Справа № 520/11848/25
Суддя: Ніколаєва О.В.
Дата ухвалення: 2026-01-15 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Харківський окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Харків

15 січня 2026 року справа №520/11848/25

Харківський окружний адміністративний суд у складі судді Ніколаєвої Ольги Вікторівни, розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без призначення судового засідання з повідомленням осіб адміністративну справу

за позовною заявою ОСОБА_1

до Височанської селищної голови Мороза Олександра Васильовича

та Спеціаліста 1 категорії з реєстрації місця проживання Височанської селищної ради Ніколаєнко Тетяни Вікторівни

про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 (далі по тексту позивач, ОСОБА_1 ) звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Височанської селищної голови Мороза Олександра Васильовича (далі по тексту відповідач-1), Спеціаліста 1 категорії з реєстрації місця проживання Височанської селищної ради - Ніколаєнко Тетяни Вікторівни (далі по тексту відповідач-2), в якій просить:

- визнати незаконними дії відповідача-2 щодо порушення норм статті 22 Конституції України, при здійсненні перенесення відомостей до реєстру місця проживання, на свій особистий розсуд, яка змінила порядок місця реєстрації за 1/2 частиною будівлі, яка належить позивачу на праві приватної власності, який існував при дійсності Домової книги, такими, що звузили існуючі права позивача;

- визнати незаконними дії відповідача-1 щодо розгляду скарги позивача від 31.12.2024 такими, що порушили права позивача, гарантовані статтею 40 Конституції України;

- зобов`язати відповідача-1 повторно розглянути скаргу позивача від 31.12.2024 з урахуванням вимог статті 22 Конституції України;

- зобов`язати відповідача-1 вирішити питання про звільнення з займаної посади спеціаліста 1 категорії з місця реєстрації відповідача-2, яка при здійснені своїх повноважень порушує права мешканців громади.

В обґрунтування вимог позивач зазначав, що відповідач-2 при перенесенні відомостей у реєстр місця проживання незаконно об`єднала дві домові книги в один запис у реєстрі, що суперечить нормам чинного законодавства, яке регулює спірні правовідносини.

Згідно з витягом з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями справу передано на розгляд судді Ніколаєвій Ользі Вікторівні.

Ухвалою Харківського окружного адміністративного суду від 17.06.2025 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження в адміністративній справі у порядку спрощеного позовного провадження без призначення судового засідання з повідомленням осіб.

Цією ж ухвалою відповідачу запропоновано у п`ятнадцятиденний строк з дня одержання ухвали про відкриття спрощеного провадження у справі подати до суду відзив на позовну заяву разом з усіма доказами, що обґрунтовують доводи, які в ньому наведені або заяву про визнання позову та надати суду докази надіслання (подання) копії відзиву іншим учасникам справи.

Відповідач-1 06.06.2026 за допомогою системи "Електронний суд" надав відзив, в якому заперечував проти задоволення позовних вимог, просив відмовити з підстав зазначених у відзиві.

Відповідач-2 16.06.2025 через канцелярію суду надав до суду відзив на адміністративний позов, в якому просив суд відмовити у задоволенні позовних вимог з підстав, викладених у відзиві.

Розглянувши надані сторонами документи, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Харківський окружний адміністративний суд встановив наступне.

На адресу Височанської селищної ради від позивача надійшла скарга 31.12.2024 щодо, на його думку, неправомірних дій ОСОБА_2 .

У скарзі ОСОБА_1 зазначив, що йому належить 1/2 частина будинку на праві спільної часткової власності. При спілкуванні з ОСОБА_2 , спеціалістом з реєстрації місця проживання, йому стало відомо, що для здійснення реєстрації місця проживання у 1/2 частині належного йому будинку необхідно отримати згоду іншого співвласника.

Також позивач зазначив, що при перенесенні відомостей у реєстр місця проживання ОСОБА_2 об`єднала дві Домові книги в одну запис в реєстрі, що, на думку позивача, і стало підставою необхідності отримувати дозвіл іншого співвласника 1/2 частини будівлі, що є порушенням норм ст. 22 Конституції України.

На адресу ОСОБА_1 30.01.2025 направлена відповідь №02-22/309 від 30.01.2025, якою було повідомлено про відсутність порушеного права скаржника та підстав для звільнення ОСОБА_2 .

