Справа № 595/1818/25
Суддя: Содомора Р. О.
Дата ухвалення: 2026-01-09 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 595/1818/25
Провадження № 2-а/595/9/2026
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09.01.2026

м. Бучач

Бучацький районний суд Тернопільської області

В складі

головуючого судді Содомори Р.О.,

при секретарі Присташ П.Р.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м.Бучач справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про скасування постанови про адміністративне правопорушення,

В С Т А Н О В И В:

Представник позивача Слізяк М.М. звернулася до суду з адміністративним позовом до ІНФОРМАЦІЯ_1 про скасування постанови про адміністративне правопорушення №4171 від 12.11.2025 року, про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.3 ст.210 КУпАП у вигляді накладення штрафу у розмірі 17000 грн.

Свої позовні вимоги мотивує тим, що 12 листопада 2025 року відносно ОСОБА_1 начальником ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 винесено постанову №4171 про адміністративне правопорушення, відповідальність за яке передбачено ч.3 ст.210 КУпАП та накладено штраф в розмірі однієї тисячі неоподаткованих мінімумів доходів громадян в сумі 17000,00 гривень. Підставою для притягнення до адміністративної відповідальності зазначено те, що під час звірки персональних даних було встановлено, що ОСОБА_1 не пройшов військово-лікарську комісію який був визнаний обмежено придатним до військової служби до набрання чинності Законом до 05 червня 2025 року з метою визначення придатності до військової служби, і по теперішній час має висновок «обмежено придатний». Вказаним порушив пункт 2 розділу ІІ «Прикінцевих та перехідні положень» ЗУ «Про внесення змін до деяких законів України щодо забезпечення прав військовослужбовців та поліцейських на соціальний захист», яким установлено що громадяни України віком від 25 до 60 років які були визнанні обмежено придатними до військової служби до набрання чинності цим Законом (крім осіб визнаних установленому порядку особами з інвалідністю) з дня набрання чинності цим Законом зобов`язані до 05.06.2025 року пройти повторно медичний огляд з метою визначення придатності до військової служби. Такі громадяни зобов`язані самостійно звернутись до територіального центру комплектування та соціальної підтримки або через електронний кабінет призовника, військовозобов`язаного та резервіста з метою отримання направлення на військово-лікарську комісію для проходження медичного огляду. Однак, позивач вважає, що в інкримінованому правопорушенні його вина відсутня, начальником ІНФОРМАЦІЯ_2 неправильно кваліфіковано подію правопорушення, а на момент винесення постанови строки накладення адміністративного стягнення закінчились, що є підставою для визнання протиправно та скасування постанови №4171 про адміністративне правопорушення від 12.11.2025 р. Так, зі змісту спірної постанови вбачається, що ОСОБА_1 притягнуто до відповідальності за адміністративне правопорушення, відповідальність за яке передбачено ч. 3 ст. 210 КУпАП. В свою чергу, адміністративна відповідальність за частиною 3 ст. 210 КУпАП настає за правопорушення призовниками, військовозобов`язаними та резервістами правил військового обліку в особливий період. Зі змісту Правил військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів, які є додатком 2 до Постанови КМУ «Про затвердження Порядку організації та ведення військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів» від 30.12.2025 р. №1487 вбачається, що військовозобов`язані повинні, серед іншого, проходити медичний огляд та лікування в закладах охорони здоров`я згідно з рішеннями комісій з питань взяття на військовий облік, направлення для проходження базової військової служби або військово-лікарських комісій районних (міських) територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки, закладів охорони здоров`я СБУ, а у розвідувальних органах - за рішенням керівників відповідних підрозділів або військово-лікарської комісії розвідувальних органів. Зазначає, що в даному випадку, 02.07.2025 р. за розпорядженням ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_1 направлено на проходження медичного огляду до ВЛК при ІНФОРМАЦІЯ_2 . Проходження медичного огляду завершено позивачем 28.07.2025 р., що підтверджується свідоцтвом про хворобу №2025-0728- 1045-4483-3. Отже, в позивача відсутні будь-які порушення Правил військового обліку, що тягнуть за собою відповідальність, передбачену