1 ч.2 ст.114 Закону №1058 відсутнє у зв`язку з відсутністю необхідного пільгового стажу.

Не погоджуючись із таким рішенням відповідача, позивач звернулася до суду із цим позовом.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам суд виходить з наступного.

Відповідно до частин першої та другої статті 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними.

Положеннями статті 6 КАС України встановлено, що суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики ЄСПЛ. Звернення до адміністративного суду для захисту прав і свобод людини і громадянина безпосередньо на підставі Конституції України гарантується.

Відповідно до статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцію та законами України.

Відповідно до частини 3 статті 22 Конституції України при прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод.

Відповідно до статті 1 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" №1058-IV від 09.07.2003 (далі Закон №1058-IV), пенсія - щомісячна пенсійна виплата в солідарній системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, яку отримує застрахована особа в разі досягнення нею передбаченого цим Законом пенсійного віку чи визнання її особою з інвалідністю, або отримують члени її сім`ї у випадках, визначених цим Законом.

Частиною першою статті 114 Закону №1058-IV передбачено, що право на пенсію за віком на пільгових умовах незалежно від місця останньої роботи мають особи, які працювали на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1 та на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, на роботах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, зазначених у частинах другій і третій цієї статті, а пенсії за вислугу років - на умовах, зазначених у частині четвертій цієї статті. Розміри пенсій для осіб, визначених цією статтею, обчислюються відповідно до статті 27 та з урахуванням норм статті 28 цього Закону.

Відповідно до пункту "б" частини першої статті 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення" від 05.11.1991 №1788-XI (далі Закон №1788-XI) на пільгових умовах мають право на пенсію за віком, незалежно від місця останньої роботи: б) працівники, зайняті повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці, - за списком №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць:

чоловіки - після досягнення 55 років і при стажі роботи не менше 25 років, з них не менше 12 років 6 місяців на зазначених роботах;

жінки - після досягнення 50 років і при стажі роботи не менше 20 років, з них не менше 10 років на зазначених роботах.

Статтею 62 Закону №1788-XIIпередбачено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до пункту 3 Порядку застосування Списків №1 та №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників при обчисленні стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затвердженого наказом Міністерства праці та соціальної політики України від 18 листопада 2005 року №383, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 01 грудня 2005 року №1451/11731 (далі - Порядок №383), при визначенні права на пенсію за віком на пільгових умовах застосовуються Списки, що чинні на період роботи особи. До пільгового стажу зараховується весь період роботи на відповідних посадах або за професіями незалежно від дати їх внесення до Списків за умови підтвердження документами відповідних умов праці за час виконання роботи до 21.08.92 та за результатами проведення атестації робочих місць за умовами праці після 21.08.92.

В силу пункту 4.2 Порядку №383 результати атестації (як уперше проведеної, так і чергової) застосовуються при обчисленні стажу, який дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, упродовж 5 років після затвердження її результатів, за умови, якщо впродовж цього часу на даному підприємстві не змінились докорінні умови і характер праці (виробництво, робота, робоче місце), що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах. У разі докорінної зміни умови і характеру праці для підтвердження права на пенсію за віком на пільгових умовах має бути проведена позачергова атестація.

Згідно з пунктом 4.3 Порядку №383 у разі підтвердження права на пенсію за віком на пільгових умовах за результатами атестації, вперше проведеної до 21 серпня 1997 року (впродовж 5 років після введення в дію Порядку проведення атестації робочих місць) до стажу, який дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, зараховується весь період роботи на даному підприємстві у виробництвах, передбачених Списками, тобто період роботи зі шкідливими умовами праці, до дати видання наказу на підприємстві про результати проведення атестації та період роботи впродовж наступних 5 років з урахуванням пункту 4.2 цього Порядку.

Відповідно до пункту 10 Порядку №383 для підтвердження стажу роботи зі шкідливими і важкими умовами праці необхідно подати трудову книжку із оформленими належним чином записами про займану посаду і період виконуваної роботи, виписку із наказу по підприємству про проведення атестації на відповідному робочому місці та, у разі відсутності в трудовій книжці відомостей, що визначають право на пенсію на пільгових умовах, уточнюючу довідку, передбачену пунктом 20 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою КМУ від 12.08.1993 №637(далі - Порядок №637).

Згідно з п.20 Порядку №637 у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників.

У даному адміністративному спорі відповідач піддав сумніву наявність пільгового стажу ОСОБА_1 з 03 серпня 1996 року по 17 липня 2013 року на посаді оператора склоформувальних у ВАТ "Полтавський завод медичного скла".

Перевіривши правомірність незарахування відповідачем до пільгового стажу позивачу періоду роботи з 03 серпня 1996 року по 17 липня 2013 року, суд зазначає таке.