Вважаючи, що відповідач-1 при розгляді його скарги надав необґрунтовану відповідь та не роз`яснив порядок оскарження прийнятого відповідачем-2 рішення, позивач звернувся до суду з цією позовною заявою.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає наступне.

Щодо визнання незаконними дії відповідача-2 щодо порушення норм статті 22 Конституції України, при здійсненні перенесення відомостей до реєстру місця проживання, на свій особистий розсуд , яка змінила порядок місця реєстрації за 1/2 частиною будівлі, яка належить позивачу на праві приватної власності, який існував при дійсності Домової книги, такими що звузили існуючі права позивача, суд зазначає наступне.

Відповідно до Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо розширення повноважень органів місцевого самоврядування та оптимізації надання адміністративних послуг» від 10.12.2015 до 04.04.2016 житлово-експлуатаційними організаціями, іншими підприємствами, установами та організаціями, що забезпечували ведення картотек з питань реєстрації фізичних осіб центральним органом виконавчої влади, що реалізував державну політику у сфері реєстрації фізичних осіб картотеки з питань реєстрації фізичних осіб передано відповідним виконавчим органам міських, селищних рад.

Адресні картки відносяться до архівних даних. З 2021 року робота органу реєстрації ведеться засобами реєстру територіальних громад, згідно «Порядку декларування та реєстрації місця проживання (перебування), затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 07.02.2022 №265 та Законом України «Про надання публічних (електронних публічних) послуг щодо декларування та реєстрації місця проживання в Україні» від 30.11.2021.

Відповідно п.3 Порядку створення, ведення та адміністрування реєстрів територіальних громад, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 07.02.2022 №265 виконавчий орган сільської, селищної або міської ради (далі - орган реєстрації) для потреб декларування та реєстрації місця проживання (перебування) осіб, зокрема для обліку осіб, які проживають на території відповідної адміністративно-територіальної одиниці, формує та веде в електронній формі реєстр територіальної громади засобами власної інформаційно-комунікаційної системи або засобами відомчої інформаційної системи Державної міграційної служби із доступом через офіційний веб-сайт Державної міграційної служби.

Тобто, всі дії щодо внесення інформації в Реєстр територіальної громади Височанської селищної ради були виконані з чітким дотриманням вимог Порядку створення, ведення та адміністрування реєстрів територіальних громад, тому, що Височанська селищна рада є користувачем Реєстру територіальної громади та виконує чіткі рекомендації Державної міграційної служби та діє виключно в рамках діючого законодавства.

Відповідно до п. 21 Порядку створення, ведення та адміністрування реєстрів територіальних громад до реєстру територіальної громади вносяться такі відомості про особу, місце проживання (перебування) якої задекларовано/зареєстровано:

прізвище, власне ім`я, по батькові (за наявності);

дата народження;

місце народження;

стать;

адреса задекларованого/зареєстрованого місця проживання (перебування);

відомості про зареєстроване місце проживання внутрішньо переміщеної особи на територіях, на яких ведуться бойові дії, або тимчасово окупованих Російською Федерацією територіях, включених до переліку територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих Російською Федерацією, затвердженого Мінреінтеграції, для яких не визначена дата завершення бойових дій (припинення можливості бойових дій) або тимчасової окупації (за наявності);

номер телефону (за наявності);

адреса електронної пошти або інші засоби зв`язку (за наявності);

відомості про громадянство;

унікальний номер запису в Єдиному державному демографічному реєстрі (за наявності);

реєстраційний номер облікової картки платника податків із Державного реєстру фізичних осіб - платників податків або повідомлення про відмову від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків (для фізичних осіб, які через свої релігійні переконання відмовляються від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та повідомили про це відповідному контролюючому органу і мають відмітку в паспорті);

реквізити паспортного документа особи (серія та/або номер, дата видачі паспорта громадянина України, назва уповноваженого суб`єкта, що видав, строк дії (за наявності), а для дитини віком до 14 років, крім іноземців та осіб без громадянства, - серія та номер свідоцтва про народження або реквізити документа про реєстрацію народження, виданого компетентним органом іноземної держави і легалізованого в установленому порядку, якщо інше не передбачено міжнародним договором України, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України;

