Справа № 560/15052/25
Суддя: Козачок І.С.
Дата ухвалення: 2026-01-15 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

іменем України

15 січня 2026 рокум. Хмельницький

Хмельницький окружний адміністративний суд в особі головуючого-судді Козачок І.С. розглянувши адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області про визнання протиправним, скасування рішення та зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області, в якому просить визнати протиправним та скасувати рішення №18 від 16.04.2025 про відмову у призначенні пенсії за віком, зобов`язати зарахувати до страхового стажу періоди роботи з 01.09.1978 по 27.02.1982, з 03.12.1984 по 30.07.1985, з 15.04.1982 по 05.05.1984, з 24.08.1984 по 29.11.1984, з 10.08.1985 по 03.12.1990, з 09.07.1990 по 31.12.1991, з 01.01.1992 по 11.09.1992, з 02.09.1996 по 31.12.1998, з 01.03.2025 по 31.03.2025. В обґрунтування позову зазначає, що відповідач протиправно не зарахував йому до страхового стажу для призначення пенсії відповідні періоди роботи, навчання, військової служби попри те, що вони належним чином підтверджуються наданими документами, зокрема записами трудової книжки, та іншими.

Головне управління Пенсійного фонду України в Житомирській області у відзиві просить відмовити у задоволенні позову. Зазначає, що спірним рішенням позивачу відмовлено у призначенні пенсії за віком згідно зі ст. 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» у зв`язку з недостатністю необхідного страхового стажу.

У відповіді на відзив позивач заперечує щодо доводів відповідача.

Справа розглядається за правилами спрощеного позовного провадження.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд виходить з такого.

Судом встановлено, що 09.04.2025 ОСОБА_1 звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області із заявою про призначення пенсії за віком на підставі Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".

Рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області (за принципом екстериторіальності) від 16.04.2025 №18 позивачу відмовлено в призначенні пенсії за віком у зв`язку з відсутністю необхідного страхового стажу 29 років. Визнаний пенсійним органом страховий стаж для визначення права на пенсію за віком становить 10 років 6 місяців 10 днів.

Із тексту спірного рішення встановлено, що за результатами розгляду документів позивачу не зараховано:

- період навчання відповідно до диплому № НОМЕР_1 від 06.03.1982 з 01.09.1978 по 27.02.1982, атестату №411 від 31.07.1985 з 03.12.1984 по 30.07.1985, оскільки ПІБ в атестаті ( ОСОБА_2 ) не відповідає паспортним даним ( ОСОБА_2 );

- період військової служби відповідно до військового квитка НОМЕР_2 від 15.04.1982 з 15.04.1982 по 05.05.1984,

- періоди трудової діяльності відповідно до записів трудової книжки НОМЕР_3 з 24.08.1984 по 29.11.1984, з 09.07.1990 по 31.12.1991;

- період роботи з 10.08.1985 по 03.12.1990, оскільки рік наказу про звільнення містить виправлення;

- період роботи з 02.09.1996 по 31.12.1998, оскільки дата наказу про прийняття містить виправлення;

- період роботи з 01.03.2025 по 31.03.2025, оскільки в реєстрі застрахованих осіб відсутні відомості про сплату внесків.

- період роботи у Республіці Вірменія відповідно до трудової книжки НОМЕР_3 з 01.01.1992 по 11.09.1992 - оскільки відсутня інформація про неодержання пенсії за вказані періоди від органів пенсійного забезпечення російської федерації та Республіки Вірменії;

Із змісту записів трудової книжки серії НОМЕР_3 від 28.11.1984, яка належить позивачу, встановлено наступне:

- з 01.09.1978 по 06.03.1982 навчання;

- з 24.08.1984 по 29.11.1984 працював в цеху 4-01 електричним майстром по ремонту обладнання третього розряду;

- з 06.12.1984 по 1985 - проходив навчання в Владивостоцькій мореходній школі;

- з 10.08.1985 по 03.12.1990 працював електриком;

- з 09.07.1990 по 11.09.1992 працював електриком 4 розряду;

- з 02.09.1996 по 30.09.2001 працював водієм.

Згідно з дипломом № НОМЕР_1 від 06.03.1982 ОСОБА_1 у період з 1978 по 1982 рік навчався у індустріально-технічному технікумі за спеціальністю будівництво і монтаж ліній електропередач.

