Справа № 160/3028/24
Суддя: Рянська Вікторія В'ячеславівна
Дата ухвалення: 2026-01-15 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
15 січня 2026 рокуСправа № 160/3028/24
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Рянської В.В., розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження в місті Дніпрі у письмовому провадженні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Дніпропетровській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень, вимоги про сплату боргу (недоїмки), рішення про застосування штрафних санкцій, -
До Дніпропетровського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Дніпропетровській області, подана через підсистему ЄСІТС «Електронний суд» представником позивача адвокатом Кузнецовим Іллею Сергійовичем, у якій позивач просить визнати протиправними та скасувати:
рішення Головного управління ДПС у Дніпропетровській області № від 20.12.2023 про застосування штрафних санкцій в сумі 43898,40 грн за донарахування відповідним податковим органом або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску.

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що оскаржувані індивідуальні акти прийнято відповідачем на підставі акта про результати документальної невиїзної позапланової перевірки № 3924/04-36-24-09/ від 06.12.2023. За результатами перевірки відповідач дійшов висновку про завищення позивачем сум витрат за 2017 рік на 624162,27 грн внаслідок придбання висівок пшеничних у кількості 258,28 тон на суму 623384,00 грн від ТОВ «ЕКСТРИМ-ТЕЛЕКОМ» (), наявності залишків нереалізованих висівок у кількості 0,12 тон на суму 280,00 грн, інших витрат, не підтверджених документами про оплату на суму 498,27 грн. Позивач не погоджується з таким висновком контролюючого органу. Зазначає, що мав господарські відносини з ТОВ «ЕКСТРІМ-ТЕЛЕКОМ» відповідно до договору поставки № 030217 від 03.02.2017 про передачу постачальником - ТОВ «ЕКСТРІМ-ТЕЛЕКОМ» у власність покупця (позивача) товару висівок пшеничних. За умовами вказаного договору ТОВ «ЕКСТРІМ-ТЕЛЕКОМ» мав власними силами доставити товар (висівки пшеничні) до пункту прийому та розвантаження кінцевого отримувача - ТОВ «Інвест Агро Трейд» (), з яким позивач як постачальник уклав договір поставки № 6/26/01/2017 від 26.01.2017. Заповнення товарно-транспортних накладних (ТТН) покладалося на ТОВ «ЕКСТРІМ-ТЕЛЕКОМ». Оскільки господарських відносин між ТОВ «ЕКСТРІМ-ТЕЛЕКОМ» і ТОВ «Інвест Агро Трейд» установлено не було, усі дані в ТТН заповнював ТОВ «ЕКСТРІМ-ТЕЛЕКОМ», зазначаючи ФОП ОСОБА_1 отримувачем. Позивач не володів інформацією про перевізника та місце завантаження товару. На підставі реєстру покупця ТОВ «Інвест Агро Трейд», переданого ФОП ОСОБА_1 , де була вказана інформація прийнятих ваг висівок пшеничних із зазначенням автомобілів, позивач виписував рахунки на оплату поставленого товару. Взаєморозрахунки між сторонами були проведені у безготівковій формі. Книга обліку доходів і витрат велася у минулі роки, але не збереглася до моменту перевірки, яку було проведено через п`ять років після припинення позивачем підприємницької діяльності. Головне управління ДПС у Дніпропетровській області не заперечувало факт реєстрації податкових накладних, складених за вказаними господарськими операціями. Перевіркою своєчасності реєстрації податкових накладних Курбатовим М.В. порушень не встановлено. У Єдиному державному реєстрі судових рішень відсутні вироки або вироки на підставі угод у кримінальних провадженнях щодо визнання винуватості про притягнення посадових і службових осіб ТОВ «ЕКСТРІМ-ТЕЛЕКОМ» до кримінальної відповідальності за вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ст. 205 КК України. Відповідачем не доведено фіктивності або нереальності господарських операцій, здійснених між позивачем і ТОВ «ЕКСТРІМ-ТЕЛЕКОМ». Жодних належних та допустимих доказів щодо відсутності у вказаного підприємства матеріальних ресурсів відповідачем не надано, а відсутність основних фондів не може свідчити про відсутність адміністративно-господарських можливостей на виконання господарських зобов`язань та відсутність фактичних дій, спрямованих на виконання взятих на себе зобов`язань, що унеможливлює здійснення господарської діяльності, оскільки наведені обставини не позбавляють суб`єкта господарювання можливості здійснювати посередницьку діяльність, залучати виробничі та трудові ресурси інших суб`єктів господарювання для виконання зобов`язань по укладених ним договорах. Відсутність достатньої кількості трудових ресурсів у контрагента, взаємовідносини контрагента з іншими суб`єктами господарювання не свідчать про нереальність господарської операції за умови підтвердження її належними первинними документами бухгалтерського та податкового обліку. Позивач не знав та не міг знати про недоліки у господарській діяльності контрагента, оскільки товар поставлявся контрагентом в обумовленні строки та в повному обсязі. Вважає, що у відповідача були відсутні підстави для визначення позивачу грошових зобов`язань та застосування штрафних санкцій.

Ухвалою суду від 06.02.2024 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі, відмовлено у задоволенні клопотання позивача про розгляд справи у судовому засіданні з викликом сторін, призначено справу до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, встановлено учасникам справи строки для подання заяв по суті справи.

