Справа № 580/11952/25
Суддя: Віталіна ГАЙДАШ
Дата ухвалення: 2026-01-08 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 січня 2026 року справа № 580/11952/25
м. Черкаси
Черкаський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Гайдаш В.А.,

за участю:

секретаря судового засідання Кучеренко І.О.,

представника позивача Миронова Т.М. (за ордером),

представників відповідача Некоз А.В., Малиш О.М. (за посадою у порядку самопредставництва),

розглянувши по суті у відкритому судовому засіданні у приміщенні суду за правилами загального позовного провадження у змішаній (паперовій та електронній) формі адміністративну справу за позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Черкаській області про визнання протиправними та скасування рішення,

ВСТАНОВИВ:

До Черкаського окружного адміністративного суду надійшов позов фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 (далі позивач) до Головного управління ДПС у Черкаській області (далі відповідач), в якому позивач просить визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення:

- від 29.08.2025 №15733/23-00-24-04-01 про застосування штрафних (фінансових) санкцій (штрафів) та/або пені, у тому числі за порушення строку розрахунку у сфері зовнішньоекономічної діяльності в сумі 416355,00 грн;

- від 29.08.2025 №15730/23-00-24-04-01 про застосування штрафних (фінансових) санкцій (штрафів) та/або пені, у тому числі за порушення строку розрахунку у сфері зовнішньоекономічної діяльності в сумі 5100,00 грн;

- від 29.08.2025 №15723/25-00-24-04-01 про донарахування податкових зобов`язань з податку па додану вартість за основним платежем 1343538,00 грн та штрафними (фінансовими) санкціями (штрафами) в сумі 134353,80 грн;

- від 29.08.2025 №15727/23-00-24-04-01, яким нараховано штраф у розмірі 17000,00 гри. з податку па додану вартість;

- від 29.08.2025 №15717/23-00-24-04-01 про донарахування податку на доходи фізичних осіб, що сплачується за результатами річного декларування за основним платежем 126479,00 грн та штрафними (фінансовими) санкціями (штрафами) в сумі 12647,89 грн;

- від 29.08.2025 №15719/23-00-24-04-01 про донарахування військового збору, що сплачується фізичними особами за результатами річного декларування за основним платежем 10539,92 грн та штрафними (фінансовими) санкціями (штрафами) у сумі 1053,97 грн;

- від 29.08.2025 №15731/23-00-24-04-01 про донарахування акцизного податку з реалізації суб`єктами господарювання роздрібної торгівлі підакцизними товарами за основним платежем 127462,78 грн та штрафними (фінансовими) санкціями (штрафами) в сумі 12746,27 грн;

- вимогу про сплату про сплату боргу (недоїмки) від 29.08.2025 №Ф-15721/23- 00-24-04-01 в сумі 39546,97 грн.

Ухвалою Черкаського окружного адміністративного суду від 12.11.2025 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі, справу вирішено розглядати за правилами загального позовного провадження з повідомлення сторін.

Обґрунтовуючи позовні вимоги позивач зазначає, що контролюючий орган помилково зазначив в акті перевірки про порушенням позивачем вимог податкового законодавства, так як під час проведення документальної перевірки ревізори не проводили повний аналіз діяльності ФОП ОСОБА_1 , а висновки акту перевірки не ґрунтуються на відповідних первинних документах, є перекрученими і такими, що не відображають реальних показників діяльності позивача. Під час перевірки податковими інспекторами проігноровано питання фактичного користування іншими співвласниками своїми частинами приміщення та наявність у них індивідуальних електролічильників, що є істотною обставиною для правильного визначення обсягів споживання, що призвело до прийняття оскаржуваних податкових повідомлень-рішень без повного та всебічного дослідження фактичних даних. Крім, того в акті перевірки не зазначено по яких об`єктах нерухомого майна позивача здійснювався розрахунок спожитої електроенергії та відповідно калькуляції собівартості, де було б враховано реальне споживання електроенергії підприємцем. Також позивачем вказано, що під проведення податкової перевірки надано залишки товарів з урахуванням податку на додану вартість, які становлять: 01.01.2019 - 530635,17 грн, 01.01.2020 641977,82 грн, 01.01.2021 657313,45 грн, 01.01.2022 717556,12 грн, 01.01.2023 740546,01 грн, 01.01.2024 821409,38 грн, 01.01.2025 609216,30 грн, в т.ч тютюнові вироби 69759,57 грн. Відтак, за даними платника податків, залишки ТМЦ станом на 01.01.2022 року складали саме 717556,12 грн, а не як пораховано арифметичним методом податковим органом 2124379,61 грн. Також позивачем наголошено на неприпустимості донарахування ПДВ у сумі 424875,92 грн за грудень 2024 року розрахунковим методом, оскільки податковим органом, здійснено виключно на підставі арифметичної різниці, без встановлення: конкретних товарних позицій; дати та способу їх використання; документального підтвердження негосподарського використання саме у грудні 2024 року. Податкове законодавство України не передбачає можливості визначення податкових зобов`язань з ПДВ шляхом математичного балансового розрахунку без встановлення господарської операції. Відповідач під час проведення підрахунку залишків тютюнової продукції проводив її обрахунок виключно в межах календарного року, без коригування на суми (збільшення суми витрат на оплату продукції чи зменшення суми залишків продукції відповідного року) на суму реалізованого товару кінцевому споживачу, фактичну оплату за який постачальникам позивачем здійснено в попередньому році. Слід звернути увагу, що залишки тютюнової продукції були сформовані ревізором з помилками, неточностями та вибірково, що призвело до штучного завищення показників «залишки продукції» по кожному із років, заниження обсягів їх реалізації та, як наслідок, неправильного розрахунку суми разом, що вплинуло на невірні обрахунки. Надходження товару від постачальників позивачу повинно встановлюватися лише на підставі оформлених належним чином первинних документів - видаткових накладних. Податкові ж накладні, що зареєстровані в ЄРПН постачальниками товару позивачу, є підставою для обрахунку податку на додану вартість, адже реєструються відповідно абз. 1 п. 201.7 ст. 201 Податкового кодексу України на кожне повне або часткове постачання товарів/послуг, а також на суму коштів, що надійшли на рахунок у банку/ небанківському надавачу платіжних послуг як попередня оплата (аванс). Тобто її реєстрація не є беззаперечним доказом фактичного отримання товару позивачем, а може свідчити лише про проведену передплату такого товару.

Представник позивача в судових засіданнях позов підтримав у повному обсязі з підстав, зазначених вище та з урахуванням додатково наданих пояснень.

