Справа № 320/13512/24
Суддя: Лиска І.Г.
Дата ухвалення: 2026-01-12 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 січня 2026 року №320/13512/24

Київський окружний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді Лиска І.Г., суддів Горобцової Я.В., Марича Є.В., розглянувши у м. Києві в порядку письмового провадження за правилами загального позовного провадження адміністративну справу за позовом ТОВ "ФІНАНСОВА УСТАНОВА ГГЛА" до Національного банку України про визнання протиправним та скасування рішення,-

В С Т А Н О В И В:

До Київського окружного адміністративного суду звернулось ТОВ "ФІНАНСОВА УСТАНОВА ГГЛА" з позовом до Національного банку України, в якому просить суд визнати протиправним та скасувати рішення Комітету з питань нагляду та регулювання діяльності ринків небанківських фінансових послуг Національного банку України №21/135-рк від 19.02.2024 про накладення штрафу на ТОВ "ФІНАНСОВА УСТАНОВА ГГЛА" у розмірі 300000 грн.

В обґрунтування позовних вимог позивач наголошує на безпідставності оскаржуваного рішення з огляду на дотримання ним вимог порядку організації та здійснення торгівлі валютними цінностями в готівковій формі.

Ухвалою Київського окружного адміністративного суду відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче засідання.

Заперечуючи проти заявлених позовних вимог відповідач, у відзиві наголошує, що оскаржуване рішення прийняте ним відповідно до вимог чинного законодавства, посилаючись на обставини, викладені у наданому суду відзиві.

Позивачем подано до суду відповідь на відзив, в якій останній підтримав свою позицію викладену в позовній заяві.

Відповідачем подано до суду письмові пояснення в яких останній підтримав свою позицію викладену в наданому до суду відзиві.

Позивачем подано до суду письмові пояснення, в яких останній просив позов задовольнити.

Ухвалою Київського окружного адміністративного суду закрито підготовче засідання та призначено судове засідання для колегіального розгляду справи по суті.

В подальшому протокольною ухвалою суду, врахувавши думку представників позивача та відповідача щодо розгляду справи в порядку письмового провадження колегія суддів вирішила подальший розгляд справи здійснювати в порядку письмового провадження.

Розглянувши подані учасниками справи документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, судом встановлено наступне.

Так, відповідно до Наказів Національного банку України №1133-но від 06 листопада 2023 року та №1215-но від 28 листопада 2023 року Департаментом фінансового моніторингу були здійснені позапланові виїздні перевірки розташованих у місті Києві та Київській області структурних підрозділів Товариства з обмеженою відповідальністю «ФІНАНСОВА УСТАНОВА ГГЛА», з питань дотримання порядку організації та здійснення торгівлі валютними цінностями в готівковій формі, визначеного Національним банком України.

На виконання вказаних вище наказів Відповідачем були проведені:

-06 листопада 2023 року позапланові виїзні перевірки операційної каси № 8 та операційної каси № 30 ТОВ «ФІНАНСОВА УСТАНОВА ГГЛА»;

-29 листопада 2023 року позапланові виїзні перевірки операційної каси № 3 та операційної каси № 31 ТОВ «ФІНАНСОВА УСТАНОВА ГГЛА».

За результатами позапланових виїзних перевірок Департаментом фінансового моніторингу відповідача були складені Довідки про позапланову виїзну перевірку №В/25-0009/142062 від 30.11.2023, №В/25-0009/142067 від 30.11.2023, №В/25-0009/153563 від 22.12.2023 та №В/25-0009/15372 від 22.12.2023.

Листами № 30 від 04.12.2023 та № 36 від 25.12.2023 ТОВ «ФІНАНСОЕ УСТАНОВА ГГЛА» проінформувало Відповідача про ознайомлення з Довідками про позапланову виїзну перевірку.

Під час проведення перевірок уповноваженими співробітниками Позивача були надані усі запитані Відповідачем документи та пояснення, про що зазначено в Довідках про позапланову перевірку. Крім того, відповідно до запиту Національного банку України №25 від 11.12.2023 ТОВ «ФІНАНСОВА УСТАНОВА ГГЛА» були надані пояснення щодо причин збою реєструючого пристрою (відеореєстратора) системи технологічного відеоконтролю з наданням відповідного експертного висновку ФОП ОСОБА_1

Національний банк України 19 лютого 2024 року видав Рішення № 21/135-рк про накладення на ТОВ «ФІНАНСОВА УСТАНОВА ГГЛА» штрафу в розмірі 300 000,00 грн.