ч. 3 ст. 210 КУпАП. Однак, як вбачається з оскаржуваної постанови, позивача притягнуто до адміністративної відповідальності за порушення п. 69 Постанови КМУ «Питання проведення призову громадян на військову службу під час мобілізації, на особливий період» №560 від 16.05.2024 року та п. 2 розділу ІІ Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про внесення змін до деяких законів України щодо забезпечення прав військовослужбовців та поліцейських на соціальний захист». Відповідно до п. 69 Постанови №560 особи, які не проходили медичний огляд, або в яких закінчився строк дії рішення (постанови) про придатність до військової служби, або які були визнані обмежено придатними та не проходили повторний медичний огляд з метою визначення їх придатності до військової служби (за винятком тих, які визнані в установленому порядку особами з інвалідністю) направляються на військово-лікарську комісію. Законом України «Про внесення зміни до пункту 2 розділу II «Прикінцеві та перехідні положення" Закону України «Про внесення змін до деяких законів України щодо забезпечення прав військовослужбовців та поліцейських на соціальний захист» від 12.02.2025 № 4235-IX Пункт 2 розділу II "Прикінцеві та перехідні положення" Закону України "Про внесення змін до деяких законів України щодо забезпечення прав військовослужбовців та поліцейських на соціальний захист" (Відомості Верховної Ради України, 2024 р., № 22, ст. 196) викладено в такій редакції: "2. Установити, що громадяни України віком від 25 до 60 років, які були визнані обмежено придатними до військової служби до набрання чинності цим Законом (крім осіб, визнаних в установленому порядку особами з інвалідністю), з дня набрання чинності цим Законом зобов`язані до 5 червня 2025 року пройти повторний медичний огляд з метою визначення придатності до військової служби. Такі громадяни зобов`язані самостійно звернутися до територіального центру комплектування та соціальної підтримки (військовозобов`язані та резервісти Служби безпеки України - до Центрального управління або регіональних органів Служби безпеки України, військовозобов`язані та резервісти розвідувальних органів України - до відповідного підрозділу розвідувальних органів України) або через електронний кабінет призовника, військовозобов`язаного та резервіста з метою отримання направлення на військово-лікарську комісію для проходження медичного огляду". Отже, невиконання вказаного обов`язку є порушенням законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію, а відповідальність за таке порушення передбачена ч. 3 ст. 210-1 КУпАП, що не враховано відповідачем під час винесення спірної постанови. Крім того, зазначає, що Як вбачається з електронного військово-облікового документу, сформованого в застосунку Резерв+, 21.02.2024 р. ОСОБА_1 був визнаний визнаний непридатним в мирний час, обмежено придатним у воєнний час. Враховуючи те, що 21.02.2024 р. позивач був визнаний непридатним в мирний час, обмежено придатним у воєнний час, а не обмежено придатним, то обов`язку проходити повторний медичний огляд до 05.06.2025 р. він не мав. Крім того, посилається на те, що в протоколі № 581 про адміністративне правопорушення від 11.11.2025 року зазначено, що працівниками поліції 11.11.2025 р. позивача доставлено до ІНФОРМАЦІЯ_3 . Під час звірки даних встановлено, що останній не пройшов військово-лікарську комісію, хоча раніше був визнаний обмежено придатним. Тобто, відповідач вважає, що правопорушення виявлено 11.11.2025 р., однак, такі обставини не відповідають дійсності. 02.07.2025 р. за розпорядженням ІНФОРМАЦІЯ_3 позивача направлено на проходження медичного огляду до ВЛК при ІНФОРМАЦІЯ_2 (свідоцтво про хворобу №2025-0728-1045-4483-3) від 28.07.2025 р. Тобто, 02.07.2025 р. уповноваженою особою ІНФОРМАЦІЯ_3 виявлено той факт, що до 05.06.2025 р. позивач не пройшов ВЛК, у зв`язку із чим останнього направлено на проходження медичного огляду. Однак, протокол про вчинення адміністративного правопорушення складено не було. За наведених обставин, тримісячний строк притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 210 КУпАП закінчився 02.10.2025 р., у зв`язку із чим на момент винесення спірної постанови провадження у справі підлягало закриттю на підставі п. 7 ч. 1 ст. 247 КУпАП. На підставі наведеного просить скасувати постанову про адміністративне правопорушення №4171 від 12.11.2025, а провадження у справі закрити. Крім того, просить вирішити питання розподілу судових витрат.

