Справа № 580/272/26
Суддя: Лариса ТРОФІМОВА
Дата ухвалення: 2026-01-16 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

У Х В А Л А

про залишення позовної заяви без руху

16 січня 2026 року справа № 580/272/26
м. Черкаси
Черкаський окружний адміністративний суд у складі судді Л.В.Трофімової розглянув матеріали адміністративної справи №580/272/26 за позовом ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 не зазначений, РНОКПП НОМЕР_1 ) до Головного управління ДПС у Черкаській області (вул. Хрещатик 235, м. Черкаси, 18002, код ЄДРПОУ ВП 44131663), Другого відділу Державної виконавчої служби у місті Черкаси Київського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України (проспект Хіміків 50 к.515, м.Черкаси, 18018, ) про визнання протиправними та скасування індивідуальних актів, постановив ухвалу.

12.01.2026 вх.1502/26 позивач у позовній заяві просить:

- визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення від 18.12.2019 №;

- визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення від 31.01.2019 №;

- визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення від 05.03.2020 № 3;

- вимогу про сплату боргу (недоїмки) №Ф-61096-17У (дата не вказана);

- стягнути на користь ОСОБА_1 примусово стягнуті кошти у сумі 33743.19 грн з Головного управління ДПС у Черкаській області (вул. Хрещатик 235, м. Черкаси, 18002, код ЄДРПОУ ВП 44131663);

- стягнути на користь ОСОБА_1 стягнуті кошти - виконавчий збір у виконавчому провадженні №79195285 у сумі 3374 грн з Другого відділу Державної виконавчої служби у місті Черкаси Київського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України (проспект Хіміків 50 к.515, м.Черкаси, 18018, );

- стягнути на користь ОСОБА_1 судові витрати (джерела і сума не зазначені).

Відповідно до ч.2 ст.171 КАС України суддя відкриває провадження в адміністративній справі на підставі позовної заяви, якщо відсутні підстави для залишення позовної заяви без руху, її повернення чи відмови у відкритті провадження у справі.

У додатках до адміністративного позову надана копія постанови про закінчення виконавчого провадження від 09.10.2025, проте позивач не обгрунтовує підстави об`єднання вимог до різних відповідачів і не надає власний розрахунок судового збору відповідно до частини 3 статті 4 Закону України № 3674-VI під час подання до суду процесуальних документів, передбачених частиною другою цієї статті, в електронній формі - застосовується коефіцієнт 0,8 для пониження відповідного розміру ставки судового збору за різними вимогами (майнового і немайнового характеру) до різних відповідачів.

Під час тлумачення термінопоняття «вимога» має враховуватися, крім предмета та підстави позову, також суб`єктний склад правовідносин (кількість співвідповідачів). Навіть за умови пред`явлення однорідних вимог немайнового характеру, пов`язаних між собою однією і тією ж підставою виникнення та поданими доказами, судовий збір щодо кожного відповідача необхідно визначати окремо (висновки ВС у справі № 758/5118/21).

Верховний Суд у справі №826/16958/17 ЄДРСР 77537724 зазначив: якщо від наявності доказу залежить визначення предмета спору та підтримання позивачем відповідних вимог, позивач не може перекладати на суд власний обов`язок визначитися з предметом спору. Відповідно до ч.4 ст. 161 КАС України, позивач зобов`язаний додати до позовної заяви всі наявні в нього докази, що підтверджують обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги (якщо подаються письмові чи електронні докази - позивач може додати до позовної заяви копії відповідних доказів).

У додатках до позову надана копія листа від 13.10.2025 не містить вказаних додатків щодо копій направлених рішень на 12 аркушах. У листі вказано: за період перебування на загальній системі оподаткування ДПС України в автоматичному режимі проведені нарахування з єдиного внеску, проте позивач не повідомляє про досудове врегулювання спору саме з цим адміністративним органом про автоматичне обчислення податку, вимог до нього не формує, учасником не визначає, про перебування на обліку у обраного Відповідача доказів не надає, заяви про обрання системи оподаткування та копії публічної звітності з відомостями інтегрованої картки на підтвердження доводів не надає.

Доказів визнання протиправним та скасування індивідуального акта у якому саме ВП щодо виконавчого збору з урахуванням використання ст.287 КАС України позивач не надав та про преюдиційні факти не повідомив. Преюдицію утворюють виключно лише ті обставини, що безпосередньо досліджувалися і встановлювалися судом, що знайшло відображення в мотивувальній частині судового акта.

Позивач має обгрунтувати вимогу про стягнення сум з наданням доказів на підтвердження обліку вказаної заборгованості станом на яку дату та вжиття заходів досудового врегулювання спору.

Матеріали справи не містять усупереч вимог ч.7 ст.161 КАС України копії податкової вимоги, що у позові вказана без дати і без надання доказів її отримання/вручення.

