Справа № 460/9867/25
Суддя: Бруновська Надія Володимирівна
Дата ухвалення: 2026-01-13 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

головуючий суддя у першій інстанції: Максимчук О.О.

13 січня 2026 рокуЛьвівСправа № 460/9867/25 пров. № А/857/41679/25
Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Бруновської Н.В.

суддів: Хобор Р.Б., Шавеля Р.М.

розглянувши у порядку письмового провадження апеляційні скарги Військової частини НОМЕР_1 , Військової частини НОМЕР_2 та ІНФОРМАЦІЯ_1 (Військова частина НОМЕР_3 ) на рішення Рівненського окружного адміністративного суду від 12 вересня 2025 року у справі № 460/9867/25 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 та Військової частини НОМЕР_3 та Військової частини НОМЕР_2 про визнання бездіяльності та дій протиправними, зобов`язання вчинення певних дій,

В С Т А Н О В И В:

06.06.2025р. ОСОБА_1 звернулася з позовом до Військової частини НОМЕР_1 та Військової частини НОМЕР_3 та Військової частини НОМЕР_2 , у якому просила суд:

- визнати протиправною бездіяльність щодо невиплати індексації грошового забезпечення та стягнути індексацію грошового забезпечення, у відповідності до вимог абз.4, 5, 6 п.5 Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17 липня 2003 року №1078, за період з 01 березня 2018 року - 18 липня 2022 року включно з розрахунку 4 458,44 гривень в сумі 232 097,75 гривень;

- визнати протиправними дії та зобов`язати здійснити перерахунок та виплатити допомогу для оздоровлення за 2019-2022 роки з включенням до грошового забезпечення, з якого проводиться розрахунок, індексації грошового забезпечення, розрахованої у відповідності до вимог абз.4, 5, 6 п.5 Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17 липня 2003 року №1078, з урахуванням раніше виплачених сум;

- зобов`язати у відповідності до Закону України від 19 жовтня 2000 року №2050-III «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати» та Порядку проведення компенсації громадянам втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21 лютого 2001 року №159, нарахувати та виплатити компенсацію втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати на суму невиплаченого грошового забезпечення (одноразових додаткових видів грошового забезпечення та індексації) за весь час затримки виплати, а саме за період з 01 березня 2018 року по дату фактичної виплати заборгованості з грошового забезпечення.

Рішенням Рівненського окружного адміністративного суду від 12.09.2025р. позов задоволено частково.

Суд визнав протиправними дії Військової частини НОМЕР_3 щодо не нарахування та невиплати ОСОБА_1 за період: 01.03.2018р. - 16.05.2018р., 15.05.2019р. - 30.07.2020р. індексації грошового забезпечення, відповідно до вимог абз.4, 5, 6 п.5 Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17 липня 2003 року №1078.

При цьому, суд зобов`язав Військову частину НОМЕР_3 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 індексацію-різницю грошового забезпечення за період: 01.03.2018р. - 16.05.2018р., з 15.05.2019р. - 30.07.2020р. у розмірі 4458,44 грн. на місяць, відповідно до вимог абз.4, 5, 6 п.5 Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17 липня 2003 року №1078, з урахуванням раніше виплачених сум.

Одночасно, суд визнав протиправними дії Військової частини НОМЕР_2 щодо не нарахування та невиплати ОСОБА_1 за період: 18.05.2018 по 14.05.2019 індексації грошового забезпечення, відповідно до вимог абзаців 4, 5, 6 пункту 5 Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17 липня 2003 року №1078.

Також суд зобов`язав Військову частину НОМЕР_2 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 індексацію-різницю грошового забезпечення за період з 18.05.2018р. - 14.05.2019р. у розмірі 4458,44 грн. на місяць, відповідно до вимог абз.4, 5, 6 п.5 Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17 липня 2003 року №1078, з урахуванням раніше виплачених сум.

Суд визнав протиправними дії Військової частини НОМЕР_1 щодо не нарахування та невиплати ОСОБА_1 за період: 31.07.2020р. - 18.07.2022р. індексації грошового забезпечення, відповідно до вимог абз.4, 5, 6 п.5 Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17 липня 2003 року №1078.

Суд зобов`язав Військову частину НОМЕР_2 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 індексацію-різницю грошового забезпечення за період з 31.07.2020р. - 18.07.2022р. у розмірі 4458,44 грн. на місяць, відповідно до вимог абз.4, 5, 6 п.5 Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17 липня 2003 року №1078, з урахуванням раніше виплачених сум.

Слідом суд визнав протиправними дії Військової частини НОМЕР_2 щодо виплати ОСОБА_1 допомоги для оздоровлення за 2019 рік без урахування при її обчисленні індексації грошового забезпечення.

Крім того, суд зобов`язав Військову частину НОМЕР_2 здійснити перерахунок та виплату ОСОБА_1 допомогу для оздоровлення за 2019 рік з урахуванням у її складі індексації грошового забезпечення відповідно до абз.4, 5, 6 п.5 «Порядку проведення індексації грошових доходів населення», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2003р. № 1078 та з урахуванням раніше виплачених сум.

Також, суд визнав протиправними дії Військової частини НОМЕР_1 щодо виплати ОСОБА_1 допомоги для оздоровлення за 2020 рік без урахування при її обчисленні індексації грошового забезпечення.

Одночасно, суд зобов`язав Військову частину НОМЕР_1 здійснити перерахунок та виплату ОСОБА_1 допомогу для оздоровлення за 2020 рік з урахуванням у її складі індексації грошового забезпечення відповідно до абз.4, 5, 6 п.5 «Порядку проведення індексації грошових доходів населення», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2003р. № 1078 та з урахуванням раніше виплачених сум..

У задоволенні решти позовних вимог суд відмовив.

17.10.2025р. Ухвалою Рівненського окружного адміністративного суду внесено виправлення до Рішення окружного адміністративного суду від 12.09.2025р. у справі 460/9867/25, а саме в абзаці сьомому резолютивної частини рішення замість помилково зазначеного відповідача «Зобов`язати військову частину НОМЕР_2 » слід читати правильно «Зобов`язати військову частину НОМЕР_1 )

Не погоджуючись із прийнятим рішенням суду в частині задоволених позовних вимог, апелянти Військова частина НОМЕР_1 , Військова частина НОМЕР_2 та ІНФОРМАЦІЯ_2 (Військова частина НОМЕР_3 ) подали апеляційні скарги, в яких зазначили, що судом першої інстанції порушено норми матеріального та процесуального права.

Апелянти просили суд, рішення Рівненського окружного адміністративного суду від 12.09.2025р. скасувати та прийняти нове рішення, яким в позові відмовити.

Відповідно до п.3 ч.1 ст.311 КАС України, суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі: подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження).

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши доводи скарги, законність і обґрунтованість рішення суду, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційні скарги не підлягають до задоволення виходячи з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_1 в період: 17.07.2015р. - 16.05.2018р., 15.05.2019р. - 30.07.2020р. проходила військову службу в ІНФОРМАЦІЯ_3 (військова частина НОМЕР_3 ), в період: 18.05.2018р. - 14.05.2019р. проходила військову службу в ІНФОРМАЦІЯ_4 (військова частина НОМЕР_2 ) та в період: 31.07.2020р. - 22.07.2024р. проходила військову службу в ІНФОРМАЦІЯ_5 (військова частина НОМЕР_1 ), що підтверджується матеріалами справи.

05.02.2025р. на звернення позивача Військова частина НОМЕР_2 листом №09/Б-269/366 повідомила, що розмір індексації грошового забезпечення, за період проходження військової служби, визначено згідно вимог Закону України «Про індексацію грошових доходів населення», Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2003р. №1078, розпорядження Адміністрації Державної прикордонної служби України №0.11-5760/0/6/-20-Вих від 02.06.2020 «Про окремі питання індексації грошового забезпечення» та з урахуванням базових місяців, в яких відбувалося підвищення грошових доходів (зростання грошового забезпечення).

У відповідь на звернення позивача, Військова частина НОМЕР_3 листом №09/Б-11018/11030 06.12.2024р. повідомила, що індексація за період з 01.03.2018р. - 20.04.2018р. виплачена в повному розмірі відповідно до норм діючого законодавства (сума індексації за вищевказаний період 0 грн. 00 коп.).

11.12.2024р. у відповідь на звернення ОСОБА_1 , Військова частина НОМЕР_1 листом №09/Б-11631/15728 повідомила, що за період: 01.03.2018р. - 31.12.2022р. індексація грошового забезпечення розраховувалося з використанням базового березень 2018, з 01.01.2023р. - 21.12.2023р. відповідно до п.3 розділу «Прикінцеві положення» Закону України «Про Державний бюджет України на 2023 рік» від 03.11.2022р. №2710-1 2023 зупинено дію Закону України «Про індексацію грошових доході населення». З 01.01.2024р. індексація грошового забезпечення розраховувалося використанням базового грудень 2023р

ч.2 ст.19 Конституції України визначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно ч.1 ст.9 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» від 20.12.1991р. № 2011-XII, держава гарантує військовослужбовцям достатнє матеріальне, грошове та інші види забезпечення в обсязі, що відповідає умовам військової служби, стимулює закріплення кваліфікованих військових кадрів.

В п.2, п.4 ст.9 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» видно, що до складу грошового забезпечення входять: посадовий оклад, оклад за військовим званням; щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія); одноразові додаткові види грошового забезпечення. Грошове забезпечення виплачується у розмірах, що встановлюються Кабінетом Міністрів України, та повинно забезпечувати достатні матеріальні умови для комплектування Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань та правоохоронних органів кваліфікованим особовим складом, враховувати характер, умови служби, стимулювати досягнення високих результатів у службовій діяльності.

ч.2 ст.24 Закону України «Про військовий обов`язок та військову службу» (в редакції на час виключення позивача зі списків) передбачено, що закінченням проходження військової служби вважається день виключення військовослужбовця зі списків особового складу військової частини (військового навчального закладу, установи тощо) у порядку, встановленому положенням про проходження військової служби громадянами України.

Із змісту п.242 Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України, затвердженого Указом Президента України від 10.12.2008р. №1153/2008, видно, що особа, звільнена з військової служби, на день виключення зі списків особового складу військової частини має бути повністю забезпечена грошовим, продовольчим і речовим забезпеченням. Військовослужбовець до проведення з ним усіх необхідних розрахунків не виключається без його згоди зі списків особового складу військової частини.

