Справа № 120/6118/24
Суддя: Віятик Наталія Володимирівна
Дата ухвалення: 2026-01-16 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

м. Вінниця

16 січня 2026 р. Справа № 120/6118/24

Вінницький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Віятик Наталії Володимирівни, розглянувши в письмовому проваджені заяву про встановлення судового контролю за виконанням судового рішення в справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії

ВСТАНОВИВ:

У провадженні Вінницького окружного адміністративного суду перебувала адміністративна справа за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії.

Рішенням суду від 22.11.2024, яке залишене без змін постановою Сьомого апеляційного адміністративного суду від 07.04.2025, адміністративний позов задоволено частково. Визнано протиправним та скасовано рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій №83 від 10.11.2023. Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області провести ОСОБА_1 поновлення та виплату пенсії з 25.08.2015 відповідно до норм Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» з компенсацією втрати частини доходів.

01.07.2025 до суду надійшла заява представника позивача про встановлення судового контролю за виконанням судового рішення, подана в порядку статті 382 КАС України, шляхом зобов`язання відповідача подати у десятиденний строк звіт про виконання рішення суду від 22.11.2024 у справі № 120/6118/24. Заява обґрунтовується тим, що вказане судове рішення пенсійним органом не виконане.

Ухвалою від 11.07.2025 заяву позивача про встановлення судового контролю призначено до розгляду у порядку письмового провадження. Крім того, відповідачу встановлено строк для подання письмових пояснень щодо ініційованого позивачем процесуального питання.

23.07.2025 представником відповідача подані письмові пояснення, в яких зазначено, що на виконання рішення суду, 07.04.2025 Головним управлінням поновлено позивачу пенсію з 25.08.2015 відповідно до норм Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». Разом з тим, оскільки до 1999 року позивач отримував пенсію за віком та перебував на обліку у Київській область, тому, в даному випадку виплата пенсії позивача, обрахування доплати та компенсації втрати частини доходів, здійснюється Головним управлінням за місцем де фактично перебував на обліку позивач.

Отже, Головне управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області вважає, що ним вжито всіх заходів у відповідності до чинного законодавства щодо виконання судового рішення на користь позивача. Виконання рішення Вінницького окружного адміністративного суду у справі № 120/6118/24, відбувається в межах покладених судом зобов`язань та у відповідності до вимог чинного законодавства.

05.08.2025 представником позивача подано заперечення на пояснення відповідача, в яких зазначає, що рішення суду від 22.11.2025 не виконано.

Ухвалою від 02.10.2025 заяву представника позивача про встановлення судового контролю за виконанням судового рішення задоволено частково. Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області подати до 02 листопада 2025 року звіт про виконання рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 22.11.2024 у справі №120/6118/24.

На адресу суду надійшов звіт пенсійного органу про виконання судового рішення, в якому зазначено, що на виконання рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 22.11.2024, Головним управлінням проведено ОСОБА_1 поновлення пенсії з 25.08.2015 відповідно до норм Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» з компенсацією втрати частини доходів, що підтверджується рішенням 83 від 15.07.2025. Розмір пенсії заявника з 25.08.2015 року склав 4794,62 грн.

Разом з тим, зазначено, що з урахуванням принципу екстериторіальності призначення (перерахунок) пенсії у випадку скасування судом рішення про відмову в її призначенні чи перерахунку має здійснюватися саме тим територіальним органом Пенсійного фонду України, якого було уповноважено розглядати подану особою заяву. В даному випадку Головне управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області.

Доступ до матеріалів пенсійних справ у територіальних органів Пенсійного фонду України, які було уповноважено розглядати подану особою заяву, є лише на момент здійснення призначення (перерахунку) пенсії.

Наведена правова позиція узгоджується з висновками Верховного Суду, викладеними у постановах від 07.05.2024 у справі №460/38580/22, від 24.05.2024 у справі №460/17257/23, від 16.10.2024 у справі № 140/14380/23, від 18.09.2024 у справі № 240/6201/23, від 09.07.2024 у справі №240/16372/23.

Положеннями п. 4.10 Порядку № 22-1 передбачено, що після призначення, перерахунку пенсії поновлення виплати раніше призначеної пенсії, переведення з одного виду пенсії на інший вид електронна пенсійна справа засобами програмного забезпечення передається до органу, що призначає пенсію, за місцем проживання (реєстрації, фактичного проживання) особи, за місцезнаходженням установи виконання покарань, де відбуває покарання засуджений до позбавлення (обмеження) волі, для здійснення виплати пенсії.