реквізити паспортного документа іноземця або документа, що посвідчує особу без громадянства, чи рішення про визнання особою без громадянства, видане ДМС (для осіб, які реєструють або декларують місце свого проживання на підставі посвідки на постійне проживання або посвідки на тимчасове проживання);

реквізити свідоцтва про смерть особи або документа про реєстрацію смерті, виданого компетентним органом іноземної держави і легалізованого в установленому порядку, якщо інше не передбачено міжнародним договором України, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України;

дата декларування/реєстрації місця проживання (перебування) особи;

реквізити документа, на підставі якого здійснювалося декларування/реєстрація місця проживання (перебування) особи, зняття особи з реєстрації місця проживання (перебування), скасування реєстраційної дії. Зазначена інформація не вноситься в разі декларування/реєстрації місця проживання (перебування) особи на підставі заяви особи, яка є власником (співвласником) житла, або в разі, коли декларування/реєстрація місця проживання (перебування) особи здійснюється за згодою власника (співвласників) житла чи уповноваженої особи з управління (утримання) гуртожитку, що належить до сфери управління підприємств, установ, організацій, незалежно від форми власності (далі - уповноважена особа житла);

попереднє місце проживання із зазначенням адреси житла (якщо попереднє місце проживання (перебування) особи було задекларовано/зареєстровано);

дата зняття особи із задекларованого/зареєстрованого місця проживання (перебування);

дата зміни задекларованого/зареєстрованого місця проживання (перебування) особи;

дата скасування відомостей про задеклароване/зареєстроване місце проживання (перебування) особи;

прізвище, власне ім`я, по батькові (за наявності) законного представника (представника на підставі довіреності, посвідченої в установленому законом порядку (далі - представник), та відомості про документи, що підтверджують повноваження особи як законного представника (представника), крім випадків, коли законними представниками дитини є її батьки чи один із батьків;

контактні дані законного представника (представника) (номер телефону, адреса електронної пошти, інші засоби зв`язку (за наявності);

інформація про власника (співвласників) житла (прізвище, власне ім`я, по батькові (за наявності), реквізити паспорта громадянина України (серія та/або номер, дата видачі, назва уповноваженого суб`єкта, що видав, строк дії (за наявності) та/або реквізити паспортного документа іноземця або особи без громадянства, реєстраційний номер облікової картки платника податків (за наявності), відомості про документ, що підтверджує право власності, номер телефону (за наявності), адреса електронної пошти (за наявності), інші засоби зв`язку (за наявності). Інформація стосовно кожного із співвласників заповнюється окремо;

інформація про уповноважену особу житла (прізвище, власне ім`я, по батькові (за наявності) та найменування посади), яка надала згоду на декларування/реєстрацію місця проживання (перебування) особи;

прізвище, власне ім`я, по батькові (за наявності) та найменування посади особи органу реєстрації, яка надала публічну (електронну публічну) послугу щодо декларування та реєстрації місця проживання (перебування) та/або внесла записи до реєстру територіальної громади;

відомості про військовий облік (окремий номер запису в Єдиному державному реєстрі призовників, військовозобов`язаних та резервістів (за наявності) або відомості, зазначені у військово-обліковому документі.

Як встановлено судом, відповідно адресної картки та карток реєстрації особи та прикріпленого до них Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрації права власності ОСОБА_1 є власником 1/2 частки домоволодіння, форма власності: приватна, вид спільної власності; спільна часткова. Разом з власником іншої 1/2 частини домоволодіння позивач має одну поштову адресу, а саме: АДРЕСА_1 .

Позивачу належить 1/2 частини житлового будинку, а - не ціла частка в цьому житловому будинку, право спільної часткової власності на цей житловий будинок не припинено і частка значиться у спільній частковій власності, окрема поштова адреса не присвоєна, як передбачено Постановою Кабінету Міністрів України від. 07.07.2021 №690 «Порядок присвоєння адрес, об`єктам будівництва, об`єктам нерухомого майна», тому на вчинення будь-яких дій, у тому числі будь-якої реєстраційної дії потрібна згода іншого співвласника.

