Справа № 340/6008/25
Суддя: О.С. ПЕТРЕНКО
Дата ухвалення: 2026-01-13 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КІРОВОГРАДСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 січня 2026 року м. Кропивницький Справа № 340/6008/25

Кіровоградський окружний адміністративний суд у складі судді Петренко О.С., розглянувши у порядку спрощеного позовного (письмового) провадження адміністративну справу

за позовом: ОСОБА_1 , АДРЕСА_1

до відповідача: Головного управління НП в Херсонській області, вул. Лютеранська,4, м. Херсон,73000

про визнання протиправною бездіяльність та зобов`язання вчинити дії, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовною заявою, в якій просить:

1) визнати протиправними дії Головного управління Національної поліції в Херсонській області (), які полягають у порушені вимог Закону України "Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати", а саме у ненарахуванні та невиплаті йому компенсації втрати доходу згідно Постанови Кабінету Міністрів №159 від 21.02.2001 року "Про затвердження Порядку проведення компенсації громадянам втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплати, у зв`язку з несвоєчасною сплатою належних сум грошового забезпечення" за період з 26.09.2024 року по 30.05.2025 року;

2) зобов`язати Головне управління Національної поліції в Херсонській області () здійснити йому нарахування та виплату, за несвоєчасну виплату належних сум грошового забезпечення, компенсації втрати частини доходу за період з 26.09.2024 по 30.05.2024 року, згідно Постанови Кабінету Міністрів №159 від 21.02.2001 року "Про затвердження Порядку проведення компенсації громадянам втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплати", без відрахування податків та зборів, перерахувавши його на картковий рахунок позивача;

3) визнати протиправною та скасувати довідку про щомісячні додаткові види грошового забезпечення, та премію для призначення пенсії №153 від 09.06.2025 року, видану Головним управлінням Національної поліції в Херсонській області () ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 , (РНОКПП НОМЕР_1 ), через порушення вимог абз.5,7 п.2 постанови Кабінету Міністрів України від 8 лютого 1995 року №100 про затвердження "Порядку обчислення середньої заробітної плати", у частині зазначення у ній відомостей за серпень 2024 року;

4) зобов`язати Головне управління Національної поліції в Херсонській області (), видати ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 , (РНОКПП НОМЕР_1 ) довідку про щомісячні додаткові види грошового забезпечення, та премію для призначення пенсії, відповідно до приписів абз.5,7 п.2 постанови Кабінету Міністрів України від 8 лютого 1995 року №100 про затвердження "Порядку обчислення середньої заробітної плати" (в частині видалення відомостей за серпень 2024 року, та внесення відповідних відомостей за серпень 2022 року);

5)визнати протиправними дії Головного управління Національної поліції в Херсонській області () які полягають, у порушенні вимог ст. 19 Конституції України та ст.62 Закону України "Про Національну поліцію України", в частині що стосується не забезпечення своєчасного і в повному обсязі, отримання ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 , (РНОКПП НОМЕР_1 ), грошового забезпечення та інших компенсаційних виплат, відповідно до Закону та інших нормативно-правових актів України, а саме надбавки до посадового окладу у розмірі 50% відповідно до п.4-1 постанови Кабінету міністрів України від 15 червня 1994 року № 414 - за період з 21.03.2023 року по 13.03.2024 року;

6) стягнути з Головного управління Національної поліції в Херсонській області () моральну шкоду, за допущені порушення вимог ст. 19 Конституції України та ст.62 Закону України "Про Національну поліцію України", в частині що стосується не забезпечення своєчасного і в повному обсязі отримання ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 , (РНОКПП НОМЕР_1 ), грошового забезпечення та інших компенсаційних виплат, відповідно до Закону та інших нормативно-правових актів України, а саме надбавки до посадового окладу у розмірі 50% відповідно до п.4-1 постанови Кабінету міністрів України від 15 червня 1994 року № 414 - за період з 21.03.2023 року по 13.03.2024 року, у розмірі - 13 тис. грн., без відрахування податків та зборів, перерахувавши їх на картковий рахунок позивача.