Представники відповідача проти позову заперечили, надали до суду відзив на позовну заяву, в якому зазначили, що за наслідками проведеної документальну планову виїзну перевірку позивача, під час здійснення якої ревізорами-інспекторами встановлено, що для здійснення діяльності ПП-ФО використовує електричну енергію, що підтверджується видатковими накладними, рахунками, податковими накладними, платіжними доручення, договорами, укладеними з ПАТ «Черкасиобленерго», Драбівський район електричних мереж, Чорнобаївський район електричних мереж, однак позивачем для ведення підприємницької діяльності використовується не весь обсяг придбаних послуг у вищевказаних постачальників, позивач не здійснюється нарахування відшкодування понесених ним витрат (по оплаті електроенергії) по платникам, яким здаються приміщення в оренду та дані витрати не входять до сум орендної плати. Крім того, перевіркою достовірності відображення у звітності сум доходу, отриманого від здійснення діяльності, що підлягає обкладенню податком на доходи фізичних осіб, становлено заниження чистого доходу на загальну суму 702661,09 грн, в т.ч. за 2022 рік 179759,07 грн, за 2023 рік на суму 497144,76 грн, 2024 рік на суму 25757,26 грн, чим порушено п.177.2, п. 177.4 ст. 177 ПК України, пп. 2 п. 1 ст. 7 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування». Також представниками відповідача вказано, що за результатами проведеної перевірки відображеного показника в рядку 4.1 декларації з ПДВ «Нараховано податкових зобов`язань відповідно до пункту 198.5 статті 198 та пункту 199.1 статті 199 Податкового кодексу України» встановлено заниження задекларованих позивачем показників, відображених у рядку 4.1, та встановлено порушення пп. «г» п. 198.5 ст. 198 ПК України, в частині не нарахування податкових зобов`язань по товарах, які було використано не в господарській діяльності платника податку протягом періоду, що перевірявся, на загальну суму 2 124 379,61 грн, ПДВ 424 875,92 грн. Так, перевіркою встановлено, що станом на 31.12.2021 на обліку ПП-ФО ОСОБА_1 обліковувались залишки цигарок без податку на додану вартість на суму 1013214,35 грн (11170708,84 грн (10766944,16 грн / 1,06)), податок на додану вартість з яких складає 202642,87 грн (1013214,35 грн х 0,2). Додатково представниками відповідача вказано, що позивачем в порушення вимог п. 216.2 ст. 216 ПК України не нараховано податкові зобов`язання з акцизного податку з обсягів підакцизної продукції, використаної не в господарській діяльності, та не відображено податкові зобов`язання з акцизного податку у додатку 6 «Розрахунок суми акцизного податку з реалізації суб`єктами господарювання роздрібної торгівлі підакцизних товарів» до декларації акцизного податку за грудень 2024 року в сумі 127462,78 грн (умовний продаж підакцизної продукції за грудень 2024 року). Крім того, перевіркою інформації системи зберігання і збору даних реєстраторів розрахункових операцій: обов`язкової звітності про використання РРО/ПРРО, у тому числі копій розрахункових документів з фіскального серверу контролюючого органу встановлено факти продажу/реалізації підакцизних товарів та проведення вказаних розрахункових операцій, з порушенням використання режиму програмування найменування кожного підакцизного товару із зазначенням коду товарної підкатегорії згідно з УКТ ЗЕД (чек продажу від 30-09-2023 20:12:15 №181208, від 30- 09-2023 19:28:56 №181197 та інші). За результатами перевірки встановлено порушення п. 1, 2, 11 ст. 3 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг». Враховуючи вищевикладені обставини представники відповідача вважають, що оскаржувані ППР та вимога є правомірними та такими, що не підлягають до скасування.

Представником позивача подано до суду відповідь на відзив на позовну заяву, згідно якої він вважає, що доводи відповідача є необґрунтованими, а позов таким, що підлягає до повного задоволення.

Розглянувши подані документи і матеріали, суд зазначає, що відповідно до пункту 122 розділу VI «Перехідні положення» Положення №1845/0/15-21 до початку функціонування всіх підсистем (модулів) ЄСІТС справи можуть розглядатися (формуватися та зберігатися) в паперовій, електронній чи змішаній формі залежно від наявних у суді можливостей. Електронні документи та електронні копії паперових документів вносяться до АСДС та зберігаються в централізованому файловому сховищі. Документи, що надійшли до суду в електронній формі, за потреби можуть роздруковуватися та приєднуватися до матеріалів справи у паперовій формі.

Згідно з абзацом 21 пункту 1 розділу VII Формування і оформлення судових справ Інструкції з діловодства в місцевих та апеляційних судах України, затвердженої наказом Державної судової адміністрації України від 20.08.2019 № 814 (у редакції наказу Державної судової адміністрації України від 17 жовтня 2023 року № 485) у випадку прийняття суддею (суддею-доповідачем), у провадженні якого перебуває судова справа, рішення щодо розгляду (формування та зберігання) судової справи (матеріалів кримінального провадження) в електронній чи змішаній (паперовій та електронній) формі, формування матеріалів судової справи здійснюється у відповідній(их) формі(ах) (паперовій та/або електронній).

Отже, процесуальне законодавство передбачає можливість розгляду справи у змішаній формі (паперовій та електронній) та прийняття рішення про такий розгляд суддею, у провадженні якого перебуває судова справа.

Враховуючи вищевикладені обставини, суд вважає за доцільне здійснити розгляд справи у змішаній (паперовій та електронній) формі.

Заслухавши пояснення представників сторін, розглянувши подані документи і матеріали, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд зазначає наступне.

Із наявних у матеріалах справи доказів судом встановлено, що ОСОБА_1 зареєстрований фізичною особою-підприємцем та перебуває на обліку в Головному управлінні ДПС у Черкаській області як платник податків і зборів.

Головним управління ДПС у Черкаській області проведено документальну планову виїзну перевірку ФОП ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) щодо своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати податків і зборів за період з 01.01.2019 по 31.12.2024, дотримання законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками, правильності нарахування, обчислення та сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, виконання вимог валютного та іншого законодавства за період з 01.01.2017 по 31.12.2024. Результати перевірки оформлені актом від 25.09.2024 №11788/23-00-07-01-01/ НОМЕР_2 .

В акті перевірки зазначено про порушення ФОП ОСОБА_1 вимог, зокрема:

- п. 177.10 ст. 177 Податкового кодексу України;

- п. 51.1 ст.51 та п. 176.2 «б» ст. 176 Податкового кодексу України;

- п. 177.2, п. 177.4 ст. 177 Податкового кодексу України, y результаті чого визначено занижену суму податкових зобов`язань з податку на доходи фізичних осіб від здійснення підприємницької діяльності за період, що перевірявся, на суму 126479 грн;

- ст. 168, ст. 163, ст. 164, п. 161 підрозділу 10 Інших перехідних положень Податкового кодексу України, у результаті чого донараховано військовий збір на загальну суму 10539,92 грн;

- пп. 2 п. 1 ст. 7 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне страхування», у результаті чого донараховано єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування на загальну суму 39546,97 грн;

- ст. 198. п. 198.5 ст. 198. п. 200.1 ст. 200 Податкового кодексу України, у результаті чого платником податку занижено суму податку на додану вартість, що підлягає сплаті до бюджету всього в сумі на загальну суму 1343538 грн;

- п. 201.1. пункту 201.4, пункту 201.5. пункту 201.10 статті 201 Податкового кодексу України, у результаті чого встановлено відсутність реєстрації податкових накладних в Єдиному реєстрі податкових накладних на загальну суму 8061226,64 грн, в т.ч. ПДВ 1343537,77 грн, по податкових накладних по товарах, які було використано не в господарській діяльності платника податків;

- п.п. 214.1.4 11.214.1 ст.214. ст. 216.2 ст.216 та п.217.1 ст. 217 Податкового кодексу України, у результаті чого встановлено заниження акцизного податку на загальну суму 127462,78 грн;

- п. 1.2.11 ст. 3 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг»;

Не погоджуючись з висновками акту перевірки в частині фактичних обставин ФОП ОСОБА_1 подав заперечення до контролюючого органу.