29 грудня 2025 року від представника відповідача надійшов відзив на позовну заяву, згідно якого відповідач заперечує проти задоволення позовних вимог у повному обсязі, виходячи з наступного. Зазначає, що відповідно до пункту 20.3 вказаного Положення № 402 (в редакції, чинній на момент проходження медичного огляду позивачем 21.02.2024), при медичному огляді військовослужбовців та інших осіб ВЛК приймаються постанови такого змісту: б) "Непридатний": до військової служби в мирний час, обмежено придатний у воєнний час (На воєнний час приймається постанова: "Обмежено придатний до військової служби"). Загальновідомим є факт встановлення на території України воєнного стану відповідно до Указу Президента України від 24.02.2022 №64/2022 у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України. З викладеного вбачається, що військовозобов`язані, визнані непридатними до військової служби у мирний час та обмежено придатними у воєнний час, зобов`язані самостійно звернутися до відповідних ТЦК та СП за місцем їх перебування на військовому обліку для повторного проходження медичного огляду та зобов`язані були до 5 червня 2025 року пройти повторний медичний огляд з метою визначення придатності до військової служби. Встановлено, що позивач (станом на момент вчинення адміністративного правопорушення) є військовозобов`язаним, 50-ти років, перебуває на обліку в ІНФОРМАЦІЯ_4 , проходив медичний огляд 21.02.2024, що підтверджується протоколом № 44 Бучацької територіальної позаштатної постійнодіючої ВЛК при ІНФОРМАЦІЯ_5 , за результатами якого винесено постанову ВЛК про непридатність до військової служби в мирний час та обмежену придатність до військової служби у воєнний час, не мав статусу особи з інвалідністю, не користується відстрочкою від призову на військову службу. Відповідно до вказаних норм законодавства, позивачем вчинено адміністративне правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч. 3 ст. 210 КУпАП, а саме: не пройдено повторний медичний огляд військовозобов`язаним, що був визнаний обмежено придатним до військової служби у воєнний час та не виконано обов`язок проходження повторного медичного огляду до 05.06.2025. Направлення Позивача 02.07.2025 для проходження медичного огляду до ВЛК при ІНФОРМАЦІЯ_2 , завершення медичного огляду 28.07.2025, що підтверджується свідоцтвом про хворобу №2025-0728 1045-4483-3, не має стосунку до вчинення адміністративного правопорушення 05.06.2025, оскільки відбулося пізніше, ніж вчинення правопорушення. Проходження ВЛК 28.07.2025 не змінює факту наявності обов`язку проходження повторного медичного огляду військовозобов`язаними, визнаними обмежено придатними до військової служби у воєнний час до 05.06.2025. Як визначають норми статті 38 КУпАП, адміністративне стягнення за вчинення в особливий період правопорушень, передбачених статтями 210, 210-1 цього Кодексу, може бути накладено протягом трьох місяців з дня його виявлення, але не пізніше одного року з дня його вчинення. Позивач був зобов`язаний до 5 червня 2025 року пройти повторний медичний огляд з метою визначення придатності до військової служби. Термін притягнення до адміністративної відповідальності та накладення адміністративного стягнення за вчинення адміністративного правопорушення - один рік з дня вчинення, тобто до 05.06.2026. Таким чином, відповідач упевнений в дотриманні строків притягнення особи до адміністративної відповідальності. Всупереч твердженням позивача про те, що протокол про адміністративне правопорушення не складався, повідомляємо, що у справі про адміністративне правопорушення наявний протокол № 581 від 11.11.2025, де зазначено суть інкримінованого позивачу адміністративного правопорушення, посилання на норми законодавства, вимоги яких не виконані позивачем, містяться особисті підписи позивача в тому, що йому роз`яснено суть правопорушення, повідомлені його права надавати пояснення, заявляти клопотання, користуватися правовою допомогою, а також повідомлено про розгляд справи про адміністративне правопорушення у приміщенні ІНФОРМАЦІЯ_2 на 15.30 на 12.11.2025. Виходячи з викладеного та обставин справи, оскаржувана постанова про адміністративне правопорушення винесена з дотриманням норм закону та не підлягає скасуванню. Просить у задоволенні позовних вимог відмовити повністю.

Представник позивача в судове засідання не з`явилася, згідно поданої заяви просить суд розглядати справу без участі сторони позивача, просить стягнути з ІНФОРМАЦІЯ_2 витрати на правничу допомогу у розмірі 12000 грн на користь ОСОБА_1 .

Представник відповідача в судове засідання не з`явився, будучи належно повідомленим про дату та час судового засідання, згідно поданого відзиву просить справу розглядати без участі представника відповідача.