Ухвалою від 05.09.2025 призначено справу до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін та запропоновано відповідачу у п`ятнадцятиденний строк з дня вручення ухвали подати відзив на позовну заяву.

Відповідач скористався правом на подання відзиву та подав суду відзив на позовну заяву із викладом заперечень щодо наведених позивачем обставин та правових підстав позову.

Судом встановлено, що в період з 07.11.2015 по 26.09.2024 позивач проходив службу в Національній поліції України.

Наказом ГУНП в Херсонській області за №431 о/с від 26.09.2024 позивача звільнено зі служби в поліції, відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 77 Закону України "Про Національну поліцію України" - через хворобу.

При звільненні позивача зі служби в органах поліції відповідачем з ним проведено не повний розрахунок, що слугувало підставою для звернення ОСОБА_1 до суду.

Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 06.01.2025 (справа №420/31305/24) адміністративний позов ОСОБА_1 задоволено частково. Зокрема, судовим рішенням визнано протиправною бездіяльність Головного управління Національної поліції в Херсонській області щодо нездійснення нарахування та виплати ОСОБА_1 додаткової винагороди, збільшеної до 100000 гривень, за період з 19.03.2022 року по 13.04.2022 року, відповідно до пункт 1 Постанови Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 р. № 168 у редакції постанови Кабінету Міністрів України від 1 квітня 2022 р. № 400; зобов`язано Головне управління Національної поліції в Херсонській області нарахувати та виплатити ОСОБА_1 додаткову винагороду, збільшену до 100000 гривень, за період з 19.03.2022 року по 13.04.2022 року, відповідно до пункт 1 Постанови Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 р. № 168 у редакції постанови Кабінету Міністрів України від 1 квітня 2022 р. № 400.

При цьому, в задоволені позовних вимог, що стосувались виплати позивачу надбавки до посадового окладу у розмірі 50% за виконання обов`язків щодо охорони державної таємниці та забезпечення режиму секретності у період з 21.03.2023 по 13.03.2024 року, відповідно до Постанови КМУ від 15 червня 1994 р. № 414 відмовлено.

Постановою П`ятого ААС від 02.04.2025 задоволено частково апеляційні скарги позивача та відповідача, рішення Одеського окружного адміністративного суду від 06 січня 2025 року скасовано, з ухваленням постанови про часткове задоволення позовних вимог ОСОБА_1 :

1)визнано протиправною бездіяльність Головного управління Національної поліції в Херсонській області () щодо нарахування та виплати ОСОБА_1 надбавки до посадового окладу у розмірі 50% відповідно до п.4-1 постанови Кабінету міністрів України від 15 червня 1994 року № 414 - за період з 21.03.2023 року по 13.03.2024 року;

2) зобов`язано Головне управління Національної поліції в Херсонській області нарахувати та виплатити ОСОБА_1 надбавку до посадового окладу у розмірі 50% відповідно до п.4.1 постанови Кабінету міністрів України від 15 червня 1994 року № 414 - за період з 21.03.2023 року по 13.03.2024 року.

На виконання вказаного рішення суду, 29.05.2025 та 30.05.2025 відповідачем на картковий рахунок позивача переховано грошові кошти у сумі 13498,54 грн., 2440,78 грн.

Позивач вважаючи протиправною бездіяльність відповідача щодо нарахування та виплати компенсації втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати, звернувся з цим позовом до суду.

Вирішуючи даний спір, суд застосовує такі норми права та виходить з таких мотивів.

Щодо нарахування та виплати компенсації втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати.

Відповідно до статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Отже, суб`єкт владних повноважень зобов`язаний діяти лише на виконання закону, за умов і обставин, визначених ним, вчиняти дії, не виходячи за межі прав та обов`язків, дотримуватися встановленої законом процедури, обирати лише встановлені законодавством України способи правомірної поведінки під час реалізації своїх владних повноважень.