Постановою Кабінету Міністрів України №1078 від 17 липня 2003 року затверджено Порядок проведення індексації грошових доходів населення. Далі Порядок №1078)

В п.1-1, п.2, п.4 Порядку №1078 видно, що індексації підлягають грошові доходи громадян, одержані в гривнях на території України, які не мають разового характеру: грошове забезпечення військовослужбовців, поліцейських, осіб рядового і начальницького складу, посадових осіб митної служби.

Підвищення грошових доходів громадян у зв`язку з індексацією здійснюється з першого числа місяця, що настає за місяцем, в якому офіційно опубліковано індекс споживчих цін. Індекс споживчих цін обчислюється Держстатом і не пізніше 10 числа місяця, що настає за звітним, публікується в офіційних періодичних виданнях. Для проведення подальшої індексації грошових доходів населення обчислення індексу споживчих цін починається за місяцем, у якому індекс споживчих цін перевищив поріг індексації, зазначений в абзаці другому цього пункту.

Індексації підлягають грошові доходи населення у межах прожиткового мінімуму, встановленого для відповідних соціальних і демографічних груп населення. Сума індексації грошових доходів громадян визначається як результат множення грошового доходу, що підлягає індексації, на величину приросту індексу споживчих цін, поділений на 100 відсотків.

Механізм індексації має універсальний характер, позаяк індексації підлягають всі грошові доходи населення, які не мають разового характеру. Своєю чергою, правове регулювання виплати індексації визначає умови (коли величина індексу споживчих цін перевищила поріг індексації), з настанням яких виникає право на щомісячне отримання суми індексації у структурі заробітної плати (грошового забезпечення) до настання обставин (підвищення тарифних ставок, окладів), за яких виплата розрахованої суми індексації припиняється до повторного настання обставин, які обумовлюють наступне виникнення права на отримання індексації (п.44 постанови Верховного Суду від 27.04.2021р. у справі №380/1513/20).

В п.5 Порядку №1078 визначено, що у разі підвищення тарифних ставок (окладів), стипендій, виплат, що здійснюються відповідно до законодавства про загальнообов`язкове державне соціальне страхування, визначених у пункті 2 цього Порядку, значення індексу споживчих цін у місяці, в якому відбувається підвищення, приймається за 1 або 100 відсотків. Обчислення індексу споживчих цін для проведення подальшої індексації здійснюється з місяця, наступного за місяцем підвищення зазначених грошових доходів населення. Сума індексації у місяці підвищення грошових доходів, зазначених у абзаці першому цього пункту, не нараховується, якщо розмір підвищення грошового доходу перевищує суму індексації, що склалася у місяці підвищення доходу.

Базовим місяцем при обчислені індексу для проведення індексації слід вважати місяць підвищення заробітної плати за рахунок зростання її постійних складових, зокрема, тарифних ставок (окладів). Якщо сума підвищення заробітної плати за рахунок постійних складових менша від суми індексу нарахованої відповідно до Порядку, то місяць такого підвищення не вважається базовим і індексація продовжується. При порівнянні суми підвищення заробітної плати та суми індексації при визначені базового місяця береться заробітна плата в частині постійних складових в розрахунку за повний відпрацьований місяць.

Таким чином, згідно п.5 Порядку №1078 місяць, у якому підвищено заробітну плату, вважають базовим для індексації за дотримання таких умов: заробітна плата зросла за рахунок її постійних складових; сума підвищення більша, ніж можлива індексація.

Отже, на підприємства, установи, організації, незалежно від форм власності, покладається обов`язок проводити індексацію заробітної плати (грошового забезпечення) у разі перевищення величини індексу споживчих цін встановленого порогу індексації. При цьому, базовим місяцем при обчисленні індексу споживчих цін для проведення подальшої індексації слід вважати підвищення грошового забезпечення за рахунок зростання його складових, які не мають разового характеру.

ч.5 ст. 242 КАС України чітко визначено, що при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Верховний Суд в подібних правовідносинах дійшов висновку про те, що повноваження державних органів стосовно визначення базового місяця індексації грошового забезпечення не є дискреційними, оскільки законодавцем установлено один правомірний та законно обґрунтований варіант поведінки суб`єкта владних повноважень - проведення індексації грошових доходів у разі перевищення величини індексу споживчих цін порогу індексації, встановленого в розмірі 103 відсотки (постанови від 29.11.2021р. у справі №120/313/20-а, від 26.01.2022р. у справі №400/1118/21, від 20.04.2022р. у справі №420/3593/20, від 09.06.2022р. у справі №600/524/21-а, від 23.03.2023р. у справі №400/3826/21 і від 13.04.2023р. у справі №420/9187/21).

Так, розтлумачивши п.2, п.5 Порядку №1078, у згаданих справах №400/1118/21 і №420/3593/20, Верховний Суд вказав, що для визначення базового місяця для проведення індексації доходів необхідно обрати місяць, у якому заробітна плата працівника зросла за рахунок її постійних складових. Одночасно з цим, Верховний Суд зазначив, що підставою для встановлення базового місяця індексації є підвищення посадових окладів особи. Тобто, початок відліку для обчислення індексу споживчих цін є місяць підвищення посадового окладу. З цього місяця значення індексу споживчих цін приймають за 1 або 100 відсотків, а приріст індексу розраховується з наступного місяця. Водночас нарахування індексації проводиться в місяці, наступному за місяцем, у якому був офіційно опублікований індекс інфляції. Верховний Суд дійшов висновку, що місяць, у якому відбулося підвищення оплати праці (суми її постійних складових), є базовим при проведенні індексації.