22.02.2024 до суду надійшов відзив на позовну заяву, в якому відповідач просив відмовити у задоволенні позову. Обґрунтовуючи заперечення проти позовних вимог, зазначив, що у зв`язку з отриманням відомостей державного реєстратора про внесення до Єдиного державного реєстру запису про рішення щодо припинення господарської діяльності платника податків-фізичної особи ОСОБА_1 було проведено документальну невиїзну позапланову перевірку його діяльності щодо своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати податків і зборів, виконання вимог валютного та іншого законодавства, правильності нарахування, обчислення та сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування за період з 01.01.2017 до 27.12.2018. Перевіркою встановлено, що внаслідок неподання ППФО ОСОБА_1 до контролюючого органу повідомлення за формою № 20-ОПП, в реєстраційних даних «ІКС Податковий блок» відсутня інформація щодо рухомого та нерухомого майна, що використовувалось платником податків у господарській діяльності. На запит ГУ ДПС у Дніпропетровській області позивач повідомив, що діяльність проводив зі свого місця проживання, необхідності в оренді офісного приміщення не було. Проведеним аналізом наявності залишків товарно-матеріальних цінностей у самозайнятої особи станом на початок та кінець періоду, що перевірявся, встановлено: на 01.01.2017 0,00 грн, на 27.12.2018 280,00 грн (0,12 т). Згідно з відповіддю ППФО ОСОБА_1 на запит ГУ ДПС у Дніпропетровській області він не мав власних чи орендованих складів, тому облік залишків ТМЦ не вівся, не проводилося списання товарів (продукції) по роках. ППФО ОСОБА_1 неналежно вів облік доходів і витрат у Книзі, не зареєстрованій у контролюючому органі, завищив витрати у 2017 році. Перевіркою правильності визначення загального оподатковуваного доходу, отриманого від провадження діяльності у 2017-2018 роках, відображеного ППФО Курбатовим М.В. в податкових деклараціях про майновий стан і доходи за 2017-2018 роки та додатку Ф2 до податкових декларацій, розбіжностей не встановлено. Перевіркою правильності визначення витрат, відображених ППФО ОСОБА_1 у деклараціях про майновий стан і доходи, безпосередньо пов`язаних з отриманням доходів, та документально підтверджених, з даними про суми витрат, визначеними під час проведення перевірки, встановлено завищення суми витрат за 2017 рік на 624162,27 грн внаслідок включення до складу витрат придбання висівок пшеничних у кількості 258,38 тон на суму 623384,00 грн від ТОВ «ЕКСТРІМ-ТЕЛЕКОМ» (), залишків нереалізованих висівок у кількості 0,12 тон на суму 280,00 грн, інших витрат, не підтверджених документами про оплату на суму 498,27 грн. Встановлено, що у ТОВ «ЕКСТРІМ-ТЕЛЕКОМ» відсутні будь-які активи, складські приміщення, транспортні засоби для здійснення оптової торгiвлі зерном, необробленим тютюном, насiнням i кормами для тварин, обмежена (недостатня) чисельність працівників для ведення діяльності у задекларованих обсягах. У звітах форми № 1ДФ відсутні дані щодо залучення фізичних осіб-громадян для здійснення діяльності за цивільно-правовими угодами та відсутні дані щодо виплати доходів фізичним особам-власникам транспортних засобів, що здійснювали перевезення товарів. Товариством, яке не є виробником цієї продукції, не надано документів щодо походження висівок, а саме, сертифікатів походження та/або сертифікатів якості, не підтверджено податковими накладними з ЄРПН придбання Товариством висівок пшеничних, що не дозволяє підтвердити здійснення операцій з постачання висівок пшеничних у кількості 258,38 тон ППФО ОСОБА_1 при наявності видаткових накладних на цю продукцію. До перевірки позивачем не надано специфікацій, які є додатками та невід`ємною частиною договору поставки № 030217 від 03.02.2017, укладеного з ТОВ «ЕКСТРІМ-ТЕЛЕКОМ». До видаткових накладних постачальника висівок пшеничних ТОВ «ЕКСТРІМ-ТЕЛЕКОМ» до перевірки надані ППФО ОСОБА_1 товарно-транспортні накладні, у яких не зазначено марку, модель, тип автомобіля, марку, модель, тип причепа/напівпричепа, відомості про автомобільного перевізника, про пункт навантаження із зазначенням його місцезнаходження (повної адреси), повну адресу пункту розвантаження, відсутні підписи водіїв. Відповідно до Єдиного державного реєстру судових рішень 14.07.2017 було відкрито кримінальне провадження № 0000866 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 205 КК України, за фактом створення (придбання) суб`єктів підприємницької діяльності (юридичних осіб), у тому числі ТОВ «ЕКСТРІМ-ТЕЛЕКОМ», з метою прикриття незаконної діяльності, що полягає в наданні послуг по мінімізації податкових зобов`язань реальному сектору економіки. Перевіркою встановлено, що ППФО ОСОБА_1 згідно з видатковими накладними у 2017 році придбано висівок пшеничних у кількості 470,105 тон, реалізовано покупцям 469,985 тон. Залишок нереалізованої продукції становив 0,12 тон на суму 280,00 грн (0,12 х 2333,33 грн ціна придбання без ПДВ у ТОВ «АГРОФІРМА «БІРКОФФ» 22.03.2017), що не пов`язано з отриманням доходу у 2017 році. Перевіркою встановлено заниження податку з доходів фізичних осіб на 112349,21 грн за 2017 рік. ППФО ОСОБА_1 не діяв з належною обачністю при виборі контрагентів та розумними заходами не пересвідчився у достовірності первинних документів, на підставі яких сформував показники податкового обліку, включив до складу витрат суми, які не підтверджені первинними документами та не пов`язані з отриманням доходу. Внаслідок заниження чистого оподатковуваного доходу за 2017 рік на суму 624162,27 грн ППФО ОСОБА_1 занижено суму військового збору, яка підлягала сплаті до бюджету, на 9362,44 грн (10857,54 (723835,70 х 1,5%) - 1495,10). За період, що перевірявся, ППФО ОСОБА_1 здійснював господарську діяльність на загальній системі оподаткування без використання праці найманих осіб. Податкова декларація про майновий стан і доходи за 2018 рік (ліквідаційна) була подана ППФО ОСОБА_1 до контролюючого органу 29.01.2019, тоді як граничним терміном її подання було 25.01.2019. Перевіркою достовірності відображення у звітності сум доходу, отриманого від здійснення діяльності, що підлягає обкладенню податком на доходи фізичних осіб, та на який нараховується єдиний внесок, встановлено в порушення п.п. 2 п. 1 ст. 7 розділу ІІІ, з урахуванням п. 3 ст. 7 розділу ІІІ, п. 4 статті 1 розділу І, п. 2 ст. 9 Закону № 2464, а саме, заниження ППФО ОСОБА_1 бази нарахування єдиного внеску з урахуванням максимальної величини всього на суму 399076,56 грн, у тому числі за 2017 рік на 399076,56 грн, внаслідок порушень податкового законодавства, допущених в частині правильності визначення суми чистого оподатковуваного доходу, описаних у п. 2.1.2, 2.1.3 акта перевірки. Перевіркою правильності нарахування єдиного внеску у розмірі 22% встановлено, що внаслідок порушень при визначенні бази нарахування єдиного внеску у періоді з 01.01.2017 до 27.12.2018 занижено суму нарахованого єдиного внеску на 87796,80 грн, у тому числі за 2017 рік на 87796,80 грн. Перевіркою своєчасності перерахування ППФО ОСОБА_1 на рахунки органів ДПС України сум єдиного внеску встановлено: несвоєчасну сплату суми нарахованого єдиного внеску в розмірі 2457,18 грн (строк сплати 19.04.2018, фактично сплачено 17.12.2018 2457,18 грн), внаслідок чого в ІКП платника станом на 19.04.2018 виникла недоїмка; несвоєчасну сплату суми нарахованого єдиного внеску в розмірі 2457,18 грн (строк сплати 19.07.2018, фактично сплачено 17.12.2018 2457,18 грн), внаслідок чого в ІКП платника станом на 19.07.2018 виникла недоїмка; несвоєчасну сплату суми нарахованого єдиного внеску в розмірі 2457,18 грн (строк сплати 19.10.2018, фактично сплачено 17.12.2018 2457,18 грн), внаслідок чого в ІКП платника станом на 19.10.2018 виникла недоїмка. Заборгованість по сплаті ЄСВ ППФО ОСОБА_1 відсутня. Декларація з податку на додану вартість за січень 2018 року надана до Лівобережної ДПІ (Індустріальний район м. Дніпра) ГУ ДПС несвоєчасно (строк надання декларації за січень 2018 року - з 01.02.2018 до 20.02.2018, фактично звітність подано 22.02.2018). Підрозділом адміністрування податків з фізичних осіб Лівобережної ОДПІ ГУ ДФС у Дніпропетровській області застосовані штрафні санкції за несвоєчасне подання ППФО Курбатовим М.В. декларації з податку на додану вартість за січень 2018 року, складено акт камеральної перевірки № 314509/04-36-13-19/ від 26.03.2018, винесено ППР № від 26.04.2018 на суму 170,00 грн. Декларація з податку на додану вартість за червень 2018 року не надавалась до контролюючого органу. Відповідно даних ЄРПН у зазначених періодах у підприємця відсутні операції з продажу та придбання товарів/послуг, необоротних активів. Перевіркою повноти визначення податкових зобов`язань з податку на додану вартість за період з 01.06.2017 до 07.06.2018 встановлено їх заниження у травні 2018 року на 56,00 грн. Перевіркою дотримання вимог законодавства щодо забезпечення зберігання первинних документів, звітності, інших документів, пов`язаних із обчисленням і сплатою податків (єдиного внеску, зборів), ведення яких передбачено законодавством, а також документів, пов`язаних із виконанням вимог законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, встановлено порушення п. 44.1, п. 44.3 ст. 44, п. 85.2 ст. 85 ПК України в частині відсутності Книги обліку доходів і витрат, яку ведуть фізичні особи-підприємці, крім осіб, що обрали спрощену систему оподаткування, і фізичні особи, які проводять незалежну професійну діяльність, зареєстрованої відповідно до п. 4 Порядку ведення Книги обліку доходів і витрат, яку ведуть фізичні особи-підприємці, крім осіб, що обрали спрощену систему оподаткування, і фізичні особи, які проводять незалежну професійну діяльність, затвердженого наказом Міністерства доходів і зборів України від 16.09.2013 № 481, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 01.10.2013 за № 1686/24218. Встановлено порушення п. 44.1 ст. 44, п. 177.2, п. 177.4 ст. 177 ПК України в частині завищення документально підтверджених витрат та заниження чистого оподатковуваного доходу за 2017 рік на 624162,27 грн внаслідок відносин з ТОВ «ЕКСТРІМ-ТЕЛЕКОМ». В результаті встановленого порушення за 2017 рік донараховано податок з доходів фізичних осіб від здійснення підприємницької діяльності у сумі 112349,21 грн, військовий збір - 9362,44 грн, єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування - 87796,80 грн.