Питання, пов`язані зі здійсненням компенсації громадянам втрати частини доходів у випадку порушення встановлених строків їх виплати, врегульовані Законом України від 19.10.2000 №2050-ІІІ "Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати".

Відповідно до статті 1 Закону № 2050 підприємства, установи і організації всіх форм власності та господарювання здійснюють компенсацію громадянам втрати частини доходів у випадку порушення встановлених строків їх виплати, у тому числі з вини власника або уповноваженого ним органу (особи).

Згідно з частинами 1, 2 статті 2 Закону № 2050 компенсація громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати (далі - компенсація) провадиться у разі затримки на один і більше календарних місяців виплати доходів, нарахованих громадянам за період починаючи з дня набрання чинності цим Законом.

Під доходами у цьому Законі слід розуміти грошові доходи громадян, які вони одержують на території України і які не мають разового характеру, зокрема, заробітна плата (грошове забезпечення).

Статтею 3 Закону № 2050 передбачено, що сума компенсації обчислюється шляхом множення суми нарахованого, але не виплаченого громадянину доходу за відповідний місяць (після утримання податків і обов`язкових платежів) на індекс інфляції в період невиплати доходу (інфляція місяця, за який виплачується доход, до уваги не береться).

Відповідно до статті 6 Закону № 2050 компенсацію виплачують за рахунок:

власних коштів - підприємства, установи і організації, які не фінансуються і не дотуються з бюджету, а також об`єднання громадян; коштів відповідного бюджету - підприємства, установи і організації, що фінансуються чи дотуються з бюджету; коштів Пенсійного фонду України, Фонду соціального страхування України, Фонду загальнообов`язкового державного соціального страхування України на випадок безробіття, інших цільових соціальних фондів, а також коштів, що спрямовуються на їх виплату з бюджету.

З метою реалізації Закону № 2050 Кабінет Міністрів України постановою від 21.02.2001 №159 затвердив Порядок проведення компенсації громадянам втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплати.

Відповідно до пункту 3 Порядку № 159 компенсації підлягають такі грошові доходи, які одержують громадяни в гривнях на території України і не мають разового характеру, в тому числі, заробітна плата (грошове забезпечення).

Аналіз наведених положень дає підстави вважати, що основною умовою для виплати громадянину, передбаченої статтею 2 Закону № 2050 та Порядком №159, компенсації є порушення встановлених строків виплати нарахованих доходів, що не мають разового характеру, зокрема заробітної плати (грошового забезпечення). У зв`язку з цим, виплата компенсації проводиться незалежно від порядку і підстав нарахування грошового доходу: самим підприємством, установою чи організацією добровільно чи на виконання судового рішення.

Аналогічна правова позиція викладена Верховним Судом, зокрема у постановах від 14.04.2021 у справі № 465/322/17, від 21.09.2022 у справі № 816/1627/18.

Крім того, у постанові від 05.03.2020 у справі № 140/1547/19 Верховний Суд зазначив, що «згідно з положеннями статті 4 Закону № 2050-III виплата громадянам суми компенсації провадиться у тому ж місяці, у якому здійснюється виплата заборгованості за відповідний місяць. Відповідно до статті 6 Закону № 2050-III компенсацію виплачують за рахунок коштів Пенсійного фонду України, а також коштів, що спрямовуються на їх виплату з бюджету. З системного аналізу правових норм вбачається, що основними умовами для виплати суми компенсації є: 1) порушення встановлених строків виплати нарахованих доходів (у тому числі пенсії) та 2) виплата нарахованих доходів. При цьому виплата компенсації втрати частини доходів здійснюється в день виплати основної суми доходу».

