Справа № 320/10915/21
Суддя: Лиска І.Г.
Дата ухвалення: 2025-01-28 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 січня 2025 року справа №320/10915/21

Київський окружний адміністративний суд у складі: головуючого судді Лиска І.Г., розглянувши у м. Києві в порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Державної податкової служби у Київській області про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити дії,

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 звернувся до Київського окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління Державної податкової служби у Київській області в якому просить суд:

- визнати протиправними дії Головного управління ДПС у Київській області щодо невжиття заходів для зарахування ОСОБА_1 надмірно сплаченого єдиного соціального внеску на загальнообов`язкове державне страхування в авансові платежі на випадок майбутніх нарахувань по ЄСВ у сумі 4 105,60 грн.;

- зобов?язати Головне управління ДІС у Київській області вжити заходи для зарахування ОСОБА_1 надмірно сплаченого єдиного соціального внеску на загальнообов`язкове державне страхування в авансові платежі на випадок майбутніх нарахувань по ЄСВ у сумі 4 105,60 грн..

В обґрунтування позовних вимог Позивачем зазначено, що він зареєстрований як фізична особа-підприємець, а також є самозайнятою особою щодо надання юридичних послуг на підставі свідоцтва про право на зайняття адвокатською діяльністю. Податковим органом двічі поставлено Позивача на облік як платника єдиного соціального внеску, а саме як адвоката та як фізичну особу-підприємця. Позивачем зазначено про те, що з 26.01.2015 та по 02.04.2018 він працював в якості начальника відділу Юридичного департаменту АБ «УКРГАЗБАНК», що підтверджується відповідними записами в трудовій книжці. Ним було встановлено, про факт надмірно сплачених сум по ЄСВ, як самозайнятою особою, оскільки в період з 20.02.2018 та по 02.04.2018 був найманим працівником, а така особа є застрахованою і платником єдиного внеску за неї є її роботодавець (за вказаний період сума надмірно сплаченого ЄСВ склала 2 305, 60 грн.)

Виявивши вказану помилку, Позивач звернувся до Відповідача щодо зарахування надмірно сплаченого єдиного соціального внеску в рахунок майбутніх платежів. Однак, Відповідачем протиправно відмовлено у такому зарахуванні.

Відповідач заперечував проти задоволення позовних вимог.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши усі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд зазначає наступне.

ОСОБА_1 , є адвокатом, що підтверджується свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю №3542/10 від 27.12.2007.

Після внесення відомостей до Єдиного реєстру адвокатів України Позивач подав заяву за формою 5-ОПІ та вніс зміни до своїх облікових записів як платника податків самозайнятої особи, на підтвердження чого отримав довідку про взяття на облік платника податків (форма №34-ОПП) від 20.02.2018 за №004.

В той же час, з 26.01.2015 та по 02.04.2018 ОСОБА_1 працював в якості начальника відділу Юридичного департаменту АБ «УКРГАЗБАНК», що підтверджується відповідними записами в трудовій книжці.

Позивачем було встановлено, про факт надмірно сплачених сум по ЄСВ, як самозайнятою особою, оскільки в період з 20.02.2018 та по 02.04.2018 був найманим працівником, а така особа є застрахованою і платником єдиного внеску за неї є її роботодавець, отже за вказаний період сума надмірно сплаченого ЄСВ склала 2 305, 60 грн.

ОСОБА_1 зареєстровано як фізичну особу-підприємця, про, що до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань 20.11.2019.

Таким чином, перебуваючи на податковому обліку, як фізична особа-підприємець на спрощеній системі оподаткування, особа повинна перебувати на податковому обліку як фізична особа підприємець з ознакою провадження незалежної професійної діяльності, та вести єдиний податковий облік та сплату податків саме як фізична особа-підприємець 3-й групі єдиного податку. За цей період сума ЄСВ склала 1 800,00 грн.

Як наслідок, з метою приведення даних облікової картки у відповідність, а саме коректного відображення суми сплаченого ЄСВ, ОСОБА_1 22.07.2021 звернувся до Відповідача із відповідною заявою, в якій просив зарахувати в авансові платежі на випадок майбутніх нарахувань по ЄСВ суму у розмірі 4 105,60 грн.

Головним управлінням ДПС у Київській області листом позивачу надано відповідь за №29276/6/10-36-24-11 від 06.08.2021 про відмову у зарахуванні надмірно сплаченого єдиного соціального внеску на загальнообов`язкове державне страхування в авансові платежі на випадок майбутніх нарахувань по ЄСВ.

