Справа № 120/13914/24
Суддя: Крапівницька Н. Л.
Дата ухвалення: 2026-01-14 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

У Х В А Л А

м. Вінниця

14 січня 2026 р. Справа № 120/13914/24

Вінницький окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді: Крапівницької Н. Л.,

розглянувши заяву про відвід судді в справі

за позовом ОСОБА_1

до Міністерства оборони України, Військової частини НОМЕР_1 , Військової частини НОМЕР_2 , Військової частини НОМЕР_3

про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії , -

В С Т А Н О В И В :

До Вінницького окружного адміністративного суду надійшли матеріали позовної заяви ОСОБА_1 до Міністерства оборони України, Військової частини НОМЕР_1 , Військової частини НОМЕР_2 , Військової частини НОМЕР_3 про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії, скасування наказу.

Ухвалою Вінницького окружного адміністративного суду від 22.10.2024 позовну заяву ОСОБА_1 до Міністерства оборони України, Військової частини НОМЕР_1 , Військової частини НОМЕР_2 , Військової частини НОМЕР_3 про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії разом з доданими до неї матеріалами повернуто особі, яка її подала.

Постановою Сьомого апеляційного адміністративного суду від 19.02.2025 ухвалу Вінницького окружного адміністративного суду від 22 жовтня 2024 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Міністерства оборони України, військової частини НОМЕР_1 , Військової частини НОМЕР_2 , Військової частини НОМЕР_3 про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії скасовано.

Справу направлено до Вінницького окружного адміністративного суду для продовження розгляду.

Ухвалою від 17.03.2025 прийнято до свого провадження адміністративну справу №120/13914/24. Позовну заяву ОСОБА_1 до Міністерства оборони України, Військової частини НОМЕР_1 , Військової частини НОМЕР_2 , Військової частини НОМЕР_3 про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії, залишено без руху.

Ухвалою від 26.03.2025 продовжено строк для усунення недоліків позовної заяви, встановлених ухвалою суду про залишення позовної заяви без руху від 17.03.2025. Запропоновано позивачу у 7-денний строк, з дня отримання копії цієї ухвали, усунути недоліки позовної заяви, зазначені в мотивувальній частині ухвали суду.

27.03.2025 від представника позивача надійшла заява про відвід судді Крапівницькій Н.Л.

Ухвалою від 28.03.2025 заяву про відвід судді Крапівницькій Н.Л. повернуто представнику позивача без розгляду.

Постановою Сьомого апеляційного адміністративного суду від 12.12.2025 апеляційну скаргу ОСОБА_1 в особі представника Чернеш Дмитра Сергійовича задоволено.

Ухвалу Вінницького окружного адміністративного суду від 28.03.2025 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Міністерства оборони України, Військової частини НОМЕР_1 , Військової частини НОМЕР_2 , Військової частини НОМЕР_3 про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії скасовано

Справу направлено до Вінницького окружного адміністративного суду для продовження розгляду.

13.01.2026 до Вінницького окружного адміністративного суду надійшли матеріали справи №120/13914/24.

Так, розглядаючи заяву Чернеш Д.С. від 27.03.2025 про відвід судді Крапівницькій Н.Л., зазначаю наступне.

Представник позивача в свої заяві вказує, що виявивши 27.03.2025 року ухвалу від 26.03.2025 року, на його думку, суддя по даній справі ухвалами протягом тривалого часу перешкоджала позивачу в доступі до правосуддя, а після скасування вказаних ухвал постановою суду апеляційної інстанції, всупереч обов`язкового самовідводу, з метою прийняття протиправного рішення знову продовжила протиправні дії, всупереч правовій позиції щодо обов`язкового самовідводу, викладеній у постанові Верховного Суду від 15 жовтня 2019 року (справа №810/3894/17, адміністративне провадження №К/9901/9717/19).

Представник позивача вважає, що такі дії свідчать про дискримінаційне ставлення до нього та вважає відвертою упередженістю, а упереджений суддя, як зазначає представник позивача, підлягає безумовному відводу, на якому він наполягає, а справа передачі до «суду, встановленого законом».