01.03.2024 надійшла відповідь на відзив, у якій зазначено, що відповідач у відзиві не спростував обставини, якими обґрунтовано позовні вимоги. Договором не передбачено обов`язкового складання специфікації. Умовами договору сторони узгодили можливість постачання товару на підставі видаткових накладних без обов`язкового складання специфікації. Договірні зобов`язання було виконано без наявності специфікацій. Право власності на товар перейшло від ТОВ «ЕКСТРІМ-ТЕЛЕКОМ» до позивача на підставі видаткових накладних, а від позивача право власності на товар перейшло у тому ж обсязі до покупця - ТОВ «Інвест Агро Трейд» на підставі видаткових накладних між ними. Зауваження відповідача щодо відсутності інформації в ТТН про марку, модель, тип автомобіля, марку, модель, тип причепа/напівпричепа за наявності в ТТН відомостей про номерні знаки автомобіля і причепа/напівпричепа є несуттєвими. Наявність або відсутність окремих документів, як і деякі помилки чи неточності у їх оформленні, не є підставою для висновків про відсутність господарської операції, якщо з інших даних випливає, що фактичний рух активів або зміни у власному капіталі чи зобов`язаннях платника податків у зв`язку з його господарською діяльністю мали місце (відбулися), а певні недоліки у формуванні таких документів носять виключно оціночний характер.

02.04.2024 надійшло подане представником позивача клопотання про стягнення з відповідача на користь позивача витрат на правничу допомогу в сумі 24000,00 грн.

11.04.2024 до суду надійшло клопотання відповідача, у якому він просив відмовити у задоволенні клопотання позивача про стягнення витрат на правничу допомогу як неспівмірних зі складністю справи.

Заперечення до суду не надійшло. Згідно з ч. 4 ст. 159 КАС України подання заяв по суті справи є правом учасників справи.

Відповідно до ч. 1 ст. 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Згідно з ч.ч. 1, 2 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Дослідивши матеріали справи та надані докази, проаналізувавши зміст норм матеріального права, що регулюють спірні правовідносини, з`ясувавши всі обставини справи, оцінивши докази у справі за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, суд дійшов таких висновків.

Судом встановлено, що 06.12.2023 Головним управлінням ДПС у Дніпропетровській області складено акт № 3924/04-36-24-09/ про результати документальної невиїзної позапланової перевірки платника податків фізичної особи ОСОБА_1 щодо своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати податків і зборів, виконання вимог валютного та іншого законодавства, правильності нарахування, обчислення та сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування за період з 01.01.2017 до 27.12.2018. В акті перевірки зазначено, що позивач був зареєстрований як фізична особа-підприємець з 24.03.2014 до 27.12.2018, як платник ПДВ з 01.09.2014 до 17.01.2017. Основний вид економічної діяльності - 46.11 Діяльність посередників у торгівлі сільськогосподарською сировиною, живими тваринами, текстильною сировиною та напівфабрикатами. У період з 01.01.2017 до 27.12.2018 ППФО ОСОБА_1 здійснював оптову торгівлю зерном, необробленим тютюном, насінням і кормами для тварин. В акті перевірки зазначено встановлені нею порушення ОСОБА_1 податкового законодавства, що відповідають вказаним у відзиві, зокрема, про завищення суми витрат за 2017 рік на 624162,27 грн внаслідок включення до складу витрат придбання висівок пшеничних у кількості 258,38 тон на суму 623384,00 грн від ТОВ «ЕКСТРІМ-ТЕЛЕКОМ» (), наявності залишків нереалізованих висівок у кількості 0,12 тон на суму 280,00 грн, інших витрат, не підтверджених документами про оплату на суму 498,27 грн.

На підставі акта перевірки № 3924/04-36-24-09/ від 06.12.2023 Головним управлінням ДПС у Дніпропетровській області прийнято стосовно ОСОБА_1 такі індивідуальні акти:

податкове повідомлення рішення № від 27.12.2023, яким збільшено суму грошового зобов`язання за платежем податок на доходи фізичних осіб, що сплачується фізичними особами, на суму 140436,51 грн (за основним зобов`язанням 112349,21 грн, за штрафними санкціями 28087,30 грн відповідно до пункту 123.2 статті 123 ПК України у розмірі 25%) у зв`язку з встановленням порушення п. 44.1 ст. 44, п. 177.2, п. 177.4 ст. 177 ПК України в частині завищення витрат та заниження чистого оподатковуваного доходу за 2017 рік;

податкове повідомлення-рішення № від 27.12.2023, яким збільшено суму грошового зобов`язання за платежем військовий збір, що сплачується фізичними особами за результатами річного декларування, на суму 11703,05 грн (за основним зобов`язанням 9362,44 грн, за штрафними санкціями 2340,61 грн відповідно до пункту 123.2 статті 123 ПК України у розмірі 25%) у зв`язку з встановленням порушення пп. 1.2 п. 16-1 підрозділу 10 розділу ХХ ПК України, яке стало наслідком завищення витрат та заниження чистого оподатковуваного доходу за 2017 рік;

вимогу про сплату боргу (недоїмки) № Ф- від 20.12.2023 на суму єдиного внеску 87796,80 грн відповідно до ст. 25 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування»;

рішення № від 20.12.2023 про застосування штрафних санкцій в сумі 43898,40 грн (у розмірі 50 відсотків суми донарахованого єдиного внеску) за донарахування відповідним податковим органом або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску у зв`язку з встановленням порушення п. 2 ч. 1 ст. 7, ч. 3 ст. 9 р. ІІІ Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування».

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, що виникли між сторонами, суд дійшов такого висновку.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною першою статті 67 Конституції України визначено, що кожен зобов`язаний сплачувати податки та збори в порядку і розмірах, установлених законом.

Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема, визначення вичерпного переліку податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства регулює Податковий кодекс України (далі також ПК України).

Згідно з пп. 14.1.36 п. 14.1 ст. 14 ПК України господарська діяльність - діяльність особи, що пов`язана з виробництвом (виготовленням) та/або реалізацією товарів, виконанням робіт, наданням послуг, спрямована на отримання доходу і проводиться такою особою самостійно та/або через свої відокремлені підрозділи, а також через будь-яку іншу особу, що діє на користь першої особи, зокрема за договорами комісії, доручення та агентськими договорами.