Відповідно до ч.4 ст.229 КАС України у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Суд, дослідивши матеріали справи, проаналізувавши зібрані по справі докази та враховуючи норми чинного законодавства, прийшов до переконання, що позов підлягає до задоволення, виходячи з таких підстав.

Згідно з ч. 1 ст. 2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб`єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

Відповідно до статті 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно з статтею 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом. Додержання вимог закону при застосуванні заходів впливу за адміністративні правопорушення забезпечується систематичним контролем з боку вищестоящих органів і посадових осіб, правом оскарження, іншими встановленими законом способами.

Статтею 245 КУпАП встановлено, що завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Стаття 280 КУпАП закріплює обов`язок посадової особи при розгляді справи про адміністративне правопорушення з`ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення та чи винна дана особа в його вчиненні.

Відповідно до статті 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Отже, притягнення особи до адміністративної відповідальності, можливе лише за наявності події адміністративного правопорушення та вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними доказами.

Статтею 235 КУпАП передбачено, що Територіальні центри комплектування та соціальної підтримки розглядають справи про такі адміністративні правопорушення: про порушення призовниками, військовозобов`язаними, резервістами правил військового обліку, про порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію, про зіпсуття військово-облікових документів чи втрату їх з необережності (статті 210, 210-1, 211 (крім правопорушень, вчинених військовозобов`язаними чи резервістами, які перебувають у запасі Служби безпеки України або Служби зовнішньої розвідки України).

Від імені територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право керівники територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки.

Частиною 3 статті 210 КУпАП встановлена адміністративна відповідальність за порушення призовниками, військовозобов`язаними, резервістами правил військового обліку вчинене в особливий період та тягне за собою накладення штрафу від однієї тисячі до однієї тисячі п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Судом встановлено, що 12 листопада 2025 року начальником ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_2 на ОСОБА_1 винесено постанову № 4171 від 12.11.2025 про адміністративне правопорушення, якою на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 17000,00 грн. Встановлено, що 11 листопада 2025 року об 10.00 год. ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , житель с. Нові Петликівці, Чортківського району, був доставлений працівниками поліції до ІНФОРМАЦІЯ_3 . Під час звірки персональних даних було встановлено, що ОСОБА_1 перебуває на військовому обліку військовозобов`язаних у ІНФОРМАЦІЯ_3 . Також, під час звірки даних було встановлено, що ОСОБА_1 не пройшов військово-лікарську комісію, який був визнаний обмежено придатним до військової служби до набрання чинності цим законом до 05 червня 2025 року по 16.10.2025, з метою визнання придатності до військової служби. ОСОБА_1 своїми діями (бездіяльністю) порушив вимоги пункту 2 розділу ІІ «Прикінцеві та перехідні положення» ЗУ «Про внесення змін до деяких законів України щодо забезпечення прав військовослужбовців та поліцейських на соціальний захист», а саме, не пройшов військово-лікарську комісію, який був визнаний обмежено придатний до військової служби до набрання чинності цим Законом до 05 червня 2025 року з метою визначення придатності до військової служби. Таким чином, ОСОБА_1 скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 210 КУпАП.

Суд встановив, що постанова в справі про адміністративне правопорушення прийнята на підставі протоколу № 581 про адміністративне правопорушення від 11 листопада 2025 року.

Позивач є військовозобов`язаним, перебуває на військовому обліку у ІНФОРМАЦІЯ_2 , дані уточнив вчасно, що вбачається із витягу з «Резерв+», відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період не має, згідно постанови ВЛК від 21.02.2024 непридатний у мирний час та обмежено придатний у воєнний час; є особою з інвалідністю; дата уточнення даних 14.12.2025.

Указом Президента України № 65/2022 від 24.02.2024, затвердженого Законом України № 2105-IX від 03.03.2022, у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України з метою забезпечення оборони держави, підтримання бойової і мобілізаційної готовності Збройних Сил України та інших військових формувань на території України оголошено та проводиться загальна мобілізація, яка неодноразово продовжувалась, та діє по теперішній час.

Згідно з абз. 11 ст. 1 Закону України «Про оборону України» особливий період - період, що настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.

Указом Президента України від 24.02.2022 № 64/2022 в Україні введено воєнний стан, який в подальшому продовжувався та триває на теперішній час.

