Справа № 480/9718/25
Суддя: С.М. Глазько
Дата ухвалення: 2026-01-15 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

СУМСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

про повернення позовної заяви

15 січня 2026 року Справа № 480/9718/25

Cуддя Сумського окружного адміністративного суду Глазько С.М., розглянувши матеріали адміністративного позову ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправним та скасування наказу, зобов`язання вчинити дії,

В С Т А Н О В И В:

До Сумського окружного адміністративного суду звернувся ОСОБА_1 з позовною заявою до Військової частини НОМЕР_1 , у якій просить:

- визнати протиправним та скасувати наказ командира військової частини НОМЕР_1 (з основної діяльності) від 30.01.2025 №565 «Про результати службового розслідування» в частині, що стосується старшого водія автомобільного відділення взводу матеріального забезпечення батальйону безпілотних систем в/ч НОМЕР_1 - молодшого сержанта ОСОБА_1 , про притягнення його до матеріальної відповідальності;

- визнати протиправним та скасувати пункт наказу командира військової частини НОМЕР_1 (з основної діяльності) від 30.01.2025 №565 «Про результати службового розслідування» в частині утримання коштів з грошового забезпечення молодшого сержанта ОСОБА_1 з січня 2025 року у розмірі 10 відсотків місячного грошового забезпечення до повного стягнення суми;

- визнати протиправним та скасувати пункт наказу командира військової частини НОМЕР_1 (з основної діяльності) від 30.01.2025 №565 «Про результати службового розслідування» в частині невиплати в повному обсязі молодшому сержанту ОСОБА_1 щомісячної премії за січень 2025 року в повному обсязі.

Ухвалою суду від 29.12.2025 позовну заяву залишено без руху, позивачу надано позивачу строк для усунення недоліків позовної заяви протягом п`яти днів з дня отримання копії шляхом подання до суду заяви про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду з обґрунтуванням причин такого пропуску та наданням відповідних доказів.

На виконання вимог ухвали суду від 29.12.2025, представник позивача подала до суду заяву у порядку усунення недоліків позовної заяви, в якій просила визнати поважними причини пропуску строку звернення до суду та поновити такий строк.

Заява мотивована тим, що позивач є військовослужбовцем, який проходить військову службу за мобілізацією у військовій частині НОМЕР_1 . Вказує, що позивач виконує службові обов`язки, з урахуванням умов воєнного стану, що передбачає повну концентрацію на виконанні військових завдань, що є обставиною на підтвердження поважності пропуску строку звернення до суду.

Крім того зазначає, що станом на момент звернення до адміністративного суду у розпорядженні представника відсутні матеріали за результати службового розслідування. При цьому, стверджує, що у межах надання правничої допомоги адвокатом було підготовлено та направлено відповідачу адвокатський запит від 15.05.2025 № 174 про надання документів, які безпосередньо стосуються предмета спору. Згідно з даними поштового відстеження (№ 844) відповідач отримав вказаний адвокатський запит 20.05.2025 року, однак у порушення вимог статті 24 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» запитувана інформація у встановлений строк надана не була. З метою реалізації права на отримання інформації 18.07.2025 адвокатом повторно було направлено адвокатський запит № 208, відповідач отримав зазначений запит 23.07.2025, що підтверджується даними поштового відстеження (№ 054). Станом на момент звернення до адміністративного суду відповідачем відповіді та документів, які безпосередньо стосуються предмета спору надано не було.

На переконання представника, вказані обставини свідчать про пропуск строку звернення позивача до суду за захистом її прав з поважних причин, у зв`язку з чим просив поновити позивачу строк звернення до суду.

Від відповідача надійшли заперечення на вказану заяву представника позивача про поновлення строку звернення до суду, в яких вказав, що наведені у позовній заяві та заяві про усунення недоліків причини пропуску строку звернення до суду не є поважними, такими, що не відповідають дійсності.

Перевіривши матеріали позовної заяви та доводи заяви позивача про поновлення строку звернення до суду та враховуючи заперечення представника відповідача, суд зазначає наступне.

Згідно із ч. 1 ст. 122 КАС України адміністративний позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Частина 3 статті 122 КАС України передбачає, що для захисту прав, свобод та інтересів особи цим Кодексом та іншими законами можуть встановлюватися інші строки для звернення до адміністративного суду, які, якщо не встановлено інше, обчислюються з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

З аналізу зазначених положень процесуального закону вбачається, що законодавець виходить не тільки з безпосередньої обізнаності особи про факти порушення її прав, а й об`єктивної можливості цієї особи знати про такі факти.