До компетенції ж органу, що призначає пенсію, за місцем проживання (реєстрації, фактичного проживання) особи належить здійснення виплати пенсії після ї призначення органом, який розглядає відповідну заяву.

Відтак, в даному випадку виплата пенсії заявника, та обрахування доплати здійснюється за місцем проживання - Головним управлінням Пенсійного фонду України у Київській області.

Відповідно до довідки про розмір призначеної і фактично отриманої пенсії ОСОБА_1 , який знаходиться на обліку У Головному управлінні Пенсійного фонду України у Київській області (особовий рахунок № НОМЕР_1 Ідентифікаційний код ) за період з 25.08.2015 по 31.07.2025 сума доплати склала 520789,19 грн.

Відповідно до наявної інформації на даний час Головним управлінням Пенсійного фонду України у Київській області ініційовано перевірку поза графіком цільового використання коштів Пенсійного фонду України, призначених для виплати пенсії ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_2 ) за період з 01.08.2025 по 31.08.2025 (с-ще Глеваха, Фастівський район, відділення поштового зв`язку № 08631), оскільки згідно відповіді АТ «Укрпошта» від 02.09.2025 № 1.30.002.-32653-25, було зазначено, що пенсійні кошти ОСОБА_1 виплачені 12.08.2025 ОСОБА_3 на підставі довіреності від 11 жовтня 2018 року, де зазначено паспортні дані довірителя НОМЕР_3 , що не відповідає матеріалам електронної пенсійної справи РИ 180751.

Тобто територіальними органами Пенсійного фонду України вчиняються всі можливі дії згідно чинного законодавства для виконання зазначеного рішення суду.

За таких обставин, відповідач просить врахувати, що виконання рішення суду відбувається в межах покладених судом зобов`язань та у відповідності до вимог чинного законодавства.

06.11.2025 Головним управлінням Пенсійного фонду України у Вінницькій області подано доповнення до звіту, в якому просить врахувати лист Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області, щодо надання інформації на виконання судового рішення ОСОБА_1

07.11.2025 до суду надійшло заперечення представника позивача на звіт відповідача, в якому зазначено, що відповідач не виконав рішення суду в частині саме виплати (не слід плутати з нарахуванням) поновленої пенсії. Незважаючи на наявність у відповідача інформації про банківський рахунок позивача, як єдиний передбачений законодавством спосіб отримання пенсії для осіб, які постійно проживають за кордоном, у звіті зазначено, що поточна пенсія за серпень 2025 року була скерована на відділення Укрпошти. Отже, порушене право позивача не поновлено, доплата пенсії не здійснена, поточна пенсія не виплачується, мети судового рішення не досягнуто.

Крім того, виплата пенсії за один місяць через поштове відділення, попри наявність у пенсійній справі реквізитів банківського рахунку позивача, та за відсутності спору між сторонами щодо його постійного проживання за кордоном (а отже непоширення на нього Інструкції про виплату пенсій через поштові відділення), не може вважатися фактичною виплатою пенсії навіть за цей один місяць, за який хтось нібито її отримав.

Аргументи заперечення щодо нібито проведення розслідування щодо факту отримання пенсії іншою особою, не має відношення до предмету спору, та не підтверджує неможливості здійснення виплати доплати пенсії позивача з компенсацією та виплату поновленої пенсії на визначений позивачем банківський рахунок.

Зауважено, що звіт відповідача не містить жодних доказів фактичної виплати пенсії позивачу за період з 25.08.2015 по теперішній час із нарахуванням та виплатою компенсації втрати частини доходів. Таким чином, факт поновлення виплати пенсії відповідачем не доведено, а отже відсутні підстави для прийняття цього звіту судом.

Відтак, представник позивача просить відмовити у прийнятті звіту та зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області подати у десятиденний строк новий звіт про виконання рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 22.11.2024 року справі №120/6118/24, попередити керівника відповідача про відповідальність встановлену відповідно до ст. 382 КАС України, та запросити його до участі у процесі на наступні засіданні.

Окрім того, представником позивача подано клопотання про витребування у відповідача документів:

- належним чином засвідчену виписку з модуля «Історія макетної обробки», з електронної пенсійної справи Позивача, з відображенням, загальної кількості здійснених операцій в ручному режимі, а також кожної конкретної операції, з повною інформацією: дата і час подій, тип змінних параметрів, зміст проведених операцій, назва кожного параметра, його попереднє та нове значення, а також ім`я користувача (працівника), який вніс відповідні зміни;

- копію офіційного запиту відповідача до Пенсійного фонду України щодо ініціювання обробки пенсійної справи за допомогою модуля макетна обробка;

- лист-відповідь (дозвіл) Пенсійного фонду України, на підставі якого була дозволена ручна (макетна) обробка пенсійної справи позивача.

