Справа № 420/36236/25
Суддя: Бездрабко О.І.
Дата ухвалення: 2026-01-13 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

13 січня 2026 року м. Одеса

Суддя Одеського окружного адміністративного суду Бездрабко О.І., розглянувши в порядку письмового провадження заяву позивача про відвід судді Хурси О.О. у справі № 420/36236/25 за позовною заявою ОСОБА_1 до члена Вищої ради правосуддя ОСОБА_2 про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії,

встановив:

24.10.2024 р. до Одеського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 до члена Вищої ради правосуддя ОСОБА_2 , у якій позивач просить суд:

- визнати протиправною бездіяльність члена Вищої ради правосуддя ОСОБА_2 щодо неподання до Секретаріату Вищої ради правосуддя у встановлений ч.7 ст.51 Закону України "Про Вищу раду правосуддя" та пункт 14.12.Регламенту ВРП місячний строк матеріалів по його скарзі від 13.02.2025 р. зареєстрованої ВРП 13.02.2025 р. за №695/0/6-25 на рішення Першої Дисциплінарної палати Вищої ради правосуддя № 170/1дп/15-25 від 03.02.2025 р. для призначення до розгляду на пленарному засіданні Вищої ради правосуддя;

- зобов`язати члена Вищої ради правосуддя ОСОБА_2 подати до Секретаріату Вищої ради правосуддя матеріали по його скарзі від 13.02.2025 р. зареєстрованої ВРП 13.02.2025 р. за №695/0/6-25 на рішення Першої Дисциплінарної палати Вищої ради правосуддя № 170/1дп/15-25 від 03.02.2025 р. для призначення до розгляду на пленарному засіданні Вищої ради правосуддя;

- стягнути з члена Вищої ради правосуддя ОСОБА_2 75000 грн. матеріальної шкоди заподіяної у зв`язку із очевидною протиправною бездіяльністю щодо неподання до Секретаріату Вищої ради правосуддя матеріалів по скарзі від 13.02.2025 р. на рішення Першої Дисциплінарної палати Вищої ради правосуддя № 170/1дп/15-25 від 03.02.2025 р.;

- стягнути з члена Вищої ради правосуддя ОСОБА_2 моральну шкоду у розмірі 350000 грн. заподіяну очевидною протиправною бездіяльністю щодо неподання матеріалів до Секретаріату Вищої ради правосуддя по скарзі від 13.02.2025 р. на рішення Першої Дисциплінарної палати Вищої ради правосуддя № 170/1дп/15-25 від 03.02.2025 р.;

- стягнути на користь позивача з відповідача судовий збір у розмірі 2425 грн.

Ухвалою Одеського окружного адміністративного суду від 27.10.2025 р. (суддя Хурса О.О.) відмовлено у відкритті провадження у справі.

Постановою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 27.11.2025 р. апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволено частково; ухвалу Одеського окружного адміністративного суду від 27.10.2025 р. про відмову у відкритті провадження у справі №420/36236/25 скасовано; справу №420/36236/25 направлено для продовження розгляду до Одеського окружного адміністративного суду.

03.12.2025 р. матеріали справи надійшли до суду першої інстанції.

Ухвалою Одеського окружного адміністративного суду від 09.12.2025 р. (суддя Хурса О.О.) позовну заяву ОСОБА_1 залишено без руху з підстав необхідності подання до суду заяви про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, з вказанням підстав для його поновлення та доказів поважності причин його пропуску; встановлено позивачу 10-ти денний строк для усунення недоліків позовної заяви з дня отримання ухвали.

10.12.2025 р. позивач подав заяву, у якій просив відвести суддю Одеського окружного адміністративного суду Хурсу О.О. від розгляду справи №420/36236/25.

Ухвалою Одеського окружного адміністративного суду від 11.12.2025 р. (суддя Хурса О.О.) визнано заяву позивача про відвід судді необґрунтованою; постановлено передати заяву про відвід судді Одеського окружного адміністративного суду Хурси О.О. по справі № 420/36236/25 для визначення судді у порядку, встановленому ч.1 ст.31 КАС України.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями Одеського окружного адміністративного суду від 11.12.2025 р., розгляд заяви про відвід розподілено судді Хом`яковій В.В.