Листом ГУ ДПС у Черкаській області від 25.08.2025 №20439/6/23-00-24-04-10 заперечення до акту перевірки вирішено не враховувати, висновки акту перевірки залишено без змін.

На підставі акту перевірки від 25.07.2025 №11344/23-00-24-04-01/ НОМЕР_1 відповідачем винесено податкові повідомлення-рішення від 29.08.2025 №15730/23-00-24-04-01, №15723/25-00-24-04-01, №15727/23-00-24-04-01, №15717/23-00-24-04-01, №15719/23-00-24-04-01, №15731/23-00-24-04-01 та вимогу про сплату про сплату боргу (недоїмки) від 29.08.2025 №Ф-15721/23- 00-24-04-01.

Позивач вважаючи, що вищевказані податкові повідомлення-рішення є протиправними та такими, що підлягають скасуванню, звернувся із даним адміністративним позовом до суду.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам суд зазначає, що відповідно до вимог ч. 2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Пунктом 167.1 та п. 177.1 Податкового кодексу України (далі ПК України) визначено, що ставка податку становить 18 відсотків бази оподаткування щодо доходів. Об`єктом оподаткування є чистий дохід та розраховується як різниця між загальним оподатковуваним доходом (виручка у грошовій та негрошовій формі) і документально підтвердженими витратами, пов`язаними з господарською діяльністю ФОП (п. 177.2 ПК України).

Відповідно до переліку витрат, безпосередньо пов`язаних з отриманням доходів, належать, зокрема, інші витрати, до складу яких включаються витрати, що пов`язані з веденням господарської діяльності, які не зазначені в пп. 177.4.1-177.4.3 ПК України, до яких відносяться витрати на відрядження найманих працівників, на послуги зв`язку, реклами, плати за розрахунково-касове обслуговування, на оплату оренди, ремонт та експлуатацію майна, що використовується в господарській діяльності, на транспортування готової продукції (товарів), транспортно-експедиційні та інші послуги, пов`язані з транспортуванням продукції (товарів), вартість придбаних послуг, прямо пов`язаних з виробництвом товарів, виконанням робіт, наданням послуг.

Порядок та підстави формування витрат звітного періоду затверджено Порядком ведення Книги обліку доходів і витрат, яку ведуть фізичні особи - підприємці, крім осіб, що обрали спрощену систему оподаткування, і фізичні особи, які провадять незалежну професійну діяльність, що затверджений наказом Міністерства доходів і зборів України 16.09.2013 №481. Відповідно до п. 6 Порядку, у графі 6 Книги відображається сума витрат, які документально підтверджені та безпосередньо пов`язані з отриманням доходу за підсумками дня.

Платник податків зобов`язаний вести в установленому порядку облік доходів і витрат та інших показників, пов`язаних з визначенням об`єктів оподаткування та податкових зобов`язань, однак факт не ведення чи ведення з порушеннями Книги обліку доходів і витрат не позбавляє платника податків відносити такі суми до витрат.

Тобто, за правилами ПК України підставою для віднесення до складу витрат сум витрат, понесених на придбання товарів (робіт, послуг), є сукупність таких умов, як реальне (фактичне) придбання товарів (робіт, послуг), використання придбаних товарів (робіт, послуг) у власній господарській діяльності, а також документальне підтвердження понесених витрат.

За визначенням, наведеним у пп. 14.1.36 п. 14.1 ст. 14 ПК України господарська діяльність - діяльність особи, що пов`язана з виробництвом (виготовленням) та/або реалізацією товарів, виконанням робіт, наданням послуг, спрямована на отримання доходу і проводиться такою особою самостійно та/або через свої відокремлені підрозділи, а також через будь-яку іншу особу, що діє на користь першої особи, зокрема за договорами комісії, доручення та агентськими договорами.

Судом із матеріалів справи встановлено, що фізична особа-підприємець ОСОБА_1 перебуває на обліку у контролюючому органі та здійснює підприємницьку діяльність згідно наступних кодів КВЕД:

- код ЄДРПОУ 47.11 Роздрібна торгівля в неспеціалізованих магазинах переважно продуктами харчування, напоями та тютюновими виробами;

- код ЄДРПОУ 68.20 Надання в оренду й експлуатацію власного чи орендованого нерухомого майна;

- код ЄДРПОУ 77.11 Надання в оренду автомобілів і легкових автотранспортних засобів 82.99 Надання інших допоміжних комерційних послуг.

Відповідно до ст. 51 Цивільного кодексу України до підприємницької діяльності фізичних осіб застосовуються нормативно-правові акти, що регулюють підприємницьку діяльність юридичних осіб, якщо інше не встановлено законом або не випливає із суті відносин.

Статтею 320 Цивільного кодексу України передбачено, що власник має право використовувати своє майно для здійснення підприємницької діяльності, крім випадків, встановлених законом.

Тобто, ФОП ОСОБА_1 має відповідний вид діяльності та у власності перебуває нерухоме майно, яке частково передано в оренду іншим суб`єктам господарювання, тобто безпосередньо використовується у господарській діяльності позивача.

Контролюючим органом під час проведення перевірки ніби то встановлено, що ФОП ОСОБА_1 не має права включати до витратної частини вартість електричної енергії, згідно договорів укладених із ПАТ «Черкасиобленерго», Драбівський район електричних мереж, Чорнобаївський район електричних мереж, , ТОВ «Черкасиенергозбут», .

Згідно пп. 2.1.2 п. 2.1 розділу 2 акту перевірки ГУ ДПС у Черкаській області встановлено, що ФОП ОСОБА_1 використовує у господарській діяльності нерухоме майно, перелік якого зазначено на аркуші 2 Акту перевірки, зокрема:

- нежитлове приміщення (магазин), яке розташоване за адресою: АДРЕСА_1 ;

- нежитлове приміщення (магазин), яке розташоване за адресою: АДРЕСА_2 ;

- нежитлове приміщення (магазин), яке розташоване за адресою: АДРЕСА_3 ;

- нежитлове приміщення, яке розташоване за адресою: АДРЕСА_4 .

При цьому, податковими інспекторами зазначено, що приміщення за адресами: АДРЕСА_1 ; АДРЕСА_2 ; АДРЕСА_3 , використовуються ФОП ОСОБА_1 у господарській діяльності, (стоїть відмітка «+»).

Матеріалами справи підтверджено, що ФОП ОСОБА_1 витрати по електроенергії за 2022 рік включено у декларацію у рядок «Інші витрати» в сумі 516092 грн, за 2023 рік в сумі 1169101 грн включено у декларацію до «Інших витрат» в сумі 1044987 грн, за 2024 рік в сумі 1410263 грн включено у декларацію до «Інших витрат» в сумі 1629506 грн, при цьому збитки позивача за перевіряємий період фактично склали 1006018,00 грн, які не відображені у звітних податкових деклараціях, оскільки фізична особа-підприємець не може мати від`ємного значення.

Таким чином, позивачем правомірно відносились суми витрат до рядка «Інші витрати» декларацій, згідно отриманих первинних документів та договорів укладених із ПАТ «Черкасиобленерго», Драбівський район електричних мереж, Чорнобаївський район електричних мереж, , ТОВ «Черкасиенергозбут», , що пов`язані з веденням господарської діяльності.