25.11.2025 представником позивача подано заперечення на доповнення до звіту відповідача, в якому зауважує, що окремий Порядок відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 10.11.2021 № 1165 не може бути застосований до позивача, оскільки цей Порядок стосується виключно внутрішньо-переміщених осіб. Позивач постійно проживає за кордоном, а тому на нього не поширюється дія Закону України № 1706-VII від 20.10.2014 «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб» та Постанови КМУ від 10.11.2021 № 1165.

Оцінюючи повноту та належність виконання рішення суду від 22.11.2024, враховуючи зміст та мотиви поданого Звіту, суд вказує наступне.

Конституція України гарантує обов`язковість судового рішення, що є однією з основних засад судочинства (пункт 9 частини другої статті 129 Основного Закону); держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку; контроль за виконанням судового рішення здійснює суд (стаття 129-1 Основного Закону).

Європейська Комісія «За демократію через право» (Венеційська Комісія) у Доповіді про правовладдя, ухваленій на її 86-му пленарному засіданні, яке відбулося 25- 26 березня 2011 року [CDL-AD(2011)003rev], зазначила, що «юридична визначеність» вимагає додержання принципу res judicata, що в тому числі охоплює виконання остаточних рішень судів (пункт 46).

Судовий контроль є одним з найефективніших способів забезпечення виконання судових рішень, оскільки є гарантією дотримання закону та прав інших суб`єктів; дозволяє мінімізувати можливість зловживань; стимулює зобов`язану особу виконувати судові рішення добровільно та без застосування до неї відповідних санкцій; передбачає можливість застосування додаткових заходів для виявлення реальних перешкод у виконанні судового рішення, зокрема шляхом реагування на це окремими судовими рішеннями; сприяє підвищенню рівня довіри суспільства до судової системи.

Схожі праві висновки зроблені Конституційним Судом України у рішенні у справі за конституційною скаргою Приватного підприємства „Генеральний будівельний менеджмент" про відповідність Конституції України (конституційність) пункту 2 частини другої, частини третьої статті 321 Господарського процесуального кодексу України (щодо гарантування захисту прав і свобод особи за рішенням Європейського суду з прав людини) від 14 лютого 2024 року № 1-р(ІІ)/2024.

Відповідно до статті 14 КАС України судове рішення, яким закінчується розгляд справи в адміністративному суді, ухвалюється іменем України.

Судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їхніми посадовими та службовими особами, фізичними та юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України.

Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, установлену законом.

Аналогічні положення містяться у статті 370 КАС України, відповідно до якої судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності, - за її межами. Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом.

Отже, обов`язковість виконання судового рішення є важливою складовою права особи на справедливий суд, що гарантоване статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, та однією з основних засад судочинства, визначених статтею 129-1 Конституції України, а також статтями 14 та 370 КАС України.

Зазначені висновки узгоджуються із правовою позицією Верховного Суду, висловленою у постановах від 23 квітня 2020 року у справі № 560/523/19, від 1 лютого 2022 року у справі № 420/177/20 та від 18 травня 2022 року у справа № 140/279/21.

Відповідно до частини 1 статті 381-1 КАС України судовий контроль за виконанням судових рішень в адміністративних справах здійснює суд, який розглянув справу як суд першої інстанції.

Як унормовано частиною 1 статті 382 КАС України, суд, який розглянув адміністративну справу як суд першої інстанції і ухвалив судове рішення, за письмовою заявою особи, на користь якої ухвалено судове рішення і яка не є суб`єктом владних повноважень, або за власною ініціативою може зобов`язати суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення.

У відповідності до частин першої четвертої статті 382-3 КАС України за наслідками розгляду звіту суб`єкта владних повноважень суд постановляє ухвалу про прийняття або відмову у прийнятті звіту, яку може бути оскаржено в апеляційному порядку за правилами частини п`ятої статті 382-1 цього Кодексу.

Суд відмовляє у прийнятті звіту, якщо суб`єктом владних повноважень не наведено обґрунтовані обставини, які ускладнюють виконання судового рішення, або заходи, які вживаються ним для виконання судового рішення, на переконання суду, є недостатніми для своєчасного та повного виконання судового рішення. Суд також відмовляє у прийнятті звіту, якщо звіт подано без додержання вимог частин другої та/або третьої статті 382-2 цього Кодексу.