Не погоджуючись з таким рішенням відповідача, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Оцінюючи подані сторонами докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, суд дійшов висновку про необґрунтованість позовних вимог виходячи з наступного.

Відповідно до пункту 14 статті 7 Закону України "Про Національний банк України" Національний банк здійснює валютне регулювання, визначає порядок виконання операцій в іноземній валюті, організовує і здійснює валютний нагляд за уповноваженими установами.

Статтею 44 Закону України "Про Національний банк України" передбачено, що Національний банк діє як уповноважена державна установа при застосуванні валютного законодавства. До компетенції Національного банку у сфері валютного регулювання та нагляду належать, зокрема:

-видання нормативно-правових актів щодо ведення валютних операцій;

-здійснення валютного нагляду відповідно до Закону України "Про валюту і валютні операції" (далі - Закон про валюту);

-застосовування за порушення вимог валютного законодавства заходів впливу до банків, небанківських фінансових установ та операторів поштового зв`язку, які отримали ліцензію на здійснення валютних операцій.

Відповідно до статті 45 Закону України "Про Національний банк України" Національний банк визначає структуру валютного ринку України та організовує торгівлю валютними цінностями на ньому відповідно до валютного законодавства.

Відповідно до частини 2 статті 56 Закону України "Про Національний банк України" Національний банк видає нормативно-правові акти з питань, віднесених до його повноважень, які є обов`язковими для органів державної влади і органів місцевого самоврядування, юридичних та для фізичних осіб.

Згідно з частинами 4 та 5 статті 11 Закону про валюту Національний банк є органом валютного нагляду, який здійснює валютний нагляд у визначеному ним порядку за уповноваженими установами.

Особливості регулювання та нагляду за здійсненням діяльності з торгівлі валютними цінностями в готівковій формі в період дії воєнного стану Національним банком визначено постановою Правління Національного банку України від 29.07.2022 № 165 "Про особливості регулювання та нагляду за здійсненням діяльності з торгівлі валютними цінностями в готівковій формі в період дії воєнного стану та внесення змін до постанови Правління Національного банку України від 06 березня 2022 року № 39" (далі - Постанова № 165).

Пунктом 2 Постанови № 165 передбачено, що вимоги цієї постанови поширюються на небанківські фінансові установи, які отримали ліцензію Національного банку на торгівлю валютними цінностями.

Згідно з пунктом 7 Постанови № 165 Національний банк здійснює безвиїзний нагляд, позапланові виїзні перевірки (далі - позапланова перевірка) відповідно до Положення про порядок організації та здійснення нагляду у сфері фінансового моніторингу, валютного нагляду, нагляду з питань реалізації і моніторингу ефективності персональних спеціальних економічних та інших обмежувальних заходів (санкцій), затвердженого постановою Правління Національного банку України від 30 червня 2020 року № 90, постанови Правління Національного банку України від 23 березня 2022 року № 60 «Про особливості виконання окремих вимог законодавства у сфері фінансового моніторингу, валютного нагляду, нагляду з питань реалізації і моніторингу ефективності персональних спеціальних економічних та інших обмежувальних заходів (санкцій) протягом дії воєнного стану» з урахуванням особливостей, визначених цією постановою.

Пунктом 8 Постанови № 165 передбачено, що позапланова перевірка проводиться відповідно до наказу, підписаного Головою Національного банку або заступником Голови Національного банку або особою, яка виконує обов`язки однієї із зазначених осіб (далі - наказ про позапланову перевірку).

Відповідно до пункту 9 Постанови № 165 у наказі про позапланову перевірку зазначаються, зокрема: підстава для проведення позапланової перевірки, передбачена в пункті 16 розділу II Положення № 90.

Відповідно до пункту 16 розділу II Положення № 90 Національний банк за наявності обґрунтованих підстав приймає рішення про проведення позапланової виїзної перевірки банку/установи. Такими підставами є:

1)інформація/документи, результати аналізу статистичної звітності, отримані в порядку безвиїзного нагляду та/або в разі здійснення виїзної перевірки з питань дотримання вимог законодавства, що можуть свідчити про порушення вимог законодавства;

2)інформація, отримана від інших підрозділів Національного банку, державних органів, органів нагляду іноземних держав про факти, що можуть свідчити про порушення вимог законодавства.

