Справа № 305/3118/25
Суддя: Качмар Володимир Ярославович
Дата ухвалення: 2026-01-15 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 січня 2026 рокуСправа № 305/3118/25 пров. № А/857/43397/25

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі колегії:

судді-доповідача Качмара В.Я.,

суддів Курильця А.Р., Онишкевича Т.В.,

при секретарі судового засідання Гладкій С.Я.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Львові справу за позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання протиправною та скасування постанови, провадження в якій відкрито за апеляційною скаргою ІНФОРМАЦІЯ_1 на рішення Рахівського районного суду Закарпатської області від 6 жовтня 2025 року (суддя Ємчук В.Е., м. Рахів, повний текст складено 8 жовтня 2025 року), -

ВСТАНОВИВ:

У вересні 2025 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ІНФОРМАЦІЯ_1 (далі РТЦК), в якому просив скасувати постанову про адміністративне правопорушення від 12.08.2025 № 1609 (далі Постанова).

Рішенням Рахівського районного суду Закарпатської області від 6 жовтня 2025 року позов задоволено.

Не погодившись із ухваленим рішенням, його оскаржив відповідач, який із покликанням на невідповідність висновків суду обставинам справи, неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позову.

В доводах апеляційної скарги вказує, що відповідачем було встановлено та особисто підтверджено позивачем, що він не має при собі військово-облікового документа військовозобов`язаного, та відповідно, не може його пред`явити за вимогою уповноваженої особи, про що особисто повідомив у приміщенні РТЦК, чим порушив вимоги чинного законодавства. Під час складання протоколу від 12.08.2025 № 1609 (далі Протокол) про адміністративне правопорушення за частиною третьою статті 210-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі КУпАП) позивач був попереджений про дату та час розгляду справи, його права та обов`язки були йому роз`яснені, про що свідчить його особистий підпис під цим протоколом. Будучи обізнаним про дату та час розгляду справи про адміністративне правопорушення скоєне ним, позивач шляхом неприбуття до РТЦК виразив відсутність свого бажання бути присутнім на розгляду цієї справи та небажання надавати додаткові пояснення та можливі докази на свою користь, крім тих зафіксовані у протоколі з його слів.

Позивач у відзиві на апеляційну скаргу заперечує вимоги такої, вважає судове рішення законним та обґрунтованим, просить залишити його без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення.

Учасники справи в судове засідання не з`явились, про дату час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, а тому, апеляційний суд, відповідно до частини четвертої статті 229 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС), вважає за можливе провести розгляд справи за відсутності учасників справи, без здійснення фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Заслухавши суддю-доповідача, переглянувши справу за наявними у ній доказами, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції приходить до переконання, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що відповідач не довів належними та допустимими доказами правомірність притягнення позивача до адміністративної відповідальності за частиною третьою статті 210-1 КУпАП, що є підставою для скасування оскаржуваної Постанови та закриття справи про адміністративне правопорушення.

Такі висновки суду першої інстанції є помилковими, з таких міркувань.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено матеріалами справи те, що 12.08.2025 начальником РТЦК, підполковником ОСОБА_2 складено Постанову за частиною третьою статті 210-1 КУпАП стосовно ОСОБА_1 , відповідно до якої на останнього накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у сумі 17 000 грн зв`язку із порушенням ним вимог частини шостої статті 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» (далі Закон №3543-XII), а саме 12.08.2025 ОСОБА_1 прибув до РТЦК, де було встановлено, що він не має при собі військово-облікового документу військовозобов`язаного та не може його пред`явити.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до частини першої статті 210-1 КУпАП порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію тягне за собою накладення штрафу на громадян від трьохсот до п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян і на посадових осіб органів державної влади, органів місцевого самоврядування, юридичних осіб та громадських об`єднань - від однієї тисячі до однієї тисячі п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

За змістом частини третьої статті 210-1 КУпАП вчинення дій, передбачених частиною першою цієї статті, в особливий період тягне за собою накладення штрафу на громадян від однієї тисячі до однієї тисячі п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян і на посадових осіб органів державної влади, органів місцевого самоврядування, юридичних осіб та громадських об`єднань - від двох тисяч до трьох тисяч п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Диспозиція частини третьої статті 210-1 КУпАП передбачає порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію, вчинено в особливий період, і вказана норма є бланкетною, при її застосуванні необхідно використовувати законодавчі акти, які визначають правила військового обліку та запровадження в Україні особливого періоду.