У разі постановлення ухвали про відмову у прийнятті звіту суд накладає на керівника суб`єкта владних повноважень штраф у сумі від двадцяти до сорока розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, а також додатково може встановити новий строк подання звіту відповідно до частини третьої статті 382-1 цього Кодексу або за власною ініціативою розглянути питання про зміну способу і порядку виконання судового рішення.

Половина суми штрафу стягується на користь заявника, інша половина - до Державного бюджету України.

Також відповідно до положень частини десятої, одинадцятої статті 382-3 КАС України у разі неподання звіту у строк, встановлений судом, або у разі подання звіту з порушенням такого строку та за відсутності поважних причин, які унеможливили його вчасне подання, суд встановлює новий строк для подання звіту відповідно до частини третьої статті 382-1 цього Кодексу, а також накладає штраф на керівника такого суб`єкта владних повноважень.

Якщо суд прийняв звіт про виконання судового рішення, але суб`єктом владних повноважень відповідне судове рішення виконано не в повному обсязі, суд одночасно встановлює новий строк для подання звіту відповідно до частини третьої статті 382-1 цього Кодексу.

Отже, виходячи з положень статті 382-3 КАС України судом можуть бути вжиті заходи реагування судового контролю за невиконанням судових рішень в адміністративних справах у формі встановлення нового строку для подачі звіту та накладення штрафу на особу відповідальну за виконання рішення суду, або ж розглянути питання про зміну способу і порядку виконання судового рішення. При цьому, для прийняття судом звіту суб`єкта владних повноважень необхідним є встановлення виконання відповідним суб`єктом судового рішення у повному обсязі та у спосіб, визначений таким рішенням.

Водночас, слід також зазначити, що головна мета судового контролю за виконанням рішень в адміністративних справах полягає, насамперед, у реалізації основних завдань адміністративного судочинства при здійсненні адміністративними судами правосуддя, оскільки воно не обмежується винесенням судового рішення, а також передбачає його виконання.

Кожний судовий процес повинен завершуватися реалізацією судового рішення у спірних правовідносинах між його сторонами.

Тому після вирішення публічно-правового спору і набрання судовим рішенням законної сили суд продовжує відігравати активну роль у реалізації сторонами прав та законних інтересів, з приводу захисту яких він ухвалив судове рішення.

В основу ефективності правосуддя покладається здійснення судом належного контролю за виконанням судового рішення, оскільки головною метою судового рішення є ефективність у поновленні порушених прав та свобод особи.

За змістом постанови Верховного Суду від 23 червня 2020 року у справі № 802/357/17-а звертаючись до суду із заявою про встановлення судового контролю, позивач зобов`язаний навести аргументи на переконання необхідності вжиття таких процесуальних заходів і надати докази в підтвердження наміру відповідача на ухилення від виконання судового рішення.

Крім того, Верховний Суд у постанові від 23 квітня 2020 року у справі № 560/523/19 зазначив, що переслідуючи мету забезпечення реалізації конституційного принципу обов`язковості судових рішень, адміністративні суди мають зважено підходити до вибору процесуальних засобів такого забезпечення, а саме: встановлювати дійсні причини виникнення затримки у виконанні судового рішення, аналізувати акти законодавства, враховувати здійснені відповідною посадовою особою дії, спрямовані на виконання судового рішення, та їх відповідність вимогам законодавства, встановлювати наявність та форму вини такої посадової особи, а також зазначати про співмірність розміру штрафу та доходів (фінансової спроможності) такої посадової особи.

Це не повинно зумовлювати порушення основоположних засад адміністративного судочинства, зокрема, пропорційності, необхідності дотримання оптимального балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи та цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія) тощо. Такі засоби не можуть бути надмірними за визначених умов та не мають призводити до порушення прав, гарантованих Конституцією України та Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод.

Як вбачається з резолютивної частини рішення суду від 22.11.2024 у справі № 120/6118/24 позов ОСОБА_1 задоволено частково. Визнано протиправним та скасовано рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій №83 від 10.11.2023. Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області провести ОСОБА_1 поновлення та виплату пенсії з 25.08.2015 відповідно до норм Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» з компенсацією втрати частини доходів.