Верховний Суд в постанові від 23 квітня 2020 року у справі №816/1728/16 за результатом аналізу п.5 Порядку проведення індексації грошових доходів населення, що затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 17 липня 2003 року №1078, також зазначив:

Таким чином, фіксована сума індексації виплачується до наступного підвищення тарифної ставки (окладу), при якому сума збільшення заробітної плати перевищить фіксовану суму індексації.

Отже, є таке поняття як фіксована сума індексації, яка залишається після підвищення посадових окладів, якщо сума підвищення грошового доходу не перевищила суму індексації, що склалася у місяці підвищення посадових окладів, та виплачується до наступного підвищення посадових окладів (абз.4 п.5 постанови Кабінету Міністрів України від 17 липня 2003 року №1078).

Щодо «фіксованої» суми індексації, слід зазначити, що у період існування спірних правовідносин (з 01 березня 2018 року) Закон №1282-XII і Порядок №1078 такого поняття не містили. Вказаний термін фігурував у Додатку 4 до Порядку №1078 у редакції постанови Кабінету Міністрів України від 13.06.2012р. №526, де наведені приклади обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації. Проте Постановою №1013 цей Додаток викладений у новій редакції та з 01.12.2015р. у ньому, як і в цілому Порядку №1078, поняття фіксованої суми індексації не згадується.

Однак, з 01.12.2015р. в абз.3, 4, 5, 6 п.5 Порядку №1078 по суті йде мова про поняття індексації - різниці, право на яку виникає тільки тоді, коли у місяці підвищення тарифних ставок (окладів) розмір доходу менший суми можливої індексації, визначеної в цьому місяці.

Абз.3,4 п.5 Порядку №1078 у редакціях, які застосовувалися з 01.12.2015р. до 01.04.2021р., передбачали обставини, за наявності яких у місяці підвищення доходу індексація (не)нараховується, а саме:

- сума індексації у місяці підвищення тарифних ставок (окладів) не нараховується, якщо розмір підвищення грошового доходу перевищує суму індексації, що склалася у місяці підвищення доходу (абзац 3);

- сума індексації у місяці підвищення тарифних ставок (окладів) нараховується, якщо розмір підвищення грошового доходу не перевищує суму індексації, що склалася у місяці підвищення доходу (абзац 4).

Якщо у місяці підвищення тарифних ставок (окладів) сума цієї індексації нараховується, абз.6 п.5 Порядку №1078 додатково указує, що ця сума індексації - різниці виплачується до наступного підвищення тарифних ставок (окладів) і до неї надалі додається поточна індексація, яка складається, коли величина індексу споживчих цін перевищує поріг індексації у розмірі 103 відсотки.

Системний аналіз п.1, абз.4, 6 п.5 Порядку №1078 (у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) дає суду підстави зробити висновок, що нарахування й виплата індексації - різниці мають щомісячний фіксований характер, гарантуються законом і є обов`язковим для підприємств, установ та організацій незалежно від форми власності і господарювання, а також для фізичних осіб, які використовують працю найманих працівників.

Враховуючи, що індексація грошового забезпечення є однією із основних державних гарантій щодо оплати праці, та з огляду на правила й умови нарахування суми індексації - різниці, які встановлені абз.3, 4, 6 п.5 Порядку №1078, суд дійшов висновку, що повноваження відповідача щодо виплати цієї суми не є дискреційними.

З урахуванням того факту, що 01.03.2018р. набрала чинності Постанова №704, та з огляду на правила п.5, п.10-2 Порядку №1078 березень 2018 року став місяцем підвищення доходу за яким слід здійснювати обчислення індексу споживчих цін для проведення подальшої індексації грошового забезпечення.

Такий правовий підхід відповідає правовій позиції Верховного Суду, викладеній у постановах від 23.03.2023р. у справі №400/3826/21 (з урахуванням ухвали від 30.03.2023р. про виправлення описки), від 29.03.2023р. у справі №380/5493/21, від 06.04.2023р. у справі №420/11424/21, від 12.04.2023р. у справі №420/6982/21 з подібними правовідносинами, яка, є застосовною і до спірних правовідносин.

Колегія суддів звертає увагу апелянтів, що з огляду на абз.4 п.5 Порядку №1078 позивач має право на отримання суми індексації - різниці за умови, якщо розмір підвищення доходу в березні 2018 року дорівнює або є меншим за суму можливої індексації, що склалася у березні 2018 року.

Якщо ця умова наявна, розмір належної індексації-різниці визначається як різниця між сумою можливої індексації і розміром підвищення доходу.

Для правильного застосування абз.3, 4, 5, 6 п.5 Порядку № 1078, ураховуючи спосіб застосований Верховним Судом у справі № 400/3826/21, суду у цій справі потрібно встановити:

- розмір підвищення доходу позивача в березні 2018 року (А) (визначається як різниця між сумою грошового забезпечення в березні 2018 року та сумою грошового забезпечення в лютому 2018 року). В обидві ці суми враховуються складові грошового забезпечення, які не мають разового характеру (речення 2 абз.5 п.5 Порядку № 1078);

- суму можливої індексації грошового забезпечення позивача в березні 2018 року (Б) (визначається як результат множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, актуального для березня 2018 року, на величину приросту індексу споживчих цін у березні 2018 року, поділений на 100 відсотків (абз.5 п.4 Порядку № 1078));

- чи перевищує розмір підвищення доходу (А) суму можливої індексації (Б).