Так, згідно з частиною першою цієї статті суддя не може брати участі в розгляді адміністративної справи і підлягає відводу (самовідводу):

1) якщо він брав участь у справі як свідок, експерт, спеціаліст, перекладач, представник, адвокат, секретар судового засідання або надавав правничу допомогу стороні чи іншим учасникам справи в цій чи іншій справі;

2) якщо він прямо чи опосередковано заінтересований в результаті розгляду справи;

3) якщо він є членом сім`ї або близьким родичем (чоловік, дружина, батько, мати, вітчим, мачуха, син, дочка, пасинок, падчерка, брат, сестра, дід, баба, внук, внучка, усиновлювач чи усиновлений, опікун чи піклувальник, член сім`ї або близький родич цих осіб) сторони або інших учасників судового процесу, або осіб, які надавали стороні або іншим учасникам справи правничу допомогу у цій справі, або іншого судді, який входить до складу суду, що розглядає чи розглядав справу;

4) за наявності інших обставин, які викликають сумнів у неупередженості або об`єктивності судді;

5) у разі порушення порядку визначення судді для розгляду справи, встановленого статтею 31 цього Кодексу.

Крім того, відповідно до ч. 2 ст. 36 КАС України суддя підлягає відводу (самовідводу) також за наявності обставин, встановлених статтею 37 цього Кодексу.

В силу положень ч.ч. 1, 2 ст. 39 КАС України за наявності підстав, зазначених у статтях 36-38 цього Кодексу, суддя, секретар судового засідання, експерт, спеціаліст, перекладач зобов`язані заявити самовідвід. За цими самими підставами їм може бути заявлено відвід учасниками справи.

При цьому слід зазначити, що головна мета відводу - гарантування безсторонності суду, зокрема, щоб запобігти упередженості судді (суддів) під час розгляду справи. Безумовно, сторони можуть побоюватися, що суддя є небезстороннім, але вирішальним є те, чи можна вважати такі побоювання об`єктивно обґрунтованими.

Саме тому не може бути підставою для відводу судді заява, яка містить тільки припущення про існування відповідних обставин, не підтверджених належними і допустимими доказами.

Посилання представника позивача на прийняття відповідних процесуальних документів, не може свідчити про упередженість та заінтересованість судді, а лише вказує про його незгоду відповідними процесуальними рішеннями судді.

Однак, звертаю увагу на те, що імперативними приписами частини четвертої статті 36 КАС України чітко передбачено, що незгода сторони з процесуальними рішеннями судді, рішення або окрема думка судді в інших справах, висловлена публічно думка судді щодо того чи іншого юридичного питання не може бути підставою для відводу.

В свою чергу, Кодексом адміністративного судочинства України чітко передбачено обов`язок суду перевіряти матеріали позовної заяви на відповідність її вимогам статтям 160, 161 КАС України. Тобто, залишаючи позовну заяву без руху, суд діяв відповідно до ч. 1 ст. 169 КАС України. Крім того, можливість продовження судом процесуальних строків передбачена частинами 2, 3 ст. 121 КАС України, що також спрямовано на забезпечення належної реалізації стороною своїх процесуальних прав та обов`язків.

Таким чином, прийняття суддею (судом) процесуальних рішень, передбачених Кодексом адміністративного судочинства України, є здійснення судом правосуддя та не є тією обставиною, що свідчить про упередженість судді чи її особисту зацікавленість в розгляді справи.

Зазначена позиція неодноразово висловлена в рішеннях Великої Палати Верховного Суду та Касаційного адміністративного суду в складі Верховного Суду у справах №523/5348/17 від 14.02.2018, №9901/573/18 від 09.08.2018 року, №826/23651/15 від 16.08.2018 року, №9901/673/18 від 01.10.2018 року, №800/445/16 від 18.10.2018 року.

