Справа № 380/19687/25
Суддя: Брильовський Роман Михайлович
Дата ухвалення: 2026-01-13 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

з питань відводу

13 січня 2026 року

Львівський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді - Брильовського Р.М.

при секретарі судових засідань Клочко Н.С.

та осіб, що беруть участь у справі:

позивача ОСОБА_1

представника відповідача 2 Тарасович О.І.

розглянувши у судовому засіданні в залі суду у м. Львові заяву позивача про відвід судді Брильовського Р.М.. у справі за позовом ОСОБА_1 до міського голови м. Львова Садового Андрія Івановича, Виконавчого комітету Львівської міської ради про визнання бездіяльності та рішень протиправними, скасування рішень ,-

Встановив:

У провадженні Львівського окружного адміністративного суду перебуває справа за позовом ОСОБА_1 до міського голови м. Львова Садового Андрія Івановича, Виконавчого комітету Львівської міської ради про визнання бездіяльності та рішень протиправними, скасування рішень.

Ухвалою судді від 01 жовтня 2025 року відкрито провадження у справі в порядку загального позовного провадження.

Ухвалою суду від 08 жовтня 2025 року у задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову після подання позовної заяви відмовлено.

Ухвалою суду від 13 листопада 2025 року відмовлено у задоволенні клопотання ОСОБА_1 про призначення судової будівельно технічної експертизи.

Ухвалою суду від 13 листопада 2025 року відмовлено у задоволенні клопотання ОСОБА_1 про призначення судової комп`ютерно технічної експертизи.

Ухвалою суду від 14 листопада 2025 року у задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову після подання позовної заяви відмовлено.

13.01.2026 через канцелярію суду надійшла заява позивача про відвід судді Брильовського Р.М.. Заява обґрунтована тим, що головуючий у справі №380/19687/25 - суддя Брильвський Р.М. відмовляючи у призначенні судових експертиз, вніс до ухвал від 14.11.2025 та 17.11.2025 у справі № 380/19687/25 завідомо неправдиві відомості щодо предмета клопотань позивача, чим спотворив їх зміст та порушив вимоги процесуального закону. Зазначені дії стали підставою для розгляду Печерським районним судом м. Києва справи № 757/667/26-к за скаргою позивача щодо зобов`язання внести відомості до ЄРДР за ознаками злочину, передбаченого ч. 1 ст. 366 КК України. Безпідставна відмова у призначенні будівельно-технічної та комп`ютерно-технічної експертиз призвела до порушення права позивача на подання та дослідження доказів, оскільки встановлення пов`язаності проектної документації в Єдиній державній електронній системі у сфері будівництва потребує спеціальних технічних знань. За наявності наведених обставин існують обґрунтовані сумніви у неупередженості судді Брильовського Р.М., що відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 36 КАС України та Бангалорських принципів поведінки суддів є підставою для його відводу (самовідводу) та унеможливлює подальший розгляд справи під його головуванням.

Вирішуючи питання щодо наявності підстав для відводу судді Брильовського Романа Михайловича, суд встановив наступне.

Відповідно до ст. 36 Кодексу адміністративного судочинства України ( далі КАС України) суддя не може брати участі в розгляді адміністративної справи і підлягає відводу (самовідводу): 1) якщо він брав участь у справі як свідок, експерт, спеціаліст, перекладач, представник, адвокат, секретар судового засідання або надавав правничу допомогу стороні чи іншим учасникам справи в цій чи іншій справі; 2) якщо він прямо чи опосередковано заінтересований в результаті розгляду справи; 3) якщо він є членом сім`ї або близьким родичем (чоловік, дружина, батько, мати, вітчим, мачуха, син, дочка, пасинок, падчерка, брат, сестра, дід, баба, внук, внучка, усиновлювач чи усиновлений, опікун чи піклувальник, член сім`ї або близький родич цих осіб) сторони або інших учасників судового процесу, або осіб, які надавали стороні або іншим учасникам справи правничу допомогу у цій справі, або іншого судді, який входить до складу суду, що розглядає чи розглядав справу; 4) за наявності інших обставин, які викликають сумнів у неупередженості або об`єктивності судді; 5) у разі порушення порядку визначення судді для розгляду справи, встановленого статтею 31 цього Кодексу. Суддя підлягає відводу (самовідводу) також за наявності обставин, встановлених статтею 37 цього Кодексу. До складу суду не можуть входити особи, які є членами сім`ї, родичами між собою чи родичами подружжя. Незгода сторони з процесуальними рішеннями судді, рішення або окрема думка судді в інших справах, висловлена публічно думка судді щодо того чи іншого юридичного питання не може бути підставою для відводу.