Якщо розмір підвищення доходу в березні 2018 року (А) дорівнює або є меншим за суму можливої індексації, що склалася у березні 2018 року (Б), це є підставою для нарахування й виплати позивачу індексації-різниці до чергового підвищення тарифних ставок (окладів) або до дати звільнення зі служби.

Сума індексації-різниці в березні 2018 року розраховується як різниця між сумою можливої індексації (Б) і розміром підвищення доходу (А).

Розмір підвищення доходу позивача в березні 2018 року (А) визначається як різниця між сумою грошового забезпечення в березні 2018 року та сумою грошового забезпечення в лютому 2018 року.

В абз.5 п.4 Порядку № 1078 видно, що сума індексації за березень 2018 року розраховується як прожитковий мінімум для працездатних осіб станом на 01.03.2018р. помножена на величину приросту індексу споживчих цін і поділена на 100 %.

Якщо розмір підвищення доходу в березні 2018 року (А) дорівнює або є меншим за суму можливої індексації, що склалася у березні 2018 року (Б), це є підставою для нарахування й виплати позивачу індексації-різниці до чергового підвищення тарифних ставок (окладів) або до дати звільнення зі служби.

Верховний Суд у постанові від 31.05.2021р. у справі №420/7110/19 зазначив, що обраний позивачем спосіб захисту повинен: а) відповідати змісту порушеного права (вимога повинна співвідноситися із обставинами порушення права чи законного інтересу); б) забезпечувати реальне поновлення прав у випадку задоволення позову (у результаті виконання рішення суду особа фактично повернеться в той стан, у якому перебувала до моменту порушення її права чи законного інтересу).

У постановах від 22.09.2020р. у справі №910/3009/18, від 21.08.2019р. у справі №911/3681/17 Велика Палата Верховного Суду зазначала, що застосування конкретного способу захисту права залежить як від виду та змісту правовідносин, які виникли між сторонами, від змісту права чи інтересу, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення, невизнання або оспорення. Такі право чи інтерес мають бути захищені судом у спосіб, який є ефективним, тобто таким, що відповідає змісту відповідного права чи інтересу, характеру його порушення, невизнання або оспорення та спричиненим цими діяннями наслідкам.

Верховний Суд в постанові від 23.03.2023р. у справі №400/3826/21 дійшов висновків, що такий спонукаючий спосіб захисту як зобов`язати відповідача нарахувати й виплатити позивачу індексацію грошового забезпечення у конкретних, розрахованих ним, сумах, є належним та ефективним, оскільки здатний забезпечити реальне поновлення прав особи у випадку задоволення позову.

Стосовно дискреційних повноважень, Верховний Суд неодноразово зазначав, що такими є повноваження суб`єкта владних повноважень обирати у конкретній ситуації між альтернативами, кожна з яких є правомірною. Прикладом подібних повноважень є повноваження, які закріплені у законодавстві із застосуванням слова «може». У такому випадку дійсно суд не може зобов`язати суб`єкта владних повноважень обрати один із правомірних варіантів поведінки, оскільки який би варіант реалізації повноважень не обрав відповідач, кожен з них буде правомірним, а тому це не порушує будь-чиїх прав.

Водночас повноваження державних органів не є дискреційними, коли є лише один правомірний і законно обґрунтований варіант поведінки суб`єкта владних повноважень. Тобто, у разі настання визначених законодавством умов відповідач зобов`язаний вчинити конкретні дії і, якщо він їх не вчиняє, його можна зобов`язати до цього в судовому порядку (до прикладу, постанови Верховного Суду від 13 грудня 2018 року у справі №802/412/17-а, від 11 квітня 2018 року у справі №806/2208/17, від 05 квітня 2023 року у справі №320/12971/21).

Колегія суддів звертає увагу, що відповідно до вимог Закону №1282-XII та Порядку №1078 обов`язок визначення розміру підвищення грошового доходу працівника та суми індексації, що склалася у місяці підвищення цього грошового доходу, а також встановлення факту перевищення розміру підвищення грошового доходу працівника над сумою індексації, що склалася у місяці його підвищення з метою вирішення питання про наявність підстав для виплати індексації у місяці підвищення доходу (базовому місяці) покладається безпосередньо на роботодавця.

Колегія суддів звертає увагу апелянтів, що з матеріалів справи, зокрема з біографічної довідки, відзивів суб`єктів владних повноважень та особистих карток грошового забезпечення позивача видно, що в період: 17.07.2015р. - 16.05.2018р., 15.05.2019р. - 30.07.2020р. позивач проходив військову службу в ІНФОРМАЦІЯ_3 (військова частина НОМЕР_3 ), в період: 18.05.2018р. - 14.05.2019р. в ІНФОРМАЦІЯ_4 (військова частина НОМЕР_2 ) та в період з 31.07.2020р. - 22.07.2024р. в ІНФОРМАЦІЯ_5 (військова частина НОМЕР_1 ).