Відповідно підпункту 5 пункту 35 Порядку декларування та реєстрації місця проживання (перебування) для реєстрації місця проживання (перебування) особа або її законний представник (представник), уповноважена особа житла або уповноважена особа спеціалізованої соціальної установи, закладу для бездомних осіб, іншого надавача соціальних послуг з проживанням подає, зокрема, документи, що підтверджують:

право на проживання (перебування) в житлі, зокрема свідоцтво про право власності, ордер, договір оренди (найму, піднайму), договір найму житла у гуртожитку (для студентів), рішення суду, яке набрало законної сили, про надання особі права на вселення до житлового приміщення, визнання за особою права користування житловим приміщенням або права власності на нього, права на реєстрацію місця проживання або інші підтверджуючі документи. У разі відсутності зазначених документів реєстрація місця проживання (перебування) особи здійснюється за згодою власника (співвласників) житла, наймача та членів його сім`ї, уповноваженої особи житла (зазначені документи та згода не вимагаються під час реєстрації місця проживання (перебування) малолітніх та неповнолітніх дітей за адресою задекларованого/зареєстрованого місця проживання (перебування) батьків або законних представників (представників), або одного з них.

Відповідно пункту 41 Порядку декларування та реєстрації місця проживання (перебування) посадова особа органу реєстрації з метою перевірки належності особі, що подала заяву для реєстрації місця проживання (перебування), відповідного житла на праві власності чи належності власнику (співвласникам), що надали згоду особі для реєстрації місця проживання (перебування), відповідного житла на праві власності, а також з метою перевірки перебування такого житла в іпотеці або довірчій власності як способу забезпечення виконання зобов`язань використовує відомості Державного реєстру речових прав на нерухоме майно відповідно до Порядку доступу до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень».

Суд дослідивши матеріали справи, дійшов висновку, що при внесенні зазначеної інформації до реєстру територіальної громади не перетворено або змінено стан власності будинку, а внесена інформація, передбачена діючим законодавством, відтак - відсутні правові підстави для задоволення зазначених позовних вимог.

Щодо позовних вимог у частині визнання незаконними дій відповідача-1 щодо розгляду скарги позивача від 31.12.2024 такими, що порушили права позивача, гарантовані статтею 40 Конституції України, суд зазначає наступне.

Згідно статті 40 Конституції України усі мають право направляти індивідуальні чи колективні письмові звернення або особисто звертатися до органів державної влади, органів місцевого самоврядування та посадових і службових осіб цих органів, що зобов`язані розглянути звернення і дати обґрунтовану відповідь у встановлений законом строк.

Закон України «Про звернення громадян» регулює питання практичної реалізації громадянами України наданого їм Конституцією України права вносити в органи державної влади, об`єднання громадян відповідно до їх статуту пропозиції про поліпшення їх діяльності, викривати недоліки в роботі, оскаржувати дії посадових осіб, державних і громадських органів. Закон забезпечує громадянам України можливості для участі в управлінні державними і громадськими справами, для впливу на поліпшення роботи органів державної влади і місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, для відстоювання своїх прав і законних інтересів та відновлення їх у разі порушення.

Відповідно до частини першої статті 1 Закону України «Про звернення громадян» від 02.10.1996 №393/96-ВР, громадяни України мають право звернутися до органів державної влади, місцевого самоврядування, об`єднань громадян, підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, засобів масової інформації, посадових осіб відповідно до їх функціональних обов`язків із зауваженнями, скаргами та пропозиціями, що стосуються їх статутної діяльності, заявою або клопотанням щодо реалізації своїх соціально-економічних, політичних та особистих прав і законних інтересів та скаргою про їх порушення.

Приписами статті 7 Закону України «Про звернення громадян» передбачено, що звернення, оформлені належним чином і подані у встановленому порядку, підлягають обов`язковому прийняттю та розгляду.

Забороняється відмова в прийнятті та розгляді звернення з посиланням на політичні погляди, партійну належність, стать, вік, віросповідання, національність громадянина, незнання мови звернення.

Якщо питання, порушені в одержаному органом державної влади, місцевого самоврядування, підприємствами, установами, організаціями незалежно від форм власності, об`єднаннями громадян або посадовими особами зверненні, не входять до їх повноважень, воно в термін не більше п`яти днів пересилається ними за належністю відповідному органу чи посадовій особі, про що повідомляється громадянину, який подав звернення.

У відповідності до статті 5 Закону України «Про звернення громадян» звернення адресуються органам державної влади і місцевого самоврядування, підприємствам, установам, організаціям незалежно від форм власності, об`єднанням громадян або посадовим особам, до повноважень яких належить вирішення порушених у зверненнях питань.