Статтею 1 Закону України «Про оборону України» визначено, що особливий період - період, що настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.

Згідно з статтею 1 Закону №3543-XII, особливий період - період функціонування національної економіки, органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, сил оборони і сил безпеки, підприємств, установ і організацій, а також виконання громадянами України свого конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, що настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і час демобілізації після закінчення воєнних дій.

24.02.2022 Верховною Радою України прийнято Закон України «Про затвердження указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» № 2102-ІХ, яким затверджено указ Президента України № 64/2022 від 24.02.2022 «Про введення воєнного стану в Україні», відповідно до якого в Україні введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24.02.2022 строком на 30 діб., який неодноразово продовжувався і діє дотепер.

У статті 1 Закону № 3543-XII наведено визначення, що мобілізація це - комплекс заходів, здійснюваних з метою планомірного переведення національної економіки, діяльності органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ і організацій на функціонування в умовах особливого періоду, а Збройних Сил України, інших військових формувань, Оперативно-рятувальної служби цивільного захисту - на організацію і штати воєнного часу. Мобілізація може бути загальною або частковою та проводиться відкрито чи приховано.

Відповідно до частини восьмої статті 4 Закону №3543-XII з моменту оголошення мобілізації (крім цільової) чи введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях настає особливий період функціонування національної економіки, органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, Збройних Сил України, інших військових формувань, сил цивільного захисту, підприємств, установ і організацій.

Правове регулювання відносин між державою і громадянами України у зв`язку з виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, а також загальні засади проходження в Україні військової служби регламентовано Законом України «Про військову службу і військовий обов`язок» (далі Закон № 2232-XII).

В частині сьомій статті 1 Закону № 2232-XII закріплено, що виконання військового обов`язку громадянами України забезпечують державні органи, органи місцевого самоврядування, утворені відповідно до законів України військові формування, підприємства, установи та організації незалежно від підпорядкування і форм власності в межах їх повноважень, передбачених законом, та районні (об`єднані районні), міські (районні у містах, об`єднані міські) територіальні центри комплектування та соціальної підтримки, територіальні центри комплектування та соціальної підтримки Автономної Республіки Крим, областей, міст Києва та Севастополя (далі - територіальні центри комплектування та соціальної підтримки).

Згідно з вимогами статті 1 Закону № 2232-XII захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України є конституційним обов`язком громадян України. Військовий обов`язок установлюється з метою підготовки громадян України до захисту Вітчизни, забезпечення особовим складом Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань, а також правоохоронних органів спеціального призначення (далі - Збройні Сили України та інші військові формування), посади в яких комплектуються військовослужбовцями.

Відповідно до частини десятої статті 1 Закону № 2232-XII громадяни України, які підлягають взяттю на військовий облік, перебувають на військовому обліку призовників або у запасі Збройних Сил України, у запасі Служби безпеки України, розвідувальних органів України чи проходять службу у військовому резерві, зобов`язані:

уточнити протягом 60 днів з дня набрання чинності указом Президента України про оголошення мобілізації, затвердженим Верховною Радою України, свої персональні дані через центр надання адміністративних послуг або через електронний кабінет призовника, військовозобов`язаного, резервіста, або у територіальному центрі комплектування та соціальної підтримки;

прибувати за викликом районного (об`єднаного районного), міського (районного у місті, об`єднаного міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки (далі - відповідні районні (міські) територіальні центри комплектування та соціальної підтримки), Центрального управління або регіонального органу Служби безпеки України, відповідного підрозділу розвідувальних органів України для оформлення військово-облікових документів, взяття на військовий облік, проходження медичного огляду, направлення на підготовку з метою здобуття або вдосконалення військово-облікової спеціальності, призову на військову службу або на збори військовозобов`язаних та резервістів;