Згідно ч. 10 ст. 1 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу" громадяни України, які підлягають взяттю на військовий облік, перебувають на військовому обліку призовників або у запасі Збройних Сил України, у запасі Служби безпеки України, розвідувальних органів України чи проходять службу у військовому резерві, зобов`язані, зокрема, проходити медичний огляд згідно з рішеннями комісії з питань взяття на військовий облік, комісії з питань направлення для проходження базової військової служби або військово-лікарської комісії відповідного районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки, закладів охорони здоров`я Служби безпеки України, а у Службі зовнішньої розвідки України, розвідувальному органі Міністерства оборони України чи розвідувальному органі центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері охорони державного кордону, - за рішенням керівників відповідних підрозділів або військово-лікарської комісії Служби зовнішньої розвідки України, розвідувального органу Міністерства оборони України чи центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері охорони державного кордону, відповідно.

Відповідно до статті 2 Закону України "Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію" правовою основою мобілізаційної підготовки та мобілізації є Конституція України, Закон України "Про оборону України", цей та інші закони України, а також видані відповідно до них нормативно-правові акти.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за те, що він в умовах особливого періоду, будучи обмежено придатним до військової служби, повторно не пройшов медичний огляд у строк до 05.06.2025.

4 травня 2024 року набрав чинності Закон України від 21.03.2024 №3621-IX «Про внесення змін до деяких законів України щодо забезпечення прав військовослужбовців та поліцейських на соціальний захист». Цим документом з положень законодавства про військовий обов`язок і військову службу виключено такі визначення як «обмежено придатний до військової служби» та «непридатний до військової служби в мирний час, обмежено придатний у воєнний час».

Відповідно до п. 2 розділу ІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону №3621-IX було встановлено, що громадяни України, які були визнані обмежено придатними до військової служби до набрання чинності цим Законом, протягом дев`яти місяців з дня набрання чинності цим Законом (тобто до 04.02.2025) підлягають повторному медичному огляду з метою визначення придатності до військової служби.

Згідно із Законом України «Про внесення зміни до пункту 2 розділу II «Прикінцеві та перехідні положення Закону України «Про внесення змін до деяких законів України щодо забезпечення прав військовослужбовців та поліцейських на соціальний захист» №4235-ІХ від 12.02.2025 (далі за текстом Закон №4235-ІХ) були внесені зміни до Закону №3621-IX та п. 2 розділу ІІ Прикінцеві та перехідні положення викладено в новій редакції: «Установити, що громадяни України віком від 25 до 60 років, які були визнані обмежено придатними до військової служби до набрання чинності цим Законом (крім осіб, визнаних в установленому порядку особами з інвалідністю), з дня набрання чинності цим Законом зобов`язані до 5 червня 2025 року пройти повторний медичний огляд з метою визначення придатності до військової служби. Такі громадяни зобов`язані самостійно звернутися до територіального центру комплектування та соціальної підтримки (військовозобов`язані та резервісти Служби безпеки України - до Центрального управління або регіональних органів Служби безпеки України, військовозобов`язані та резервісти розвідувальних органів України - до відповідного підрозділу розвідувальних органів України) або через електронний кабінет призовника, військовозобов`язаного та резервіста з метою отримання направлення на військово-лікарську комісію для проходження медичного огляду». Закон України №4235-ІХ набрав чинності 15.02.2025.

Аналіз п. 2 розділу ІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону №3621-IX (Закону №4235-IXвід 12.02.2025 р.) дозволяє дійти таких висновків.

По-перше, громадяни України віком від 25 до 60 років, які були визнані обмежено придатними до військової служби до набрання чинності цим Законом, тобто до 04.05.2024, зобов`язані були до 05.06.2025 пройти повторний медичний огляд з метою визначення придатності до військової служби.

По-друге, законодавцем визначено два альтернативних шляхи виконання громадянином зазначеного обов`язку: 1) самостійне звернення до територіального центру комплектування та соціальної підтримки з метою отримання направлення на військово-лікарську комісію для проходження медичного огляду; 2) самостійне звернення через електронний кабінет призовника, військовозобов`язаного та резервіста з метою отримання направлення на військово-лікарську комісію для проходження медичного огляду.

У відповідність до зазначеного Закону України був приведений наказ Міністерства оборони України від 14.08.2008 р. №402 «Про затвердження Положення про військово-лікарську експертизу в Збройних Силах України», яким визначається процедура проведення військово-лікарської експертизи військово-лікарськими комісіями.