Суд зауважує, що, Європейський суд з прав людини неодноразово вказував на те, що існування безсторонності для цілей пункту 1 статті 6 Конвенції повинно визначатися на підставі суб`єктивного критерію, в контексті якого слід враховувати особисті переконання та поведінку певного судді, що означає необхідність встановити, чи мав суддя у певній справі будь-яку особисту зацікавленість або упередженість, а також на підставі об`єктивного критерію, в контексті якого необхідно встановити, чи забезпечував суд і, серед інших аспектів, його склад, достатні гарантії аби виключити будь-які обґрунтовані сумніви щодо його безсторонності (див., серед іншого, рішення у справі «Фей проти Австрії» (Fey v. Austria) від 24 лютого 1993 року, пп. 27, 28 і 30, Series A, no. 255, рішення «Ветштайн проти Швейцарії» (Wettstein v. Switzerland), заява № 33958/96, п. 42); у контексті об`єктивного критерію у цій справі окремо від поведінки суддів слід визначити, чи існували переконливі факти, які могли б викликати сумніви щодо їхньої безсторонності. Це означає, що при вирішенні того, чи є у цій справі обґрунтовані причини побоюватися, що певний суддя був небезстороннім, позиція заінтересованої особи є важливою, але не вирішальною. Вирішальним є те, чи можна вважати такі побоювання об`єктивно обґрунтованими (див. вищевказане рішення у справі «Ветштайн проти Швейцарії» (Wettstein v. Switzerland), п. 44; та рішення у справі «Ферантелі та Сантанжело проти Італії» (Ferrantelli and Santangelo v. Italy), від 7 серпня 1996 poку, п. 58 Reports of Judgments and Decisions, 1996-III).

Отже, при наданні оцінки об`єктивності судді під час здійснення правосуддя необхідно розрізняти два критерії: 1) об`єктивна безсторонність, яка полягає у встановленні фактів, які можуть ставити під сумнів незалежність судді; 2) суб`єктивна безсторонність, яка полягає у відсутності упередженості або тенденційності в поведінці судді при розгляді конкретної справи.

При цьому, особиста безсторонність судді презюмується поки не надано доказів протилежного (згадане вище рішення у справі «Ветштайн проти Швейцарії» (Wettstein v.Switzerland), п. 42).

Відтак, не може бути підставою для відводу заява, яка містить лише припущення про існування обставин, які викликають сумнів у неупередженості або об`єктивності судді, не підтверджена жодними належними і допустимими доказами.

Посилання представника позивача на упередженість, недотримання принципів змагальності і справедливого судового розгляду через прийняття процесуальних документів не можна вважати об`єктивно обґрунтованими, оскільки такі доводи ґрунтуються на суб`єктивній оцінці заявником процесуальних дій суду при розгляді справи.

З огляду на викладене, доходжу висновку про необґрунтованість заявленого відводу.

Частиною четвертою статті 40 КАС України визначено, якщо суд доходить висновку про необґрунтованість заявленого відводу і заява про такий відвід надійшла до суду за три робочі дні (або раніше) до наступного засідання, вирішення питання про відвід здійснюється суддею, який не входить до складу суду, що розглядає справу, і визначається у порядку, встановленому частиною першою статті 31 цього Кодексу.

Відтак, з урахуванням приписів ч. 4 ст. 40 КАС України вирішення питання про відвід головуючого судді Крапівницької Н.Л. в цій справі має здійснюватися суддею, який не входить до складу суду, що розглядає дану справу, який визначається у порядку, встановленому ч. 1 ст. 31 КАС України.

Керуючись ст.ст. 36, 39, 40, 248, 256 КАС України, -

У Х В А Л И В :

Заяву про відвід судді Крапівницькій Н.Л. в адміністративній справі №120/13914/24 передати для вирішення іншим суддею, визначеним в порядку, встановленому ст. 31 КАС України.

Ухвала оскарженню не підлягає та набирає законної сили в порядку, визначеному ст. 256 КАС України.

Суддя підпис Крапівницька Н. Л.

Згідно з оригіналом

Суддя:

Секретар: