Справа № 160/33126/24
Суддя: Бевзенко В.М.
Дата ухвалення: 2026-01-14 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

14 січня 2026 року

м. Київ

справа №160/33126/24

адміністративне провадження № К/990/1680/26

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду (далі - Суд):

судді-доповідача Бевзенка В.М.,

суддів Берназюка Я.О., Чиркіна С.М.,

перевіривши касаційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 12.03.2025 та постанову Третього апеляційного адміністративного суду від 17.12.2025 у справі №160/33126/24 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В:

У 2024 році ОСОБА_1 (далі-позивач) звернувся до суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області, в якому просив:

- визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області, щодо непереведення позивача на пенсію за віком згідно Закону України «Про державну службу» №889-VIII та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області від 05.11.2024 №61;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області зарахувати періоди роботи в органах державної податкової служби з 06.02.1998 по 29.10.2024 (дата звернення до органів Пенсійного фонду України) до стажу державної служби та призначити позивачу з 29.10.2024 пенсію за віком відповідно до Закону України «Про державну службу» від 10.12.2015 №889-VIII, з урахуванням довідки про складові заробітної плати для призначення пенсії державного службовця (посадовий оклад, надбавка за ранг, надбавка за вислугу років) від 29.10.2024 №74347/6/04-36-10-02-13 виданої Головним управлінням Державної податкової служби у Дніпропетровській області та довідки про складові заробітної плати для призначення пенсії особі, яка має не менше 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорії посад державної служби, і яка на момент виходу на пенсію не займає посади державної служби від 29.10.2024 №74348/6/04-36-10-02-13 виданої Головним управлінням Державної податкової служби у Дніпропетровській з дати звернення за пенсії відповідно до Закону України «Про державну службу», а саме з 29.11.2023.

Суд першої інстанції розглянув справу за правилами спрощеного позовного провадження.

Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 12.03.2025 у справі №160/33126/24, позов задоволено частково:

- визнано протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області №61 від 05.11.2024;

- зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області зарахувати до стажу державної служби позивача періоди роботи з 06.02.1998 по 28.08.2015 та з 31.08.2015 по 29.10.2024;

- зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області перевести позивача з 29.10.2024 з пенсії за віком на пенсію державного службовця відповідно до п.12 розділу ХІ Прикінцеві та Перехідні положення Закону України від 10.12.2015 року №889-VIII «Про державну службу» в розмірі 60 відсотків від заробітної плати, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, визначеної в довідках Головного управління ДПС у Дніпропетровській області №74348/6/04-36-10-02-13 від 29.10.2024 та №74347/6/04-36-10-02-13 від 29.10.2024

У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено.

Постановою Третього апеляційного адміністративного суду від 17.12.2025 у справі №160/33126/24, апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області задоволено частково, рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 12.03.2025 в адміністративній справі №160/33126/24 змінено, виклавши абзаци третій та четвертий резолютивної частини в наступній редакції: « Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області зарахувати до стажу державної служби ОСОБА_1 періоди роботи з 06.02.1998 по 28.08.2015 та з 31.08.2015 по 29.10.2024. Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області перевести ОСОБА_1 з 29.10.2024 з пенсії за віком на пенсію державного службовця відповідно до п.12 розділу ХІ Прикінцеві та Перехідні положення Закону України від 10.12.2015 року №889-VIII "Про державну службу" в розмірі 60 відсотків від заробітної плати, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, визначеної в довідках Головного управління ДПС у Дніпропетровській області №74348/6/04-36-10-02-13 від 29.10.2024 та №74347/6/04-36-10-02-13 від 29.10.2024».

В іншій частині рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 12.03.2025 в адміністративній справі №160/33126/24 залишено без змін.

12.01.2026 до Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду надійшла касаційна скарга Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області, у якій скаржник просить скасувати рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 12.03.2025 та постанову Третього апеляційного адміністративного суду від 17.12.2025 у справі №160/33126/24, ухвалити нове рішення, яким відмовити позивачу у задоволенні позову.

Дослідивши зміст касаційної скарги, Суд, дійшов такого висновку.

Пунктом 8 частини другої статті 129 Конституції України передбачено, що серед основних засад судочинства є забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.

Згідно із частиною першою статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в касаційному порядку рішення суду першої інстанції після апеляційного перегляду справи, а також постанову суду апеляційної інстанції повністю або частково у випадках, визначених цим Кодексом.

Аналіз наведених норм дає підстави для висновку про те, що особи, які беруть участь у справі, у разі, якщо не погоджуються із ухваленими судовими рішеннями після їхнього перегляду в апеляційному порядку, можуть скористатися правом їх оскарження у касаційному порядку лише у визначених законом випадках.

Відповідно до пункту 2 частини п`ятої статті 328 КАС України судові рішення у справах незначної складності та інших справах, розглянутих за правилами спрощеного позовного провадження (крім справ, які відповідно до цього Кодексу розглядаються за правилами загального позовного провадження) не підлягають касаційному оскарженню, крім випадків, якщо:

а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики;

б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи;

в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу;

г) суд першої інстанції відніс справу до категорії справ незначної складності помилково.

Тлумачення вказаних норм у їхньому логічному взаємозв`язку передбачає, що процесуальний закон пов`язує можливість касаційного перегляду у справах розглянутих за правилами спрощеного позовного провадження тільки з тими юридичними фактами, вичерпний перелік яких викладений у підпунктах «а», «б», «в» та «г» пункту 2 частини п`ятої статті 328 КАС України.

Доведення обставин, передбачених підпунктами «а» - «г» пункту 2 частини п`ятої статті 328 КАС України та, відповідно, права на касаційне оскарження судових рішень у справах розглянутих за правилами спрощеного позовного провадження, покладається на особу, яка подає касаційну скаргу.

Зі змісту касаційної скарги вбачається, що випадком для відкриття касаційного провадження відповідач зазначає підпункт «а» пункту 2 частини п`ятої статті 328 КАС України та вказує, що ця касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики.

Твердження скаржника про те, що справа має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики, не обґрунтоване обставинами, які б виділяли вимоги скаржника якимись особливими ознаками, завдяки чому їх можна було б виокремити в окрему групу, та не свідчать про наявність заінтересованості суспільства в результатах розгляду саме цієї справи, а має суб`єктивний характер.

Отже, наведені посилання скаржника на підпункт «а» пункту 2 частини п`ятої статті 328 КАС України мають загальний характер і не можуть вважатися винятковими.

Щодо посилання скаржника на підпункт «г» пункту 2 частини п`ятої статті 328 КАС України, як на підставу для відкриття касаційного провадження вказує, що суд першої інстанції відніс справу до категорії справ незначної складності. При цьому скаржник не наводить аргументованих обґрунтувань щодо допущених судом першої інстанції порушень норм процесуального права при вирішенні питання щодо віднесення цієї справи до категорії справ незначної складності та розгляду такої по суті в порядку спрощеного позовного провадження.

Скаржник лише формально покликається на пункт 2 частини п`ятої статті 328 КАС України, однак не зазначає конкретних підстав касаційного оскарження, та в чому полягає неправильне застосування норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Оцінивши доводи касаційної скарги, Верховний Суд дійшов висновку, що скаржником не доведено існування випадків, визначених пунктом 2 частини п`ятої статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Натомість, доводи касаційної скарги зводяться до цитування норм законодавства України, а також переоцінки доказів, досліджених судами першої та апеляційної інстанцій, і ґрунтуються на незгоді з висновками цих судів щодо їхньої оцінки. Суд, зазначає, що переглядаючи справу У касаційному порядку, Верховний Суд виконує функцію суду права, що розглядає справи, які мають найважливіше (найбільш принципове) значення для суспільства та держави, та не є судом фактів, а тому не може здійснювати повторну оцінку доказів, належно досліджених судами першої та апеляційної інстанцій, та/або переоцінювати їх.

Скаржник у касаційній скарзі фактично зазначає про необхідність здійснити переоцінку встановлених судом у справі обставин, а також надати перевагу одним доказам над іншими, що виходить за межі повноважень суду касаційної інстанції згідно з приписами частини другої статті 341 Кодексу адміністративного судочинства України.

КАС України передбачає умови, за наявності яких справи розглянуті за правилами спрощеного позовного провадження можуть переглядатися у касаційному порядку. Такими умовами можуть бути обставини, які виділяють вимоги скаржника якимись особливими, рідкісними чи унікальними ознаками, завдяки чому вони виокремлюються із загальних випадків.

Враховуючи викладені вимоги КАС України, для можливості відкриття провадження у справах, розглянутих за правилами спрощеного позовного провадження, у касаційній скарзі скаржник має обґрунтовано зазначити випадки, вказані у підпунктах «а»-«г» пункту 2 частини п`ятої статті 328 КАС України у взаємозв`язку із підставами визначеними пунктами 1-4 частини четвертої статті 328 КАС України.

Верховний Суд звертає увагу на те, що можливість відкриття касаційного провадження у справах розглянутих за правилами спрощеного позовного провадження залежить виключно від обставин конкретної справи: її значення для формування єдиної правозастосовчої практики; неможливості спростування особою, яка подає касаційну скаргу, обставин, встановлених оскаржуваним судовим рішенням, при розгляді іншої справи; значного суспільного інтересу справи чи її виняткового значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; помилкового віднесення судом справи до категорії справ незначної складності відповідно до підпунктів «а»-«г» пункту 2 частини п`ятої статті 328 КАС України.

Згідно з пунктом 1 частини першої статті 333 КАС України суд касаційної інстанції відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.

З огляду на наведене, Суд вважає, що у відкритті касаційного провадження за поданою касаційною скаргою слід відмовити.

На підставі вищенаведеного та керуючись статтями 328, 333, 359 КАС України, Суд,

УХВАЛИВ:

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 12.03.2025 та постанову Третього апеляційного адміністративного суду від 17.12.2025 у справі №160/33126/24 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії

Копію ухвали про відмову у відкритті касаційного провадження надіслати в порядку, встановленому статтею 251 КАС України.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддями, є остаточною і не оскаржується.

Суддя-доповідач В.М. Бевзенко

Судді: Я.О. Берназюк

С.М. Чиркін