Відповідно до записів військового квитка НОМЕР_4 ОСОБА_1 у період з 15.04.1982 по 05.05.1984 проходив строкову військову службу.

31.07.1985 ОСОБА_1 виданий атестат про закінчення Владивостоцької мореходної школи, яким присвоєна кваліфікація електрик І класу та моторист ІІ класу. Навчання здійснювалось у період з 03.12.1984 по 30.07.1985.

Вирішуючи спір, суд виходить з такого.

Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел, передбачених цим Законом, а також регулює порядок формування Накопичувального пенсійного фонду та фінансування за рахунок його коштів видатків на оплату договорів страхування довічних пенсій або одноразових виплат застрахованим особам, членам їхніх сімей та іншим особам визначені Законом України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" від 09.07.2003 № 1058-IV (далі - Закон № 1058-IV).

У розумінні абз. 22 ст. 1 Закону № 1058-IV пенсія - це щомісячна пенсійна виплата в солідарній системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, яку отримує застрахована особа в разі досягнення нею передбаченого цим Законом пенсійного віку чи визнання її особою з інвалідністю, або отримують члени її сім`ї у випадках, визначених цим Законом. Відповідно до цього Закону в солідарній системі призначаються такі пенсійні виплати: 1) пенсія за віком; 2) пенсія по інвалідності; 3) пенсія у зв`язку з втратою годувальника.

Статтею 26 Закону №1058-IV встановлені умови призначення пенсії за віком. Необхідний страховий стаж становить 29 років.

Відповідно до ч. 1, ч. 2 ст. 24 Закону №1058-IV страховий стаж - це період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок. Страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом, а також даних, включених на підставі цих документів до реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування.

Порядок підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній затверджено постановою Кабінету Міністрів України №637 від 12.08.1993 (надалі також - Порядок №637).

Згідно з пунктом 1 Порядку №637 основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами. Відповідно до пункту 20 Порядку №637, у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників. Відповідно до п. 3 вказаного Порядку за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.

Виходячи з приписів Порядку № 637, підтвердження трудового стажу потрібне у разі відсутності трудової книжки, необхідних записів в трудовій книжці, а також якщо містяться неправильні й неточні записи про періоди роботи.

Згідно з п. 2.2 Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників, затвердженої наказом Міністерства праці України, Міністерства юстиції України, Міністерства соціального захисту населення України від 29.07.1993 № 58 (далі - Інструкція № 58) заповнення трудової книжки вперше проводиться власником або уповноваженим ним органом не пізніше тижневого строку з дня прийняття працівника на роботу або прийняття студента вищого, учня професійно-технічного навчального закладу, що здобули професію (кваліфікацію) за освітньо-кваліфікаційним рівнем «кваліфікований робітник», «молодший спеціаліст», «бакалавр», «спеціаліст» та продовжують навчатися на наступному освітньокваліфікаційному рівні, на стажування.

До трудової книжки вносяться: відомості про працівника: прізвище, ім`я та по батькові, дата народження; відомості про роботу, переведення на іншу постійну роботу, звільнення; відомості про нагородження і заохочення: про нагородження державними нагородами України та відзнаками України, заохочення за успіх у роботі та інші заохочення відповідно до чинного законодавства України; відомості про відкриття, на які видані дипломи, про використані винаходи і раціоналізаторські пропозиції та про виплачені у зв`язку з цим винагороди.

Пунктом 2.4 Інструкції № 58 визначено, що усі записи в трудовій книжці про прийняття на роботу, переведення на іншу постійну роботу або звільнення, а також про нагороди та заохочення вносяться власником або уповноваженим ним органом після видання наказу (розпорядження), але не пізніше тижневого строку, а в разі звільнення - у день звільнення і повинні точно відповідати тексту наказу (розпорядження). Записи виконуються акуратно, ручкою кульковою або з пером, чорнилом чорного, синього або фіолетового кольорів, і завіряються печаткою запис про звільнення, а також відомості про нагородження та заохочення. Відповідно до абзацу 2 пункту 6.1 Інструкції № 58, у разі невірного первинного заповнення трудової книжки або вкладиша до неї, а також псування їх бланків внаслідок недбалого зберігання, вартість зіпсованих бланків сплачується підприємством.