Не погоджуючись із відмовою зарахувати у рахунок майбутніх платежів з єдиного соціального внеску надміру сплачений єдиний соціальний внесок, позивач звернувся до суду з вищевказаним позовом.

Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи та висновкам суду першої інстанції, колегія суддів зазначає наступне.

Згідно ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Правові та організаційні засади забезпечення збору та обліку єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, умови та порядок його нарахування і сплати та повноваження органу, що здійснює його збір та ведення обліку визначає Закон України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» від 08 липня 2010 року № 2464-VI (далі - Закон № 2464-VI, в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин).

За приписами пункту 2 частини 1 статті 1 вищевказаного Закону, єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування (далі - єдиний внесок) - консолідований страховий внесок, збір якого здійснюється до системи загальнообов`язкового державного соціального страхування в обов`язковому порядку та на регулярній основі з метою забезпечення захисту у випадках, передбачених законодавством, прав застрахованих осіб на отримання страхових виплат (послуг) за діючими видами загальнообов`язкового державного соціального страхування.

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 4 Закону № 2464-VI, платниками єдиного внеску є фізичні особи - підприємці, в тому числі ті, які обрали спрощену систему оподаткування.

Згідно п. 5 ч. 1 ст. 4 Закону № 2464-VI, платниками єдиного внеску , також, є особи, які провадять незалежну професійну діяльність, а саме наукову, літературну, артистичну, художню, освітню або викладацьку, а також медичну, юридичну практику, в тому числі адвокатську, нотаріальну діяльність, або особи, які провадять релігійну (місіонерську) діяльність, іншу подібну діяльність та отримують дохід від цієї діяльності.

За приписами частини 2 статті 5 Закону № 2464-VI, взяття на облік осіб, зазначених у пунктах 1, 4, 5 та 5-1 частини 1 статті 4 цього Закону, здійснюється органом доходів і зборів шляхом внесення відповідних відомостей до реєстру страхувальників.

Наказом Міністерства фінансів України від 24 листопада 2014 року № 1162, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 03 грудня 2014 року за № 1553/26330, затверджено Порядок обліку платників єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування (далі - Порядок №1162).

У відповідності до пункту 2 розділу І Порядку №1162, цим Порядком визначаються питання взяття на облік, внесення змін до облікових даних та зняття з обліку платників єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування (далі - платники єдиного внеску) у територіальних органах Державної фіскальної служби України (далі - контролюючі органи), надання контролюючим органам відомостей про зміну класу професійного ризику виробництва Фондом соціального страхування за період до 01 січня 2016 року, надання Пенсійному фонду України та фондам загальнообов`язкового державного соціального страхування даних про взяття/зняття з обліку платників єдиного внеску.

Пунктом 4 розділу ІІ Порядку №1162 визначено, що взяття на облік фізичних осіб - підприємців, відомості щодо яких містяться в Єдиному державному реєстрі, як платників ЄСВ підтверджується випискою з Єдиного державного реєстру, яка надсилається (видається) цим фізичним особам - підприємцям у порядку, встановленому Законом України від 15.05.2003 №755-IV «Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань» (далі - Закон №755).

Відповідно до пунктів 1-2 розділу ІІІ Порядку №1162, взяття на облік платників єдиного внеску, на яких не поширюється дія Закону № 755, контролюючим органом здійснюється за місцезнаходженням чи місцем проживання у день отримання від них заяви про взяття на облік платника єдиного внеску за формою № 1-ЄСВ згідно з додатком 1 до цього Порядку.

Платники єдиного внеску, зазначені в пункті 5 частини першої статті 4 Закону № 2464, подають заяву за формою № 1-ЄСВ (додаток 1) протягом 10 календарних днів після державної реєстрації незалежної професійної діяльності у відповідному уповноваженому органі та отримання документа, що підтверджує право фізичної особи на ведення незалежної професійної діяльності.

За приписами абзацу 2 частини 3 статті 16 Закону № 2464-VI, ведення реєстру страхувальників Державного реєстру здійснюється на підставі положення, що затверджується центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику, за погодженням з Пенсійним фондом та фондами загальнообов`язкового державного соціального страхування.

Ведення реєстру застрахованих осіб Державного реєстру здійснюється на підставі положення, що затверджується Пенсійним фондом за погодженням з центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику, та фондами загальнообов`язкового державного соціального страхування.

У відповідності до абзацу 3 частини 1 статті 20 Закону № 2464-VI, реєстр застрахованих осіб формує та веде Пенсійний фонд України, користувачами цього реєстру є органи доходів і зборів та фонди загальнообов`язкового державного соціального страхування.

Як вбачається з матеріалів справи, 20.11.2019 ОСОБА_1 зареєстровано як фізичну особу-підприємця, про що до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань внесено запис, а тому, позивач є платником єдиного податку (ІІІ група).

Крім того, 27.12.2007 року ОСОБА_1 отримано свідоцтво про право на зайняття адвокатською діяльністю №3542/10 та як самозайнята особа - адвокат перебуває на обліку як платник єдиного соціального внеску.

Оскільки, позивачем протягом 2018 року двічі сплачено єдиний соціальний внесок як самозайнята особа та як фізична особа-підприємець, ОСОБА_1 звернувся до Головного управління ДПС у Київській області із заявою від 22.07.2021 про зарахування надмірно сплаченого єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування у рахунок майбутніх платежів.

Однак, Головне управління ДПС у м. Києві, за результатом розгляду вказаної заяви, повідомило позивача, що він зобов`язаний сплачувати єдиний соціальний внесок і як фізична особа-підприємець і як самозайнята особа.

На переконання суду, сплата позивачем єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування як особою, яка здійснює незалежну професійну діяльність, та як фізичною особою-підприємцем спричиняє подвійну його сплату.

Метою встановлення розміру мінімального страхового внеску та обов`язку сплачувати його незалежно від наявності бази для нарахування є забезпечення у передбачених законодавством випадках мінімального рівня соціального захисту осіб шляхом отримання страхових виплат (послуг) за діючими видами загальнообов`язкового державного соціального страхування. Тобто, саме задля досягнення вищевказаної мети збору єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування законодавством встановлено обов`язок сплати особами мінімального страхового внеску незалежно від фактичного отримання доходу від їх діяльності.

Оскільки позивач як фізична особа-підприємець сплачував єдиний внесок у порядку та розмірах, визначених законодавством, в розмірі не менше мінімального, це виключає обов`язок по сплаті у цей період єдиного внеску позивачем ще і як особою, яка має право провадити незалежну професійну діяльність.

Даний висновок узгоджується з правовою позицією Верховного Суду у складі Касаційного адміністративного суду, викладеною у постановах від 12 грудня 2019 року у справі № №580/971/19, від 27 листопада 2019 року у справі № 160/3114/19 та від 05 грудня 2019 року у справі № 260/358/19.

Згідно п.п. 14.1.115 п. 14.1 ст. 14 Податкового кодексу України, надміру сплачені грошові зобов`язання - суми коштів, які на певну дату зараховані до відповідного бюджету понад нараховані суми грошових зобов`язань, граничний строк сплати яких настав на таку дату.

За приписами підпункту 17.1.10 пункту 17.1 статті 17 Податкового кодексу України, платник податків має право: на залік чи повернення надміру сплачених, а також надміру стягнутих сум податків та зборів, пені, штрафів у порядку, встановленому цим Кодексом.

Відповідно до частини 13 статті 9 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування», суми помилково сплаченого єдиного внеску зараховуються в рахунок майбутніх платежів єдиного внеску або повертаються платникам у порядку і строки, визначені центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику, за погодженням з центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, Пенсійним фондом та фондами загальнообов`язкового державного соціального страхування.

З огляду на зазначене, матеріали справи свідчать, що ОСОБА_1 було помилково сплачено у подвійному розмірі єдиний соціальний внесок за період 2018 рік на загальну суму 4105,60 грн., у зв`язку із подвійною реєстрацією його як платника даного внеску.

Оскільки, в період з 20.02.2018 та по 02.04.2018 Позивач був найманим працівником, що підтверджується відповідними записами в трудовій книжці НОМЕР_1 , а така особа є застрахованою і платником єдиного внеску за неї є її роботодавець, підстави для сплати єдиного соціального внеску як самозайнятою особою за період 2018 рік відсутні, а тому, сплата такого внеску є надмірно сплаченою сумою єдиного внеску і має бути зарахована у рахунок майбутніх платежів.

З огляду на викладене, слід дійти висновку, що рішенням Головного управління ДПС у Київській області було протиправно відмовлено позивачу у зарахуванні надмірно сплаченого єдиного соціального внеску на загальнообов`язкове державне страхування в авансові платежі на випадок майбутніх нарахувань по ЄСВ у сумі 4 105,60 грн.