Ухвалою Одеського окружного адміністративного суду від 12.12.2025 р. (суддя Хом`якова В.В.) заяву судді Хом`якової В.В. про самовідвід задоволено; постановлено відвести головуючого суддю Хом`якову В.В. від розгляду заяви про відвід судді Одеського окружного адміністративного суду Хурси О.О. у справі №420/36236/25 за позовом ОСОБА_1 до члена Вищої ради правосуддя ОСОБА_2 про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії та передати справу №420/36236/25 для визначення складу суду в порядку, встановленому ч.1 ст.31 КАС України.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями Одеського окружного адміністративного суду від 12.12.2025 р., розгляд заяви про відвід розподілено судді Аракелян М.М.

Ухвалою Одеського окружного адміністративного суду від 15.12.2025 р. (суддя Аракелян М.М.) відмовлено у задоволенні заяви ОСОБА_1 про відвід судді Хурси О.О. у справі №420/36236/25.

22.12.2025 р. позивач подав заяву, у якій просить відвести суддю Одеського окружного адміністративного суду Хурсу О.О. від розгляду справи №420/36236/25. Заява мотивована тим, що суддя Одеського окружного адміністративного суду Хурса О.О. навмисно не застосував судову практику Великої Палати Верховного Суду щодо строку звернення до суду по оскарженню тривалої бездіяльності суб`єкта владних повноважень з метою надати переваги відповідачу у справі та безпідставно затягнути розгляд справи, й у порушення ст.ст.169, 170, 171 КАС України, ухвалив 09.12.2025 р. рішення за позовною заявою до Голови ВРП ОСОБА_2. у справі №420/36236/25 про залишення заяви без руху. Крім того, повідомлено, що постановою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 11.12.2025 р. у справі №420/26714/25 встановлено, що суддя Одеського окружного адміністративного суду Хурса О.О. порушив п.п.д) п.1 ч.1 ст.106 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" щодо порушення правил щодо відводу (самовідводу), за що передбачена дисциплінарна відповідальність судді.

Листом від 22.12.2025 р. № 420/36236/25/142082/25 керівником апарату Одеського окружного адміністративного суду Пасічник О.Ю. доведено до відома позивача про те, що заява про відвід зареєстрована в автоматизованій системі документообігу суду "Діловодство спеціалізованого суду" та буде передана для розгляду головуючому по справі судді Хурсі О.С. після виходу з відпустки.

Ухвалою Одеського окружного адміністративного суду (суддя Хурса О.О.) від 12.01.2026 р. визнано заяву позивача про відвід судді необґрунтованою; постановлено передати заяву про відвід судді Одеського окружного адміністративного суду Хурси О.О. по справі № 420/36236/25 для визначення судді у порядку, встановленому ч.1 ст.31 КАС України.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями Одеського окружного адміністративного суду від 13.01.2026 р., розгляд заяви про відвід розподілено судді Бездрабку О.І.

За приписами ч.8 ст.40 КАС України суддя, якому передано на вирішення заяву про відвід, вирішує питання про відвід в порядку письмового провадження.

Відповідно до ч.11 ст.40 КАС України питання про відвід вирішується невідкладно. Вирішення питання про відвід суддею, який не входить до складу суду, здійснюється протягом двох робочих днів, але не пізніше призначеного засідання по справі. У разі розгляду заяви про відвід суддею іншого суду - не пізніше десяти днів з дня надходження заяви про відвід. Відвід, який надійшов поза межами судового засідання, розглядається судом у порядку письмового провадження.

Ознайомившись із заявою позивача про відвід судді Хурси О.О., вивчивши матеріали справи в частині, що стосуються зазначеної заяви, суд приходить до висновку про відсутність підстав для її задоволення, виходячи з наступного.

Згідно приписів ст.ст.126, 129 Конституції України судді при здійсненні правосуддя є незалежні і підкоряються тільки закону, вплив на них у будь-який спосіб забороняється.

Статтею 2 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" встановлено, що суд, здійснюючи правосуддя на засадах верховенства права, забезпечує кожному право на справедливий суд та повагу до інших прав і свобод, гарантованих Конституцією і законами України, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Згідно ч.1 ст.7 "Про судоустрій і статус суддів" кожному гарантується захист його прав, свобод та інтересів незалежним, безстороннім і справедливим судом, утвореним відповідно до закону.