проходити медичний огляд згідно з рішеннями комісії з питань взяття на військовий облік, комісії з питань направлення для проходження базової військової служби або військово-лікарської комісії відповідного районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки, закладів охорони здоров`я Служби безпеки України, а у Службі зовнішньої розвідки України, розвідувальному органі Міністерства оборони України чи розвідувальному органі центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері охорони державного кордону, - за рішенням керівників відповідних підрозділів або військово-лікарської комісії Служби зовнішньої розвідки України, розвідувального органу Міністерства оборони України чи центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері охорони державного кордону, відповідно;

проходити підготовку до військової служби, військову службу і виконувати військовий обов`язок у запасі;

виконувати правила військового обліку, встановлені законодавством.

Відповідно до частини шостої статті 22 Закону № 3543-XII у період проведення мобілізації (крім цільової) громадяни України чоловічої статі віком від 18 до 60 років зобов`язані мати при собі військово-обліковий документ та пред`являти його за вимогою уповноваженого представника територіального центру комплектування та соціальної підтримки або поліцейського, а також представника Державної прикордонної служби України у прикордонній смузі, контрольованому прикордонному районі та на пунктах пропуску через державний кордон України.

Під час перевірки документів уповноважений представник територіального центру комплектування та соціальної підтримки або поліцейський здійснює фото- і відеофіксацію процесу пред`явлення та перевірки документів із застосуванням технічних приладів та засобів фото- та відеофіксації, а також може використовувати технічні прилади, засоби та спеціалізоване програмне забезпечення з доступом до Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів.

За умовами частини другої статті 26 Закону № 3543-XII громадяни за невиконання своїх обов`язків щодо мобілізаційної підготовки та мобілізації несуть відповідальність згідно із законом.

Постановою Кабінету Міністрів України від 30.12.2022 № 1487 затверджено «Порядок організації та ведення військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів», Додатком 2 вказаного порядку визначено також Правила військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів (далі Правила).

Відповідно до пункту 1 Правил призовники, військовозобов`язані та резервісти повинні, зокрема:

- перебувати на військовому обліку;

- прибувати за викликом районних (міських) територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки, органів СБУ, відповідних підрозділів розвідувальних органів на збірні пункти, призовні дільниці, до територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки, органів СБУ, відповідних підрозділів розвідувальних органів у строки, зазначені в отриманих ними документах (мобілізаційних розпорядженнях, повістках, розпорядженнях) районних (міських) територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки, органів СБУ, відповідних підрозділів розвідувальних органів для взяття на військовий облік та визначення призначення на особливий період, оформлення військово-облікових документів, проходження медичного огляду, направлення на підготовку з метою здобуття або вдосконалення військово-облікової спеціальності, призову на військову службу або на навчальні (перевірочні) та спеціальні збори військовозобов`язаних та резервістів;

- у період проведення мобілізації (крім цільової) та/або протягом дії правового режиму воєнного стану: мати при собі військово-обліковий документ разом з документом, що посвідчує особу, та пред`являти їх за вимогою уповноваженого представника районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки або поліцейського, а також представника Держприкордонслужби у прикордонній смузі, контрольованому прикордонному районі та на пунктах пропуску через державний кордон.

З дослідженого судом апеляційної інстанції відеозапису, наданого відповідачем в суді першої інстанції, слідує, що позивач на вимогу уповноваженого представника територіального центру комплектування та соціальної підтримки військово-обліковий документ не пред`явив та повідомив про його відсутність.

Наданий позивачем витяг із застосунку «Резерв+» в суді першої інстанції не спростовує зазначеного факту та не свідчить про виконання позивачем вимог частини шостої статті 22 Закону № 3543-XII, оскільки такий сформовано 16.08.2025, а дата уточнення даних зазначена 15.08.2025, тобто після винесення оскаржуваної Постанови. За таких обставин, відповідний витяг не може свідчити про наявність у позивача військово-облікового документа під час перевірки уповноваженим представником територіального центру комплектування та соціальної підтримки.