У відповідь на звернення позивача, відповідач-2 листом від 06.12.2024 №09/Б-11018/11030 повідомив, що індексація за період: 01.03.2018р. - 20.04.2018р. виплачена в повному розмірі відповідно до норм діючого законодавства (сума індексації за вищевказаний період 0 грн. 00 коп.).

Так, з особистої картки грошового забезпечення та заробітної плати №79 встановлено, що суми грошового забезпечення, які не мають разового характеру позивача за лютий 2018 року становили 8209,60 грн. (посадовий оклад 740,00 грн., оклад за військовим званням - 45,00 грн., надбавка за вислугу років - 78,50 грн., надбавка за виконання особливо важливих завдань - 863,50 грн., надбавка за особливі умови служби 111,00 грн., щомісячна додаткова грошова винагорода - 3 078,60 грн., премія - 3 293,00 грн.), а за березень 2018 року 8214,31 грн. (посадовий оклад - 3 080,00 грн., оклад за військовим званням - 740,00 грн., надбавка за вислугу років - 955,00 грн., щомісячна додаткова грошова винагорода - 51,31 грн., премія - 3 388,00 грн).

Таким чином, розмір підвищення доходу позивача в березні 2018 року становить 4,71 грн (8209,60 грн. 8214,31 грн).

Визначення суми індексації, що склалася у місяці підвищення грошового доходу, у березні 2018 року становить 4463,15 грн.

Такий розмір індексації грошового забезпечення 4463,15 грн, який припадав на місяць підвищення посадових окладів військовослужбовцям (березень 2018 року), неодноразово досліджувався та встановлювався судами та підтверджується постановою Верховного Суду від 22.06.2023р. у справі №520/6243/22.

За наведеного правового регулювання та встановлених обставин справи, розмір підвищення грошового доходу позивача у сумі 4,71 грн. не перевищив розмір індексації, яка припадала на місяць підвищення посадових окладів (березень 2018 року) - 4463,15 грн, та в силу вимог абз.3-6 п.5 Порядку №1078 у відповідача не було законних підстав не виплачувати позивачу індексацію у період з 01.03.2018р..

Тобто, відповідно до вимог абз.4 п.5 Порядку №1078, сума належної позивачу індексації-різниці грошового забезпечення в березні 2018 року розраховується як різниця між сумою індексації і розміром підвищення доходу, а саме: 4463,15 грн. 4,71 грн. та становить 4458,44 грн.

Зазначений розмір індексації-різниці грошового забезпечення згідно абз.6 п.5 Порядку №1078 повинен був бути виплачений позивачу щомісячно по день звільнення з військової служби або до наступного підвищення тарифної ставки (окладу) та до такого розміру додається сума поточної індексації, яка виплачується коли величина індексу споживчих цін перевищить поріг в розмірі 103 відсотка.

З урахуванням досліджених судом фактичних даних в контексті вищенаведених норм, зважаючи на висловлену Верховним Судом правову позицію у такій категорії справ, суд апеляційної інстанції наголошує, що оскільки березень 2018 року став місяцем підвищення доходу позивача, за яким необхідно здійснювати обчислення індексу споживчих цін для проведення подальшої індексації грошового забезпечення, суб`єкт владних повноважень мав вирішити питання, чи має позивач право на отримання суми індексації-різниці за спірний період відповідно до абз.4-6 п.5 Порядку №1078, а також визначити її розмір, однак цього зроблено не було.

Отже, в даному випадку Військова частина НОМЕР_1 , Військова частина НОМЕР_2 та ІНФОРМАЦІЯ_2 (Військова частина НОМЕР_3 ) в період: 01.03.2018р. - 18.07.2022р. не виплачували позивачу індексацію-різницю грошового забезпечення в розмірі розрахованому відповідно до вимог абз.4-6 п.5 Порядку №1078, що становить 4458,44 грн., а тому таку бездіяльність відповідачів слід визнати протиправною та зобов`язати здійснити позивачу нарахування та виплату індексації-різниці грошового забезпечення в сумі 4458,44р.

Одночасно, суд апеляційної інстанції наголошує, що ОСОБА_1 в спірному періоді проходила військову службу в різних структурних підрозділах ДПС України, зокрема в період: 17.07.2015р. - 16.05.2018р., 15.05.2019р. - 30.07.2020р. позивач проходив військову службу в ІНФОРМАЦІЯ_3 (військова частина НОМЕР_3 ), в період: 18.05.2018р. - 14.05.2019р. в ІНФОРМАЦІЯ_4 (військова частина НОМЕР_2 ) та в період: 31.07.2020р. - 22.07.2024р. в ІНФОРМАЦІЯ_5 (військова частина НОМЕР_1 ).

Отже, заявлені позовні вимоги в цій частині підлягають до часткового задоволення, з урахуванням періодів проходження позивачем військової служби у військовій частині НОМЕР_3 з 17.07.2015р. - 16.05.2018р., 15.05.2019р. - 30.07.2020р., у військовій частині НОМЕР_2 з 18.05.2018р. - 14.05.2019р. та у військовій частині НОМЕР_1 з 31.07.2020р. - 22.07.2024р.

При цьому, визначення факту перевищення індексом споживчих цін порогу індексації у взаємозв`язку з розміром грошового забезпечення, що має виплачуватись позивачу, як і розрахунок конкретного розміру заборгованості з індексації грошового забезпечення, належить до компетенції відповідача при нарахуванні та виплаті відповідних сум.