Частиною 1 статті 36 КАС України визначено, що суддя не може брати участі в розгляді адміністративної справи і підлягає відводу (самовідводу): якщо він брав участь у справі як свідок, експерт, спеціаліст, перекладач, представник, адвокат, секретар судового засідання або надавав правничу допомогу стороні чи іншим учасникам справи в цій чи іншій справі; якщо він прямо чи опосередковано заінтересований в результаті розгляду справи; якщо він є членом сім`ї або близьким родичем (чоловік, дружина, батько, мати, вітчим, мачуха, син, дочка, пасинок, падчерка, брат, сестра, дід, баба, внук, внучка, усиновлювач чи усиновлений, опікун чи піклувальник, член сім`ї або близький родич цих осіб) сторони або інших учасників судового процесу, або осіб, які надавали стороні або іншим учасникам справи правничу допомогу у цій справі, або іншого судді, який входить до складу суду, що розглядає чи розглядав справу; за наявності інших обставин, які викликають сумнів у неупередженості або об`єктивності судді; у разі порушення порядку визначення судді для розгляду справи, встановленого статтею 31 цього Кодексу.

Суддею встановлено, що матеріали адміністративної справи не містять доказів, що суддя Хурса О.О. брав участь у цій справі як свідок, експерт, спеціаліст, перекладач, представник, адвокат, секретар судового засідання, надавав правничу допомогу стороні чи іншим учасникам справи в цій чи іншій справі, є членом сім`ї або близьким родичем сторони або інших осіб, які беруть участь у справі, або щодо порушення порядку визначення судді для розгляду справи, встановленого ст.31 КАС України.

Жодних належних, допустимих і достовірних доказів упередженості, необ`єктивності, особистої зацікавленості вказаного судді в результаті вирішення спору адміністративної матеріали справи не містять.

Відповідно до п.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

У Рішеннях Європейського суду з прав людини у справах Piersack vs Belgium (заява №8692/79), Grieves vs UK (заява № 57067/00) зазначено, що в конкретній справі повинно існувати яке-небудь переконання або особиста зацікавленість даного судді та вимоги чи суддя забезпечує достатню гарантію, щоб виключити підозру в цьому. Крім того, відповідно до принципу, який є стабільним та викладеним в Рішенні Європейського суду з прав людини у справі Le Compte, Van Leuven and De Meyere, заява № 7238/75, суд має бути неупередженим і безстороннім.

Згідно з п.43 Рішення Європейського суду з прав людини у справі "Веттштайн проти Швейцарії" (заява №33958/96), та п.50 Рішення Європейського суду з прав людини у справі "Білуха проти України" (заява №33949/02) особиста безсторонність судді презюмується, поки не надано доказів протилежного.

Відповідно до усталеної практики Європейського Суду з прав людини існування безсторонності суду для цілей п.1 ст.6 Конвенції повинно встановлюватися згідно з: (і) суб`єктивним критерієм, врахувавши особисті переконання та поведінку конкретного судді, тобто чи мав суддя особисту упередженість або чи був він об`єктивним у цій справі, та (іі) об`єктивним критерієм, іншими словами, шляхом встановлення того, чи забезпечував сам суд та, серед інших аспектів, його склад, достатні гарантії для того, щоб виключити будь-який обґрунтований сумнів у його безсторонності.

Загальною декларацією з прав людини (ст.10), та Міжнародним пактом про громадянські і політичні права (ч.1 ст.14) гарантовано право кожної особи на розгляд її справи компетентним незалежним та неупередженим судом у встановленому законом порядку. Незалежне суддівство є відповідальним за належну реалізацію цього права. Незалежність суддів передбачає, що судді повинні приймати безсторонні рішення, згідно з власною оцінкою фактів і знанням права, без будь-якого втручання, прямого або непрямого, з будь-якого боку і з будь-яких причин.

Об`єктивність судді є необхідною умовою для належного виконання ним своїх обов`язків. Вона проявляється не лише у змісті винесеного рішення, а й в усіх процесуальних діях, що супроводжують його прийняття (Розділ ІІ показник: Об`єктивність. Бангалорські принципи поведінки суддів).

Не є підставами для відводу судді заяви, які містять лише припущення про існування відповідних обставин, не підтверджених належними та допустимими доказами.

Об`єктивний підхід стосується надання судом необхідних гарантій для відсутності можливості будь-якого правомірного сумніву щодо безсторонності і незалежності суду.

У справі "Білуха проти України" (заява № 33949/02, рішення від 09.11.2006 р.) Європейським судом з прав людини зазначено, що з урахуванням об`єктивного критерію слід визначитися чи існують переконливі факти, які б могли свідчити про безсторонність судді. Це означає, що при вирішенні питання того чи є у цій справі обґрунтовані причини побоюватися, що суддя був небезсторонній вирішальним є те, чи можна вважати такі побоювання об`єктивно обґрунтованими.