Відповідно до пункту 58.1 статті 58 ПК України контролюючий орган надсилає (вручає) платнику податків податкове повідомлення-рішення, якщо сума грошового зобов`язання платника податків, передбаченого податковим або іншим законодавством, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, розраховується контролюючим органом відповідно до статті 54 цього Кодексу (крім декларування товарів, передбаченого для громадян) або якщо за результатами перевірки контролюючим органом встановлено факт:

невідповідності суми бюджетного відшкодування сумі, заявленій у податковій декларації;

завищення розміру задекларованого від`ємного значення об`єкта оподаткування податком на прибуток або від`ємного значення суми податку на додану вартість, розрахованої платником податків відповідно до розділу V цього Кодексу;

заниження або завищення суми податкових зобов`язань, заявленої у податковій (митній) декларації, або суми податкового кредиту, заявленої у податковій декларації з податку на додану вартість, крім випадків, коли зазначене заниження або завищення враховано при винесенні інших податкових повідомлень-рішень за результатами перевірки;

завищення сум податку на доходи фізичних осіб, що підлягає поверненню з бюджету, заявлених у податкових деклараціях, зокрема при використанні права на податкову знижку відповідно до розділу IV цього Кодексу;

наявності помилок при визначенні обов`язкових реквізитів податкової накладної та/або відсутності реєстрації податкової накладної та/або розрахунку коригування до податкової накладної протягом граничних строків, передбачених цим Кодексом.

Згідно з п. 44.1 ст. 44 ПК України для цілей оподаткування платники податків зобов`язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов`язаних з визначенням об`єктів оподаткування та/або податкових зобов`язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, інформації, пов`язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством.

За змістом п. 177.2 ст. 177 ПК України об`єктом оподаткування є чистий оподатковуваний дохід, тобто різниця між загальним оподатковуваним доходом (виручка у грошовій та негрошовій формі) і документально підтвердженими витратами, пов`язаними з господарською діяльністю такої фізичної особи - підприємця.

Пунктом 177.4 статті 177 ПК України передбачено перелік витрат, безпосередньо пов`язаних з отриманням доходів:

177.4.1. витрати, до складу яких включається вартість сировини, матеріалів, товарів, що утворюють основу для виготовлення (продажу) продукції або товарів (надання робіт, послуг), купівельних напівфабрикатів та комплектуючих виробів, палива й енергії, будівельних матеріалів, запасних частин, тари й тарних матеріалів, допоміжних та інших матеріалів, які можуть бути безпосередньо віднесені до конкретного об`єкта витрат;

177.4.2. витрати на оплату праці фізичних осіб, що перебувають у трудових відносинах з таким платником податку (далі - працівники), які включають витрати на оплату основної і додаткової заробітної плати та інших видів заохочень і виплат виходячи з тарифних ставок, у вигляді премій, заохочень, відшкодувань вартості товарів (робіт, послуг), витрати на оплату за виконання робіт, послуг згідно з договорами цивільно-правового характеру, будь-яка інша оплата у грошовій або натуральній формі, встановлена за домовленістю сторін (крім сум матеріальної допомоги, які звільняються від оподаткування згідно з нормами цього розділу);

обов`язкові виплати, а також компенсація вартості послуг, які надаються працівникам у випадках, передбачених законодавством, внески платника податку на обов`язкове страхування життя або здоров`я працівників у випадках, передбачених законодавством;

177.4.3. суми податків, зборів, пов`язаних з проведенням господарської діяльності такої фізичної особи - підприємця (крім податку на додану вартість для фізичної особи - підприємця, зареєстрованого як платник податку на додану вартість, та акцизного податку, податку на доходи фізичних осіб з доходу від господарської діяльності, податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, з об`єктів житлової нерухомості); суми єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування у розмірах і порядку, встановлених законом; платежі, сплачені за одержання ліцензій на провадження певних видів господарської діяльності фізичною особою - підприємцем, роялті на користь правовласників, як винагорода за використання об`єктів авторського права і (або) суміжних прав чи як відрахування на користь правовласників на підставі договорів, укладених таким платником податку з організаціями колективного управління відповідно до Закону України «Про ефективне управління майновими правами правовласників у сфері авторського права і (або) суміжних прав», одержання дозволу, іншого документа дозвільного характеру, пов`язаних з господарською діяльністю фізичної особи - підприємця;

177.4.4. інші витрати, до складу яких включаються витрати, що пов`язані з веденням господарської діяльності, які не зазначені в підпунктах 177.4.1-177.4.3 цього пункту, до яких відносяться витрати на відрядження найманих працівників, на послуги зв`язку, реклами, плати за розрахунково-касове обслуговування, на оплату оренди, ремонт та експлуатацію майна, що використовується в господарській діяльності, на транспортування готової продукції (товарів), транспортно-експедиційні та інші послуги, пов`язані з транспортуванням продукції (товарів), вартість придбаних послуг, прямо пов`язаних з виробництвом товарів, виконанням робіт, наданням послуг.

Згідно з підпунктом 54.3.2 пункту 54.3 статті 54 ПК України (у редакції на час виникнення спірних правовідносин) контролюючий орган зобов`язаний самостійно визначити суму грошових зобов`язань, зменшення (збільшення) суми бюджетного відшкодування та/або зменшення (збільшення) від`ємного значення об`єкта оподаткування податком на прибуток або від`ємного значення суми податку на додану вартість платника податків, передбачених цим Кодексом або іншим законодавством, або зменшення суми податку на доходи фізичних осіб, задекларовану до повернення з бюджету у зв`язку із використанням платником податку права на податкову знижку, якщо: дані перевірок результатів діяльності платника податків, крім електронної перевірки, свідчать про заниження або завищення суми його податкових зобов`язань та/або іншого зобов`язання, контроль за сплатою якого покладено на контролюючі органи, суми бюджетного відшкодування та/або від`ємного значення об`єкта оподаткування податком на прибуток або від`ємного значення суми податку на додану вартість платника податків, або завищення суми податку на доходи фізичних осіб, що підлягає поверненню з бюджету у зв`язку із використанням платником податку права на податкову знижку, заявлених у податкових (митних) деклараціях, уточнюючих розрахунках.

За змістом пункту 123.1 статті 123 ПК України вчинення платником податків діянь, що зумовили визначення контролюючим органом суми податкового зобов`язання та/або іншого зобов`язання, контроль за сплатою якого покладено на контролюючі органи, зменшення суми бюджетного відшкодування та/або від`ємного значення суми податку на додану вартість платника податків на підставах, визначених підпунктами 54.3.1, 54.3.2 (крім випадків зменшення суми податку на доходи фізичних осіб, задекларованої до повернення з бюджету у зв`язку із використанням права на податкову знижку), 54.3.6 пункту 54.3 статті 54 цього Кодексу, - тягне за собою накладення на платника податків штрафу в розмірі 10 відсотків суми визначеного податкового зобов`язання та/або іншого зобов`язання, контроль за сплатою якого покладено на контролюючі органи, завищеної суми бюджетного відшкодування.

Відповідно до пункту 123.2 статті 123 ПК України діяння, передбачені пунктом 123.1 цієї статті, вчинені умисно, - тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі 25 відсотків від суми визначеного податкового зобов`язання та/або іншого зобов`язання, контроль за сплатою якого покладено на контролюючі органи, завищеної суми бюджетного відшкодування.

Згідно з пунктом 16-1 підрозділу 10 розділу ХХ ПК України (у редакції на час виникнення спірних правовідносин) тимчасово, до набрання чинності рішенням Верховної Ради України про завершення реформи Збройних Сил України, встановлюється військовий збір. Платниками збору є особи, визначені пунктом 162.1 статті 162 цього Кодексу (підпункт 1.1). Об`єктом оподаткування збором є доходи, визначені статтею 163 цього Кодексу (підпункт 1.2). Ставка збору становить 1,5 відсотка від об`єкта оподаткування, визначеного підпунктом 1.2 цього пункту (підпункт 1.3).

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 7 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» єдиний внесок нараховується для платників, зазначених у пунктах 4 (крім фізичних осіб - підприємців, які обрали спрощену систему оподаткування), 5 та 5-1 частини першої статті 4 цього Закону, - на суму доходу (прибутку), отриманого від їх діяльності, що підлягає обкладенню податком на доходи фізичних осіб. При цьому сума єдиного внеску не може бути меншою за розмір мінімального страхового внеску за місяць, у якому отримано дохід (прибуток).

