Справа № 120/16910/24
Суддя: Дмитришена Руслана Миколаївна
Дата ухвалення: 2026-01-12 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

м. Вінниця

12 січня 2026 р. Справа № 120/16910/24

Вінницький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Дмитришеної Руслани Миколаївни, розглянувши письмово заяву про встановлення судового контролю у справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області про визнання протиправними та зобов`язання вчинити дії

ВСТАНОВИВ:

У провадженні Вінницького окружного адміністративного суду перебувала адміністративна справа за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області про визнання протиправними та зобов`язання вчинити дії.

Рішенням Вінницького окружного адміністративного суду від 10.04.2025 адміністративний позов задоволено.

Позивач 06.06.2025 подав заяву в порядку ст. 383 КАС України. У вказаній заяві просив визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області щодо неналежного виконання рішення суду від 10.04.2025 у справі №120/16910/24. Водночас, позивач просив постановити окрему ухвалу та направити її до Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області для вжиття заходів щодо усунення причин та умов, що сприяли порушенню закону.

Ухвалою від 22.10.2025 заяву ОСОБА_1 , подану у порядку статті 383 КАС України, задоволено.

Визнано протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області, вчинені на виконання рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 10.04.2025 у справі № 120/16910/24.

Доведено до відома керівнику Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області про порушення, допущені під час виконання рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 10.04.2025 у справі № 120/16910/24, наведені у цій ухвалі.

Направлено окрему ухвалу до Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області для вжиття заходів щодо усунення причин та умов, що сприяли порушенню закону.

Встановлено строк для надання відповіді щодо вжитих заходів протягом 10-ти днів з дня набрання законної сили цієї ухвали.

Відповідач 04.11.2025 подав пояснення на виконання окремої ухвали, в яких вказав, що Головним управлінням з урахуванням висновків, викладених в окремій ухвалі Вінницького окружного адміністративного суду від 22.10.2025, за період з 01.12.2020 по 30.06.2021 позивачу нараховано щомісячну доплату 22,80 грн, та за період з 01.03.2022 по 30.06.2022 нараховано щомісячну доплату 2000,00грн, що підтверджується витягами з пенсійної справи про перерахунок пенсії.

Розмір доплати склав 8159,60 грн, що підтверджується розрахунком на доплату за пенсійною справою позивача.

Відповідач вказав, що виплата пенсії та заборгованості на виконання рішення Вінницького окружного адміністративного суду у справі 120/16910/24 буде здійснюватись Головним управлінням відповідно до покладених судом зобов`язань в межах бюджетних асигнувань, виділених на цю мету, з урахуванням Порядку № 821.

Тому, на думку відповідача, Головним управлінням виконано вимоги окремої ухвали від 22.10.2025.

Позивач 01.12.2025 подав заяву про зобов`язання відповідача подати звіт про виконання рішення суду від 10.04.2025 та накладення на відповідача штрафу.

Розглянувши заяву про встановлення судового контролю за виконанням рішення суду від 10.04.2025, суд зазначає таке.

Статтею 129-1 Конституції України визначено, що судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Відповідно до положень частини другої статті 14 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС) судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України.

Згідно зі статтею 370 КАС судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності, - за її межами. Невиконання судового рішення спричиняє відповідальність, установлену законом.

Обов`язковість судового рішення означає, що таке рішення буде виконано своєчасно (у розумні строки), належним чином (у спосіб, визначений судом) та у повному обсязі (у точній відповідності із приписами мотивувальної та резолютивної частин рішення суду).

Статтею 382 КАС, у свою чергу, передбачено, що суд, який розглянув адміністративну справу як суд першої інстанції і ухвалив судове рішення, за письмовою заявою особи, на користь якої ухвалено судове рішення і яка не є суб`єктом владних повноважень, або за власною ініціативою може зобов`язати суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення.

Вирішуючи питання про наявність підстав для задоволення заяви ОСОБА_1 про встановлення судового контролю за виконанням рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 10.04.2025 у цій справі, суд виходить з таких мотивів.