Стосовно позовних вимог в частині перерахунку та виплати позивачу грошової допомоги на оздоровлення за 2019-2020 роки з урахуванням індексації грошового забезпечення, колегія суддів звертає увагу на таке.

З наявної в матеріалах справи довідки військової частини НОМЕР_1 від 05.12.2024р. №530 про виплачені та нараховані суми грошового забезпечення за період: 01.01.2020р. - 31.12.2020р. встановлено, що позивачу в грудні 2020 року нараховано допомогу на оздоровлення.

Відповідно до наданої військовою частиною НОМЕР_2 архівної відомості про нараховані позивачу суми грошового забезпечення з січня 2019 - грудень 2019 видно, що в травні 2019 ОСОБА_1 нараховану грошову допомогу на оздоровлення.

При визначенні складу грошового забезпечення, з якого обчислюється допомога на оздоровлення, колегія суддів виходить з такого.

ст.9 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» №2011-XI визначено, що держава гарантує військовослужбовцям достатнє матеріальне, грошове та інші види забезпечення в обсязі, що відповідає умовам військової служби, стимулює закріплення кваліфікованих військових кадрів.

До складу грошового забезпечення входять: посадовий оклад, оклад за військовим званням; щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія); одноразові додаткові види грошового забезпечення.

Грошове забезпечення визначається залежно від посади, військового звання, тривалості, інтенсивності та умов військової служби, кваліфікації, наукового ступеня і вченого звання військовослужбовця. Грошове забезпечення підлягає індексації відповідно до закону.

Грошове забезпечення виплачується у розмірах, що встановлюються Кабінетом Міністрів України, та повинно забезпечувати достатні матеріальні умови для комплектування Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань та правоохоронних органів кваліфікованим особовим складом, враховувати характер, умови служби, стимулювати досягнення високих результатів у службовій діяльності.

п.1 ст. 10-1 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» передбачено, що військовослужбовцям, крім військовослужбовців строкової військової служби, надаються щорічні основні відпустки із збереженням грошового, матеріального забезпечення та наданням грошової допомоги на оздоровлення у розмірі місячного грошового забезпечення. Тривалість щорічної основної відпустки для військовослужбовців, які мають вислугу в календарному обчисленні до 10 років, становить 30 календарних днів; від 10 до 15 років - 35 календарних днів; від 15 до 20 років - 40 календарних днів; понад 20 календарних років - 45 календарних днів. Час для проїзду до місця проведення зазначеної відпустки і назад не надається. Святкові та неробочі дні при визначенні тривалості щорічних основних відпусток не враховуються.

Згідно ч.3 ст.15 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» військовослужбовцям виплачуються грошова допомога на оздоровлення та державна допомога сім`ям з дітьми в порядку і розмірах, що визначаються законодавством України.

З преамбули Закону України Про індексацію грошових доходів населення від 03.07.1991 №1282-XII (надалі - Закон №1282-XII) видно, що цей Закон визначає правові, економічні та організаційні основи підтримання купівельної спроможності населення України в умовах зростання цін з метою дотримання встановлених Конституцією України гарантій щодо забезпечення достатнього життєвого рівня населення України.

ст.1, ст.2 Закону України Про індексацію грошових доходів населення, визначено, що індексація грошових доходів населення - встановлений законами та іншими нормативно-правовими актами України механізм підвищення грошових доходів населення, що дає можливість частково або повністю відшкодовувати подорожчання споживчих товарів і послуг.

Індексації підлягають грошові доходи громадян, одержані ними в гривнях на території України і які не мають разового характеру, зокрема, оплата праці (грошове забезпечення). Індексації підлягають грошові доходи населення у межах прожиткового мінімуму, встановленого для відповідних соціальних і демографічних груп населення.

Згідно абз.2 ч.3 ст.9 цього ж Закону грошове забезпечення підлягає індексації відповідно до закону.

Тобто, основною метою індексації грошових доходів населення є забезпечення достатнього життєвого рівня населення України за рахунок відшкодування подорожчання споживчих товарів і послуг.

В ст.4, ст.6 Закону України Про індексацію грошових доходів населення, видно, що індексація грошових доходів населення проводиться в разі, коли величина індексу споживчих цін перевищила поріг індексації, який установлюється в розмірі 103 відсотка.

У разі виникнення обставин, передбачених ст.4 цього Закону грошові доходи населення визначаються як результат добутку розміру доходу, що підлягає індексації в межах прожиткового мінімуму для відповідних соціальних і демографічних груп населення, та величини індексу споживчих цін. Порядок проведення індексації грошових доходів населення визначається Кабінетом Міністрів України.

ст.18 Закону України Про державні соціальні стандарти та державні соціальні гарантії встановлено, що індексацію доходів населення, яка встановлюється для підтримання достатнього життєвого рівня громадян та купівельної спроможності їх грошових доходів в умовах зростання цін, віднесено до державних соціальних гарантій, що, згідно зі ст.19 цього Закону, є обов`язковими для всіх підприємств, установ і організацій незалежно від форми власності.

Кабінет Міністрів України затвердив Постанову Про затвердження Порядку проведення індексації грошових доходів населення від 17.07.2003р. №1078 (надалі - Порядок №1078), згідно п.2 якої, - індексації підлягають грошові доходи громадян, одержані в гривнях на території України, які не мають разового характеру, зокрема, грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу, посадових осіб митної служби.