У разі якщо таким платником не отримано дохід (прибуток) у звітному періоді або окремому місяці звітного періоду, такий платник має право самостійно визначити базу нарахування, але не більше максимальної величини бази нарахування єдиного внеску, встановленої цим Законом. При цьому сума єдиного внеску не може бути меншою за розмір мінімального страхового внеску.

За змістом ч. 3 ст. 9 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» обчислення єдиного внеску податковими органами у випадках, передбачених цим Законом, здійснюється на підставі актів перевірки правильності нарахування та сплати єдиного внеску, звітності, що подається платниками до податкових органів, бухгалтерських та інших документів, що підтверджують суми виплат (доходу), на суми яких (якого) відповідно до цього Закону нараховується єдиний внесок.

Згідно з абзацом першим частини четвертої статті 25 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» податковий орган у порядку, за формою та у строки, встановлені центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику, надсилає в паперовій та/або електронній формі платникам єдиного внеску вимогу про сплату недоїмки з єдиного внеску.

Відповідно до п. 3 ч. 11 ст. 25 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» податковий орган застосовує до платника єдиного внеску такі штрафні санкції: за донарахування податковим органом або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску накладається штраф у розмірі 10 відсотків зазначеної суми за кожний повний або неповний звітний період, за який донараховано таку суму, але не більш як 50 відсотків суми донарахованого єдиного внеску.

Контролюючий орган дійшов висновку про завищення ОСОБА_1 суми витрат за 2017 рік на 624162,27 грн внаслідок: включення до складу витрат придбання висівок пшеничних у кількості 258,38 тон на суму 623384,00 грн від ТОВ «ЕКСТРІМ-ТЕЛЕКОМ», залишків нереалізованих висівок у кількості 0,12 тон на суму 280,00 грн, інших витрат, не підтверджених документами про оплату на суму 498,27 грн.

Відповідачем не надано оцінку господарським взаємовідносинам позивача з його контрагентами ТОВ «ЕКСТРІМ-ТЕЛЕКОМ» і ТОВ «Інвест Агро Трейд» на підставі наданої до перевірки первинної документації, документів бухгалтерського та податкового обліку.

Сама по собі податкова інформація не є достатньою підставою для висновку про неможливість реального здійснення господарських операцій між позивачем та його контрагентами. Отримана податкова інформація повинна оцінюватися у співвідношенні з первинною документацією.

Крім того, отримання податковим органом податкової інформації, у якій викладено висновки про відображення у звітності показників господарських операцій, які фактично не відбулись, не звільняє такий податковий орган від виконання обов`язку із самостійного встановлення та доведення факту вчинення платником податків порушення закону. Зібрана податкова інформація щодо контрагента не має преюдиціального значення та не є документом, що достовірно та безсумнівно підтверджує обставини фактичної дійсності.

Суд встановив, що позивачем було надано документи, які дають можливість дійти висновку про рух активів у процесі здійснення зазначених вище господарських операцій, наявність спеціальної податкової правосуб`єктності учасників господарських операцій та існування зв`язку між фактом придбання товарів (робіт, послуг), понесенням інших витрат і господарською діяльністю платника податку та доказами на підтвердження отримання позивачем товарів (робіт, послуг).

Матеріали справи містять видаткові накладні № 4 від 03.02.2017, № 5 від 04.02.2017, № 9 від 07.02.2017, № 14 від 09.02.2017, № 15 від 10.02.2017, № 30 від 20.02.2017, № 32 від 20.02.2017, № 3 від 03.03.2017, № 10 від 10.03.2017, № 16 від 16.03.2017, № 17 від 16.03.2017, № 21 від 22.03.2017. У вказаних видаткових накладних зазначено, зокрема, відомості про постачальника ТОВ «ЕКСТРІМ-ТЕЛЕКОМ», одержувача ФОП ОСОБА_1 , договір № 030217 від 03.02.2017, найменування товару висівки пшеничні, їх кількість, ціну, суму. Містяться скріплені печатками підписи постачальника та одержувача. Інформація щодо реквізитів специфікацій у видаткових накладних відсутня. Як зазначив позивач, умовами договору сторони узгодили можливість постачання товару на підставі видаткових накладних без обов`язкового складання специфікацій.

До позовної заяви додано видаткові накладні № КМ-0000003 від 03.02.2017, № КМ-0000004 від 04.02.2017, № КМ-0000006 від 07.02.2017, № КМ-0000008 від 09.02.2017, № КМ-0000009 від 10.02.2017, № КМ-0000012 від 20.02.2017, № КМ-0000013 від 20.02.2017, № КМ-0000014 від 03.03.2017, № КМ-0000015 від 10.03.2017, № КМ-0000017 від 16.03.2017, № КМ-0000018 від 16.03.2017, № КМ-0000019 від 22.03.2017, на таку саму кількість висівок пшеничних як у зазначених вище видаткових накладних до договору № 030217 від 03.02.2017. У вказаних видаткових накладних зазначено, зокрема, відомості про постачальника ФОП ОСОБА_1 , одержувача ТОВ «Інвест Агро Трейд», договір № 6/26/01/2017 від 26.01.2017, найменування товару висівки пшеничні, їх кількість, ціну, суму, містяться скріплені печатками підписи постачальника та одержувача.

Також матеріали справи містять товарно-транспортні накладні б/н від 03.02.2017 на 22,1 т, від 04.02.2017 на 20,78 т, від 07.02.2017 на 22,06 т, від 09.02.2017 на 20,98 т, від 10.02.2017 на 19,4 т, від 20.02.2017 на 21,92 т, від 20.02.2017 на 20,02 т, від 03.03.2017 на 21,58 т, від 10.03.2017 на 23,8 т, від 16.03.2017 на 21,66 т, від 16.03.2017 на 22,08 т, від 22.03.2017 на 22 т, у яких вказано замовником та вантажовідправником - ТОВ «ЕКСТРІМ-ТЕЛЕКОМ», вантажоодержувачем ФОП ОСОБА_1 , пункт розвантаження м. Миколаїв, прізвище, ім`я та по батькові водіїв, реєстраційні номери автомобілів і причепів/напівпричепів, відомості про вантаж висівки пшеничні, кількість вантажу, підписи та печатки відповідальних осіб вантажовідправника і вантажоодержувача.

Оцінюючи наявні в матеріалах справи докази, що стосуються господарських операцій з контрагентами позивача, суд надає перевагу належним письмовим доказам, а саме документам первинного бухгалтерського обліку.

Підставою для ведення бухгалтерського обліку господарських операцій та надання юридичної сили і доказовості є первинні документи, що повинні бути складені відповідно до вимог чинного законодавства та не порушувати публічний порядок, встановлений Законом України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні».

Необхідність підтвердження господарських операцій первинними документами визначена також Положенням про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, затвердженим наказом Міністерства фінансів України від 24.05.1995 № 88.

Згідно з пунктом 1.2 цього Положення первинні документи - це документи, створені у паперовій або в електронній формі, які містять відомості про господарські операції.

Відповідно до пункту 2.1 Положення підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи. При реалізації товарів за готівку допускається складання первинного документа не рідше одного разу на день на підставі даних касових апаратів, чеків тощо. Для контролю та впорядкування обробки інформації на основі первинних документів можуть складатися зведені документи (далі первинні документи).