Згідно із пунктом 6 частини першої статті 18 Закону України «Про звернення громадян» громадянин, який звернувся із заявою чи скаргою до органів державної влади, місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, об`єднань громадян, засобів масової інформації, посадових осіб, має право одержати письмову відповідь про результати розгляду заяви чи скарги.

Відповідно до статті 20 Закону України «Про звернення громадян» звернення розглядається і вирішується у термін не більше одного місяця від дня його надходження.

Проте якщо питання у ньому не потребують додаткового вивчення, - невідкладно, але не пізніше п`ятнадцяти днів від дня їх отримання.

Якщо у місячний термін вирішити порушені у зверненні питання неможливо, керівник відповідного органу, підприємства, установи, організації або його заступник встановлюють необхідний термін для його розгляду, про що повідомляється особі, яка подала звернення.

При цьому загальний термін вирішення питань, порушених у зверненні, не може перевищувати сорока п`яти днів.

Аналогічний правовий висновок викладено у постанові Верховного Суду від 03.12.2018 у справі №804/9185/15.

Таким чином, у органу державної влади виникає обов`язок прийняти та розглянути звернення громадянина, лише в тому випадку, коли таке звернення оформлене належним чином і подане у встановленому порядку.

Згідно із статтею 3 даного Закону, під зверненнями громадян слід розуміти викладені в письмовій або усній формі пропозиції (зауваження), заяви (клопотання) і скарги.

При цьому, пропозиція (зауваження) - звернення громадян, де висловлюються порада, рекомендація щодо діяльності органів державної влади і місцевого самоврядування, депутатів усіх рівнів, посадових осіб, а також висловлюються думки щодо врегулювання суспільних відносин та умов життя громадян, вдосконалення правової основи державного і громадського життя, соціально-культурної та інших сфер діяльності держави і суспільства.

Заява (клопотання) - звернення громадян із проханням про сприяння реалізації закріплених Конституцією та чинним законодавством їх прав та інтересів або повідомлення про порушення чинного законодавства чи недоліки в діяльності підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, народних депутатів України, депутатів місцевих рад, посадових осіб, а також висловлення думки щодо поліпшення їх діяльності.

Клопотання - письмове звернення з проханням про визнання за особою відповідного статусу, прав чи свобод тощо.

Скарга - звернення з вимогою про поновлення прав і захист законних інтересів громадян, порушених діями (бездіяльністю), рішеннями державних органів, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, об`єднань громадян, посадових осіб.

Згідно приписам статті 5 Закону України "Про звернення громадян", у зверненні має бути зазначено прізвище, ім`я, по батькові, місце проживання громадянина, викладено суть порушеного питання, зауваження, пропозиції, заяви чи скарги, прохання чи вимоги. Письмове звернення повинно бути підписано заявником (заявниками) із зазначенням дати. В електронному зверненні також має бути зазначено електронну поштову адресу, на яку заявнику може бути надіслано відповідь, або відомості про інші засоби зв`язку з ним.

Застосування електронного цифрового підпису при надсиланні електронного звернення не вимагається.

Дослідивши зазначене звернення, суд зазначає, що таке містить наступну інформацію:

- прізвище, ім`я, по-батькові заявника;

- місце проживання громадянина;

- адресу, на яку заявнику може бути надіслано відповідь;

- скаргу заявника.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач звернувся до Височанської селищної ради 31.12.2024 зі скаргою щодо, на його думку, неправомірних дій ОСОБА_2 .

Згідно статті 19 Закону України «Про звернення громадян» органи державної влади і місцевого самоврядування, підприємства, установи, організації незалежно від форм власності, об`єднання громадян, медіа, їх керівники та інші посадові особи в межах своїх повноважень зобов`язані, зокрема: об`єктивно, всебічно і вчасно перевіряти заяви чи скарги; письмово повідомляти громадянина про результати перевірки заяви чи скарги і суть прийнятого рішення.

Згідно із частиною першою статті 20 Закону України «Про звернення громадян», у якій зазначено, що для розгляду звернення встановлено місячний термін, скарга ОСОБА_1 розглянута 30.01.2025 та направлена відповідь №02-22/309 від 30.01.2025, якою було повідомлено про відсутність порушеного права скаржника та підстав для звільнення ОСОБА_2 , що свідчить про відповідність до вимог Закону України «Про звернення громадян».