Таким чином, наведене у своїй сукупності свідчить про порушення позивачем законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію в особливий період та спростовує його доводи про відсутність в діях позивача складу адміністративного правопорушення, передбаченого частиною третьою статті 210-1 КУпАП, оскільки останній не мав при собі військово-облікового документа та не пред`явив такого на вимогу уповноваженого представника територіального центру комплектування та соціальної підтримки.

Крім того, апеляційний суд вважає безпідставними твердження позивача про не роз`яснення відповідачем прав та обов`язків, передбачених статтею 268 КУпАП, та неповідомлення про дату і час розгляду справи, чим порушено права позивача як особи, яка притягалася до адміністративної відповідальності, що, на думку позивача, є підставою для скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення.

Матеріалами справи підтверджується, що під час складання Протоколу, особі було роз`яснено зміст статті 63 Конституції України, права та обов`язки, передбачені статтею 268 КУпАП, а також повідомлено, що розгляд справи про адміністративне правопорушення відбудеться о 18:30 год 12.08.2025 в приміщенні РТЦК кабінет № 1 (приймальня), що підтверджується особистим підписом позивача.

Щодо обставин справи ОСОБА_1 пояснив, що у нього відсутній військово-обліковий документ, оскільки він його не оформлював, бо раніше не звертався до територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки. Електронний кабінет військовозобов`язаного у нього теж відсутній, додаток «Резерв+» він не встановлював та свої військово-облікові дані жодним способом не оновлював та не уточнював.

Позивач отримав другий примірник протоколу, що також засвідчено його особистим підписом. Інших доповнень чи зауважень до змісту протоколу позивач не надав.

Відтак, будучи належним чином повідомленим про розгляд справи про адміністративне правопорушення, позивач у визначений час не з`явився, клопотань щодо перенесення розгляду справи не подавав, у зв`язку з чим в уповноваженої особи не було перешкод розглянути справу 12.08.2025 та, за наявності підстав, винести Постанову.

Крім того, слід зазначити, що з дослідженого судом відеозапису вбачається, що під час перебування у приміщенні РТЦК позивач мав при собі особисті речі та пред`явив паспорт громадянина України. За таких обставин, відсутні підстави вважати, що позивач був позбавлений можливості мати при собі військово-обліковий документ на момент такої перевірки та пред`явити його на вимогу уповноваженої особи.

Таким чином, покликання позивача на порушення процедури складання постанови або недотримання порядку розгляду справи не знайшли свого підтвердження в ході апеляційного розгляду справи.

У зв`язку з наведеним, апеляційний суд дійшов висновку, що наявні належні, достовірні та достатні фактичні дані, які підтверджують факт вчинення позивачем правопорушення, відповідальність за яке передбачена частиною третьою статті 210-1 КУпАП.

Позивачем в обґрунтування своїх доводів не надано доказів, які б спростовували факт вчинення ним вказаного адміністративного правопорушення, відтак апеляційний суд дійшов до висновку про правомірність оскаржуваної Постанови та відсутність підстав для задоволення позову.

В розрізі викладених обставин, апеляційний суд не погоджується з висновками суду першої інстанції щодо наявності підстав для задоволення позову, з огляду на обставини, що викладені вище.

Відповідно до частини першої статті 317 КАС підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є: 1) неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

З огляду на зазначене, враховуючи вимоги наведених правових норм, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що при ухваленні оскаржуваного судового рішення, суд першої інстанції допустив неправильне застосування норм матеріального права, неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, що призвело до безпідставного задоволення позову, а тому апеляційна скарга підлягає задоволенню.

Керуючись статтями 271, 272, 286, 308, 310, 315, 317, 321, 322, 325, 328, 329 КАС, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ІНФОРМАЦІЯ_1 задовольнити.

Рішення Рахівського районного суду Закарпатської області від 6 жовтня 2025 року скасувати та ухвалити постанову, якою у задоволенні позову відмовити.

Постанова набирає законної сили з моменту проголошення та касаційному оскарженню не підлягає.

Суддя-доповідач В. Я. Качмар
судді А. Р. Курилець
Т. В. Онишкевич
Повне судове рішення складено 15.01.2026.