Судом було досліджено первинні документи, на підставі яких формується бухгалтерський та податковий облік, які були складені на підставі договорів із контрагентами позивача ТОВ «ЕКСТРІМ-ТЕЛЕКОМ» і ТОВ «Інвест Агро Трейд», та встановлено, що вказані господарські операції пов`язані з господарською діяльністю позивача, а первинні документи складені відповідно до вимог Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», а тому, суд вважає висновки податкового органу, викладені в акті перевірки № 3924/04-36-24-09/ від 06.12.2023 щодо виконання умов договору поставки № 030217 від 03.02.2017, необґрунтованими, оскільки правомірність включення до складу придбання висівок пшеничних у кількості 258,38 тон на суму 623384,00 грн від ТОВ «ЕКСТРІМ-ТЕЛЕКОМ» підтверджується долученими до матеріалів справи документами (видатковими накладними, товарно-транспортними накладними, платіжними дорученнями, банківськими виписками).

Надані позивачем первинні документи підтверджують формування показників його податкової звітності та вказують, що господарські операції, які є підставою для формування податкового обліку підприємства, відбулись.

Рух активів при здійсненні вище вказаних операцій підтверджується відповідними документами, копії яких долучені до матеріалів справи та були досліджені судом.

Вищезазначені документи не мають дефектів форми, змісту або походження, які відповідно до ст.ст. 198, 201 Податкового кодексу України, ч. 2 ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність», п. 2.4 Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку спричиняють втрату первинними документами юридичної сили і доказовості.

Відповідно до глави 1 Правил перевезень вантажів автомобільним транспортом в Україні, затверджених наказом Міністерства транспорту України 14.10.97 № 363 (у редакції на час виникнення спірних правовідносин), товарно-транспортна накладна - єдиний для всіх учасників транспортного процесу юридичний документ, що призначений для списання товарно-матеріальних цінностей, обліку на шляху їх переміщення, оприбуткування, складського, оперативного та бухгалтерського обліку, а також для розрахунків за перевезення вантажу та обліку виконаної роботи.

Згідно з абзацом першим пункту 11.1 глави 11 Правил перевезень вантажів автомобільним транспортом в Україні основним документом на перевезення вантажів є товарно-транспортна накладна, форму якої наведено в додатку 7 до цих Правил.

За змістом абзацу другого пункту 11.1 глави 11 цих Правил товарно-транспортна накладна може оформлюватись суб`єктом господарювання без дотримання форми, наведеної в додатку 7 до цих Правил, за умови наявності в ній інформації про назву документа, дату і місце його складання, найменування (прізвище, ім`я, по батькові) перевізника та/або експедитора, замовника, вантажовідправника, вантажоодержувача, найменування та кількість вантажу, його основні характеристики та ознаки, які надають можливість однозначно ідентифікувати цей вантаж, автомобіль (марка, модель, тип, реєстраційний номер), причіп/напівпричіп (марка, модель, тип, реєстраційний номер), пункти навантаження та розвантаження із зазначенням повної адреси, посади, прізвища та підписів відповідальних осіб вантажовідправника, вантажоодержувача, водія та/або експедитора.

Верховний Суд у постанові від 31.05.2023 у справі № 320/5108/20 зазначив, що документи, передбачені Правилами № 363, у тому числі товарно-транспортна накладна, не є документами первинного бухгалтерського обліку, які підтверджують придбання та/або продаж товарно-матеріальних цінностей (товару). Товарно-транспортна накладна призначена для обліку руху товарно-матеріальних цінностей та розрахунків за їх перевезення автомобільним транспортом.

Разом із тим, наявність первинних документів є обов`язковою, але не єдиною достатньою умовою для формування податкового кредиту, оскільки виконання зобов`язання за правочином зумовлює складання й інших документів. Формальне складення лише первинного документа не є беззаперечним доказом реальності конкретної господарської операції, якщо контролюючий орган наводить доводи, які ставлять під сумнів її здійснення, зокрема доводи щодо неможливості здійснення поставок контрагентом з огляду на відсутність у нього матеріальних, трудових ресурсів для здійснення підприємницької діяльності та не відповідність при цьому номенклатури придбаних товарів номенклатурі поставлених товарів згідно з даними з Єдиного реєстру податкових накладних; епізодичну або обмежену терміном, на який припадають дати виписування документів на операцію з постачання, фінансову та податкову звітність контрагента, не відображення у цій звітності відповідних податкових зобов`язань, відсутність контрагента за місцезнаходженням.

У наданих позивачем товарно-транспортних накладних не зазначено марку, модель, тип автомобіля, марку, модель, тип причепа/напівпричепа, відомості про автомобільного перевізника, про пункт навантаження із зазначенням його місцезнаходження (повної адреси), повну адресу пункту розвантаження, відсутні підписи водіїв.

Як зазначив позивач, товарно-транспортні накладні було складено ТОВ «ЕКСТРІМ-ТЕЛЕКОМ», яким здійснювалося перевезення придбаного позивачем товару до пункту прийому та розвантаження кінцевого отримувача - ТОВ «Інвест Агро Трейд», з яким позивач як постачальник уклав договір поставки № 6/26/01/2017 від 26.01.2017.

До відзиву додано копію листа Головного управління ДПС у Дніпропетровській області від 22.11.2023 № 45324/5/04-36-24-09-13, адресованого начальнику РСЦ ГСЦ МВС у Дніпропетровській та Запорізькій областях, про надання у зв`язку з проведенням перевірки ППФО ОСОБА_1 детальної інформації про зареєстровані транспортні засоби із зазначенням виду, марки, моделі, типу автомобіля, категорії, основних відомостей технічного паспорта автомобіля, дати реєстрації та зняття з обліку, відомостей про його власника у період з 01.01.2017 до 27.12.2018 щодо автомобілів та причепів/напівпричепів, номери яких зазначено у товарно-транспортних накладних.

Відповідь на вказаний лист відповідач до суду не надав, не довів неможливості здійснення поставок контрагентом - ТОВ «ЕКСТРІМ-ТЕЛЕКОМ».

Відповідно до пункту 2 Розділу ІІ Порядку оформлення результатів документальних перевірок дотримання законодавства України з питань державної митної справи, податкового, валютного та іншого законодавства платниками податків, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 20.08.2015 № 727, акт документальної перевірки - документ, який підтверджує факт проведення документальної перевірки та відображає її результати; довідка документальної перевірки - документ, який підтверджує факт проведення документальної перевірки та відображає її результати і є носієм доказової інформації про невстановлення фактів порушень вимог податкового, валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи.

Згідно з пунктом 5 Розділу ІІ зазначеного Порядку, факти виявлених порушень податкового, валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, викладаються в акті документальної перевірки чітко, об`єктивно та повною мірою з посиланням на первинні документи, регістри податкового та бухгалтерського обліку, фінансової та іншої звітності, інші документи, пов`язані з обчисленням і сплатою податків, зборів, платежів, ведення/складання яких передбачено законодавством, або отримані від інших суб`єктів господарювання, органів державної влади, у тому числі іноземних держав, правоохоронних органів, а також податкову інформацію, що підтверджує наявність зазначених фактів.

Обов`язково наводиться в акті документальної перевірки інформація щодо фактів та обставин, які підтверджують та доводять наявність вини платника податків (з детальним їх описом; дослідженням, яке доводить, що платник податків мав можливість для дотримання правил та норм, встановлених Податковим кодексом, проте не вжив достатніх заходів для їх дотримання; документами та інформацією, яка підтверджує наявність вини платника податків), а також інформація щодо пом`якшуючих обставин або обставин, що звільняють від фінансової відповідальності платника податків.

Зібраними у справі доказами підтверджуються господарські операції позивача з придбання у 2017 році товару за договором поставки № 030217 від 03.02.2017, укладеним із ТОВ «ЕКСТРІМ-ТЕЛЕКОМ», та реалізації позивачем придбаного товару ТОВ «Інвест Агро Трейд», з яким позивач як постачальник уклав договір поставки № 6/26/01/2017 від 26.01.2017, та спростовуються висновки акта перевірки № 3924/04-36-24-09/ від 06.12.2023 про завищення позивачем сум витрат за 2017 рік внаслідок придбання висівок пшеничних у кількості 258,28 тон на суму 623384,00 грн у ТОВ «ЕКСТРИМ-ТЕЛЕКОМ», та порушення у зв`язку з цим вимог податкового законодавства.