Відповідно до ч. 3 ст. 39 Кодексу адміністративного судочинства України відвід (самовідвід) повинен бути вмотивованим і заявленим протягом десяти днів з дня отримання учасником справи ухвали про відкриття провадження у справі, але не пізніше початку підготовчого засідання або першого судового засідання, якщо справа розглядається за правилами спрощеного позовного провадження. Заявляти відвід (самовідвід) після цього дозволяється лише у виняткових випадках, коли про підставу відводу (самовідводу) заявнику не могло бути відомо до спливу вказаного строку, але не пізніше двох днів з дня, коли заявник дізнався про таку підставу. Суд ухвалою залишає заяву про відвід, яка повторно подана з тих самих підстав, без розгляду.

За приписами ч. 4 ст. 40 КАС України якщо суд доходить висновку про необґрунтованість заявленого відводу і заява про такий відвід надійшла до суду за три робочі дні (або раніше) до наступного засідання, вирішення питання про відвід здійснюється суддею, який не входить до складу суду, що розглядає справу, і визначається у порядку, встановленому частиною першою статті 31 цього Кодексу. Такому судді не може бути заявлений відвід. Якщо заява про відвід судді надійшла до суду пізніше ніж за три робочі дні до наступного засідання, така заява не підлягає передачі на розгляд іншому судді, а питання про відвід судді вирішується судом, що розглядає справу.

Частиною одинадцятою ст. 40 КАС України передбачено, що Питання про відвід вирішується невідкладно. Вирішення питання про відвід суддею, який не входить до складу суду, здійснюється протягом двох робочих днів, але не пізніше призначеного засідання по справі. У разі розгляду заяви про відвід суддею іншого суду - не пізніше десяти днів з дня надходження заяви про відвід. Відвід, який надійшов поза межами судового засідання, розглядається судом у порядку письмового провадження.

З врахуванням наведених норм права та того, що заява про відвід подана за день до судового засідання, яке відбулося 13.01.2026, така підлягає невідкладному розгляду судом, що розглядає справу.

Відповідно до ч. 2 ст. 6 КАС України суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.

З огляду на наведене суд зазначає, що ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод визначено, що кожен має право на справедливий розгляд його справи незалежним і безстороннім судом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини об`єктивно безстороннім є судовий орган, діяльність якого відповідає таким критеріям: - забезпечується не лише здійснення правосуддя, а й зовнішній вияв того, що відбувається свідчить про неупередженість суду; - судом створено достатні гарантії для усунення підстав і навіть потенційної можливості побоюватися, що він, незалежно від особистої поведінки, не є безстороннім.

Із практики Європейського суду з прав людини вбачається, що важливим питанням є питання довіри, яку суди повинні вселяти в громадськість у демократичному суспільстві.

У рішенні «Газета-Центр проти України» від 15.07.2010 Європейський суд з прав людини, встановлюючи порушення принципу безсторонності, зазначив, що відповідно до усталеної практики Суду існування безсторонності для цілей пункту 1 статті 6 Конвенції повинно визначатися на підставі суб`єктивного критерію, в контексті якого слід враховувати особисті переконання та поведінку певного судді, що означає необхідність встановити, чи мав суддя у певній справі будь-яку особисту зацікавленість або упередженість, а також на підставі об`єктивного критерію, в контексті якого необхідно встановити, чи забезпечував суд і, серед інших аспектів, його склад, достатні гарантії аби виключити будь-які обґрунтовані сумніви щодо його безсторонності. У кожній окремій справі слід вирішувати, чи мають стосунки, що розглядаються, таку природу та ступінь, що свідчать про небезсторонність суду. Навіть зовнішні прояви можуть бути важливими або, іншими словами, «правосуддя має не тільки чинитись, також має бути видно, що воно чиниться».

Також, щодо об`єктивної неупередженості зазначено у справі «Фей проти Австрії». Зокрема, Європейський суд з прав людини вказав, що вона полягає у відсутності будь-яких законних сумнівів в тому, що її забезпечено та гарантовано судом, а для перевірки на об`єктивну неупередженість слід визначити чи є факти, які не залежать від поведінки судді, що можуть бути встановлені та можуть змусити сумніватися у його неупередженості.

Відповідно до п. п. 103, 104, 105 рішення Європейського суду з прав людини у справі "Олександр Волков проти України" від 09.01.2013, "для того, щоб встановити, чи може суд вважатися "незалежним" у розумінні п. 1 ст. 6 Конвенції, слід звернути увагу на спосіб призначення його членів і строк їхніх повноважень, існування гарантій проти тиску ззовні та на питання, чи створює орган видимість незалежного. Як правило, безсторонність означає відсутність упередженості та необ`єктивності. Згідно з усталеною практикою Суду існування безсторонності для цілей п. 1 ст. 6 Конвенції повинно встановлюватися згідно з: (1) суб`єктивним критерієм, врахувавши особисті переконання та поведінку конкретного судді, тобто чи мав суддя особисту упередженість або чи був він об`єктивним у цій справі, та (2) об`єктивним критерієм, іншими словами, шляхом встановлення того, чи забезпечував сам суд та, серед інших аспектів, його склад, достатні гарантії для того, щоб виключити будь-який обґрунтований сумнів у його безсторонності.