Водночас, працівник не несе відповідальності за правильність заповнення трудової книжки, оскільки записи у його трудову книжку вносяться відповідальним працівником підприємства, а не особою самостійно. Більше того, окремі недоліки заповнення трудової книжки, навіть якщо вони мають місце, не є підставою вважати відсутніми чи недоведеними відповідні періоди трудового стажу. Трудовим законодавством України не передбачено можливості працівнику здійснювати контроль за правильністю ведення обліку та заповнення роботодавцем трудової книжки, тому працівник не може нести негативних наслідків порушення порядку заповнення його трудової книжки.

Верховний Суд у постанові від 24.05.2018 у справі № 490/12392/16-а звернув увагу на те, що певні недоліки заповнення трудової книжки не можуть бути підставою для неврахування до страхового стажу відповідного періоду роботи для обрахунку стажу при призначенні пенсії.

Встановлено, що зазначені вище записи трудової книжки позивача містять посилання на накази про прийняття його на роботу, про звільнення, відбитки печаток, підписи уповноважених осіб.

Трудова книжка працівника є належною підставою для підтвердження стажу роботи для призначення (перерахунку) пенсії. В свою чергу, незарахування періодів роботи до страхового стажу через виправлення у зазначенні реквізитів наказу про звільнення чи прийняття на роботу особами, за дії яких працівник не відповідає, є необґрунтованим.

З огляду на це, до страхового стажу позивача необхідно зарахувати періоди його роботи з 10.08.1985 по 03.12.1990 та з 02.09.1996 по 31.12.1998.

Що стосується періоду навчання з 03.12.1984 по 30.07.1985, суд виходить з того, що відповідно до ст. 56 Закону України «Про пенсійне забезпечення» та ст. 38 Закону України «Про професійно-технічну освіту» період навчання у професійно-технічних закладах зараховується до трудового стажу, що дає право на пенсію, за умови, що перерва між закінченням навчання і працевлаштуванням не перевищує три місяці.

Розбіжності у написанні імені позивача у атестаті («Валерий» замість « ОСОБА_2 ») не можуть бути підставою для відмови зарахувати стаж, оскільки інші дані (прізвище, по батькові, період навчання, кваліфікація) підтверджують належність документа саме позивачу і протилежне суду не доведено. Крім того, цей період навчання позивача підтверджений записами у трудовій книжці, відтак його слід зарахувати до страхового стажу.

Що стосується вимоги пенсійного органу про надання інформації щодо неодержання позивачем пенсії від органів пенсійного забезпечення російської федерації та Республіки Вірменія, суд виходить з такого.

Згідно з приписами п. 14-4 розділу 15 Прикінцевих положень Закону №1058 громадянам України, які проживають на тимчасово окупованих територіях України або під час тимчасової окупації територій виїхали на підконтрольну Україні територію, виплата пенсії згідно з цим Законом проводиться за умови неодержання пенсії від органів пенсійного забезпечення російської федерації. У разі відсутності обміну інформацією між органами пенсійного забезпечення України та російської федерації неодержання пенсії від органів пенсійного забезпечення російської федерації підтверджується повідомленням про це органу Пенсійного фонду в заяві особи про призначення, поновлення та продовження виплати пенсії.

Відповідно до п. 1.8 розділу І Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", затвердженого постановою правління ПФУ від 25.11.2005 року №22-1 (далі Порядок №22-1), у разі якщо до заяви про призначення пенсії додані не всі необхідні документи, орган, що призначає пенсію, письмово повідомляє заявника про те, які документи необхідно подати додатково, про що в заяві про призначення пенсії робиться відповідний запис (у разі подання заяви через вебпортал або засобами Порталу Дія таке повідомлення надсилається особі через електронний кабінет користувача вебпорталу або засобами Порталу Дія). Пунктом 4.2 розділу 4 Порядку №22-1 визначено, що при прийманні документів працівник структурного підрозділу, який здійснює прийом та обслуговування осіб, зокрема, повідомляє про необхідність дооформлення документів або надання додаткових документів у тримісячний строк з дня подання заяви про призначення пенсії, у разі неналежного оформлення поданих документів або відсутності необхідних документів.

Водночас, доказів повідомлення відповідачем позивача у визначений Порядком спосіб про необхідність подання додаткових документів, у тому числі особистого повідомлення про неодержання пенсії від органів пенсійного забезпечення іншої держави, матеріали справи не містять. Відтак, доводи відповідача в цій частині є необґрунтованими.