При цьому суд зазначає, що запис у військово-обліковому документі військовозобов`язаного «непридатний до військової служби в мирний час, обмежено придатний у воєнний час» безумовно не означає, що позивач не підлягає призову у воєнний час, оскільки за станом здоров`я громадянин може бути непридатним до військової служби у мирний час, але обмежено придатним у воєнний стан. При цьому, суд зауважує, що останнє не означає, що громадянин не може проходити військову службу чи повинен отримати відстрочку від мобілізації, а лише свідчить про те, що деякі види служби та роботи йому протипоказані.

Постановою Кабінету Міністрів України від 6 травня 2025 року № 519 внесені зміни до Порядку проведення призову громадян на військову службу під час мобілізації, на особливий період, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 16 травня 2024 року № 560 зі змінами, зокрема абзац другий пункту 69 викладено в такій редакції: «Особи, які не проходили медичний огляд, або в яких закінчився строк дії рішення (постанови) про придатність до військової служби, або які були визнані обмежено придатними та не проходили повторний медичний огляд з метою визначення їх придатності до військової служби (за винятком тих, які визнані в установленому порядку особами з інвалідністю) направляються на військово-лікарську комісію».

Системний аналіз вказаних норм дає підстави стверджувати, що обов`язок з проходження повторного медичного огляду з метою визначення придатності до військової служби покладається на громадян України віком від 25 до 60 років, які були визнані обмежено придатними до військової служби до набрання чинності вказаним вище Законом (крім осіб, визнаних в установленому порядку особами з інвалідністю).

Вказані громадяни зобов`язані з 15 лютого 2025 року (дати набрання чинності Закону № 4235-ІХ) до 05 червня 2025 року самостійно звернутися до територіального центру комплектування та соціальної підтримки або через електронний кабінет призовника, військовозобов`язаного та резервіста з метою отримання направлення на військово-лікарську комісію для проходження медичного огляду.

Судом встановлено, що позивач є військовозобов`язаним, перебуває на військовому обліку у ІНФОРМАЦІЯ_2 , дані уточнив вчасно, що вбачається із витягу з «Резерв+», відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період не має, згідно постанови ВЛК від 21.02.2024 непридатний у мирний час та обмежено придатний у воєнний час; є особою з інвалідністю; дата уточнення даних 14.12.2025.

Із доданої на виконання ухвали суду інформації облікової картки до військового квитка ОСОБА_1 серії НОМЕР_1 , вбачається що позивач згідно протоколу 44 Бучацької територіально позаштатної постійно-діючої ВЛК ІНФОРМАЦІЯ_2 визнаний непридатний в мирний час, обмежено придатний у воєнний час по гр. ІІ ст.23в, 39в,41б,61б (наказ МО України Про затвердження Положення про військово-лікарську експертизу в Збройних Силах України, № 402 від 14.08.2008).

Згідно з Витягом з рішення експертної команди з оцінювання повсякденного функціонування особи №76/25/2240/ВТ від 16.10.2025 року, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , з 12.06.2025 року встановлена 2 група інвалідності, раніше інвалідність не встановлювалась, дата повторного оцінювання 16.10.2027.

Крім того, судом встановлено, що згідно журналу реєстрації направлень на військово-лікарську комісію, виданих резервістам та військовозобов`язаним для проходження медичного огляду ІНФОРМАЦІЯ_3 , та направлення № 4275989 від 02.07.2025, ОСОБА_1 02.07.2025 отримав направлення для проходження медичного огляду для визначення придатності до військової служби.

Згідно свідоцтва про хворобу №2025-0728-1045-4483-3 від 28.07.2025, ОСОБА_1 пройшов військово-лікарську комісію, за результатами якої на підставі ст.8а графи ІІ розкладу хвороб непридатний до військової служби.

Як вбачається із долученого витягу з ЄДРПВР, ОСОБА_1 поданий у розшук до органів Національної поліції 31.08.2025, за непроходження ВЛК.

Суд враховує те, що позивача притягнуто до адміністративної відповідальності саме за порушення вимог пункту 2 Прикінцевих та перехідних положень Закону України №3621-IХ «Про внесення змін до деяких законів України щодо забезпечення прав військовослужбовців та поліцейських на соціальний захист», вчинене в особливий період, а не з інших підстав.

Водночас, Законом № 3621-IX чітко визначено граничну дату, до якої суб`єкти закону зобов`язані були самостійно пройти повторний медичний огляд - до 05.06.2025, включно.