З урахуванням викладеного, суд дійшов висновків, що відповідач-1 відповідно до приписів Закону України «Про звернення громадян» у межах своїх повноважень надав відповідь на скаргу позивача та повідомив його про результати розгляду скарги (надіслано поштовим відправленням 30.01.2025), а тому - відсутні підстави для задоволення заявлених позовних вимог.

Що стосується вимоги позивача про звільнення з посади спеціаліста 1 категорії з реєстрації місця проживання Височанської селищної ради ОСОБА_2 , суд вважає за необхідне зазначити наступне.

У відповідності до приписів Кодексу законів про працю України порушенням трудової дисципліни вважається невиконання або неналежне виконання працівником своїх трудових обов`язків, які передбачені трудовим договором або правилами внутрішнього трудового розпорядку. За порушення трудової дисципліни може бути застосовано дисциплінарне стягнення у вигляді догани або звільнення.

Згідно стаття 147 КЗпП України за порушення трудової дисципліни до працівника може бути застосовано тільки один з таких заходів стягнення:

1) догана;

2) звільнення.

Звільнення працівника застосовується лише у випадках, прямо передбачених законом, зокрема пунктами 3, 4, 7, 8 статті 40 КЗпП України. Порушенням трудової дисципліни є невиконання або неналежне виконання з вини працівника покладених на нього трудових обов`язків. Цей термін широко використовується під час вирішення судами трудових спорів. Суди не лише його повторюють, але й намагаються розкривати склад, елементи проступку.

Верховний Суд у постанові від 22.07.2020 у справі №554/9493/17 вказав, що ознакою порушення трудової дисципліни є наявність проступку в діях або бездіяльності працівника. Дисциплінарний проступок визначається як винне невиконання чи неналежне виконання працівником своїх трудових обов`язків. Складовими дисциплінарного проступку є дії (бездіяльність) працівника; порушення або неналежне виконання покладених на працівника трудових обов`язків; вина працівника; наявність причинного зв`язку між діями (бездіяльністю) і порушенням або неналежним виконанням покладених на працівника трудових обов`язків. Недоведеність хоча б одного з цих елементів виключає наявність дисциплінарного проступку.

Як вбачається з матеріалів справи, позивачем не надано доказів на підтвердження порушення відповідачем-1 та відповідачем-2 його прав чи інтересів, відтак підстави для задоволення позовних вимог у цій частині - відсутні.

На підставі викладеного та з урахуванням приписів статей 2, 5, 9 Кодексу адміністративного судочинства України, обов`язковою умовою надання правового захисту судом є наявність відповідного порушення суб`єктом владних повноважень прав, свобод або інтересів особи на момент її звернення до суду. Порушення має бути реальним, стосуватися (зачіпати) зазвичай індивідуально виражених прав чи інтересів особи, яка стверджує про їх порушення.

У відповідності до вимог частини першої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

З урахуванням наведеного, суд дійшов висновків, що відповідач діяв на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України, обґрунтовано та з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії).

Зважаючи на встановлені у справі обставини, з огляду на приписи норм чинного законодавства, які регулюють спірні правовідносини, суд дійшов висновків про відсутність правових підстав для задоволення позовної заяви.

Розподіл судових витрат здійснюється відповідно до статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України.

Керуючись статтями 72-74, 77, 241-246, 250, 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

У Х В А Л И В:

У задоволенні позовної заяви ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 , РНОКПП: НОМЕР_1 ) до Височанської селищної голови Мороза Олександра Васильовича (вулиця Бульварна, будинок 12, селище Високий, Харківський район, Харківська область, 62459, РНОКПП: НОМЕР_2 ), Спеціаліста 1 категорії з реєстрації місця проживання Височанської селищної ради - Ніколаєнко Тетяни Вікторівни (вулиця Бульварна, будинок 12, селище Високий, Харківський район, Харківська область, 62459), про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії відмовити повністю.

Рішення набирає законної сили у порядку, передбаченому статтею 255 Кодексу адміністративного судочинства України та підлягає оскарженню у порядку та у строки, визначені статтями 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя Ольга НІКОЛАЄВА