Індивідуальний акт - акт (рішення) суб`єкта владних повноважень, виданий (прийняте) на виконання владних управлінських функцій або в порядку надання адміністративних послуг, який стосується прав або інтересів визначеної в акті особи або осіб, та дія якого вичерпується його виконанням або має визначений строк (п.19 ч.1 ст.4 КАС України).

Відповідно до наказу МФУ від 28.12.2015 № 1204 «Про затвердження Порядку надіслання контролюючими органами податкових повідомлень-рішень платникам податків» відповідний структурний підрозділ контролюючого органу складає податкове повідомлення-рішення за формами.

Усупереч вимог ч.7 ст.161 КАС України позивач у додатках до адміністративного позову не надав копії оскаржених ППР від 18.12.2019 №, від 31.01.2019 №, від 05.03.2020 № 3 із повідомленням форми і суми, підтвердження дати отримання/причин не отримання за податковою адресою та обчислення судового збору за кожним актом майнового характеру позивач не надає, власних розрахунків деструктивних відхилень не надає і не обгрунтовує розбіжності з урахуванням визначення ЄСВ.

За правилами пункту 42.2 статті 42 Податкового кодексу України (Кодекс №2755) документи вважаються належним чином врученими, якщо вони надіслані за адресою (місцезнаходженням, податковою адресою) платника податків рекомендованим листом з повідомленням про вручення або особисто вручені платнику податків або його законному чи уповноваженому представникові.

Відповідно до п. 4 ч.5 ст. 160 КАС України у позовній заяві зазначається зміст позовних вимог і виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги. Відповідно до п. 9 ч.1 ст. 4 КАС України відповідач - суб`єкт владних повноважень, а у випадках, визначених законом, й інші особи, до яких звернена вимога позивача.

ВПВС у справі № 990/150/23 у п.28 постанови зазначає: реалізуючи передбачене статтею 55 Конституції України, статтею 5 КАС України право на судовий захист, звертаючись до суду, особа вказує в позові власне суб`єктивне уявлення про порушене право чи охоронюваний інтерес та спосіб його захисту; п.33 - звертаючись до суду, позивач самостійно визначає у позовній заяві, яке його право чи охоронюваний законом інтерес порушено особою, до якої пред`явлено позов, та зазначає, які саме дії необхідно вчинити суду для відновлення порушеного права; п. 37 зміст позовних вимог - це максимально чітко і зрозуміло сформовані визначення способу захисту порушеного права, свободи чи інтересу у прохальній частині позову; п.43 - формулювання прохальної частини позову із зазначенням альтернатив можливих способів захисту порушеного права є таким, що не відповідає положенням КАС України. Великою Палатою Верховного Суду у справі №640/7310/19 (ЄДРСР 94394125) зазначено: особа, яка вважає, що порушені її права, свободи чи інтереси, і яка у зв`язку із цим звертається за їх захистом до адміністративного суду, має зазначити в позовній заяві: хто, який саме суб`єкт владних повноважень (а якщо відповідачем може бути суб`єкт господарювання, то який саме) порушив її права чи інтереси, яким чином, якими діями (рішенням, бездіяльністю) відбулося втручання в її права, які саме права були порушені, чи належать вони позивачу, які обставини про це свідчать.

Базою нарахування єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування для підприємств, установ та організацій, які використовують працю фізичних осіб на умовах трудового договору (контракту) або на інших умовах, передбачених законодавством є сума нарахованої кожній застрахованій особі заробітної плати за видами виплат, які включають основну та додаткову заробітну плату, інші заохочувальні та компенсаційні виплати, у тому числі в натуральній формі, що визначаються відповідно до Закону України «Про оплату праці» (п. 1 частини першої ст. 7 Закону України від 08 липня 2010 року № 2464-VI «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування»).

Юридична природа соціальних виплат, у тому числі пенсій, розглядається не лише з позицій права власності, але й пов`язує з ними принцип захисту «законних очікувань» (reasonable expectations) та принцип правової визначеності (legal certainty), що є невід`ємними елементами принципу правової держави та верховенства права, тому позивач має надати копії заяв/повідомлень до органу ПФУ та/або до органу доходів і зборів щодо власного статусу платника/неплатника ЄСВ з доказами на підтвердження вручення/отримання адміністративними органами висловленого бажання самозайнятої особи чи інформування про статус найманого працівника.

Позивач не повідомив з якою датою пов`язує перебіг строку звернення до суду щодо кожного індивідуального акта, що не надані у додатках до позовної заяви.

Верховний Суд у справі №2а/0470/4250/11 79388084 зазначає: процесуальним законодавством не визначений перелік причин, що є поважними (такими, що не залежали від волі стягувача), та за наявності яких суд повинен поновити пропущений строк. У статті 12 Закону України «Про виконавче провадження» від 02 червня 2016 року № 1404-VIII, що набрав чинності з 05 жовтня 2016 року, визначено, що виконавчі документи можуть бути пред`явлені до примусового виконання протягом трьох років, крім посвідчень комісій по трудових спорах та виконавчих документів, за якими стягувачем є держава або державний орган, які можуть бути пред`явлені до примусового виконання протягом трьох місяців. Строки, зазначені в частині першій цієї статті, встановлюються для виконання рішення з наступного дня після набрання ним законної сили чи закінчення строку, встановленого в разі відстрочки чи розстрочки виконання рішення, а якщо рішення належить негайному виконанню - з наступного дня після його прийняття.