З наведеного випливає, що громадяни України віком від 25 до 60 років, які були визнані обмежено придатними до військової служби до набрання чинності Законом № 3621-IX (окрім осіб з інвалідністю), які до 05.06.2025, включно, самостійно не пройшли повторний медичний огляд з метою визначення придатності до військової служби, 06.06.2025 вчинили адміністративне правопорушення, передбачене частиною 3 ст. 210 КУпАП. Приписи частини 3 ст.210 КУпАП передбачають адміністративне правопорушення у формі порушення призовниками, військовозобов`язаними, резервістами правил військового обліку в особливий період, та адміністративне стягнення за таке правопорушення - накладення штрафу від однієї тисячі до однієї тисячі п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Відповідно до ст. 38 КУпАП, визначено строки накладення адміністративного стягнення та встановлено, що адміністративне стягнення може бути накладено не пізніш як через два місяці з дня вчинення правопорушення, а при триваючому правопорушенні - не пізніш як через два місяці з дня його виявлення, крім справ про адміністративні правопорушення, зазначених у частинах дев`ятій і десятій цієї статті, та за винятком випадків, коли справи про адміністративні правопорушення відповідно до цього Кодексу підвідомчі суду (судді).

Згідно з приписами ч.9 ст.38 КУпАП адміністративне стягнення за вчинення в особливий період правопорушень, передбачених ст.ст. 210, 210-1 цього Кодексу, може бути накладено протягом трьох місяців з дня його виявлення, але не пізніше одного року з дня його вчинення. День вчинення правопорушення це день, коли відповідне правопорушення було вчинено особою. В обставинах даної справи таким днем є 06.06.2025, що наступним слідує за граничним днем 05.06.2025, чітко визначеним Законом № 3621-IX, до якого, включно, суб`єкти закону зобов`язані були самостійно пройти повторний медичний огляд. Відповідно від 06.06.2025 відраховується один рік, протягом якого територіальні центри комплектування та соціальної підтримки мали право накласти штрафи на суб`єктів закону за не проходження повторного медичного огляду, але тільки у тому разі, якщо не пройшло три місяці з дня виявлення правопорушення.

День виявлення правопорушення це день, коли посадова особа чи орган, що розглядає справу про адміністративне правопорушення, дізналися чи за всіма об`єктивними ознаками повинні були дізнатися про те, що особа вчинила адміністративне правопорушення.

В обставинах даної справи, встановлено, що позивача 02.07.2025 р. за розпорядженням ІНФОРМАЦІЯ_3 направлено на проходження медичного огляду до ВЛК при ІНФОРМАЦІЯ_2 . Отже, датою виявлення вказаного правопорушення є 02.07.2025 коли позивача направлено на ВЛК. Оскаржувана постанова винесена 12.11.2025.

Момент виявлення порушення не можна ототожнювати з часом складення протоколу про адміністративне правопорушення, оскільки останній є засобом не виявлення, а фіксації правопорушення.

Отже, оскільки 02.07.2025 ОСОБА_1 направлено для проходження ВЛК, що підтверджується долученими до справи копією журналу реєстрації направлень на військово-лікарську комісію, виданих резервістам та військовозобов`язаним для проходження медичного огляду ІНФОРМАЦІЯ_3 , та направлення № 4275989 від 02.07.2025, працівники ІНФОРМАЦІЯ_3 за всіма об`єктивними ознаками повинні були дізнатися про те, що особа вчинила адміністративне правопорушення

При таких обставинах граничний строк притягнення позивача до адміністративної відповідальності за вказаних обставин є 02.10.2025.

Водночас, розгляд адміністративного протоколу відносно позивача відбувся аж 11.11.2025, та складання постанови 12.11.2025, тобто вже поза межами строків встановлених ч. 9 ст. 38 КУпАП.

Згідно вимог ст.7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Частина 1 статті 247 КУпАП зазначає, що провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за таких обставин, зокрема за: відсутністю події і складу адміністративного правопорушення; якщо на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення закінчилися строки, передбачені статтею 38 КУпАП.

З огляду на вищевикладене, суд приходить до висновку про те, що постанова про накладення адміністративного стягнення на ОСОБА_1 підлягає скасуванню, а справа про адміністративне правопорушення закриттю.