Судом досліджено копію трудової книжки ОСОБА_1 серії НОМЕР_2 та встановлено, що позивач 04.06.1996 прийнята в цех №2 ученицею оператора склоформувальних машин; 03.08.1996 переведена із учнів в групу робітників і присвоєно 2 розряд оператора склоформувальних машин.

03.09.1996 ПО Полтавмедскло» Полтавський завод медичного скла пеіменовано в АВТ Полтавський завод медичного скла.

01.02.1997 ОСОБА_1 присвоєно 3 розряд оператора склоформувальних машин.

20.07.2000 ОСОБА_1 присвоєно 4 розряд оператора склоформувальних машин.

12.01.2008 ОСОБА_1 присвоєно 5 розряд оператора склоформувальних машин.

01.12.2008 за результатами атестації робочих місць на підтвердження права на пенсію на пільгових умовах по професії оператор склоформувальних машин.

18.07.2013 ОСОБА_1 переведена иайстром цеху №2 (по котрактній формі трудового договору).

Разом з цим позивачем надавались відповідачу витяги з наказів про результати черговості атестації робочих місць за умовами праці №212 від 02.12.1998, від 03.12.2003 №299, від 01.12.2008 №292, відповідно до якого на заводі проведена атестація робочих місць зі шкідливими та важкими умовами праці на підставі результатів атестації робочих місць підтверджено на пенсію за віком на пільгових умовах по Списку №2.

Окрім цього, відповідно до висновку ВАТ «Полтавський завод медичного скла» №212 експертизи на правильність застосування Списків виробництв, професій, посад і показників з якими призначаються пенсії за віком на пільгових умовах на ВАТ «Полтавський завод медичного скла», на підприємстві проведена експертиза на правильність застосування Списків №1 і №2, відповідно до якої встановлено, що посада оператор склоформувальних машин зараховується до пільгового стажу за Списком №2.

Судом встановлено, що позивач за спірний період займала посаду оператор склоформувальних машин.

Таким чином, періоди роботи ОСОБА_1 з 03 серпня 1996 року по 17 липня 2013 року на посаді оператора склоформувальних машин у ВАТ "Полтавський завод медичного скла» мають зараховуватися до пільгового стажу за списком №2.

Доказів визнання недостовірними записів у трудовій книжці щодо спірних періодів роботи позивача відповідачем суду не надано; факт і періоди роботи визначаються відповідачем; професія та посада позивача міститься у списках виробництв, робіт, професій, посад і показників, зайнятість в яких дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, а тому, на думку суду, період роботи з 03 серпня 1996 року по 17 липня 2013 року на посаді оператор склоформувальних машин у ВАТ "Полтавський завод медичного скла» безпідставно не взято до уваги відповідачем при обрахуванні пільгового стажу роботи.

Враховуючи фактичні обставини даної справи, суд вважає, що зарахування періоду роботи з 03 серпня 1996 року по 17 липня 2013 року на посаді оператора склоформувальних машин у ВАТ "Полтавський завод медичного скла» до пільгового стажу - є варіантом правомірної поведінки, від якого відповідач безпідставно ухилився, тому це питання не може бути віднесено до дискреційних повноважень органу пенсійного фонду з огляду на приписи чинного пенсійного законодавства.

Також, суд погоджується з доводами позивача про досягнення ОСОБА_1 необхідного пенсійного віку 50 років, оскільки Велика Палата Верховного Суду в постанові від 03.11.2021 у зразковій справі №360/3611/20 дійшла висновку, що застосуванню підлягають норми Закону №1788-XI з урахуванням Рішення Конституційного Суду України №1-р/2020 від 23.01.2020, а не Закону №1058-IV.

За вказаних обставин, така обов`язкова умова для призначення пенсії на пільгових умовах: необхідний вік та стаж роботи, має застосовуватися в порядку, визначеному пунктом 3 резолютивної частини Рішення Конституційного Суду України №1-р/2020 від 23.01.2020, та виходячи з принципу правої визначеності як складового елементу верховенства права, гарантованого статтею 8 Конституції України.

Таке застосування судом вищевказаних норм права усуває колізію в їх застосуванні, у спосіб застосування тієї норми, яка створює більш сприятливі умови для реалізації права особи на пенсійне забезпечення, та забезпечує у спірних правовідносинах правову визначеність.

На пільгових умовах мають право на пенсію за віком, незалежно від місця останньої роботи працівники, зайняті повний робочий день на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, - за Списком №2- після досягнення 50 років і при стажі роботи не менше 20 років, з них не менше 10 років на зазначених роботах.

За таких обставин суд, керуючись частиною другою статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України, вважає обгрунтованим визнати протиправним та скасувати рішення про відмову у призначенні пенсії № 35 від 24 квітня 2025 року Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області.