Зі змісту заявленого відводу вбачається, що його підставою є не застосування суддею Хурсою О.С. під час постановлення ухвали про залишення позовної заяви без руху від 09.12.2025 р. у справі № 420/36236/25 практики Великої Палати Верховного Суду щодо строку звернення до суду по оскарженню тривалої бездіяльності суб`єкта владних повноважень з метою надати переваги відповідачу у справі та безпідставно затягнути розгляд справи.

Суддя зазначає, що відповідно до ч.4 ст.36 КАС України незгода сторони з процесуальними рішеннями судді, рішення або окрема думка судді в інших справах, висловлена публічно думка судді щодо того чи іншого юридичного питання не може бути підставою для відводу.

Згідно з роз`ясненням Пленуму Верховного Суду України в п.10 Постанови від 13.06.2007 р. № 8 "Про незалежність судової влади" процесуальні дії судді, законність і обґрунтованість рішень суду можуть бути предметом розгляду лише в апеляційному та касаційному порядку, визначеному процесуальним законом, відповідно, незгода сторони з винесеним суддею судовим рішенням, а так само прийняття суддею процесуальних рішень, вчинення процесуальних дій, розгляд суддею клопотань сторін по справі, не може бути підставою для відводу судді, а має наслідком право сторони на апеляційне та касаційне оскарження судового рішення.

Окрім того, у висновку № 3 Консультативної ради європейських суддів щодо принципів та правил, які регулюють професійну поведінку суддів, зокрема, питання етики, несумісної поведінки та безсторонності, зазначено, що за загальним принципом судді повинні персонально бути повністю звільненими від відповідальності стосовно претензій, що пред`являються їм у зв`язку із здійсненням ними своїх функцій. Судові помилки щодо юрисдикції чи процедури судового розгляду і визначенні чи застосуванні закону, повинні вирішуватися за допомогою апеляції.

Бангалорськими принципами поведінки суддів, схваленими резолюцією Економічної і Соціальної Ради ООН № 2006/23 від 27.07.2006 р., передбачено, що об`єктивність судді є необхідною умовою для належного виконання ним своїх обов`язків. Вона проявляється не тільки у змісті винесеного рішення, а й в усіх процесуальних діях, що супроводжують його прийняття.

Сам по собі факт незгоди з процесуальними рішеннями та/або діями судді не є об`єктивною підставою для сумнівів в неупередженості судді.

Процесуальні дії судді, законність і обґрунтованість рішень суду можуть бути предметом розгляду лише в апеляційному та касаційному порядку, визначеному процесуальним законом. Відповідно, незгода сторони з вчиненням суддею процесуальних дій та винесеним судовим рішенням, а так само прийняття суддею процесуальних рішень, розгляд суддею клопотань сторін у справі, не може бути підставою для відводу судді, а може бути викладеною в апеляційній скарзі на судове рішення.

Отже, проаналізувавши доводи, наведені позивачем у заяві про відвід судді Хурси О.О., суддя дійшов висновку про відсутність підстав для відводу судді, передбачених ст.36 КАС України, оскільки заперечення позивача щодо незастосування суддею певної практики Верховного Суду навіть щодо релевантних правових відносин, не може слугувати підставою для відводу судді.

Суддя вважає безпідставними інші доводи, викладені в заяві про відвід судді Хурси О.О., оскільки останні жодним чином не свідчать про наявність упередженості або необ`єктивності судді при розгляді даної адміністративної справи. Викладені позивачем обставини в обґрунтування відводу є суб`єктивними та не свідчать про те, що суддя, який розглядає дану справу, прямо чи опосередковано заінтересований в результаті її розгляду або його дії викликають сумніви в неупередженості та об`єктивності.

Враховуючи наведене, суддя дійшов висновку про необґрунтованість та безпідставність заяви позивача про відвід судді Хурси О.О. у справі № 420/36236/25, у зв`язку з чим зазначена заява задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.ст.36, 39, 40, 90, 248 КАС України, суддя -

ухвалив:

Відмовити у задоволенні заяви позивача про відвід судді Хурси О.О. у справі № 420/36236/25 за позовною заявою ОСОБА_1 до члена Вищої ради правосуддя ОСОБА_2 про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Ухвала оскарженню в апеляційному порядку не підлягає, заперечення проти неї можуть бути приєднані до апеляційної чи касаційної скарги на остаточне рішення суду у справі.

Суддя О.І. Бездрабко