Норми податкового законодавства не ставлять у залежність достовірність даних податкового обліку платника податків від дотримання податкової дисципліни його контрагентами, якщо цей платник (покупець) мав реальні витрати у зв`язку з придбанням товарів (робіт, послуг), призначених для використання у його господарській діяльності. Порушення певними постачальниками товару (робіт, послуг) у ланцюгу постачання вимог податкового законодавства чи правил ведення господарської діяльності не може бути підставою для висновку про порушення покупцем товару (робіт, послуг) вимог закону щодо формування витрат та податкового кредиту, тому платник податків (покупець товарів (робіт, послуг)) не повинен зазнавати негативних наслідків, зокрема у вигляді позбавлення права на формування податкового кредиту, за можливу неправомірну діяльність його контрагента за умови, якщо судом не було встановлено фактів, які свідчать про обізнаність платника податків щодо такої поведінки контрагента та злагодженості дій між ними.

Такий правовий висновок міститься у постанові Верховного Суду від 16.05.2023 у справі № 805/1357/16-а.

Принцип індивідуальної податкової відповідальності - один з принципів, на яких базується чинне податкове законодавство України. Так, за змістом статті 47 Податкового кодексу України складання податкової звітності покладено на кожного окремого платника податку. При цьому такий платник несе самостійну відповідальність за порушення правил ведення податкового обліку. Зазначена відповідальність стосується кожного окремого платника податку і не може автоматично поширюватися на третіх осіб, у тому числі на його контрагентів. Крім того, чинне законодавство не покладає на підприємство обов`язок збирання інформації про стан господарської діяльності та порушення підприємств-контрагентів.

Відповідно до ст. 61 Конституції України юридична відповідальність особи має індивідуальний характер, що свідчить про те, що, у разі коли контрагент не виконав свого зобов`язання зі сплати податку до бюджету, це тягне відповідальність та негативні наслідки саме щодо неплатника, а не інших осіб, у тому числі його контрагентів.

Висновки контролюючого органу про відсутність у контрагента позивача ТОВ «ЕКСТРІМ-ТЕЛЕКОМ» трудових та матеріально-технічних ресурсів зроблено виключно на підставі аналізу зібраної та опрацьованої узагальненої податкової інформації, наявної в базі даних ДПС, проте податкова інформація, що наявна в інформаційно-аналітичних базах стосовно контрагента позивача, носить виключно інформативний характер та сама по собі, окремо від інших доказів або за їх відсутності, не доводить наявності податкових правопорушень, на які посилається контролюючий орган.

Крім того, контролюючим органом не було проведено контрольних заходів щодо контрагентів постачальників позивача та дослідження їх первинних документів, не було доведено та надано належних доказів, які би свідчили, що наявні у контрагента - ТОВ «ЕКСТРІМ-ТЕЛЕКОМ» трудові ресурси та матеріально-технічне забезпечення були недостатніми для проведення господарської діяльності з надання послуг, обумовленого укладеним договором з позивачем, як не було доведено та надано належних доказів, які би свідчили про протиправну поведінку контрагента та про обізнаність платника податків щодо такої поведінки та злагодженості дій між ними.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного суду від 10.05.2023 у справі № 810/1052/15.

Суд вважає за необхідне звернути увагу на висновок Верховного Суду, висловлений, зокрема, в постановах від 17.04.2018 у справі № 826/14549/15, від 06.02.2018 у справі № 816/166/15-а, від 13.08.2020 у справі № 520/4829/19, від 21.10.2020 у справі № 140/1845/19, від 19.11.2021 у справі № 160/6707/20, від 16.02.2023 у справі № 420/4722/19, згідно з яким відсутність у контрагента матеріальних та трудових ресурсів не виключає можливості реального виконання ним господарської операції, оскільки залучення працівників є можливим за договорами цивільно-правового характеру, аутсорсингу та аутстафінгу (оренда персоналу).

Так само не може свідчити про відсутність адміністративно-господарських можливостей на виконання взятих на себе зобов`язань посилання податкового органу на відсутність достатньої кількості штатних одиниць, оскільки наведені обставини не позбавляють суб`єкта господарювання можливості здійснювати посередницьку діяльність, залучати виробничі та трудові ресурси інших суб`єктів господарювання для виконання зобов`язань по укладених ним договорах.

Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 09.10.2019 у справі № 826/16601/18, від 04.04.2023 у справі № 320/4019/19.

Податкова інформація, що наявна в інформаційно-аналітичних базах щодо контрагентів суб`єкта господарювання по ланцюгах постачання, не є обов`язковим свідченням нереальності господарських операцій, за умови їх підтвердження належними і допустимими первинними документами, які є підставами формування бухгалтерського обліку.

Сама по собі відсутність необхідних матеріальних чи трудових ресурсів у контрагентів платника податків не є безумовним свідченням нереальності господарської операції, оскільки їх наявність або відсутність (ресурсів) у господарюючих суб`єктів не має правового значення для вирішення питання про наявність наміру сторін на реальне настання правових наслідків, обумовлених укладеними правочинами.

При цьому, контролюючим органом не надано належних та допустимих доказів на спростування реальності господарських операцій. Контролюючим органом не наведено переконливих доводів, що ґрунтуються на об`єктивній інформації та спростовують факти господарської діяльності, засвідчені вказаними документами, не наведено будь-яких доводів щодо здійснення спірних операцій за відсутності розумних економічних причин (ділової мети) позивача та наміру одержати економічний ефект. Податкова ж інформація щодо контрагента позивача не може слугувати підставою для відмови позивачу в отриманні податкової вигоди за відсутності доведення податковим органом недобросовісних узгоджених дій сторін господарської операції або обізнаності платника податку із податковими зловживаннями контрагентів.

Разом з тим, зазначені обставини, які фактично носять характер припущень з боку контролюючого органу, недостатньо, щоб стверджувати про нереальність господарських операцій між позивачем та його контрагентом.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного суду від 12.12.2019 у справі № 814/1439/17 та від 26.01.2023 у справі № 280/5647/19.

У контексті наведеного суд зазначає, що на підтвердження фактичного здійснення господарських операцій, враховуючи специфіку таких операцій та договорів, що їх регламентують, позивачем надано належно оформлені первинні документи та інші документи, складені в межах вчинених господарських операцій, які в сукупності свідчать про беззаперечний факт реального вчинення господарських операцій та використання їх в межах господарської діяльності позивача, що є підставою для формування платником податкового обліку.

У свою чергу, викладені відповідачем аргументи є недостатніми, оскільки податкове законодавство України не ставить право платника податків в залежність від дій або бездіяльності його контрагентів чи відсутності у контрагентів основних фондів, кваліфікованого персоналу, знаходження за заявленою юридичною адресою тощо. В разі порушення контрагентом податкової дисципліни відповідальність та негативні наслідки мають настати, саме, для цієї особи.

Визначальною ознакою господарської операції є те, що вона повинна спричиняти реальні зміни майнового стану платника податків. Здійснення господарської операції і власне її результат підлягають відображенню в бухгалтерському обліку. Отже, господарська операція пов`язана не з фактом підписання договору, а з фактом руху активів платника податків та руху його капіталу. Вимога щодо реальних змін майнового стану платника податків як обов`язкова ознака господарської операції кореспондує з нормами ПК України.