Для звернення до суду у справах щодо прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби встановлюється місячний строк (ч. 5 ст.122 КАС України).

Як встановлено судом, позивач оскаржує наказ командира військової частини НОМЕР_1 (з основної діяльності) від 30.01.2025 № 565 «Про результати службового розслідування» в частині, що стосується старшого водія автомобільного відділення взводу матеріального забезпечення батальйону безпілотних систем в/ч НОМЕР_1 - молодшого сержанта ОСОБА_1 про притягнення його до матеріальної відповідальності.

Таким чином, за характером спірних правовідносин і їх суб`єктним складом спір у даній справі є публічно-правовим спором з приводу прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення. За наведених обставин, до спірних правовідносин має бути застосовано місячний строк звернення до суду, передбачений частиною 5 статті 122 КАС України.

Однак, для формування висновку про пропуск строку звернення до суду необхідно з`ясувати, чи отримував позивач оскаржуваний ним наказ під підпис, чи складалися військовою частиною відповідний акт про відмову від отримання наказу.

Як встановлено судом, з аркушу доведення наказу командира військової частини НОМЕР_1 «Про результати службового розслідування» від 30.01.2025 року № 565 «Про результати службового розслідування», із вказаним наказом ОСОБА_1 ознайомився 20.02.2025.

Однак, представник позивача через підсистему "Електронний суд" звернувся до суду лише 22.12.2025, тобто з пропуском строку, визначеного частиною 5 статті 122 КАС України.

Оцінюючи обставини, що перешкоджали здійсненню процесуального права на звернення до суду, на які позивач посилається як на поважні, суд виходить з оцінки й аналізу всіх наведених доводів та з того, чи мав позивач за таких обставин можливість своєчасно реалізувати право на звернення до суду (чи відсутні були вагомі перешкоди, труднощі для реалізації цього права).

У відповідності до правового висновку, викладеного у постанові Верховного Суду від 21.04.2021 у справі № 640/25046/19 причина пропуску строку може вважатися поважною, якщо вона відповідає одночасно усім таким умовам: 1) це обставина або кілька обставин, яка безпосередньо унеможливлює або ускладнює можливість вчинення процесуальних дій у визначений законом строк; 2) це обставина, яка виникла об`єктивно, незалежно від волі особи, яка пропустила строк; 3) ця причина виникла протягом строку, який пропущено; 4) ця обставина підтверджується належними і допустимими засобами доказування. При цьому, поважними причинами можуть визнаватися лише такі обставини, які є об`єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи, що звернулась з адміністративним позовом, пов`язані з дійсно істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення процесуальних дій та підтверджені належним чином.

Отже, поновленню підлягають лише порушені з поважних причин процесуальні строки, встановлені законом. В свою чергу, поважною може бути визнано причину, яка носить об`єктивний характер, та не залежить від волевиявлення сторони і пов`язана з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення процесуальних дій.

Як на підставу поважності пропуску строку звернення до суду представник позивача посилається на те, що оскаржуваний наказ до відома позивача не доводився, відтак, не міг бути оскаржений у встановлений законом строк. Однак, наведені доводи суд не бере до уваги, оскільки ОСОБА_1 ознайомився з оскаржуваним наказом 20.02.2025, про що свідчить його підпис на аркуші доведення наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 30.01.2025 року № 565 «Про результати службового розслідування».

Додатковим свідченням обізнаності позивача з можливим порушенням своїх прав та законних інтересів, є факт звернення за отриманням правничої допомоги, у зв`язку з протиправними діями командування військової частини НОМЕР_1 ще у травні 2025 року, про що свідчить укладений 07.05.2025 договір про надання правової допомоги.

Посилання представника позивача, як на причину пропуску строку звернення до суду, на відсутність доступу позивача до спірних рішень відповідача, у зв`язку з ігноруванням розгляду адвокатських запитів є безпідставними, оскільки позивач при зверненні з позовом до адміністративного суду у разі неможливості самостійно надати докази, має право подати клопотання про витребування доказів судом в порядку ст. 80 Кодексу адміністративного судочинства України.