Проте, між суб`єктивною та об`єктивною безсторонністю не існує беззаперечного розмежування, оскільки, поведінка судді не тільки може викликати об`єктивні побоювання щодо його безсторонності з точки зору стороннього спостерігача (об`єктивний критерій), а й може бути пов`язана з питанням його або її особистих переконань (суб`єктивний критерій). Отже, у деяких випадках, коли докази для спростування презумпції суб`єктивної безсторонності судді отримати складно, додаткову гарантію надасть вимога об`єктивної безсторонності".

Водночас, особиста безсторонність судді презюмується, поки не надано доказів протилежного, про що зазначено у п. 43 рішення Європейського суду з прав людини у справі "Веттштайн проти Швейцарії".

Суд наголошує, що при вирішенні того, чи є у цій конкретній справі обґрунтовані причини побоюватися, що суддя може бути небезстороннім, позиція заінтересованої особи є важливою, але не вирішальною. Вирішальним же є те, чи можна вважати такі побоювання об`єктивно обґрунтованими (п. 44 рішення у справі "Ветштайн проти Швейцарії" та п. 58 рішення у справі "Ферантелі та Сантанжело проти Італії" від 07.08.1996).

Для підтвердження порушення (або можливого порушення) суддею принципу неупередженості, необхідно довести наявність відповідних вищезазначених суб`єктивних та об`єктивних критеріїв (зокрема, особисті переконання та поведінку конкретного судді, які вказують на його безпосередню зацікавленість у результатах вирішення справи, неналежне забезпечення конкретним судом та його складом, визначеним для розгляду справи, дотримання процесуальних прав та свобод сторін та осіб, які беруть участь у справі, тощо).

З огляду на викладене, заява позивача про відвід судді Брильовського Р.М. не містить належних і допустимих доказів, які б об`єктивно підтверджували наявність обставин, що викликають обґрунтовані сумніви у неупередженості чи об`єктивності судді. Аргументи заявника зводяться до незгоди з процесуальними рішеннями судді щодо відмови у призначенні експертиз. Такі рішення є проявом дискреційних повноважень суду та можуть бути перевірені виключно в порядку апеляційного чи касаційного оскарження, а не шляхом заявлення відводу. Посилання позивача на внесення суддею завідомо неправдивих відомостей не підтверджене жодним судовим рішенням, яке б встановлювало факт вчинення суддею протиправних дій. Сам факт подання скарги або відкриття провадження щодо внесення відомостей до ЄРДР не свідчить про доведеність вини судді та не є підставою для сумнівів у його неупередженості. Доводи про порушення права на доказування фактично стосуються оцінки судом доцільності та необхідності експертиз. Такі обставини не підпадають під перелік підстав для відводу, визначених статтею 36 КАС України.

Суд зазначає про те, що наведені аргументи у заяві про відвід судді Брильовського Р.М. зводяться виключно до критичної оцінки процесуальних дій , прийнятих у межах наданих суду повноважень, що саме по собі не може бути підставою для відводу.

Об`єктивних причин, які б свідчили про заінтересованість судді у результаті розгляду справи або його упередженість, заявником не наведено. Зазначені твердження мають оціночний характер і ґрунтуються на суб`єктивному сприйнятті позивача.

Відтак, зі змісту заяви позивача про відвід судді та викладених у ній аргументів, не простежується будь - яка залежність чи взаємозв`язок, що прямо чи опосередковано вказували б на упередженість або необ`єктивність судді Брильовського Романа Михайловича.

Проаналізувавши викладені позивачем аргументи, суд вважає, що вказана заява не містить посилання на обставини, які за суб`єктивними чи об`єктивними критеріями унеможливили б участь судді Брильовського Романа Михайловича у розгляді цієї справи відповідно до ст. 36 КАС України. Обставини, які покладені в основу заяви про відвід, повинні бути доведеними. Відвід повинен бути вмотивований, з наведенням відповідних аргументів, доказів, які підтверджують наявність підстав для відводу.

Відтак, суд дійшов висновку про відсутність визначених процесуальним законом підстав для відводу судді Брильовського Романа Михайловича у вказаній справі, а тому у задоволенні заяви позивача належить відмовити.

Керуючись ст. ст. 31, 36, 39, 40, 248, 250, 256, Кодексу адміністративного судочинства України, суд

УХВАЛИВ:

У задоволенні заяви позивача про відвід судді Брильовського Р.М. у справі за позовом ОСОБА_1 до міського голови Львова Садового Андрія Івановича, Виконавчого комітету Львівської міської ради про визнання бездіяльності та рішень протиправними, скасування рішень - відмовити.

Ухвала набирає законної сили негайно після її проголошення.

Ухвала оскарженню не підлягає, заперечення на неї можуть бути включені до апеляційної скарги на судове рішення.

Повний текст ухвали складенно та підписано 14.01.2026.

Суддя Брильовський Р.М.