Із пояснень представника позивача судом встановлено, що магазини ФОП ОСОБА_1 обладнані потужними охолоджуваними приладами, які працюють цілодобово, а тому виходячи з кількості, потужності електроприладів розташованих у приміщенні, розраховувати кількість спожитої електроенергії залежно від площі приміщення недоцільно (у тому числі з урахуванням часткової здачі в оренду приміщення іншим суб`єктам господарювання), адже такий розподіл не показує фактичний об`єм спожитої електроенергії.

Враховуючи зазначене, податковими інспекторами в порушення Порядку №727 в акті перевірки не зазначено щодо проведених розрахунків визначення суми витрат на електроенергію в розмірі 702661,09 грн, в т.ч. за 2022 рік завищення на суму 179759,07 грн, за 2023 рік завищення на суму 497144,76 грн та за 2024 рік завищення на суму 25757,26 грн.

Таким чином, суд дійшов висновку, що контролюючий орган на підставі вищезазначених висновків протиправно визначено податоку на доходи фізичних осіб від здійснення підприємницької діяльності в сумі 126479,00 грн, військового збору в сумі 10539,92 грн., єдиного соціального внеску в сумі 46626,16 грн. та податку на додану вартість, зокрема занижено задекларовані ФОП ОСОБА_1 та щодо ненарахування податкових зобов`язань по товарах, які було використано не в господарській діяльності платника податку (ненарахування податкових зобов`язань по електроенергії (порушення викладено в п.2.1.2 акта перевірки)), протягом періоду, що перевірявся, на загальну суму 4296113,89 грн., в т.ч податок на додану вартість 716018,98 грн, у зв`язку з чим, оскаржуване позивачем ППР від 29.08.2025 року №15717/23-00-24-04-01, про донарахування податку на доходи фізичних осіб, що сплачується за результатами річного декларування за основним платежем 126479,00 грн. та штрафними (фінансовими) санкціями (штрафами) в сумі 12647,89 грн є протиправним та підлягає до скасування.

Стосовно позовної вимоги позивача щодо скасування вимоги про сплату про сплату боргу (недоїмки) від 29.08.2025 №Ф-15721/23-00-24-04-01 в сумі 39546,97 грн, суд зазначає наступне.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 7 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне страхування» базою нарахування єдиного внеску для платників, зазначених у пунктах 4 (крім фізичних осіб - підприємців, які обрали спрощену систему оподаткування) та 5 частини першої статті 4 цього Закону, - на суму доходу (прибутку), отриманого від їх діяльності, що підлягає обкладенню податком на доходи фізичних осіб. При цьому сума єдиного внеску не може бути меншою за розмір мінімального страхового внеску за місяць, у якому отримано дохід (прибуток).

У разі якщо таким платником не отримано дохід (прибуток) у звітному році або окремому місяці звітного року, такий платник має право самостійно визначити базу нарахування, але не більше максимальної величини бази нарахування єдиного внеску, встановленої цим Законом. При цьому сума єдиного внеску не може бути меншою за розмір мінімального страхового внеску.

Частиною 5 статті 8 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне страхування» визначено, що єдиний внесок для платників, зазначених у статті 4 цього Закону, встановлюється у розмірі 22 відсотки до визначеної статтею 7 цього Закону бази нарахування єдиного внеску.

Згідно з частинами 2, 3 статті 9 вказаного Закону обчислення єдиного внеску здійснюється на підставі бухгалтерських та інших документів, відповідно до яких провадиться нарахування (обчислення) або які підтверджують нарахування (обчислення) виплат (доходу), на які відповідно до цього Закону нараховується єдиний внесок. Обчислення єдиного внеску органами доходів і зборів у випадках, передбачених цим Законом, здійснюється на підставі актів перевірки правильності нарахування та сплати єдиного внеску, звітності, що подається платниками до органів доходів і зборів, бухгалтерських та інших документів, що підтверджують суми виплат (доходу), на суми яких (якого) відповідно до цього Закону нараховується єдиний внесок.

Матеріалами справи підтверджено, що оскаржувана позивачем вимога про сплату боргу (недоїмки) з ЄСВ є похідною від податкового повідомлення-рішення від 29.08.2025 року №15719/23-00-24-04-01, яке суд дійшов висновку скасувати, отже суд дійшов висновку також визнати протиправною та скасувати вимогу про сплату про сплату боргу (недоїмки) від 29.08.2025 №Ф-15721/23-00-24-04-01 в сумі 39546,97 грн.

Стосовно позовних вимог позивача щодо скасування податкових повідомлень-рішень від 29.08.2025 №15717/23-00-24-04-01, №15723/23-00-24-04-01 та №15727/23-00-24-04-01, суд зазначає наступне.

Порядок та підстави формування витрат звітного періоду затверджено Порядком ведення Книги обліку доходів і витрат, яку ведуть фізичні особи - підприємці, крім осіб, що обрали спрощену систему оподаткування, і фізичні особи, які провадять незалежну професійну діяльність, що затверджений наказом Міністерства доходів і зборів України 16.09.2013 №481. Відповідно до п. 6 Порядку, у графі 6 Книги відображається сума витрат, які документально підтверджені та безпосередньо пов`язані з отриманням доходу за підсумками дня.

Платник податків зобов`язаний вести в установленому порядку облік доходів і витрат та інших показників, пов`язаних з визначенням об`єктів оподаткування та податкових зобов`язань, однак факт не ведення чи ведення з порушеннями Книги обліку доходів і витрат не позбавляє платника податків відносити такі суми до витрат.

Тобто, за правилами ПК України підставою для віднесення до складу витрат сум витрат, понесених на придбання товарів (робіт, послуг), є сукупність таких умов, як реальне (фактичне) придбання товарів (робіт, послуг), використання придбаних товарів (робіт, послуг) у власній господарській діяльності, а також документальне підтвердження понесених витрат.

При розрахунку податковими інспекторами здійснено віднімання від складу витрат податкового періоду вартість товарів, які є залишками на кінець звітного періоду, що є порушенням у формі неправильного застосування статті 177 ПК України, оскільки вказаною нормою не передбачено обов`язок платника податків формувати у складі витрат, безпосередньо пов`язаних з отриманням доходів, витрати лише того періоду, коли визнані доходи від реалізації товарів, робіт, послуг.

Наведене правове застосування відповідає правовій позиці Верховного Суду, висловленій у постанові від 22.01.2020 у справі № 300/91/19. Так, Верховний Суд у вказаній постанові зазначив, що «Застереження про те, що витрати визнаються витратами певного періоду одночасно з визнанням доходу, для отримання якого вони здійснені, яке, в свою чергу, передбачено пунктом 7 Положення (стандарт) бухгалтерського обліку 16 "Витрати", затвердженим наказом Міністерства фінансів України від 31 грудня 1999 року №318, разом зі статтею 134 Податкового кодексу України (об`єкт оподаткування), не розповсюджується на позивача, як на фізичну особу-підприємця, що перебуває на загальній системі оподаткування, оскільки оподаткування доходів, отриманих фізичною особою-підприємцем від провадження господарської діяльності, крім осіб, що обрали спрощену систему оподаткування, визначається статтею 177 Податкового кодексу України».

Тобто статтею 177 ПК України не передбачено обов`язок платника податків формувати у складі витрат, безпосередньо пов`язаних з отриманням доходів, витрати лише того періоду, коли визнані доходи від реалізації товарів, робіт, послуг.