Отже, індексація грошового забезпечення є однією з основних державних гарантій щодо оплати праці. За вимогами вказаних нормативно правових актів, проведення індексації у зв`язку зі зростанням споживчих цін (інфляцією) є обов`язковою для всіх юридичних осіб роботодавців, незалежно від форми власності та виду юридичної особи.

Сума індексації грошового забезпечення є складовою частиною грошового забезпечення і відповідно до Закону підлягає обов`язковому нарахуванню та виплаті.

З системного аналізу вищевикладених норм вбачається, що спеціальним законодавством, яке регламентує соціальні гарантії військовослужбовців, передбачено необхідність включення до складу грошового забезпечення особи, з якого здійснюється обчислення її одноразової грошової допомоги при звільненні, всіх видів додаткового забезпечення, які отримувалися нею на постійній основі (не одноразово та не періодично).

Враховуючи, що індексація грошового забезпечення має систематичний (щомісячний) характер, а її правова природа полягає у підтриманні купівельної спроможності рівня заробітної плати (грошового забезпечення) внаслідок її знецінення через подорожчання споживчих товарів і послуг, а тому вона має бути врахована у складі грошового забезпечення військовослужбовців для розрахунку й допомоги на оздоровлення.

Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 11.12.2019р. у справі №638/5794/17, від 27.12.2019 у справі №643/11749/17, предметом розгляду яких було, зокрема, включення до складу грошового забезпечення, з якого призначається (обчислюється) пенсія, індексації грошового забезпечення.

ч.5 ст.242 КАС України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Тобто, індексація є складовою частиною додаткового грошового забезпечення, яке особа отримує щомісячно, а тому також підлягає включенню до складу грошового забезпечення, з якого обраховується й допомога на оздоровлення, а у відповідача були відсутні правові підстави для її не включення при розрахунку позивачу грошової допомоги на оздоровлення, як складової місячного грошового забезпечення.

Як видно із матеріалів справи, така складова грошового забезпечення не включена до розрахунку та виплати грошової допомоги на оздоровлення за 2019-2020 роки. Факту не включення індексації у вказані виплати відповідачі не заперечують та доказів протилежного суду не надали.

При цьому, згідно довідки військової частини НОМЕР_1 від 05.12.2024р. №530 позивачу в грудні 2020 року нараховано допомогу на оздоровлення, а грошову допомогу на оздоровлення за 2019 рік нараховано військовою частиною НОМЕР_2 , як це видно з наданих архівних відомостей про нараховані позивачу суми грошового забезпечення з січня 2019 по грудень 2019.

Отже, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, що дії щодо нарахування та виплати грошової допомоги на оздоровлення за 2019-2020 роки, без урахування індексації грошового забезпечення, на які позивач мав право під час проходження військової служби є протиправними, а тому слід зобов`язати військову частину НОМЕР_2 здійснити перерахунок та виплату позивачу допомогу на оздоровлення за 2019р. з врахуванням у її складі індексації грошового забезпечення відповідно до абз.4, 5, 6 п.5 «Порядку проведення індексації грошових доходів населення», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2003р. № 1078 та з урахуванням раніше виплачених сум..

ч.1 ст.308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

З роз`яснень, які наведені в п.13.1 Постанови Пленуму ВАС України № 7 від 20.05.2013р. «Про судове рішення в адміністративній справі», видно, що у разі часткового оскарження судового рішення суд апеляційної інстанції в описовій частині свого рішення повинен зазначити, в якій частині рішення суду першої інстанції не оскаржується, і при цьому не має права робити правові висновки щодо неоскарженої частини судового рішення.

Рішення суду першої інстанції в частині, що не оскаржена особою, яка подала апеляційну скаргу, не може бути скасовано або змінено апеляційним судом (п.13.2 цієї постанови).

Враховуючи, що рішення суду першої інстанції не оскаржується в частині незадоволених (відмовлених) позовних вимог, тому в цій частині судове рішення не переглядається судом апеляційної інстанції.

Колегія суддів також враховує позицію ЄСПЛ (в аспекті оцінки аргументів апелянта), сформовану у справі «Серявін та інші проти України» (№ 4909/04): згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча п.1 ст.6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (RuizTorijav. Spain) № 303-A, п.29).

Також згідно п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень, обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення.

В ст.242 КАС України визначено, що рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи. Судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, визначеному цим Кодексом.

ст.316 КАС України передбачено, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Із врахуванням викладеного, колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції є законним, доводи апеляційної скарги зроблених судом першої інстанції висновків не спростовують і при ухваленні оскарженого судового рішення порушень норм матеріального та процесуального права ним допущено не було, тому, відсутні підстави для скасування чи зміни рішення суду першої інстанції.

Керуючись ст.ст. 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд-

ПОСТАНОВИВ :

Апеляційні скарги Військової частини НОМЕР_1 , Військової частини НОМЕР_2 та ІНФОРМАЦІЯ_1 (Військова частина НОМЕР_3 ) залишити без задоволення, а рішення Рівненського окружного адміністративного суду від 12 вересня 2025 року у справі № 460/9867/25 без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку, виключно у випадках передбачених ч.4 ст.328 КАС України, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя Н. В. Бруновська
судді Р. Б. Хобор
Р. М. Шавель