Також Верховний Суд, розглядаючи справу №240/11882/19, вказав, що, враховуючи наявність факту невиплати позивачу сум індексації грошового забезпечення з 01.01.2016 по 12.01.2018, позивач має право на компенсацію втрати частини заробітної плати у зв`язку з порушенням строків виплати індексації грошового забезпечення з 01.01.2016 по 12.01.2018. Так, у випадку бездіяльності власника або уповноваженого ним органу щодо нарахування та виплати громадянину індексації заробітної плати, така особа має право на компенсацію втрати доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати за умови зобов`язання власника або уповноваженого ним органу здійснити донарахування належних громадянину сум доходів.

Аналогічна правова позиція уже висловлювалася Верховним Судом у постанові від 04.04.2018 у справі №822/1110/16, від 20.12.2019 у справі № 822/1731/16, від 13.03.2020 у справі № 803/1565/17.

Суд встановив, що надбавку до посадового окладу за період з 21.03.2023 по 13.03.2024, відповідач виплатив позивачу на виконання рішення суду у справі №420/31305/24.

Суд звертає увагу відповідача на те, що нарахування та виплата спірної надбавки мала бути здійснена відповідачем саме з моменту набуття позивачем права на її отримання, що підтверджено судовим рішенням в справі.

Відповідно до п. 7 Порядку №260 передбачено, що поліцейським, які проходять службу в умовах режимних обмежень, крім поліцейських, які займають посади в режимно-секретних органах, та за своїми функціональними обов`язками постійно працюють з відомостями, що становлять державну таємницю (займаються розробленням, виготовленням, обліком, зберіганням, використанням документів, виробів та інших матеріальних носіїв секретної інформації, приймають рішення з цих питань або здійснюють постійний контроль за станом охорони державної таємниці (далі - поліцейські, які проходять службу в умовах режимних обмежень, крім поліцейських, які займають посади в режимно-секретних органах), встановлюється надбавка до посадових окладів залежно від ступеня секретності інформації.

Враховуючи те, що остаточно виплата заборгованості відповідачем позивачу здійснена 30.05.2025 року, суд констатує протиправність бездіяльності відповідача щодо нарахування та виплати позивачу компенсації втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати за весь час затримки виплати з 26.09.2024 року по день фактичної виплати 30.05.2025.

Згідно з вимогами статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідно до статті 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Оцінивши докази, які є у справі за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, та, враховуючи всі наведені обставини, суд дійшов до висновку про задоволення позову у вказаній частині.

Щодо позовних вимог про визнання протиправною та скасування довідки про щомісячні додаткові види грошового забезпечення, та премію для призначення пенсії №153 від 09.06.2025 року, видану Головним управлінням Національної поліції в Херсонській області, суд зазначає наступне.

Позивач вказує, що при огляді довідки про щомісячні додаткові види мого грошового забезпечення, та премію для призначення пенсії №153 від 09.06.2025 року ним виявлено порушення, яке полягає у тому, що за серпень 2024 року не зазначено ніяких сум грошового забезпечення, що впливає на розмір його пенсійного забезпечення.

Свою вимогу позивач обґрунтовує тим, що при видачі довідки про щомісячні додаткові види грошового забезпечення, та премію для призначення пенсії №153 від 09.06.2025 року, ГУНП в Херсонській області не враховано положення абз. 5 та 7 п.2 Постанови Кабінету Міністрів України від 8 лютого 1995 року №100 про затвердження Порядку обчислення середньої заробітної плати (Далі Порядок № 100), а саме:

- якщо протягом останніх двох календарних місяців, що передують місяцю, в якому відбувається подія, з якою пов`язана відповідна виплата, працівник не працював, середня заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за попередні два місяці роботи;

- час, протягом якого працівник згідно із законодавством не працював і за ним не зберігався заробіток або зберігався частково, виключається з розрахункового періоду.