Пропущений строк звернення до суду, є, зокрема, форс-мажорні обставини або такі, що перебували поза контролем особи (аварії, катастрофи, природні явища) та інші об`єктивні причини, що не залежали від її волі (тяжка хвороба, неправомірні дії інших осіб тощо). У випадку, коли позивачем не наведено обґрунтованих аргументів та переконливих доказів, що могли би свідчити про об`єктивну неможливість вчинення ним всіх необхідних і можливих дій щодо реалізації процесуальних прав у передбачені процесуальним законом строки, застосування судами передбачених законом наслідків пропущення строків звернення до суду, не є порушенням права особи на доступ до суду.

ВС у справі № 240/12017/19 висновує, що після завершення процесуальних строків на оскарження, якщо ніхто не звернувся до суду за вирішенням спору, відносини стають стабільними.

Відповідно до частин першої та третьої статті 123 КАС України у разі подання особою позову після закінчення строків, установлених законом, без заяви про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані судом неповажними, позов залишається без руху. Протягом десяти днів з дня вручення ухвали особа має право звернутися до суду з заявою про поновлення строку звернення до адміністративного суду або вказати інші підстави для поновлення строку.

Верховний Суд 13.04.2022 у справі № 160/11095/20 зазначив, що залишення позовної заяви без руху - це тимчасовий захід, що застосовується судом з метою усунення позивачем недоліків позовної заяви.

Особа повинна докладати зусиль для усунення недоліків або інформування суду про свою позицію щодо встановлених судом недоліків під час винесення ухвали про залишення без руху. Такий підхід відповідатиме принципу добросовісності (поваги до суду та інших учасників справи), а також принципу заборони зловживання процесуальними правами (висновки у постанові Верховного Суду від 10 січня 2024 року у справі №280/3193/23). З метою виконання завдання адміністративного судочинства сторона у справі має користуватися процесуальними правами, сприяючи тим самим суду у здійсненні правосуддя.

Відповідно до ч. 6 ст. 161 КАС у разі пропуску строку звернення до адміністративного суду позивач зобов`язаний додати до позову заяву про поновлення цього строку та докази поважності причин його пропуску.

Добросовісною вважається поведінка, що характеризується чесністю, відкритістю і повагою інтересів іншої сторони договору або відповідного правовідношення. Поведінкою, що суперечить добросовісності та чесній діловій практиці, є, зокрема, поведінка, що не відповідає попереднім заявам або поведінці сторони, за умови, що інша сторона, яка діє собі на шкоду, розумно покладається на них (висновки Верховного Суду у справі № 357/11125/22).

Відповідно до частини 1 статті 169 Кодексу адміністративного судочинства України суд, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, встановлених статтями 160, 161 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня подання позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.

Керуючись ст.2, 5, 123, 160, 161, 169, 241-243, 256, 294 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

УХВАЛИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 залишити без руху.

Надати позивачеві десять днів з дати отримання копії ухвали для усунення недоліків позовної заяви, що зазначені у мотивувальній частині судового рішення, зокрема: обгрунтування змісту і характеру порушеного права щодо кожного індивідуального акта; обгрунтування обраного способу захисту щодо стягнення коштів за відсутності доказу обліку заборгованості та рішень суду про протиправність індивідуальних актів у якому саме ВП; повідомлення: з якою датою позивач пов`язує перебіг строку звернення до суду щодо кожного індивідуального акта; обгрунтування об`єднання позовних вимог до різних відповідачів з урахуванням п.6 ч.1 ст.5 КАС України, ст.287 КАС України; доказу доплати судового збору за кожну вимогу майнового і немайнового характеру з наданням розрахунку і урахувнням коефіцієнту 0.8 до різних відповідачів, оформлення позовної заяви з дотриманням вимог п.2 ч.5 ст.160 КАС України щодо відомостей про код електронного кабінету в ЄСІТС та індексу поштової адреси; доказів поважності причин пропуску строку звернення до суду; надання копій оскаржених індивідуальних актів та доказів про їх отримання/причин не отримання за податковою адресою; копію заяви до обраних відповідачів про повернення надміру та/або помилково сплачених коштів з наданням копії звірки з електронного кабінету платника податків та інтегрованої картки.

У разі невиконання вимог ухвали позовна заява буде повернута позивачу.

Ухвала набирає законної сили з дати підписання та не належить оскарженню.

Копію ухвали направити представнику позивача.

Ухвала складена, підписана 16.01.2026.

СуддяЛариса ТРОФІМОВА