Дослідивши поданий Управлінням звіт про виконання рішення від 22.11.2024 у справі № 120/6118/24 разом із доповненнями суд встановив, що на виконання зобов`язання, покладеного відповідним рішенням, Управлінням було поновлено з 25.08.2015 виплату призначеної пенсії та здійснено нарахування.

Водночас, зі змісту заяви про встановлення судового контролю та із заперечень представника позивача на поданий Управлінням звіт, слідує, що останній не погоджується із правильністю та розміром нарахованої на виконання рішення від 22.11.2024 позивачу пенсії, зокрема, вважає категоричну незгоду на обробку пенсійної справи позивача модулем "макетна обробка".

Аналізуючи поданий Управлінням звіт, зокрема в частині тверджень представника позивача про невірний розрахунок розміру пенсії, суд зазначає, що у рішення від 22.11.2024 не вирішувалося питання щодо зобов`язання поновити позивачу пенсію у певному розмірі, з огляду на те, що суд у цій справі, головним чином, вирішував питання права пенсіонера, який є громадянином України та проживає за межами України, на поновлення виплати призначеної пенсії, з огляду на ухвалення Конституційним Судом України рішення № 25-рп/2009, а також аналізував питання обмеження виплати пенсії певними строками та право пенсіонера на звернення із заявою про поновлення пенсії до органу пенсійного фонду через свого представника.

Зі змісту рішення від 22.11.2024 не вбачається, що вимоги стосовно включення позивача до кола осіб, яким відповідач зобов`язаний проводити автоматичні масові перерахунки пенсії, а також щодо проведення чи не проведення відповідачем макетної обробки пенсійної справи, не були предметом розгляду цієї справи та не оцінювалися судом у процесі її розгляду.

На підставі вищезазначеного, суд доходить висновку про виконання в частині покладених на Управління зобов`язань щодо поновлення призначеної ОСОБА_1 пенсії з 25.08.2015.

Щодо виконання покладених на Управління зобов`язань в частині поновлення виплати пенсії позивача з компенсацією втрати частини доходів, то суд враховує, що пенсійним органом не надано доказів того, що поновлення пенсії проведено з компенсацією втрати частини доходів.

Водночас рішення пенсійного органу №83 від 15.07.2025 та лист Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області від 31.10.2025, на які посилається Головне управління також не містить такої інформації.

Відтак, суд констатує факт невиконання відповідачем рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 22.11.2024 у справі №120/6118/24 в частині поновлення виплати пенсії ОСОБА_1 з компенсацією втрати частини доходів.

З огляду на це, суд вважає доцільним у межах судового контролю зобов`язати відповідача подати новий звіт про виконання судового рішення в цій частині.

Щодо виконання покладених на Управління зобов`язань в частині виплати поновленої пенсії та тверджень відповідача про скерування пенсійних виплат на відділення Укрпошти, суд вказує таке.

Статтею 47 Закону №1058-VI визначено, що пенсія виплачується щомісяця, у строк не пізніше 25 числа місяця, за який виплачується пенсія, виключно в грошовій формі за зазначеним у заяві місцем фактичного проживання пенсіонера в межах України організаціями, що здійснюють виплату і доставку пенсій, або через установи банків у порядку, передбаченому Кабінетом Міністрів України.

Право на отримання пенсії є конституційною гарантією. Суми пенсії є власністю позивача, оскільки з його заробітної плати протягом трудової діяльності здійснювалися утримання (страхові внески) з метою подальшої їх виплати у вигляді пенсії при досягненні особою пенсійного віку та набуття страхового трудового стажу.

Отже, пенсія може виплачуватися через установи банків у порядку, передбаченому Кабінетом Міністрів України.

Порядок виплати пенсій та грошової допомоги через поточні рахунки в банках урегульований постановою КМУ № 1596.

Пунктом 1 цієї постанови визначено, що остання визначає механізм виплати пенсій та грошової допомоги їх одержувачам, у тому числі допомоги на поховання і сум пенсій, грошової допомоги, недоотриманих у зв`язку із смертю одержувача, особам, які мають право на отримання таких виплат, головними управліннями Пенсійного фонду України в областях, м. Києві та структурними підрозділами з питань соціального захисту населення місцевих держадміністрацій, виконавчого органу міських, районних у містах (у разі їх утворення) рад, центрами з нарахування та здійснення соціальних виплат, а також інших грошових виплат, що фінансуються органами соціального захисту населення за рахунок відповідних бюджетів, шляхом зарахування на поточні рахунки одержувачів пенсії та грошової допомоги (далі - одержувачі), а у разі їх смерті - на поточні рахунки осіб, які мають право на отримання допомоги на поховання та недоотриманої суми пенсії, грошової допомоги, в уповноважених банках.