Закон України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" від 09.04.1992 за №2262-ХII (далі по тексту - Закон №2262-ХII) визначає умови, норми і порядок пенсійного забезпечення громадян України із числа осіб, які перебували на військовій службі, службі в органах внутрішніх справ, Національній поліції, Національному антикорупційному бюро України, Службі судової охорони, державній пожежній охороні, Державній службі спеціального зв`язку та захисту інформації України, органах і підрозділах цивільного захисту, податковій міліції, Бюро економічної безпеки України чи Державній кримінально-виконавчій службі України, та деяких інших осіб, які мають право на пенсію за цим Законом.

За приписами частини третьої статті 43 Закону №2262-ХII пенсії особам з числа військовослужбовців (крім військовослужбовців строкової служби) рядового, сержантського, старшинського та офіцерського складу, особам, які мають право на пенсію за цим Законом, та членам їх сімей обчислюються з розміру грошового забезпечення, враховуючи відповідні оклади за посадою, оклади та/чи доплати за військове (спеціальне) звання, військовим (спеціальним) званням, процентну надбавку (доплату) за вислугу років, щомісячні додаткові види грошового забезпечення (надбавки, доплати, підвищення) та премії в розмірах, установлених законодавством, з якого було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а до 1 січня 2011 року - страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

07.07.1992 Кабінетом Міністрів України затверджено постанову №393 "Про порядок обчислення вислуги років, призначення та виплати пенсій і грошової допомоги особам офіцерського складу, прапорщикам, мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ, поліцейським та членам їхніх сімей" (далі - Постанова №393).

Пунктом 7 Постанови №393 визначено, що пенсії обчислюються з розміру грошового забезпечення, з якого було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а до 01.01.2011 страхові внески н загальнообов`язкове державне пенсійне страхування з урахуванням таких його видів:

- відповідних окладів за посадою, військовим (спеціальним) званням (для осіб рядового і начальницького складу органів і підрозділів цивільного захисту щомісячної надбавки за спеціальне звання) та відсоткової надбавки за вислугу років у розмірах, установлених за останньою штатною посадою, займаною перед звільненням;

- щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (надбавки, доплати, підвищення, крім щомісячних надбавок (доплат), установлених особам, які мають право на пенсію за вислугу років згідно із законодавством і залишені за їх згодою та в інтересах справи на службі) та премії. Розмір щомісячних додаткових видів грошового забезпечення та премії визначається за 24 останні календарні місяці служби підряд перед звільненням. Середня сума щомісячних додаткових видів грошового забезпечення та премії визначається шляхом ділення на 24 загальної суми цих видів грошового забезпечення за 24 останні календарні місяці служби підряд перед звільненням.

Відповідно до інформації УФЗБО ГУНП в Херсонській області від 12.09.2025 № 1289/10/02-2025 в довідці про щомісячні додаткові види грошового забезпечення та премію для призначення пенсії, відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб", від 09.06.2025 №153 на ОСОБА_1 в графі серпень 2024 року не міститься інформації про надбавку за службу в умовах режимних обмежень та премію у зв`язку з тим, що у серпні 2024 року вищезазначені складові грошового забезпечення ОСОБА_1 не встановлювались та не виплачувались.

Надбавка за специфічні умови проходження служби ОСОБА_1 не нараховувалась та не виплачувалась, оскільки 09 серпня 2024 року начальником ГУНП в Херсонській області прийнятий наказ № 1008 про припинення з 01.08.2024 виплати грошового забезпечення підполковнику поліції ОСОБА_1 на підставі пункту 3 розділу III Порядку та умов виплати грошового забезпечення поліцейським Національної поліції та курсантам вищих навчальних закладів МВС України із специфічними умовами навчання, затвердженого наказом МВС України від 06.04.2016 № 260, а саме:

поліцейським, звільненим від виконання службових обов`язків на підставі документа, що засвідчує тимчасову непрацездатність, або тим, які перебувають у відпустці у зв`язку з вагітністю та пологами, зберігається виплата грошового забезпечення, яке вони отримували на день, що передував звільненню від виконання службових обов`язків, з розрахунку посадового окладу, окладу за спеціальним званням, щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, які мають постійний характер), премії, але не більше ніж за чотири місяці, крім випадків, коли законодавством України передбачені більш тривалі строки перебування на лікуванні.