З огляду на це, періоди трудової діяльності/навчання/служби позивача відповідно до диплому № НОМЕР_1 з 01.09.1978 по 27.02.1982, атестату № НОМЕР_5 з 03.12.1984 по 30.07.1985, військового квитка НОМЕР_2 з 15.04.1982 по 05.05.1984, трудової книжки НОМЕР_3 з 24.08.1984 по 29.11.1984, з 10.08.1985 по 03.12.1990, з 09.07.1990 по 31.12.1991 слід зарахувати до страхового стажу позивача.

Крім того, до страхового стажу позивача також слід зарахувати період його роботи в Республіці Вірменія з 01.01.1992 по 11.09.1992, оскільки в силу пункту 2 статті 13 Угоди про гарантії прав громадян держав - учасників Співдружності незалежних Держав в галузі пенсійного забезпечення від 13.03.1992, укладеної між Урядами Азербайджанської Республіки, Республіки Білорусь, Республіки Вірменії, Республіки Казахстан, Республіки Киргизстан, Республіки Молдова, російської федерації, Республіки Таджикистан, Республіки Узбекистан та України, пенсійні права громадян держав-учасниць Співдружності, що виникли відповідно до положень цієї Угоди, не втрачають своєї сили і в разі виходу із Угоди держави-учасниці, на території якої вони проживають.

Тож, припинення участі однієї з договірних сторін в Угоді про гарантії прав громадян держав-учасниць СНД у галузі пенсійного забезпечення від 13.03.1992, не є підставою для відмови в зарахуванні страхового стажу позивача, адже такий стаж ним набутий до припинення участі в Угоді як російської федерації, так і України.

Що стосується періоду з 01.03.2025 по 31.03.2025, суд виходить з того, що обов`язок сплати страхових внесків згідно з Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (ч. 6 та 12 ст. 20) та обов`язок сплати єдиного внеску за Законом України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» (п. 10 ч. 1 ст. 1, ч. 1 ст. 4) покладений на страхувальників (роботодавців).

Періоди роботи, за які підприємство - страхувальник нарахувало застрахованій особі - працівнику заробітну плату, та утримало з неї відповідні страхові внески (єдиний внесок), повинні зараховуватись до страхового стажу застрахованої особи-працівника незалежно від того, чи можливо надати документальне підтвердження фактичної сплати страхувальником страхових внесків. Відтак, працівник не може нести відповідальність у вигляді позбавлення права на включення періоду роботи до страхового стажу за можливе порушення, яке вчинене роботодавцем - платником страхових внесків (єдиного внеску).

Як вбачається із довідки з Реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, у березні 2025 позивачем були сплачені страхові внески за 31 день у розмірі 8072,20 грн., відтак цей період також слід зарахувати до страхового стажу.

Зважаючи на викладене вище, прийняте відповідачем рішення про відмову у призначенні пенсії, що ґрунтується на незарахуванні (невизнанні) частини наявного у позивача стажу, є протиправним та підлягає скасуванню. Оскільки пенсійний орган не довів правомірності прийнятого рішення і доводи позивача належними доказами не спростував, позов є обґрунтований та підлягає задоволенню.

Керуючись статтями 6, 72-77, 139, 244, 246, 250, 255, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

адміністративний позов - задоволити.

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області від 16.04.2025 №18 про відмову у призначенні пенсії ОСОБА_1 .

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Житомирській області зарахувати до страхового стажу ОСОБА_1 періоди роботи (навчання) з 01.09.1978 по 27.02.1982, з 03.12.1984 по 30.07.1985, з 24.08.1984 по 29.11.1984, з 10.08.1985 по 03.12.1990, з 09.07.1990 по 31.12.1991, з 01.01.1992 по 11.09.1992, з 02.09.1996 по 31.12.1998, з 01.03.2025 по 31.03.2025, період проходження строкової військової служби з 15.04.1982 по 05.05.1984.

Стягнути на користь ОСОБА_1 судовий збір в сумі 1211,20 грн. за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Сьомого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення складене 15 січня 2026 року

Позивач:ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер - НОМЕР_6 )
Відповідач:Головне управління Пенсійного фонду України в Житомирській області (вул. Ольжича, 7,м. Житомир,Житомирський р-н, Житомирська обл.,10003 , код ЄДРПОУ - 13559341)

Головуючий суддя І.С. Козачок