Згідно із пунктом 2 постанови КМУ № 1596, уповноваженими банками є банки, визначені відповідно до Порядку відбору банків, через які здійснюється виплата пенсій, грошової допомоги, виплат за загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням та заробітної плати працівникам бюджетних установ, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 26 вересня 2001 року № 1231.

Відповідно до пункту 6 постанови КМУ № 1596 одержувачі самостійно вибирають уповноважений банк для відкриття поточного рахунка.

При цьому абзац 2 пункту 6 постанови КМУ № 1596 визначає, що для внутрішньо переміщених осіб, які перебувають на обліку, що підтверджується довідкою, виданою згідно з Порядком оформлення і видачі довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 1 жовтня 2014 року № 509 із змінами, внесеними постановами Кабінету Міністрів України від 13 березня 2022 року № 269 та від 20 березня 2022 року № 332, за виключенням осіб, зазначених в абзаці вісімнадцятому пункту 2 цього Порядку, уповноваженим банком є АТ "Ощадбанк".

Згідно пунктів 8- 10 Порядку №1596 поточні рахунки одержувачам відкриваються уповноваженими банками згідно з вимогами, встановленими нормативно-правовими актами Національного банку, що регулюють порядок відкриття рахунків у національній та іноземній валюті. Між уповноваженим банком і одержувачем укладається договір банківського рахунка. Положеннями договору не можуть погіршуватися умови виплати пенсій та грошової допомоги, встановлені цим Порядком. Умови договору повинні передбачати можливість його розірвання за ініціативою однієї із сторін. Заява про виплату пенсії або грошової допомоги (додаток 1) або заява про виплату пенсії або грошової допомоги з відкриттям рахунка (додаток 4) подається одержувачем особисто до органу Пенсійного фонду України або органу соціального захисту населення за зазначеним у заяві місцем фактичного проживання одержувача в населеному пункті в межах України. Заява про виплату пенсії або грошової допомоги може прийматися органом Пенсійного фонду України або органом соціального захисту населення через установи уповноваженого банку. Заява приймається за умови пред`явлення паспорта громадянина України або іншого документа, що посвідчує особу та підтверджує її вік, і визначеного законодавством документа, необхідного для з`ясування місця її проживання, та реєструється в установленому порядку. Заява про виплату пенсії може подаватися до органу Пенсійного фонду України в електронній формі через веб-портал електронних послуг Пенсійного фонду України з використанням засобів кваліфікованого електронного підпису.

Таким чином, органи Пенсійного фонду України уповноважені здійснювати виплату пенсії через поточні рахунки в банках. У такому разі підставою для виплати пенсії є належним чином оформлена заява про виплату пенсії на відкритий в банківський рахунок, яка, відповідно до пункту 10 Порядку №1596, може бути подана пенсійному органу двома шляхами, а саме: заявником до органу Пенсійного фонду; шляхом звернення до уповноваженого банку.

Крім того, згідно пунктів 12 - 19 Порядку №1596 органи Пенсійного фонду України та органи соціального захисту населення на підставі заяв, передбачених пунктом 10 цього Порядку, складають: списки на зарахування пенсій та грошової допомоги на поточні рахунки (далі - списки) згідно з додатком 2 у двох примірниках; опис списків на зарахування пенсій та грошової допомоги на поточні рахунки (далі - опис) згідно з додатком 3 у трьох примірниках.

Списки у двох примірниках за один день до початку кожного виплатного періоду, за який виплачується пенсія та грошова допомога, подаються органами Пенсійного фонду України та органами соціального захисту населення відповідним установам уповноважених банків разом з двома примірниками описів.

Списки подаються одночасно на паперових і магнітних (електронних) носіях, крім випадків, зазначених в абзаці третьому цього пункту.

Під час централізованого перерахування коштів списки подаються уповноваженим банкам виключно в електронній формі через Пенсійний фонд України та Мінсоцполітики.

На підставі складених документів Пенсійний фонд України та органи соціального захисту населення проводять протягом місяця за датами у межах виплатного періоду перерахування уповноваженим банкам коштів, необхідних для виплати пенсій та грошової допомоги, через поточні рахунки одержувачів.

Поряд з цим, відповідачем не надано належних доказів виплати пенсії позивачу.

