Справа № 607/746/26
Суддя: Кунець Н. Р.
Дата ухвалення: 2026-01-15 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15.01.2026 Справа №607/746/26 Провадження №2-а/607/120/2026

Суддя Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області Кунець Н.Р., розглянувши матеріали позовної заяви ОСОБА_1 до сервісного центру № 11 Пенсійного фонду України про зобов`язання вчинити дії, -

ВСТАНОВИВ:

13.01.2026 ОСОБА_1 звернулась до Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області з позовом до сервісного центру № 11 Пенсійного фонду України, в якому просить: вирішити питання щодо її виходу на пільгову пенсію у 55 років по списку № 2 за працю на «Текстерно» у шкідливих умовах для здоров`я.

В обґрунтування позову ОСОБА_1 вказує, що звернулась до СЦ № 11 Пенсійного фонду України з приводу питання її виходу на пільгову пенсію у 55 років, за списком № 2, який дає право вийти на пенсію у 55 років, де 25 років загального стажу, з яких 10 років пільгового. Разом з тим, у призначені пільгової пенсії їй рішенням відмовлено, з причин не зазначення у довідці з місця роботи інформації про перебування у відпустці без збереження заробітної плати для визначення періоду роботи на пільгових умовах. Із вказаним рішенням позивач не погоджується, а тому звернулась до суду за захистом своїх прав.

Ознайомившись зі змістом позовної заяви та доданими до неї документами вважаю, що справа не підлягає розгляду Тернопільським міськрайонним судом Тернопільської області, з таких підстав.

Згідно із частиною першою статті 2 КАС завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно- правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

На підставі пункту 7 частини першої статті 4 КАС суб`єктом владних повноважень є орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їх посадова чи службова особа, інший суб`єкт при здійсненні ними публічно-владних управлінських функцій на підставі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, або наданні адміністративних послуг.

Статтею 5 КАС України встановлено право на судовий захист і передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або інтереси.

Так, предметом розгляду даної справи є визнання протиправною бездіяльність державного виконавця, скасування постанов державного виконавця, зобов`язання державного виконавця вчинити дії, відвід державного виконавця, стягнення на користь позивача матеріальних збитків та моральної шкоди.

Відповідно до положень п. 1 ч. 1 ст.19 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема у спорах фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження.

Разом з тим, ст. 20 КАС України визначено розмежування предметної юрисдикції адміністративних судів. Так, місцевим загальним судам як адміністративним судам підсудні:

1) адміністративні справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності;

2) адміністративні справи, пов`язані з виборчим процесом чи процесом референдуму, щодо: оскарження рішень, дій чи бездіяльності дільничних виборчих комісій, дільничних комісій з референдуму, членів цих комісій; уточнення списку виборців; оскарження дій чи бездіяльності суб`єктів у сфері медіа, підприємств, установ, організацій, їх посадових та службових осіб, творчих працівників суб`єктів у сфері медіа, що порушують законодавство про вибори та референдум; оскарження дій чи бездіяльності кандидата у депутати сільської, селищної ради, кандидатів на посаду сільського, селищного голови, їх довірених осіб;

3) адміністративні справи, пов`язані з перебуванням іноземців та осіб без громадянства на території України, щодо: примусового повернення в країну походження або третю країну іноземців та осіб без громадянства; примусового видворення іноземців та осіб без громадянства за межі України; затримання іноземців або осіб без громадянства з метою їх ідентифікації та (або) забезпечення примусового видворення за межі території України; продовження строку затримання іноземців або осіб без громадянства з метою їх ідентифікації та (або) забезпечення примусового видворення за межі території України; затримання іноземців або осіб без громадянства до вирішення питання про визнання їх біженцями або особами, які потребують додаткового захисту в Україні, або особами без громадянства; затримання іноземців або осіб без громадянства з метою забезпечення їх передачі відповідно до міжнародних договорів України про реадмісію;

4) адміністративні справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби щодо виконання ними рішень судів у справах, визначених пунктами 1-3 частини першої цієї статті;

5) адміністративні справи щодо оскарження рішень Національної комісії з реабілітації у правовідносинах, що виникли на підставі Закону України «Про реабілітацію жертв репресій комуністичного тоталітарного режиму 1917-1991 років».

6) адміністративні справи за позовними заявами територіального центру комплектування та соціальної підтримки з приводу тимчасового обмеження громадян України у праві керування транспортним засобом під час мобілізації.

Положення ч. 1 ст. 20 КАС України визначають категорії справ, які підсудні місцевим загальним судам як адміністративним, цей перелік є вичерпним і розширеному тлумаченню не підлягає.

Відповідно до ч. 2 ст. 20 КАС України окружним адміністративним судам підсудні всі адміністративні справи, крім визначених частиною першою цієї статті.