Конституційний Суд України в своєму рішенні від 30.01.2003 №3-рп/2003 зазначив, що правосуддя за своєю суттю визнається таким лише за умови, що воно відповідає вимогам справедливості і забезпечує ефективне поновлення в правах. Загальною декларацією прав людини 1948 року передбачено, що кожна людина має право на ефективне поновлення в правах компетентними національними судами у випадках порушення її основних прав, наданих їй Конституцією або законом (стаття 8). Право на ефективний засіб захисту закріплено також у Міжнародному пакті про громадянські та політичні права (стаття 2) і в Конвенції про захист прав людини та основних свобод (стаття 13).

На цій підставі адміністративні суди, перевіряючи рішення, дію чи бездіяльність суб`єкта владних повноважень на відповідність закріпленим ст.2 КАС України критеріям, не втручаються у дискрецію (вільний розсуд) суб`єкта владних повноважень поза межами перевірки за названими критеріями.

Статтею 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (право на ефективний засіб юридичного захисту) передбачено, що кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

При цьому, під ефективним засобом (способом) слід розуміти такий, що призводить до потрібних результатів, наслідків, дає найбільший ефект.

За таких обставин, суд приходить до висновку, що найбільш ефективний із можливих способів захисту порушеного права позивача, є зобов`язання Головного управління ДПС у Київській області вжити заходи для зарахування ОСОБА_1 надмірно сплаченого єдиного соціального внеску на загальнообов`язкове державне страхування в авансові платежі на випадок майбутніх нарахувань по ЄСВ у сумі 4 105,60 грн.

Вирішуючи питання розподілу витрат на правову допомогу, суд виходить з того, що компенсація витрат на професійну правничу допомогу здійснюється у випадку доведення здійснення витрат пов`язаних з розглядом саме цієї справи та враховуючи принцип співмірності здійснених витрат.

Так, Позивач вказує, що попередній орієнтований розрахунок суми судових витрат, які він очікує понести у зв`язку з розглядом справи буде становити 10000 грн.

Як вказала Велика Палата Верховного Суду у постанові від 27.06.2018 року у справі №826/1216/16, склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.

Позивачем на підтвердження факту оплати суми понесених витрат не надано жодного доказу оплати вказаної суми,

Оскільки суд вирішує питання щодо розподілу судових витрат у межах долучених доказів, відсутність яких свідчить про недоведеність понесених судових витрат, відтак у стягненні таких витрат слід відмовити.

За загальним правилом, що випливає з принципу змагальності, кожна сторона повинна подати докази на підтвердження обставин, на які вона посилається, або на спростування обставин, про які стверджує інша сторона. Тобто, обов`язок доводити суду обґрунтованість своїх тверджень або заперечень одночасно покладено на усіх учасників процесу.

Відповідно до ч.2 ст.77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

На виконання цих вимог відповідачем не доведено належними та допустимими доказами правомірність вчинених дій.

Водночас докази, подані позивачем, підтверджують обставини, на які він посилається в обґрунтування позовних вимог, та не були спростовані відповідачем.

Системно проаналізувавши приписи законодавства України, що були чинними на момент виникнення спірних правовідносин між сторонами, зважаючи на взаємний та достатній зв`язок доказів у їх сукупності, суд дійшов до висновку, що адміністративний позов є обґрунтованим та підлягає задоволенню.

Відповідно до ч.1 ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Позивача звільнено від сплати судового збору відповідно до п. 10 ч. 1 ст.5 Закону України «Про судовий збір». Питання розподілу судових витрат відсутнє. Керуючись ст.ст.139, 242-246, 255, 293, 295-297 КАС України, суд, -

в и р і ш и в:

Адміністративний позов-задовольнити.

Визнати протиправними дії Головного управління ДПС у Київській області щодо невжиття заходів для зарахування ОСОБА_1 надмірно сплаченого єдиного соціального внеску на загальнообов`язкове державне страхування в авансові платежі на випадок майбутніх нарахувань по ЄСВ у сумі 4 105,60 грн.

Зобов`язати Головне управління ДПС у Київській області вжити заходи для зарахування ОСОБА_1 надмірно сплаченого єдиного соціального внеску на загальнообов`язкове державне страхування в авансові платежі на випадок майбутніх нарахувань по ЄСВ у сумі 4 105,60 грн..

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

У разі оголошення судом лише вступної та резолютивної частини рішення, або розгляду справи в порядку письмового провадження, апеляційна скарга подається протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення.

Суддя Лиска І.Г.