Натомість, представник позивача у запереченнях вказує, що доплата пенсії не здійснена та поточна пенсія не виплачується.

Крім того, суд вважає за необхідне звернути увагу, що Постанова Кабінету Міністрів України № 1165 від 10.11.2021 затверджує Порядок виплати пенсій (щомісячного довічного грошового утримання), не виплачених за період до місяця відновлення їх виплати, внутрішньо переміщеним особам (ВПО) та особам, що зареєстрували місце проживання та постійно проживають на підконтрольній території, що дозволило поетапно виплачувати недоотримані суми, які накопичилися за період, коли виплата припинялася. Цей документ визначає механізм виплати пенсій з урахуванням надбавок та інших складових, що забезпечує соцзахист ВПО.

Водночас, суд зауважує, що ОСОБА_1 виїхав до Ізраїлю на постійне місце проживання та не є внутрішньо переміщеною особою.

Беручи до уваги викладене, суд констатує факт невиконання відповідачем рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 22.11.2024 у справі №120/6118/24 в частині виплати поновленої 25.08.2015 пенсії ОСОБА_1 .

З огляду на це, суд вважає доцільним у межах судового контролю зобов`язати відповідача подати новий звіт про виконання судового рішення в цій частині.

Водночас, суд вважає за необхідне звернути увагу на те, що Верховний Суд неодноразово зазначав, що: виходячи із правової, соціальної природи пенсій, право громадянина на одержання призначеної йому пенсії не може пов`язуватись з такою умовою, як постійне проживання в Україні або відсутність міжнародного договору, ратифікованого Верховною Радою України; держава відповідно до конституційних принципів зобов`язана гарантувати це право незалежно від того, де проживає особа, якій призначена пенсія - в Україні чи за її межами, що також передбачено в статті 46 Конституції України (постанова Великої Палати Верховного Суду від 20 травня 2020 року у справі №815/1226/18, постанови Верховного Суду від 20 січня 2022 року у справі №280/4551/21, від 04 липня 2022 року у справі №380/22572/21 від 24 липня 2023 року у справі №280/6637/22).

Крім того, Верховним Судом у постанові від 20 січня 2022 року у справі №280/4551/21 сформовано правовий висновок, згідно якого: «подання заяви про поновлення виплати пенсії пенсіонеру, який виїхав на постійне проживання за межі України, у період дії Порядку №22-1 у редакції постанов правління Пенсійного фонду України від 07 липня 2014 року №13-1 та від 16 грудня 2020 року №25-1 допускається, у тому числі, представником такого пенсіонера за довіреністю і така заява повинна бути розглянута Пенсійним органом з урахуванням інших вимог Порядку №22-1.

Вказаний правовий висновок застосований Верховним Судом також і у постанові від 24 липня 2023 року у справі №280/6637/22, де Суд вказав, що наразі відсутній чіткий механізм щодо відновлення виплати пенсій особам, які виїхали на постійне місце проживання за межі України, а тому існуючі загальні норми не повинні тлумачитись Пенсійним фондом з надмірним формалізмом, зважаючи на те, що не проведення виплати пенсії таким особам відбулося з вини держави в особі її компетентних органів. З огляду на це, колегія суддів у цій справі наголосила, що вважає за можливе проводити виплату пенсії громадянам, які виїхали на постійне проживання за кордон, шляхом її перерахунку на діючі карткові рахунки, відкриті в українських банках. При цьому, відповідну заяву із зазначенням реквізитів рахунку може подавати представник пенсіонера за довіреністю. Особиста присутність пенсіонера під час подання такої заяви чинним законодавством не вимагається.

Щодо клопотання представника позивача про витребування у відповідача документів, то суд вказує, що предметом розгляду є заява про встановлення судового контролю за виконанням рішення, а витребувані представником позивача документи не пов`язанні із зобов`язаннями, покладеними судом у даній справі та не містять інформації про стан виконання рішення суду, а стосуються обставин, що виходять за межі предмета перевірки на стадії судового контролю, тому задоволенню не підлягає.

Щодо накладення штрафу на керівника суб`єкта владних повноважень, то суд враховує наступне.