Згідно зі пп. 17.1.3 п. 17.1 ст. 17 ПК України платник податків має право обирати самостійно метод ведення обліку доходів і витрат. Частиною 3 ст. 2 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" встановлено, що суб`єкти підприємницької діяльності, яким відповідно до законодавства і надано дозвіл на ведення спрощеного обліку доходів і витрат, ведуть бухгалтерський облік і подають фінансову звітність у порядку, встановленому законодавством про спрощену систему обліку і звітності.

Таким чином, при розрахунку чистого доходу фізична особа-підприємець на загальній системі оподаткування не враховує витрати, пов`язані з отриманням доходу поточного року, оплата яких відбувається у наступному. Такі витрати будуть враховані при обчисленні чистого оподатковуваного доходу у тому звітному періоді, коли їх фактично поніс платник податку.

Судом із матеріалів перевірки встановлено, що на підставі первинних документів, накладних на поставку товарів, книг обліку розрахункових операцій платника та Z-звітів, даних чеків РРО, виписок банку, актів виконаних робіт, податкових накладних на поставку товарів, які складаються на підставі первинних документів, декларацій з ПДВ, податкових декларацій про майновий стан і доходи , декларацій з акцизного податку, уточнюючих розрахунків, актів списання, визначено станом на 31.12.2024 вартість ТМЦ, які було використано не в господарській діяльності платника податку та не перебувають на залишках у платника на суму 2 124 379,61 грн, ПДВ 424 875,92 грн: 442 195,98 грн (залишки ТМЦ платника станом на 01.01.2019) + 47 319 139,47 грн (загальний обсяг придбаного товару з урахуванням уточнюючих розрахунків) - 45 117 649,00 грн (обсяг реалізованого товару без торгової націнки) - 519 306,84 грн (залишки ТМЦ платника станом на 31.12.2024) - 2 124 379,61 грн (обсяг залишків ТМЦ станом на 31.01.2024, які було використано не в господарській діяльності платника податку та не перебувають на залишках у платника, звідси ПДВ в сумі 424875,92 грн).

Також контролюючим органом в акті перевірки зазначено, що у зв`язку тим, що в ході перевірки не має можливості встановити конкретні періоди, в яких підлягають нарахуванню податкові зобов`язання з ПДВ згідно п.п. «г» п. 198.5 ст. 198 ПК України по товарах, які були використані не в господарській діяльності платника податків, податкові зобов`язання з ПДВ, по товарах, використаних не в господарській діяльності платника податків протягом періоду з 01.01.2019 по 31.12.2024 на суму 2124379,61 грн, ПДВ 424875,92 грн, донараховано за результатами перевірки за грудень 2024 року суму ПДВ 424 875,92 грн.

Однак матеріалами справи підтверджено, що обрахований позивачем залишок ТМЦ в сумі 2124379,61 грн та нарахування на нього ПДВ в сумі 424875,92 відповідає додатку до декларації про майновий стан і доходи позивача, отже витрати на придбання ТМЦ зазначені позивачем в Декларації з податку на доходи фізичних осіб за 2019-2024 роки відповідає вищезазначеним положенням ПК України та первинним документам, які надавались до перевірки.

Разом з цим, як свідчить зміст акту перевірки, підставою для формулювання висновків контролюючого органу про обсяг залишків нереалізованих ТМЦ фактично слугувала лише інформація, надана самим платником.

Згідно з приписами п. п. 3 - 5 розділу II Порядку №727 акт документальної перевірки повинен містити систематизований виклад виявлених під час перевірки фактів порушень норм законодавства з питань державної митної справи, податкового, валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи.

Всупереч наведеному акт перевірки від 25.07.2025 №11344/23-00-24-04-01/ містить лише інформацію щодо обсягів придбання та реалізації ТМЦ упродовж 2019 та 2024 років, тоді як механізму обчислення доходу платника у відповідному звітному періоді від реалізації ТМЦ, як і розрахунку обсягів залишків ТМЦ та суми грошового зобов`язання, як підсумку податкової перевірки, підтвердженого конкретними документами первинного бухгалтерського обліку, цей акт не містить.

Тобто, фактично під час проведення документальної перевірки з боку ГУ ДПС у Черкаській області не було вчинено належних дій щодо аналізу походження залишків товарно-матеріальних цінностей, що перебували на реалізації у ФОП ОСОБА_1 , їх обсягу та вартості, а встановлення податковими інспекторами невідповідності залишків ТМЦ станом на 31.12.2024, які відображені позивачем у податковій звітності - здійснено без врахування їх руху у період з 01.01.2019 по 31.12.2024.

З урахуванням вищевказаного, оскільки ФОП ОСОБА_1 не вчинене порушення податкового законодавства в частині заниження чистого доходу за 2019-2024 роки, тому донарахування ГУ ДПС у Черкаській області податку на додану вартість є незаконним, як наслідок, суд дійшов висновку визнати протиправними та скасувати ППР від 29.08.2025 №15717/23-00-24-04-01 про донарахування податку на доходи фізичних осіб, що сплачується за результатами річного декларування за основним платежем 126479,00 грн та штрафними (фінансовими) санкціями (штрафами) в сумі 12647,89 грн, ППР від 29.08.2025 №15723/23-00-24-04-01 про донарахування податкових зобов`язань з податку на додану вартість за основним платежем 1343538,00 грн та штрафних (фінансових) санкцій сумі 134353,80 грн, а також ППР від 29.08.2025 №15727/23-00-24-04-01, яким нараховано штраф у розмірі 17000,00 грн.

Стосовно позовних вимог позивача щодо скасування податкових повідомлень-рішень від 29.08.2025 №15733/23-00-24-04-01 та №15730/23-00-24-04-01, суд зазначає наступне.

Із матеріалів акту перевірки судом встановлено, що відповідно до інформації системи зберігання і збору даних реєстраторів розрахункових операцій: обов`язкової звітності про використання РРО/ПРРО поданої Платником, у тому числі почекової інформації встановлено відсутність в розрахункових документах (фіскальних чеках) обов`язкових реквізитів передбачених Положенням №13, а саме: цифрового значення штрихового коду марки акцизного податку на алкогольні напої на загальну суму реалізованих товарів 277667,58 грн Крім того, перевіркою інформації системи системи зберігання і збору даних реєстраторів розрахункових операцій: обов`язкової звітності про використання РРО/ПРРО, у тому числі копій розрахункових документів з фіскального серверу контролюючого органу встановлено факти продажу/реалізації підакцизних товарів та проведення вказаних розрахункових операцій, з порушенням використання режиму програмування найменування кожного підакцизного товару із зазначенням коду товарної підкатегорії згідно з УКТ ЗЕД (чек продажу від 30-09-2023 20:12:15 №181208, від 30-09-2023 19:28:56 №181197 та інші).».

Однак матеріалами справи підтверджено, що ГУ ДПС у Черкаській області у період з 11.10.2023 по 20.10.2023 вже проводило фактичну перевірку ФОП ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) з питань дотримання вимог законодавства з питань обліку товарних запасів, відображення обов`язкових реквізитів в розрахункових документах та фіскальних звітах, наявності документів, що підтверджують походження товарів, регулювання обігу готівки, порядку здійснення розрахункових операцій, у тому числі із забезпеченням можливості проведення розрахунків за товари (послуги) з використанням електронних платіжних засобів, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладання трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами) за місцем фактичного провадження діяльності за адресою: АДРЕСА_5 , за період діяльності з 12.11.2022 року. За результатами проведеної перевірки працівниками ГУ ДПС у Черкаській області складено акт від 20.10.2023 №10604/23-00-07-07-01/ НОМЕР_1 .