Обов`язковість виконання судового рішення є важливою складовою права особи на справедливий суд, що гарантоване статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, та однією з основних засад судочинства, визначених статтею 129-1 Конституції України, а також статтями 14 та 370 КАС України.

Зазначені висновки узгоджуються із правовою позицією Верховного Суду, висловленою у постанові від 23 квітня 2020 року у справі №560/523/19, яка була також застосована Верховним Судом в ухвалі від 07 лютого 2022 року у справі №200/3958/19-а під час розгляду звіту суб`єкта владних повноважень про виконання судового рішення та вирішенні питання про накладення штрафу в порядку судового контролю за виконанням судових рішень.

Також суд зазначає, що в адміністративному судочинстві обов`язковість виконання судового рішення має особливо важливе значення, оскільки, виходячи із завдань адміністративного судочинства щодо ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень, судовий захист може вважатися ефективним лише за умови своєчасного та належного виконання судового рішення, зазвичай, боржником в якому є держава в особі її компетентних органів, а тому адміністративні суди, які, здійснюючи судовий контроль та застосовуючи інші пов`язані процесуальні засоби, повинні максимально сприяти реалізації конституційної засади обов`язковості судового рішення.

Такі висновки суду узгоджуються із позицією Верховного Суду, викладеною в ухвалах від 26 січня 2021 у справі №611/26/17 та від 12 липня 2022 року у справі №754/12702/14-а.

Аналіз положень статті 382 КАС України, дають підстави для висновку, що суд, який ухвалив відповідне судове рішення, з метою забезпечення його належного виконання, має застосовувати інститут судового контролю шляхом зобов`язання відповідача подати до суду звіт про виконання такого судового рішення у строк, встановлений судом, розгляду поданого звіту про виконання судового рішення, накладенням штрафу.

Для застосування наведених процесуальних заходів повинні існувати відповідні правові підстави. Зокрема, правовою підставою для зобов`язання відповідача подати до суду звіт про виконання судового рішення у порядку статті 382 КАС України може слугувати наявність у суду об`єктивних підтверджених належними і допустимими доказами підстав вважати, що за відсутності такого заходу судового контролю судове рішення залишиться невиконаним або для його виконання доведеться докласти значних зусиль. При цьому суд, встановлюючи строк для подання звіту, повинен враховувати особливості покладених обов`язків згідно із судовим рішенням та можливості суб`єкта владних повноважень їх виконати.

Аналогічна правова позиція наведена у постановах Верховного Суду від 27 лютого 2020 року у справі №0640/3719/18 та від 11 червня 2020 року у справі №640/13988/19.

Суд акцентує на сталості підходу Верховного Суду до цього питання, у якій головна мета судового контролю за виконанням рішень в адміністративних справах полягає, насамперед, у реалізації основних завдань адміністративного судочинства при здійсненні адміністративними судами правосуддя, оскільки воно не обмежується ухваленням судового рішення, а також передбачає його виконання.

Тож, встановлення судового контролю за виконанням судового рішення, зокрема у формі зобов`язання боржника подати до суду відповідний звіт сприяє забезпеченню реалізації принципу виконуваності судового рішення (загальновідомо, що «рішення суду не має значення, якщо воно не виконується»), запобігає можливому зловживанню з боку боржника (наприклад, у формі уникнення оперативного та повного виконання рішення), гарантує дотримання законності (як у вимогах стягувача, так і у діях боржника), а також підвищує довіру громадян до суду та держави, в цілому.

Так, рішенням Вінницького окружного адміністративного суду від 10.04.2025 у справі №120/16910/24 зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області виплатити ОСОБА_1 пенсію без обмеження максимальним розміром з врахуванням збільшення, підвищення, допомоги до пенсії та індексації з 01.07.2020 до 01.07.2021, з 01.12.2021 до 01.07.2022.

Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області виплачувати ОСОБА_1 з 01.12.2022 пенсію без обмеження максимальним розміром з врахуванням збільшення, підвищення, допомоги до пенсії та індексації.

В окремій ухвалі від 22.10.2025 суд встановив, що згідно із долученими позивачем розрахунками пенсії станом на 01.12.2020 розмір пенсії позивача становить 22692,35 грн, однак до виплати - 22669,55 грн; станом на 01.07.2021 розмір пенсії становить 24726,35 та до виплати 24726,35 грн (а.с. 111-112).