Верховний Суд у постанові від 23 квітня 2020 року у справі №560/523/19 та в ухвалі від 04 жовтня 2022 року у справі №200/3958/19-а вказав, що переслідуючи мету забезпечення реалізації конституційного принципу обов`язковості судових рішень, адміністративні суди мають зважено підходити до вибору процесуальних засобів такого забезпечення, а саме: встановлювати дійсні причини виникнення затримки у виконанні судового рішення, аналізувати акти законодавства, враховувати здійснені відповідною посадовою особою дії, спрямовані на виконання судового рішення, та їх відповідність вимогам законодавства, встановлювати наявність та форму вини такої посадової особи, а також зазначати про співмірність розміру штрафу та доходів (фінансової спроможності) такої посадової особи. Це не повинно зумовлювати порушення основоположних засад адміністративного судочинства, зокрема, пропорційності, необхідності дотримання оптимального балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи та цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія) тощо. Такі засоби не можуть бути надмірними за визначених умов та не мають призводити до порушення прав, гарантованих Конституцією України та Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод.

Посилення судового контролю за виконанням судових рішень та наділення суду з цією метою правом накладати штрафні санкції визнається заходом для забезпечення конституційного права громадян на судовий захист. Специфіка застосування штрафної санкції, полягає в тому, що вона накладається на керівника суб`єкта владних повноважень, яким не забезпечено виконання судового рішення та який є відповідальним за діяльність державного органу, який він очолює. Можливість накладення штрафу розглядається не самостійно, а за наслідками розгляду звіту суб`єкта владних повноважень про виконання рішення суду або у разі неподання такого звіту. Накладення на керівника суб`єкта владних повноважень, відповідального за виконання постанови, штрафу є мірою покарання, а тому можливість суду накласти такий штраф може бути реалізована лише за умови встановлення судом обставин, які свідчать про наявність вини, тобто умисне невиконання рішення суду, недобросовісність у діях посадової особи суб`єкта владних повноважень, які свідчать про ухилення саме цієї посадової особи від виконання рішення суду. Зважаючи на приписи наведених положень процесуального закону, з урахуванням характеру спірних правовідносин та фактичних обставин справи, суд не вбачає наявності таких підстав.

Приймаючи до уваги те, що судом під час розгляду справи не встановлено фактів, які б свідчили про умисне ухилення саме начальника Управління від виконання рішення суду у дані справі, суд не знаходить підстав для накладення штрафу на керівника Управління.

Подібний підхід щодо застосування положень частини другої статті 382 КАС України викладений Верховним Судом, зокрема, в ухвалах від 27 січня 2022 року у справі № 2а-10/2007, від 31 січня 2022 року у справі №442/3936/17, від 06 вересня 2022 року у справі №754/12702/14-а та від 24 червня 2024 року у справі № 380/2458/21.

Таким чином у зв`язку з відмовою у прийнятті звіту, суд враховуючи положення ст. 382-3 КАС України вважає, що відповідачу необхідно встановити новий строк для подання звіту про виконання судового рішення в частині компенсації втрати частини доходів та в частині виплати поновленої 25.08.2015 пенсії ОСОБА_1 .

Визначаючи новий строк з приводу подання звіту, суд ураховує положення частини 3 статті 382-1 КАС України, відповідно до яких встановлений судом строк для подання звіту про виконання судового рішення має бути достатнім для його підготовки. Достатнім є строк, який становить не менше десяти календарних днів з дня отримання суб`єктом владних повноважень відповідної ухвали та не перевищує трьох місяців.

При цьому, суд вважає за доцільним встановити відповідачу двохмісячний строк для подання нового звіту про виконання судового рішення.

Керуючись ст.ст. 248, 256, 382 КАС України, -

УХВАЛИВ:

Відмовити Головному управлінню Пенсійного фонду України у Вінницькій області у прийнятті звіту (вх. № 69227 від 03.11.2025) про виконання рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 22.11.2024 у справі № 120/6118/24.

Звільнити керівника суб`єкта владних повноважень відповідача від сплати штрафу.

Встановити Головному управлінню Пенсійного фонду України у Вінницькій області новий строк для подання звіту про виконання рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 22.11.2024 у справі № 120/6118/24.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області протягом двох місяців з моменту отримання копії цієї ухвали подати до Вінницького окружного адміністративного суду звіт про виконання рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 22.11.2024 в адміністративній справі №120/6118/24 з письмовими доказами на підтвердження повного його виконання.

У клопотанні представника позивача про витребування документів - відмовити.

Ухвала набирає законної сили в порядку, визначеному ст. 256 КАС України.

Відповідно до ст. 295 КАС України, апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Якщо в судовому засіданні було проголошено скорочене (вступну та резолютивну частини) рішення (ухвалу) суду або якщо розгляд справи здійснювався в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення..

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження ухвали суду - якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя Віятик Наталія Володимирівна