На підставі вищезазначеної перевірки контролюючим органом 09.11.2023 винесено податкові повідомлення-рішення:

- від 09.11.2023 №, яким до Підприємця застосовано суму штрафних (фінансових) санкцій (штрафів) та/або пені, у тому числі за порушення строку розрахунку у сфері зовнішньоекономічної діяльності в сумі 5100 грн. за платежем: штрафні санкції за порушення законод.про патентув., норм регул.обігу готівки та застос.реєстраторів (21080900);

- від 09.11.2023 року № яким до Підприємця застосовано суму штрафних (фінансових) санкцій (штрафів) та/або пені, у тому числі за порушення строку розрахунку у сфері зовнішньоекономічної діяльності в сумі 416335,00 грн. за платежем: штрафні санкції за порушення законод.про патентув., норм регул.обігу готівки та застос.реєстраторів (21080900).

Не погоджуючись із даними податковими повідомленнями-рішеннями ФОП ОСОБА_1 оскаржено в судому порядку.

Постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 22 серпня 2024 року по справі №580/943/24, апеляційну скаргу ФОП ОСОБА_1 на рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 01 липня 2024 року у справі за адміністративним позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Черкаській області задоволено, визнано протиправними та скасовано податкові повідомлення-рішення Головного управління ДПС у Черкаській області від 09 листопада 2023 року № , № .

Таким чином, суд дійшов висновку, що ГУ ДПС у Черкаській області вже було притягнуто ФОП ОСОБА_1 до відповідальності за порушення «відсутність в розрахункових документах (фіскальних чеках) обов`язкових реквізитів передбачених Положенням №13, а саме: цифрового значення штрихового коду марки акцизного податку на алкогольні напої на загальну суму реалізованих товарів 277667,58 грн. та проведення вказаних розрахункових операцій, з порушенням використання режиму програмування найменування кожного підакцизного товару із зазначенням коду товарної підкатегорії згідно з УКТ ЗЕД (чек продажу від 30-09-2023 20:12:15 №181208, від 30-09-2023 19:28:56 №181197» шляхом винесення ГУ ДПС у Черкаській області вищезазначених ППР від 09.11.2026.

Згідно зі ст. 61 Конституції України ніхто не може бути двічі притягнений до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення.

Згідно пункту 112.4 статті 112 Податкового кодексу України особа не може бути притягнута двічі до відповідальності одного виду за вчинення одного і того самого податкового правопорушення.

Підставою для притягнення особи до фінансової відповідальності за вчинення податкового правопорушення та стягнення штрафу є податкове повідомлення-рішення, що відповідає вимогам, визначеним пунктом 58.1 статті 58 цього Кодексу (пункт 112.4 статті 112 Податкового кодексу України).

Відтак, з огляду на те, що раніше проведена фактична перевірка ФОП ОСОБА_1 вже охоплювала відповідний реєстр чеків, які також були предметом фактичної перевірки та за результатами перевірки винесені податкові повідомлення рішення від 09.11.2023 № та №, тому позивач не може двічі притягуватись до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення.

Також суд зазначає, що правові засади застосування реєстраторів розрахункових операцій та програмних реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг регулюються Законом №265/95-ВР, дія якого поширюється на усіх суб`єктів господарювання, їх господарські одиниці та представників (уповноважених осіб) суб`єктів господарювання, які здійснюють розрахункові операції у готівковій та/або безготівковій формі.

Згідно із пунктами 1 та 2 статті 3 Закону №265/95-ВР суб`єкти господарювання, які здійснюють розрахункові операції в готівковій та/або в безготівковій формі (із застосуванням платіжних карток, платіжних чеків, жетонів тощо) при продажу товарів (наданні послуг) у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг, а також операції з приймання готівки для подальшого її переказу зобов`язані:

- проводити розрахункові операції на повну суму покупки (надання послуги) через зареєстровані, опломбовані у встановленому порядку та переведені у фіскальний режим роботи реєстратори розрахункових операцій або через зареєстровані фіскальним сервером контролюючого органу програмні реєстратори розрахункових операцій зі створенням у паперовій та/або електронній формі відповідних розрахункових документів, що підтверджують виконання розрахункових операцій, або у випадках, передбачених цим Законом, із застосуванням зареєстрованих у встановленому порядку розрахункових книжок;

- надавати особі, яка отримує або повертає товар, отримує послугу або відмовляється від неї, включаючи ті, замовлення або оплата яких здійснюється з використанням мережі Інтернет, при отриманні товарів (послуг) в обов`язковому порядку розрахунковий документ встановленої форми та змісту на повну суму проведеної операції, створений в паперовій та/або електронній формі (у тому числі, але не виключно, з відтворюванням на дисплеї реєстратора розрахункових операцій чи дисплеї пристрою, на якому встановлений програмний реєстратор розрахункових операцій QR-коду, який дозволяє особі здійснювати його зчитування та ідентифікацію із розрахунковим документом за структурою даних, що в ньому міститься, та/або надсиланням електронного розрахункового документа на наданий такою особою абонентський номер або адресу електронної пошти).

Отже, за змістом наведених вимог суб`єкти господарювання зобов`язані проводити розрахункові операції через реєстратори розрахункових операцій та/або програмні реєстратори розрахункових операцій з фіскальним режимом роботи та видавати (в паперовому вигляді та/або електронній формі) розрахунковий документ встановленої форми та змісту, що підтверджує виконання розрахункової операції.

За визначенням, наведеним у статті 2 Закону №265/95-ВР (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин), розрахунковий документ - документ встановленої форми та змісту (касовий чек, товарний чек, видатковий чек, розрахункова квитанція, проїзний документ тощо), що підтверджує факт продажу (повернення) товарів, надання послуг, операцій з видачі готівкових коштів держателям електронних платіжних засобів, отримання (повернення) коштів, торгівлю валютними цінностями в готівковій формі, створений в паперовій та/або електронній формі (електронний розрахунковий документ) у випадках, передбачених цим Законом, зареєстрованим у встановленому порядку реєстратором розрахункових операцій або програмним реєстратором розрахункових операцій, чи заповнений вручну.

Наказом Міністерства фінансів України від 21 січня 2016 року №13 затверджено Положення про форму та зміст розрахункових документів/електронних розрахункових документів, затверджене (Положення №13), пунктом 2 розділу II якого передбачено обов`язкові реквізити для фіскального чека.

Відповідно до пункту 1 розділу II Положення №13 фіскальний касовий чек на товари (послуги) (далі - фіскальний чек) - розрахунковий документ/електронний розрахунковий документ, створений у паперовій та/або електронній формі (електронний розрахунковий документ), реєстратором розрахункових операцій або програмним реєстратором розрахункових операцій при проведенні розрахунків за продані товари (надані послуги).