Отже, за період з 01.12.2020 по 30.06.2021 відповідач виплачував позивачу пенсію з обмеженням її максимального розміру. Недоплата щомісяця становить 22,80грн.

Водночас, станом на 01.03.2022 розмір пенсії позивача становить 27829,21 грн, до виплати - 25829,21 грн; станом на 01.07.2022 розмір пенсії становить 27866,41 грн, до виплати - 27866,41 грн (а.с. 114-115).

Отже, за період з 01.03.2022 по 30.06.2022 відповідач виплачував позивачу пенсію з обмеженням її максимального розміру. Недоплата щомісяця становить 2000,00грн.

Також згідно із розрахунком пенсії позивача станом на 01.12.2022 розмір його пенсії становить 27892,81 грн, однак до виплати - 27866,41 грн (а.с. 57).

На виконання вимог окремої ухвали від 22.10.2025 Головним управлінням за період з 01.12.2020 по 30.06.2021 позивачу нараховано щомісячну доплату 22,80 грн, та за період з 01.03.2022 по 30.06.2022 нараховано щомісячну доплату 2000,00 грн, що підтверджується витягами з пенсійної справи про перерахунок пенсії.

Розмір доплати склав 8159,60 грн, вказане підтверджується розрахунком на доплату за пенсійною справою позивача (а.с. 128).

Однак, доказів виплати ОСОБА_1 з 01.12.2022 пенсії без обмеження максимальним розміром з врахуванням збільшення, підвищення, допомоги до пенсії та індексації відповідач не надав.

Отже, згідно з матеріалами справи, судове рішення є невиконаним, а надані відповідачем пояснення не містять повних даних виконання судового рішення.

З урахуванням викладеного, суд дійшов висновку щодо наявності підстав для вжиття заходів судового контролю за виконанням рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 10.04.2025 у цій справі шляхом зобов`язання суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати звіт про виконання судового рішення.

Визначаючи строк з приводу подання звіту, суд ураховує положення ст. 382-1 КАС України (в редакції Закону № 4094-IX від 21.11.2024), відповідно до яких встановлений судом строк для подання звіту про виконання судового рішення має бути достатнім для його підготовки. Достатнім є строк, який становить не менше десяти календарних днів з дня отримання суб`єктом владних повноважень відповідної ухвали та не перевищує трьох місяців.

Суд враховує, наведені відповідачем обставини, тому встановлює строк для подачі звіту до 12.02.2026.

Відповідно до ч. 6 ст. 382-1 КАС України, ухвала суду про задоволення заяви та зобов`язання суб`єкта владних повноважень подати звіт про виконання судового рішення є остаточною і оскарженню не підлягає. Заперечення на таку ухвалу включаються до апеляційної скарги на судове рішення, передбачене частиною першою статті 382-3 цього Кодексу.

Також суд роз`яснює, що за наслідками розгляду звіту суб`єкта владних повноважень суд постановляє ухвалу про прийняття або відмову у прийнятті звіту, яку може бути оскаржено в апеляційному порядку за правилами частини п`ятої статті 382-1 цього Кодексу.

У разі постановлення ухвали про відмову у прийнятті звіту суд накладає на керівника суб`єкта владних повноважень штраф у сумі від двадцяти до сорока розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, а також додатково може встановити новий строк подання звіту відповідно до частини третьої статті 382-1 цього Кодексу або за власною ініціативою розглянути питання про зміну способу і порядку виконання судового рішення.

Керуючись ст.ст. 248, 256, 382 КАС України, суд

УХВАЛИВ:

Заяву ОСОБА_1 про встановлення судового контролю за виконанням рішення Вінницького окружного адміністративного суду у справі №120/16910/24 задовольнити.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області до 12.02.2026 подати звіт про виконання рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 10.04.2025 у справі № 120/16910/24.

Ухвала набирає законної сили в порядку, визначеному ст. 256 КАС України, та оскарженню не підлягає.

Повну ухвалу складено 12.01.2026.

Суддя Дмитришена Руслана Миколаївна