Таким чином до компетенції місцевого загального суду не віднесено розгляд адміністративних справ фізичних щодо оскарження рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження.

Як вбачається із змісту позовної заяви ОСОБА_1 , остання фактично не погоджується та оскаржує рішення суб`єкта владних повноважень про відмову у призначенні пенсії та просить зобов`язати Пенсійний фонд України призначити їй пільгову пенсію.

Натомість виходячи із положень ч.ч. 1, 2 ст. 20 КАС України, вважаю, що розгляд даного спору щодо оскарження рішення суб`єкта владних повноважень, віднесено до предметної юрисдикції окружних адміністративних судів, а відтак дана справа не підсудна Тернопільському міськрайонному суду Тернопільської області.

За правовою позицією, висловленою у постанові Верховного Суду від 21.07.2019 у справі №855/306/19, належним та компетентним судом у розумінні процесуального закону є суд, який розглядає та вирішує справу за позовною заявою, поданою із дотриманням правил територіальної, інстанційної та предметної підсудності.

Відповідно до вимог статті 6 Конвенції про захист правлюдини іосновоположних свобод від 04.11.1950 (далі Конвенція) кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Європейський суд з прав людини у справі «Zand v. Austria» від 12 жовтня 1978 року вказав, що словосполучення «встановлений законом» поширюється не лише на правову основу самого існування «суду», але й на дотримання таким судом певних норм, які регулюють його діяльність. Поняття «суд, встановлений законом» у частині першій статті6 Конвенції передбачає «усю організаційну структуру судів, включно з (…) питаннями, що належать до юрисдикції певних категорій судів (…)». З огляду на це не вважається «судом, встановленим законом» орган, котрий, не маючи юрисдикції, судить осіб на підставі практики, яка не передбачена законом.

Відповідно до вимог статті 318 КАС України прийняте судом рішення з порушенням правил юрисдикції (підсудності), визначених статтями 20, 22, 25-28 цього Кодексу є підставою для його скасування судом апеляційної інстанції з направленням справи на розгляд за встановленою законом підсудністю.

Згідно з ст. 171 ч. 1 п. 4 КАС України, суддя після одержання позовної заяви з`ясовує, чи належить позовну заяву розглядати за правилами адміністративного судочинства і чи подано позовну заяву з дотриманням правил підсудності.

Кодекс адміністративного судочинства України не визначає порядок дій суду, якщо адміністративний позов подано з порушенням предметної підсудності. Крім того, ст. 170 КАС України не передбачає можливості відмовити у відкритті провадження, якщо позов поданий з порушенням предметної підсудності.

Керуючись положеннями ч. 6 ст. 7 КАС України, вважаю за необхідне застосувати до правовідносин, що виникли, положення ст. 29 КАС України, яка врегульовує правовідносини у разі подання адміністративного позову з порушенням територіальної підсудності.

Відповідно до ч. 1 ст. 25 КАС України адміністративні справи з приводу оскарження індивідуальних актів, а також дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень, які прийняті (вчинені, допущені) стосовно конкретної фізичної чи юридичної особи (їх об`єднань), вирішуються за вибором позивача адміністративним судом за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем проживання (перебування, знаходження) цієї особи-позивача або адміністративним судом за місцезнаходженням відповідача, крім випадків, визначених цим Кодексом.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 29 КАС України суд передає адміністративну справу на розгляд іншого адміністративного суду, якщо при відкритті провадження у справі суд встановить, що справа належить до територіальної юрисдикції (підсудності) іншого суду.

Отже, беручи до уваги положення КАС України розгляд справи за позовом ОСОБА_1 відноситься до юрисдикції адміністративного суду з урахуванням предметної та інстанційної юрисдикції, а тому з метою забезпечення права позивача на доступ до суду, вважаю за необхідне передати вищевказану справу на розгляд Тернопільському окружному адміністративному суду.

Згідно із частиною восьмою статті 29 КАС України, передача адміністративної справи з одного суду до іншого на підставі відповідної ухвали, яка підлягає оскарженню, здійснюється не пізніше наступного дня після закінчення строку на оскарження такої ухвали, а в разі подання апеляційної скарги - після залишення її без задоволення.

Відповідно до вимог частини першої статті 30 КАС України спори між адміністративними судами щодо підсудності не допускаються.

Керуючись ст.ст. 5, 6, 7, 20, 29, 241, 248, 256 КАС України, суддя, -

ПОСТАНОВИВ:

Передати адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до сервісного центру № 11 Пенсійного фонду України про зобов`язання вчинити дії, на розгляд Тернопільського окружного адміністративного суду ( вул. Грушевського, 6, м. Тернопіль, Тернопільська область, 46021).

Копію ухвали направити / вручити позивачу.

Ухвала суду набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Ухвала може бути оскаржена до Восьмого апеляційного адміністративного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Головуючий суддя Н. Р. Кунець