Крім того, представник позивача просить поновити строк на оскарження постанови, обґрунтовуючи тим, що строк на оскарження постанови пропущений із поважних причин, оскільки про існування даної постанови позивачу стало відомо тільки 15.12.2025, після отримання постанови про відкриття виконавчого провадження у Бучацькому відділі державної виконавчої служби у Чортківському районі Тернопільської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції. Копію постанови отримано 16.12.2025 (поштове відправлення №930). Суд, бере до уваги пояснення представника позивача, враховує те, що процесуальний строк пропущений із поважних причин, оскільки позивач не знав про існування даної постанови, тому вважає, що строк на оскарження постанови підлягає поновленню.

Щодо понесених судових витрат, суд зазначає наступне.

Згідно ч. ч. 2 - 7 ст. 134 КАС України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.

Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:

1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);

2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);

3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;

4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (частина шоста статті 134 КАС).

Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (частина сьома статті 134 КАС).

Відповідно до ч. ч. 1, 7 ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа. Розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Суд зазначає, що вирішуючи питання про визначення розміру витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами, суд враховує складність справи, час витрачений адвокатом на виконання робіт, обсяг наданих послуг та ціну позову.

Витрати на правову допомогу мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат, про що зазначено в постанові Верховного Суду від 23 травня 2018 року по справі № 61-3416св18.

На підтвердження понесених судових витрат на правову допомогу представником позивача долучено: договір про надання правничої допомоги №М-356 від 15.12.2025; акт №1 здачі-приймання наданих послуг від 06.01.2026 за Договором про надання правничої допомоги №М-356 від 15.12.2025, згідно якого витрати на правову допомогу становлять 12000 грн; платіжну інструкцію № PCGY069NW7 від 16.12.2025; ордер про надання правничої допомоги серії АВ №1258620 від 18.12.2025.

Враховуючи наведене, дослідивши зазначені документи в контексті норм ч.ч.4,5 ст. 134 КАС України, з урахуванням складності справи, обсягу виконаних адвокатом робіт, суд дійшов висновку, що клопотання слід задовольнити, і стягнути з відповідача за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень на користь ОСОБА_1 витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 12000 грн.

Відповідно до п. 9 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються особи з інвалідністю I та II груп, законні представники дітей з інвалідністю і недієздатних осіб з інвалідністю.

У відповідності до абзацу 2 частини 5 ст. 139 КАС України якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з іншої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, що їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок коштів, передбачених Державним бюджетом України, у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від сплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Таким чином, у разі задоволення позовних вимог особи, яку звільнено від сплати судового збору, судовий збір стягується з відповідача на користь держави.

В силу вимог частини першої статті 139 КАС України, судовий збір в розмірі 484,48 грн підлягає стягненню в дохід держави за рахунок бюджетних асигнувань ІНФОРМАЦІЯ_2 .

На підставі наведеного, керуючись ст.ст.8,9,10,20,47,77,90,132,134,139,210,211,241-246 КАС України, ст.ст.210,280,283,284 КУпАП, ст.19 Конституції України, суд,-

УХВАЛИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про скасування постанови про адміністративне правопорушення - задовольнити.

Поновити строк на оскарження постанови №4171 від 12 листопада 2025 року, прийнятої начальником ІНФОРМАЦІЯ_1 підполковником ОСОБА_3 , якою накладено на ОСОБА_1 штраф у сумі 17000 грн.

Скасувати постанову №4171 від 12 листопада 2025 року, прийняту начальником ІНФОРМАЦІЯ_1 підполковником ОСОБА_3 , якою накладено на ОСОБА_1 штраф у сумі 17000 грн. за вчинення адміністративного правопорушення передбаченого ч.3 ст.210 КУпАП та закрити справу про адміністративне правопорушення.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань ІНФОРМАЦІЯ_1 на користь ОСОБА_1 витрати щодо витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 12000 (дванадцять тисяч) гривень.

Стягнути в дохід держави за рахунок бюджетних асигнувань ІНФОРМАЦІЯ_1 судовий збір у розмірі 484 (чотириста вісімдесят чотири) грн 48 коп.

Заходи забезпечення позову вжиті ухвалою суду від 23 грудня 2025 року у справі № 595/1818/25 зберігають свою дію до набрання законної сили судовим рішенням.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку апеляційного оскарження, а у разі апеляційного оскарження з моменту проголошення судового рішення суду апеляційної інстанції.

Рішення суду може бути оскаржене до Восьмого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги у десяти денний строк з дня проголошення рішення суду.

Суддя: Р. О. Содомора