Пунктом 2 розділу II Положення №13 встановлено обов`язкові реквізити фіскального касового чека на товари (послуги). Серед обов`язкових реквізитів - код товарної підкатегорії згідно з УКТЗЕД (зазначається у випадках, передбачених чинним законодавством) (рядок 7); цифрове значення штрихового коду марки акцизного податку на алкогольні напої (зазначається у випадках, передбачених чинним законодавством) (рядок 9).

Установлені в цьому Положенні вимоги до змісту розрахункових документів визначають обов`язкові реквізити розрахункових документів/електронних розрахункових документів. У разі відсутності в документі хоча б одного з обов`язкових реквізитів, а також недотримання сфери його призначення, такий документ не прийматиметься як розрахунковий (пункт 3 розділу І Положення №13).

Відповідно абз. 1 ст. 12 Закону № 265/95-ВР на території України у сферах, визначених цим Законом, дозволяється реалізовувати та застосовувати лише ті реєстратори розрахункових операцій вітчизняного та іноземного виробництва, які включені до Державного реєстру реєстраторів розрахункових операцій, конструкція і програмне забезпечення яких відповідають конструкторсько-технологічній та програмній документації виробника.

Не підлягають виключенню з Державного реєстру моделі реєстраторів розрахункових операцій, що раніше пройшли первинну реєстрацію та використовуються суб`єктом господарювання, до закінчення строку їх служби (строку, протягом якого виробник (постачальник) гарантує працездатність таких реєстраторів, у тому числі комплектувальних виробів та їх складових частин, збереження інформації у фіскальній пам`яті, за умови дотримання користувачем вимог експлуатаційних документів). Строк між первинною реєстрацією реєстраторів розрахункових операцій та датою їх виключення з Державного реєстру не може становити менше семи років. У разі зміни законодавчих вимог до використання реєстратора розрахункових операцій виробник (постачальник) зобов`язаний, за наявності технічних можливостей, здійснити доопрацювання реєстратора розрахункових операцій.

Відповідно абзацу 2 пункту 2 Наказу Мінфіну України від 08.06.2021 № 329 Про затвердження Змін до Положення про форму та зміст розрахункових документів/електронних розрахункових документів, який передбачає, що до 01 жовтня 2021 року реєстратори розрахункових операцій, версії внутрішнього програмного забезпечення яких включені до Державного реєстру реєстраторів розрахункових операцій, за наявності технічних можливостей мають бути доопрацьовані їх виробниками (постачальниками) відповідно до статті 12 з метою забезпечення можливості виконання всіх вимог до форми і змісту розрахункових документів, відповідно до цього наказу.

З метою: застосування в Україні реєстраторів розрахункових операцій, що випускаються серійно, відповідають установленим вимогам і пройшли державну сертифікацію; виведення з експлуатації реєстраторів розрахункових операцій, що не відповідають вимогам нормативних документів було створено Державний реєстр реєстраторів розрахункових операцій.

Відповідно до пункту 1 статті 17 Закону №265/95-ВР за порушення вимог цього Закону до суб`єктів господарювання, які здійснюють розрахункові операції за товари (послуги), за рішенням відповідних контролюючих органів застосовуються фінансові санкції у таких розмірах: у разі встановлення в ході перевірки факту: проведення розрахункових операцій з використанням реєстраторів розрахункових операцій, програмних реєстраторів розрахункових операцій або розрахункових книжок на неповну суму вартості проданих товарів (наданих послуг); непроведення розрахункових операцій через реєстратори розрахункових операцій та/або програмні реєстратори розрахункових операцій з фіскальним режимом роботи; невидача (в паперовому вигляді та/або електронній формі) відповідного розрахункового документа, що підтверджує виконання розрахункової операції, або проведення її без використання розрахункової книжки на окремому господарському об`єкті такого суб`єкта господарювання: 100 відсотків вартості проданих з порушеннями, встановленими цим пунктом, товарів (робіт, послуг) - за порушення, вчинене вперше; 150 відсотків вартості проданих з порушеннями, встановленими цим пунктом, товарів (робіт, послуг) -за кожне наступне вчинене порушення.

Аналіз наведених норм права дає підстави для висновку, що пункт 1статті 17 Закону №265/95-ВР встановлює відповідальність за невиконання суб`єктом господарювання щонайменше одного з трьох обов`язків: 1) непроведення розрахункової операції через РРО; 2) проведення розрахункової операції через РРО, однак на неповну суму покупки; 3) невидача відповідного (тобто такого, що відповідає вимогам щодо форми і змісту) розрахункового документа. Перші два обов`язки суб`єкта господарювання випливають зі змісту пункту 1статті 3 Закону №265/95-ВР, а третій - з пункту 2статті 3 Закону №265/95-ВР. Отже, наявність будь-якої з таких обставин (у сукупності або окремо) і утворює склад правопорушення.

Таким чином, проведення розрахункової операції через РРО без видачі розрахункового документа встановленої форми та змісту тягне за собою застосування до суб`єкта господарювання фінансової санкції, передбаченої пунктом 1 частини 17 Закону №265/95-ВР.

Оцінюючи доводи сторін стосовно наявності/відсутності складу порушення позивачем пунктів 1, 2 статті 3 Закону №265/95-ВР, суд виходить з того, що фактично у магазинах позивача здійснення розрахункових операцій здійснювалося із роздрукуванням фіскальних чеків, однак за висновками контролюючого органу, такі не приймаються через відсутність в окремих із них реквізитів цифрового значення штрихового коду марки акцизного податку на алкогольні напої.

Судом встановлено, що в акті перевірки від 25.07.2025 №11344/23-00-24-04-01/ податковими інспекторами зазначено, що відповідно до інформації системи зберігання і збору даних реєстраторів розрахункових операцій: обов`язкової звітності про використання РРО/ПРРО поданої Платником, у тому числі почекової інформації встановлено відсутність в розрахункових документах (фіскальних чеках) обов`язкових реквізитів передбачених Положенням №13, а саме: цифрового значення штрихового коду марки акцизного податку на алкогольні напої на загальну суму реалізованих товарів 277667,58 грн Крім того, перевіркою інформації системи зберігання і збору даних реєстраторів розрахункових операцій: обов`язкової звітності про використання РРО/ПРРО, у тому числі копій розрахункових документів з фіскального серверу контролюючого органу встановлено факти продажу/реалізації підакцизних товарів та проведення вказаних розрахункових операцій, з порушенням використання режиму програмування найменування кожного підакцизного товару із зазначенням коду товарної підкатегорії згідно з УКТ ЗЕД (чек продажу від 30-09-2023 20:12:15 №181208, від 30-09-2023 19:28:56 №181197 та інші)..

Як зазначено вище відповідно ст. 12 Закону № 265/95-ВР строк між первинною реєстрацією реєстраторів розрахункових операцій та датою їх виключення з Державного реєстру не може становити менше семи років. У разі зміни законодавчих вимог до використання реєстратора розрахункових операцій виробник (постачальник) зобов`язаний, за наявності технічних можливостей, здійснити доопрацювання реєстратора розрахункових операцій. В свою чергу відповідно Наказу Мінфіну України від 08.06.2021 № 329, передбачено, що до 01 жовтня 2021 року реєстратори розрахункових операцій, версії внутрішнього програмного забезпечення яких включені до Державного реєстру реєстраторів розрахункових операцій, за наявності технічних можливостей мають бути доопрацьовані їх виробниками (постачальниками) відповідно до статті 12 з метою забезпечення можливості виконання всіх вимог до форми і змісту розрахункових документів, відповідно до цього наказу.