Крім того, як встановлено судом, на запит адвоката від 15.05.2025 про надання документів, які безпосередньо стосуються предмета спору, Військовою частиною НОМЕР_1 листом від 27.05.2025 № 12395 повідомлено, що строк розгляду адвокатського запиту продовжено до двадцяти робочих днів. У подальшому, 16.06.2025 військовою частиною НОМЕР_1 листом № 14177 надано відповідь на вищевказаний адвокатський запит, з якої, зокрема, вбачається, що серед інших копій документів, адвокату Реві О.О. надано витяг із наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 30.01.2025 № 565. Вказано, що ОСОБА_1 ознайомлений із вищевказаним наказом командира військової частини, від вказаного військовослужбовця будь-яких заперечень, клопотань, заяв, з приводу надання копій документів, що стосуються проведеного службового розслідування та наказу про його результати не надходило.

Відтак, вказані обставини спростовують доводи представника, відповідно до яких останнім неодноразово направлялись запити до відповідача, які залишались нерозглянутими, що у свою чергу унеможливлювало звернення до суду з даним позовом.

Крім того, суд також враховує, що на повторний запит адвоката від 18.07.2025, військовою частиною НОМЕР_1 листом від 11.08.2025 надано відповідь по суті звернення, однак, згідно з даними поштового відстеження (№ 547), вказаний лист було повернуто адресату з відміткою пошти "за закінченням строку зберігання".

Відтак, адвокат не забезпечив належного та своєчасного отримання кореспонденції, у зв`язку з чим ненадходження відповіді на адвокатський запит не може вважатися наслідком бездіяльності відповідача та не є об`єктивною перешкодою для звернення до суду з даним позовом.

Щодо врахування судом висновків Верховного Суду України по справі №120/359/24, суд зазначає наступне.

У постанові Верховного Суду від 29.11.2024 по справі № 120/359/24 чітко указано про зміст сформованого висновку щодо застосування положень статей 122 та 123 КАС України у правовідносинах, пропуск процесуального строку у яких пов`язаний саме з призовом по мобілізації до Збройних Сил України для виконання конституційного обов`язку із захисту суверенітету і незалежності Держави Україна, а саме: "Проходження особою військової служби, призваною по мобілізації у Збройні Сили України, може бути підставою для поновлення строку звернення до суду з кількох причин, пов`язаних із особливим статусом військовослужбовців та характером їхньої служби:

1. Обмеження доступу до правової допомоги: під час служби військовослужбовці можуть перебувати у віддалених, в тому числі й небезпечних місцях, де відсутній доступ до адвокатів чи інших правових ресурсів, що обмежує можливість своєчасного звернення до суду.

2. Виконання обов`язків служби: військовослужбовці, особливо в умовах воєнного стану, часто перебувають у стані, коли фізично або психологічно неможливо займатися приватними справами, зокрема ініціювати судові спори.

3. Фактор часу: участь військовослужбовця у довготривалих операціях, навчаннях або відрядженнях може унеможливити дотримання, визначеного процесуальним законом, строку для звернення до суду.

4. Повага до особливого статусу військовослужбовців: враховуючи виконання військовослужбовцями важливої функції із захисту держави, законодавство та судова практика мають враховувати обставини, пов`язані з проходженням військової служби, як вагому підставу для поновлення строку.

5. Обов`язок держави забезпечувати реалізацію принципу рівного доступу до правосуддя: проходження військової служби може суттєво ускладнити реалізацію особами цього права, а отже, з метою належного забезпечення зазначеного принципу, може визнаватися об`єктивною причиною пропуску процесуального строку.".

Разом з тим, подане представником позивача клопотання про поновлення строків умотивоване суто загальними і неконкретизованими твердженнями і не містить посилання на існування факту доведення жодного із факторів, згаданих у постанові Верховного Суду від 29.11.2024 по справі №120/359/24.

Водночас, проходження військової служби може бути визнано судом поважною причиною пропуску відповідного процесуального строку або його продовження за умови, якщо пропуск строку знаходиться в прямому причинному зв`язку з такою обставиною.

З урахуванням викладеного, суд дійшов висновку, що позивачем та його представником не наведено причин і не надано відповідних доказів, які б підтверджували реальну відсутність у позивачів можливості звернення до суду із цим позовом у встановлений процесуальним законодавством строк, а дійсна поважність зазначених позивачами причин пропуску строку звернення до адміністративного суду не доведена.