Обираючи належний та ефективний спосіб захисту, суд зауважує, що відповідно до ст.58 Закону 1058-IV, органом, який призначає пенсії, проводить перерахунок пенсії, є Пенсійний фонд.

Виходячи з аналізу вищезазначених норм закону, слід зазначити, що суд не є тим органом, якому надані повноваження в сфері призначення та перерахунку пенсій. Суд не може підміняти компетентний орган, не може перебирати на себе функції призначення або перерахунку пенсії та самостійно призначити або перераховувати пенсію позивачу, оскільки такі повноваження не входять до компетенції судів.

Європейський суд з прав людини неодноразово у своїх рішеннях, аналізуючи національні системи правового захисту на предмет дотримання права на ефективність внутрішніх механізмів в аспекті забезпечення гарантій, визначених ст.13 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, вказував, що для того, щоб бути ефективним, засіб захисту має бути незалежним від будь-якої вжитої на розсуд державних органів дії, бути безпосередньо доступним для тих, кого він стосується (див. рішення від 06.09.2005 р. у справі "Гурепка проти України" (Gurepka v. Ukraine), заява № 61406/00, п.59); спроможним запобігти виникненню або продовженню стверджуваному порушенню чи надати належне відшкодування за будь-яке порушення, яке вже мало місце (див. рішення від 26.10.2000 р. у справі "Кудла проти Польщі" (Kudla v. Poland), заява № 30210/96, п.158) (п.29 рішення Європейського суду з прав людини від 16.08.2013 р. у справі "Гарнага проти України" (Garnaga v. Ukraine), заява № 20390/07).

Відповідно до висновків щодо застосування норм права, викладених у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 04.04.2019 р. у справі № 204/362/17, єдиним органом, до повноважень якого належить вирішення питання щодо наявності чи відсутності у особи права на призначення пенсії, є територіальний орган Пенсійного фонду, до якого особа звернулася із відповідною заявою.

Разом з тим, оскільки суд дійшов висновку про протиправність рішення відповідача в частині незарахування пільгового стажу - належним способом захисту прав позивача є зобов`язання відповідача зарахувати до пільгового стажу ОСОБА_1 період роботи з 03 серпня 1996 року по 17 липня 2013 року на посаді оператора склоформувальних машин у ВАТ "Полтавський завод медичного скла» та повторно розглянути заяву про призначення пенсії за віком на пільгових умовах за Списком №2 від 17 квітня 2025 року, з урахуванням висновків суду.

Приписами ч.1 ст.77 КАС України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача (ч.2 ст.77 КАС України).

Положеннями ч.1 ст.90 КАС України визначено, що суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Отже, з урахуванням вищенаведеного, суд дійшов до висновку про задоволення позовних вимог ОСОБА_1 .

Позивач при зверненні до суду сплатила судовий збір у розмірі 1937,92 грн.

Частиною першою статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Отже, суд вважає за необхідне стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області на користь позивача судові витрати зі сплати судового збору в розмірі 1937,92 грн.

Доказів понесення судових витрат на правничу допомогу позивачем не надано.

Керуючись ст.ст.9, 14, 73-78, 90, 139, 143, 242-246, 250, 255, 263 КАС України, суд

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , рнокпп НОМЕР_3 ) до Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області (вул. Зодчих, буд.22, м. Вінниця, 21105, код ЄРДПОУ) про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії - задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області № 35 від 24 квітня 2025 року про відмову у призначенні ОСОБА_1 пенсії за віком на пільгових умовах на підставі пункту 2 частини другої статті 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області зарахувати ОСОБА_1 до пільгового стажу період роботи з 03 серпня 1996 року по 17 липня 2013 року на посаді оператора склоформувальних машин у Виробничому об`єднанні «Полтавмедскло» Полтавський завод медичного скла, перейменованого у Відкрите акціонерне товариство «Полтавський завод медичного скла», перейменованого у Публічне акціонерне товариство «Полтавський завод медичного скла», перейменованого в Акціонерне товариство «Полтавський завод медичного скла», .

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 17 квітня 2025 року про призначення пенсії за віком на пільгових умовах у відповідності до пункту б) частини першої статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» в редакції Закону, яка діяла до набрання чинності Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 02 березня 2015 року № 213-VIII, з урахуванням Рішення Конституційного Суду України від 23 січня 2020 року № 1-р/2020 у справі № 1-5/2018 (746/15) та висновків суду, наведених у судовому рішенні.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області на користь ОСОБА_1 судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 1937,92 грн.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене до Другого апеляційного адміністративного суду в порядку, визначеному частиною 8 статті 18, частинами 7-8 статті 44 та статтею 297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Апеляційна скарга на дане рішення може бути подана протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Суддя С.С. Бойко