Необхідно зазначити, що в силу п. 2 розділу II Положення про форму та зміст розрахункових документів/електронних розрахункових документів, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 21.01.2016 № 13, фіскальний чек має містити такі обов`язкові реквізити: (...) код товарної підкатегорії згідно з УКТ ЗЕД (зазначається у випадках, передбачених чинним законодавством) (рядок 7); (...).

Суд звертає увагу, що саме розрахунковий документ є доказом, що підтверджує факт продажу товару, а не роздруківка з АІС «Податковий блок» та саме такий документ має контролюючим органом братися до уваги. Відповідна роздруківка фіскального чека з АІС «Податковий блок» не є доказом відображення господарської операції.

За висновками Верховного Суду у справі №520/4564/23, обов`язково необхідно враховувати при притягнені особи до відповідальності за невидачу відповідного розрахункового документа, що підтверджує виконання розрахункової операції.

Так, пунктами 1, 2 розділу ІІ «Функціонування СОД РРО» Порядку функціонування Системи обліку даних реєстраторів розрахункових операцій, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 05.08.2020 №477, встановлено СОД РРО (система обліку даних реєстраторів розрахункових операцій) - інформаційна система, призначена для збору, зберігання, використання даних РРО та ПРРО (у тому числі електронних копій розрахункових документів та фіскальних звітних чеків, створених РРО та ПРРО), перевірки справжності та достовірності розрахункових документів. СОД РРО розташована в ДПС та використовується в межах повноважень посадовими особами органів ДПС для виконання завдань та функцій, визначених Податковим кодексом України.

За висновком Верховного Суду у вищезазначеній постанові від 16.05.2024 у справі №520/4564/23, відомості СОД РРО, на які посилається контролюючий орган, що внесені у базу даних системи обліку даних РРО, та за своєю суттю є податковою інформацією - не є належним доказом податкового правопорушення і сама по собі її наявність не може бути підставою для притягнення платника податків до відповідальності, а може бути лише використана як підстава для подальшої перевірки певних обставин. У спірних правовідносинах, що склались з приводу дотримання платником податку законодавства, що регулює порядок застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг, обставиною, що має бути досліджена є саме розрахункова операція, а отже безпосереднім доказом, що підтверджує її вчинення, є розрахунковий документ.

Разом з тим, як свідчать матеріали справи, в описовій частині виявлених під час проведення перевірки порушень не зазначено жодного фіскального чеку, що підтверджує факт видачі ФОП ОСОБА_1 розрахункових документів за продані алкогольні напої, що підлягають маркуванню марками акцизного податку, які не містить обов`язкових реквізитів, а саме, - цифрового значення штрих кодового коду марки акцизного податку на алкогольні напої (інформацію про серію та номер МАП). Чеки продажу, на які міститься посилання в акті перевірки, як свідчить його зміст, взяті з відомостей СОД РРО, однак самі оригінали чеки не були предметом безпосереднього дослідження контролюючого органу під час перевірки, що підтверджується показами свідків.

З урахуванням обставин у цій справі, положень чинного законодавства, що регулює спірні правовідносини, суд дійшов висновку, що податкові повідомлення-рішення Головного управління ДПС у Черкаській області від 29.08.2025 №15733/23-00-24-04-01 та №15730/23-00-24-04-01 є протиправними та підлягають скасуванню.

Крім того, матеріалами справи підтверджено, що позовна вимога позивача щодо скасування ППР про донарахування військового збору - є похідною вимогою від скасування вищезазначених податкових повідомлень-рішень, які суд дійшов висновку скасувати, отже податкову повідомлення-рішення від 29.08.2025 №15719/23-00-24-04-01 про донарахування військового збору, що сплачується фізичними особами за результатами річного декларування за основним платежем 10539,92 грн та штрафними (фінансовими) санкціями (штрафами) у сумі 1053,97 грн також є протиправним та підлягає до скасування.

На підставі вищевикладених обставин, суд дійшов висновку визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення від 29.08.2025 №15730/23-00-24-04-01, №15723/25-00-24-04-01, №15727/23-00-24-04-01, №15717/23-00-24-04-01, №15719/23-00-24-04-01, №15731/23-00-24-04-01 та вимогу про сплату про сплату боргу (недоїмки) від 29.08.2025 №Ф-15721/23- 00-24-04-01.

У зв`язку із вищевикладеним суд дійшов висновку про задоволення позову у повному обсязі.

Згідно частини 1 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

При цьому в силу положень частини 2 статті 77 вказаного кодексу в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідно до ч. 1 ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Керуючись статтями 6, 14, 139, 242-245, 255, 295, 370 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити повністю.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління ДПС у Черкаській області від 29.08.2025 №15733/23-00-24-04-01 про застосування штрафних (фінансових) санкцій (штрафів) та/або пені, у тому числі за порушення строку розрахунку у сфері зовнішньоекономічної діяльності в сумі 416355,00 грн.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління ДПС у Черкаській області від 29.08.2025 №15730/23-00-24-04-01 про застосування штрафних (фінансових) санкцій (штрафів) та/або пені, у тому числі за порушення строку розрахунку у сфері зовнішньоекономічної діяльності в сумі 5100,00 грн.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління ДПС у Черкаській області від 29.08.2025 №15723/25-00-24-04-01 про донарахування податкових зобов`язань з податку па додану вартість за основним платежем 1343538,00 грн та штрафним (фінансовими) санкціями (штрафами) в сумі 134353,80 грн.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління ДПС у Черкаській області від 29.08.2025 №15727/23-00-24-04-01, яким нараховано штраф у розмірі 17000,00 гри. з податку па додану вартість.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління ДПС у Черкаській області від 29.08.2025 №15717/23-00-24-04-01 про донарахування податку на доходи фізичних осіб, що сплачується за результатами річного декларування за основним платежем 126479,00 грн та штрафними (фінансовими) санкціями (штрафами) в сумі 12647,89 грн.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління ДПС у Черкаській області від 29.08.2025 №15719/23-00-24-04-01 про донарахування військового збору, що сплачується фізичними особами за результатами річного декларування за основним платежем 10539,92 грн та штрафними (фінансовими) санкціями (штрафами) у сумі 1053,97 грн.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління ДПС у Черкаській області від 29.08.2025 №15731/23-00-24-04-01 про донарахування акцизного податку з реалізації суб`єктами господарювання роздрібної торгівлі підакцизними товарами за основним платежем 127462,78 грн та штрафними (фінансовими) санкціями (штрафами) в сумі 12746,27 грн.

Визнати протиправною та скасувати вимогу Головного управління ДПС у Черкаській області про сплату про сплату боргу (недоїмки) від 29.08.2025 №Ф-15721/23-00-24-04-01 в сумі 39546,97 грн.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у Черкаській області на користь фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 сплачений судовий збір в сумі 23971 (двадцять три тисячі дев`ятсот сімдесят одна) грн 37 коп.

Копію рішення направити особам, які беруть участь у справі.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, яка може бути подана безпосередньо до Шостого апеляційного адміністративного суду у строк, встановлений статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України. У разі застосування судом частини третьої статті 243 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційна скарга подається у вищевказаний строк з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду складено у повному обсязі 16.01.2026.

Суддя Віталіна ГАЙДАШ