Контролюючим органом не подано доказів, які однозначно свідчили би про неправдивість одержаних від платника документів, підтверджували би фіктивний характер спірних операцій та недобросовісність позивача як платника податків. Відповідачем не надано суду жодних доказів, які підтверджували б те, що вчинення правочину (укладення договору), на підставі якого виникли взаємовідносини між позивачем та контрагентом не відповідали дійсним намірам сторін щодо набуття цивільних прав та обов`язків чи свідчили б про незвичність цін за спірними операціями, або про невідповідність господарських операцій цілям та завданням статутної діяльності товариства, господарській меті з метою досягнення правових наслідків та які порушують публічний порядок, суперечать моральним засадам суспільства та спрямовані на заволодіння майном держави.

Отже, позивач як платник податків самостійно несе відповідальність за достовірність і своєчасність обчислення та сплату, лише ним самим податку до бюджету відповідно до законодавства України. Він не може нести відповідальність за порушення контрагентами правил здійснення господарської діяльності та/або податкової дисципліни, як і не може нести відповідальність за неподання контрагентом первинних документів. У разі якщо контрагентом були допущені порушення норм податкового або іншого законодавства, це тягне відповідальність та негативні наслідки саме щодо цього контрагента, а не сумлінного платника податків.

Аналогічна правова позиція висловлена Верховним Судом у постановах від 14 березня 2018 року у справі №803/1198/16 та від 14 грудня 2022 року у справі № 640/18058/19.

Правомірність дій відповідача при прийнятті оскаржуваних податкових повідомлень-рішень Головним управлінням ДПС у Дніпропетровській області як суб`єктом владних повноважень не доведено. Беручи до уваги вищенаведене, суд дійшов висновку про протиправність податкових повідомлень-рішень Головного управління ДПС у Дніпропетровській області № від 27.12.2023 та № від 27.12.2023, та наявність підстав для їх скасування.

Підпунктом 14.1.153 пункту 14.1 статті 14 ПК України визначено, що податкова вимога - письмова вимога контролюючого органу до платника податків щодо погашення суми податкового боргу.

Відповідно до абз. 1, 2 п. 59.1 ст. 59 ПК України у разі коли у платника податків виник податковий борг, контролюючий орган надсилає (вручає) йому податкову вимогу в порядку, визначеному для надсилання (вручення) податкового повідомлення-рішення.

Оскільки вимогу Головного управління ДПС у Дніпропетровській області про сплату боргу (недоїмки) № Ф- від 20.12.2023 в сумі 87796,80 грн зі сплати єдиного внеску та рішення Головного управління ДПС у Дніпропетровській області № від 20.12.2023 про застосування штрафних санкцій в сумі 43898,40 грн за донарахування відповідним податковим органом або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску прийнято у зв`язку з несплатою єдиного внеску, донарахованого за 2017 рік на підставі акта перевірки № 3924/04-36-24-09/ від 06.12.2023, який містить висновок про заниження позивачем чистого оподатковуваного доходу за 2017 рік внаслідок завищення витрат суми витрат за 2017 рік на 624162,27 грн, наявні підстави для визнання протиправними та скасування зазначених вимоги про сплату боргу (недоїмки) та рішення про застосування штрафних санкцій.

З системного аналізу матеріалів справи, наведених норм законодавства, суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог та наявність підстав для їх задоволення.

За подання до суду позовної заяви позивачем сплачено судовий збір у сумі 2838,35 грн, що підтверджується платіжною інструкцією № b8842507-f2ba-4636-8ade-4449f2bd3765 від 31.01.2024.

Відповідно до статті 139 КАС України на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань відповідача підлягають стягненню понесені позивачем судові витрати зі сплати судового збору у зазначеній сумі.

Крім того, позивач просив стягнути з відповідача на його користь витрати на правничу допомогу в сумі 24000,00 грн.

За змістом ч. 1 ст. 132 КАС України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Відповідно до ч. 3 ст. 134 КАС України для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги (частина 4 статті 134 КАС України).

Відповідно до положень частини 5 статті 134 КАС України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

На підтвердження розміру понесених позивачем витрат на професійну правничу допомогу позивачем надано такі документи: копію договору про надання правничої допомоги від 30.01.2024, укладеного між адвокатом Кузнецовим І.С. та клієнтом ОСОБА_1 ; копію додаткової угоди від 01.02.2024 до вказаного договору; розрахунок вартості наданих послуг від 01.02.2024; акт приймання-передачі наданої правничої допомоги з детальним описом робіт від 01.04.2024; копія ордеру серії АР № 1143294 від 01.01.2024.

Згідно з наданими документами оплата наданої правничої допомоги у цій справі під час розгляду справи судом першої інстанції у фіксованому розмірі 24000,00 грн здійснюється протягом 30 календарних днів з дати набрання законної сили рішенням суду першої інстанції.

В акті приймання-передачі наданої правничої допомоги 01.04.2024 наведено опис робіт: підготовка та направлення до суду адміністративного позову про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень Головного управління ДПС у Дніпропетровській області № від 27.12.2023 та № від 27.12.2023, вимоги Головного управління ДПС у Дніпропетровській області про сплату боргу (недоїмки) № Ф- від 20.12.2023, рішення Головного управління ДПС у Дніпропетровській області № від 20.12.2023 про застосування штрафних санкцій за донарахування відповідним податковим органом або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску; аналіз відзиву, консультація клієнта та роз`яснення з правових питань; підготовка і направлення до суду відповіді на відзив.

Верховний Суд у постанові від 21.01.2021 у справі № 280/2635/20 звернув увагу на те, що Кодекс адміністративного судочинства України у редакції, чинній з 15.12.2017, імплементував нову процедуру відшкодування витрат на професійну правову допомогу, однією з особливостей якої є те, що відшкодуванню підлягають витрати, незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою чи тільки має бути сплачено.

Розмір витрат на правничу допомогу адвоката, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою.

До переліку наданих адвокатом послуг включено аналіз відзиву, що фактично є послугою зі складення відповіді на відзив. Витрати на оплату послуг з консультації клієнта та роз`яснення з правових питань не належать до витрат на правничу допомогу, пов`язаних зі справою.

При вирішенні питання щодо розподілу витрат, пов`язаних з правничою допомогою, суд враховує, що розгляд справи здійснювався судом у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у письмовому провадженні), представником позивача було складено та подано до суду позовну заяву з доданими до неї документами, відповідь на відзив, клопотання про стягнення витрат на правничу допомогу.

З урахуванням наведеного, обсягу наданих послуг адвокатом, обґрунтованим, документально підтвердженим і співмірним зі складністю справи та ціною позову розміром витрат на правничу допомогу є сума 4000,00 грн, яка відповідно до ч. 1 ст. 139 КАС України підлягає стягненню на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.

Керуючись ст.ст. 2, 9, 77, 90, 134, 139, 241-246, 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Дніпропетровській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень, вимоги про сплату боргу (недоїмки), рішення про застосування штрафних санкцій задовольнити.

Визнати протиправними та скасувати: податкові повідомлення-рішення Головного управління ДПС у Дніпропетровській області № від 27.12.2023 та № від 27.12.2023; вимогу Головного управління ДПС у Дніпропетровській області про сплату боргу (недоїмки) № Ф- від 20.12.2023; рішення Головного управління ДПС у Дніпропетровській області № від 20.12.2023 про застосування штрафних санкцій за донарахування відповідним податковим органом або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у Дніпропетровській області на користь ОСОБА_1 судові витрати зі сплати судового збору в сумі 2838,35 грн (дві тисячі вісімсот тридцять вісім гривень 35 копійок) та витрати на правничу допомогу в сумі 4000,00 грн (чотири тисячі гривень).

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Третього апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного рішення.

Позивач: ОСОБА_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 .

Відповідач: Головне управління ДПС у Дніпропетровській області, місцезнаходження: 49005, м. Дніпро, вул. Сімферопольська, 17А, .

Повне рішення суду складено 15.01.2026.

Суддя В.В. Рянська