При цьому, суд наголошує, що встановлення строків звернення до суду з відповідними позовними заявами законом передбачено з метою дисциплінування учасників адміністративного судочинства та своєчасного виконання ними, передбачених КАС України, певних процесуальних дій. Інститут строків в адміністративному процесі сприяє досягненню юридичної визначеності у публічно-правових відносинах, а також стимулює учасників адміністративного процесу добросовісно ставитися до виконання своїх обов`язків. Ці строки обмежують час, протягом якого публічно-правові відносини можуть вважатися спірними. Тому, якщо протягом законодавчо встановленого строку особа не звернулася до суду за вирішенням спору, відповідні відносини набувають ознаки стабільності.

Отже, право на звернення до суду не є абсолютним і може бути обмеженим, в тому числі і встановленням строків для звернення до суду, якими чинне законодавство обмежує звернення до суду за захистом прав, свобод та інтересів. Це, насамперед, обумовлено специфікою спорів, які розглядаються в порядку адміністративного судочинства, а запровадження таких строків обумовлене досягненням юридичної визначеності у публічно-правових відносинах. Ці строки обмежують час, протягом якого такі правовідносини можуть вважатися спірними. Після їх завершення, якщо ніхто не звернувся до суду за вирішенням спору, відносини стають стабільними.

Рішенням Конституційного Суду України від 13 грудня 2011 року №17-рп/2011 визначено, що держава може встановленням відповідних процесуальних строків обмежувати строк звернення до суду, що не впливає на зміст та обсяг конституційного права на судовий захист і доступ до правосуддя.

До того ж, Верховний Суд зазначав (від 12.09.2019 у справі № 160/1383/19, від 31.03.2021 у справі № 640/2371/20, 10 лютого 2023 року, у справі №461/10111/21, від 10 лютого 2023 року у справі № 640/20580/20), що чітко визначені та однакові для всіх учасників справи строки звернення до суду, здійснення інших процесуальних дій є гарантією забезпечення рівності сторін та інших учасників справи. А для цього має бути також виконано умову щодо недопустимості безпідставного поновлення судами пропущеного строку.

За наведених обставин та з огляду на ненадання позивачем будь-яких належних доказів на підтвердження поважності причини пропуску строку звернення до суду, викладені представником позивача обставини у заяві про поновлення строку звернення до суду не можуть бути визнані поважними, оскільки такі причини не носять ознак об`єктивності та непереборності безпосередньо для позивача, а реалізація останнього права на судовий захист невід`ємно пов`язана зі строками, у межах яких позивач може звернутися до суду за захистом свого права.

За приписами частини 1 статті 123 КАС України у разі подання особою позову після закінчення строків, установлених законом, без заяви про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані судом неповажними, позов залишається без руху. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали особа має право звернутися до суду з заявою про поновлення строку звернення до адміністративного суду або вказати інші підстави для поновлення строку.

Згідно із частиною 2 статті 123 КАС України, якщо заяву не буде подано особою в зазначений строк або вказані нею підстави для поновлення строку звернення до адміністративного суду будуть визнані неповажними, суд повертає позовну заяву.

Відповідно до пункту 9 частини 4 статті 169 КАС України позовна заява повертається позивачеві, у випадках, передбачених частиною 2 статті 123 цього Кодексу.

Оскільки позивач звернувся до суду з даним позовом після закінчення встановленого законом строку, а вказані у заяві про поновлення пропущеного строку звернення до суду не можуть бути визнані поважними, суд вважає за необхідне повернути позовну заяву.

Одночасно, слід роз`яснити позивачу, що повернення позовної заяви не позбавляє його права повторного звернення до суду.

Оскільки позовна заява була подана в електронній формі, її екземпляр залишається в матеріалах судової справи та не надсилається позивачу.

Керуючись ст.ст. 169, 248, 256, 293-295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

У Х В А Л И В:

Позовну заяву ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправним та скасування наказу, зобов`язання вчинити дії і додані до неї документи - повернути позивачу.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею та може бути оскаржена в апеляційному порядку до Другого апеляційного адміністративного суду в п`ятнадцятиденний строк з дня складання ухвали.

Суддя С.М. Глазько