Згідно з наказом ГУ НП в Херсонській області № 1008 від 09.08.2024 року, з 13 березня 2024 року підполковник поліції ОСОБА_1 на службу до ГУНП в Херсонській області не з`являвся та надавав листки непрацездатності, якими засвідчено тимчасову непрацездатність ОСОБА_1 .

Правомірність прийняття зазначеного вище наказу встановлена Постановою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 02.04.2025 у справі № 420/31305/24. Суд у постанові зокрема зазначив, що «враховуючи, що згідно листків непрацездатності ОСОБА_1 перебував на безперервно більше 4 місяців, відповідач обґрунтовано припинив йому виплату грошового забезпечення, що прямо передбачено п.3 розділу ІІІ Порядку № 260».

Відповідно до приписів ч. 4 ст. 78 КАС України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

За наведених обставин, суд приходить до висновку, що в зв`язку з тим, що у серпні 2024 року надбавка за специфічні умови проходження служби ОСОБА_1 не нараховувалась та не виплачувалась, єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування з цього виду нарахування сплачено не було, тому її правомірно не було зазначено у довідці від 09.06.2025 №153 про щомісячні додаткові види грошового забезпечення та премію для призначення пенсії, відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб", що свідчить про відсутність підстав для задоволення позову у вказаній частині.

Щодо позовних вимог про визнання протиправними дій ГУНП в Херсонській області, які полягають у порушенні вимог ст.19 Конституції України та ст. 62 Закону України "Про Національну поліцію України", в частині що стосується не забезпечення своєчасного і в повному обсязі, отримання ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 , (РНОКПП НОМЕР_1 ), грошового забезпечення та інших компенсаційних виплат, відповідно до Закону та інших нормативно-правових актів України, а саме надбавки до посадового окладу у розмірі 50%, відповідно до п.4-1 постанови Кабінету міністрів України від 15 червня 1994 року № 414 - за період з 21.03.2023 року по 13.03.2024 року.

Суд, надаючи оцінку заявленій вимозі, приходить до висновку, що вона є ідентичною за своєю правовою природою з вимогою, яка викладена в пункті 1 прохальної частини позовних вимог та яким вище за текстом надано оцінку.

Щодо стягнення моральної шкоди.

Вирішуючи заявлену позивачем вимогу про стягнення моральної шкоди, суд зазначає, що відповідно до статті 56 Конституції України кожен має право на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень.

Частиною першою статті 22 Цивільного кодексу України (далі - ЦК) встановлено, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування.

Відповідно до статті 23 ЦК особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав; моральна шкода полягає у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Згідно зі статті 1167 ЦК моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Моральна шкода відшкодовується незалежно від вини органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим, органу місцевого самоврядування, фізичної або юридичної особи, яка її завдала: 1) якщо шкоди завдано каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю фізичної особи внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки; 2) якщо шкоди завдано фізичній особі внаслідок її незаконного засудження, незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, незаконного застосування як запобіжного заходу тримання під вартою або підписки про невиїзд, незаконного затримання, незаконного накладення адміністративного стягнення у вигляді арешту або виправних робіт; 3) в інших випадках, встановлених законом.

Відповідно до постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди, під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.

Моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв`язку з ушкодженням здоров`я, у порушенні права власності (в тому числі інтелектуальної), прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, у зв`язку з незаконним перебуванням під слідством і судом, у порушенні нормальних життєвих зв`язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків.

Разом з тим, слід надати оцінку тому, чим саме підтверджується факт заподіяння моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, у чому саме полягає вина заподіювача та інші обставини, що мають значення для вирішення спору в цій частині.

Розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.

Аналогічну позицію підтримав Верховний Суд у постанові від 19 вересня 2018 року по справі № 815/7401/16.

За висновками Верховного Суду, які були сформульовані у постанові від 10 квітня 2019 року у справі № 464/3789/17, моральна шкода полягає у стражданні або приниженні, яких людина зазнала внаслідок протиправних дій. Страждання і приниження емоції людини, змістом яких є біль, мука, тривога, страх, занепокоєння, стрес, розчарування, відчуття несправедливості, тривала невизначеність, інші негативні переживання. Порушення прав людини чи погане поводження із нею з боку суб`єктів владних повноважень завжди викликають негативні емоції. Проте, не всі негативні емоції досягають рівня страждання або приниження, які заподіюють моральну шкоду. Оцінка цього рівня залежить від усіх обставин справи, які свідчать про мотиви протиправних дій, їх інтенсивність, тривалість, повторюваність, фізичні або психологічні наслідки та, у деяких випадках, стать, вік та стан здоров`я потерпілого.

Суд при вирішенні спору застосовує імперативні приписи ч. 5 ст. 242 КАС України, якими передбачено, що при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Таким чином для вирішення питання про відшкодування моральної шкоди необхідно встановити: наявність шкоди, протиправність дій відповідача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням відповідача. Кожна із цих складових є обов`язковою умовою для відшкодування завданої шкоди. При цьому, враховуючи специфіку адміністративних правовідносин, відповідно до 1173 ЦК вина органу державної влади як обов`язкова підстава відповідальності виключається.

Суд звертає увагу, що з огляду на предмет спору у даній справі, обставинами, які можуть свідчити про заподіяння позивачу моральної шкоди у даному спорі може бути протиправна бездіяльність відповідача при розгляді звернення, та настання відповідних негативних конкретно виражених наслідків в межах спірних правовідносин.

Натомість, позивачем таких обставин не підтверджено, а судом з матеріалів справи не встановлено, оскільки позивач не надав жодного доказу спричинених йому моральних страждань.

Таким чином, сукупність всіх передумов, з якими закон пов`язує можливість відшкодування моральної шкоди, у даному випадку відсутня, а тому суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог у цій частині.

Відповідно до частин 1, 2 статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

За наведених обставин та особливостей правового регулювання, виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу матеріалів справи, враховуючи недоведеність відповідачем правомірності вчиненої бездіяльності, суд вважає позовні вимоги такими, що підлягають частковому задоволенню.

Відповідно до ст. 139 КАС України оскільки позивач звільнений від сплати судового збору, підстави для розподілу судових витрат відсутні.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.139, 242-246,250,257-262,255,292-297,325 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов задовольнити частково.

Визнати протиправними дії Головного управління Національної поліції в Херсонській області (), які полягають у порушені вимог Закону України "Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати", а саме у ненарахуванні та невиплаті ОСОБА_1 компенсації втрати доходу, згідно Постанови Кабінету Міністрів №159 від 21.02.2001 року "Про затвердження Порядку проведення компенсації громадянам втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплати, у зв`язку з несвоєчасною сплатою належних сум грошового забезпечення" за період з 26.09.2024 року по 30.05.2025 року;

Зобов`язати Головне управління Національної поліції в Херсонській області () здійснити ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) нарахування та виплату компенсації втрати частини доходу за період з 26.09.2024 року по 30.05.2024 року, у зв`язку з порушенням термінів виплати надбавки до посадового окладу у розмірі 50% за період з 21.03.2023 року по 13.03.2024 року.

В задоволені решти позовних вимог - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили в порядку та строки, передбачені ст. 255КАС України.

Рішення суду може бути оскаржено до Третього апеляційного адміністративного суду, шляхом подачі апеляційної скарги в 30-денний строк з дня складення повного тексту.

Суддя Кіровоградського

окружного адміністративного суду О.С. ПЕТРЕНКО