Як вбачається з матеріалів справи, наказами від 28.11.2023 № 1215-но, від 06.11.2023 № 1133-но передбачено здійснення позапланових виїзних перевірок розташованих у місті Києві структурних підрозділів Позивача із питань дотримання порядку організації та здійснення торгівлі валютними цінностями в готівковій формі, визначеного Національним банком.

Накази підписано заступником Голови Національного банку Дмитром Олійником, який згідно з підпунктом 4 пункту 1 наказу Національного банку від 01.11.2022 № 865-но «Про розподіл функціональних обов`язків між Головою Національного банку України, його першим заступником та заступниками Голови Національного банку України» та пунктом 46 додатка до цього наказу організовує роботу з нагляду за діяльністю на ринках небанківських фінансових послуг та уповноважений на підписання наказів про проведення позапланових виїзних перевірок, зокрема з питань дотримання вимог валютного законодавства.

Підставами для проведення позапланових перевірок структурних підрозділів позивача згідно Наказів та з урахуванням вимог пункту 16 розділу II Положення № 90 була інформація, отримана від інших підрозділів Національного банку, про факти, що можуть свідчити про порушення вимог законодавства України, а саме інформація про можливі порушення порядку здійснення торгівлі валютними цінностями в готівковій формі (отримана від Управління захисту прав споживачів фінансових послуг Національного банку щодо скарги ОСОБА_2 від 02.10.2023 № К-214211/1/21070), детальна інформація про, що наведена в Доповідній записці, складеній на ім`я заступника Голови Національного банку від 31.10.2023 № В/25-0009/2102/ДСК (далі - Доповідна записка від 31.10.2023) та в додатку до Доповідної записки від 31.10.2023.

В скарзі ОСОБА_2 вказана суть питання, а саме «ТОВ «Фінансова установа ГГЛА» Код відмовила в здійсненні валютно-обмінної операції 100$, Касир ОСОБА_3 , не посилаючись на жодну ознаку значного пошкодження банкнот.... Вимагаю зворотного зв`язку у вирішенні цього питання».

Національний банк надав відповідь громадянину ОСОБА_2 листом від 31.10.2023 № 14-0004/80311, в якому зазначив, що інформація взята до відома та буде врахована при здійсненні нагляду та вказав на обов`язок Позивача приймати банкноти іноземної валюти, які за дизайном і елементами захисту повністю відповідають зразкам та описам, що наведені на сторінках офіційних сайтів центральних/національних банків іноземних держав, і не мають ознак зношення або набули під час обігу одну чи кілька ознак зношення (пункт 32 розділу IV Положення № 11, пункт 170 розділу VII Інструкції про порядок організації касової роботи банками та проведення платіжних операцій надавачами платіжних послуг в Україні, затвердженої постановою Правління Національного банку України від 25.09.2018 № 103).

При цьому, Національним банком на сторінці офіційного інтернет-представництва розміщено роз`яснення щодо обміну готівкової іноземної валюти, в яких зазначено, що на основі аналізу звернень громадян є дві ключові проблеми: перша виникає під час обміну іноземних банкнот з ознаками значного зношення або пошкодження, друга - банкнот давніх років випуску і наголосив, що уповноважені установи зобов`язані приймати банкноти іноземної валюти, які за дизайном і елементами захисту повністю відповідають зразкам та описам, наведеним на сторінках офіційних сайтів центральних/національних банків іноземних держав, і не мають ознак зношення або набули під час обігу одну чи кілька ознак незначного зношення.

Національний банк в цих роз`ясненнях також зазначив, що для кожного випадку є чіткі вимоги чинного валютного законодавства та нормативно-правових актів Національного банку, дотримання яких регулятор вимагає від усіх уповноважених установ, що мають ліцензію на здійснення валютно-обмінних операцій Національний банк готовий приймати звернення від громадян у разі виникнення спірних/конфліктних ситуацій або для інформування про порушення під час здійснення валютно-обмінних операцій для проведення відповідних перевірок.

Таким чином, з урахуванням того, що інформація, викладена у скарзі ОСОБА_2 , вказує на можливі ознаки порушення з боку позивача вимог валютного законодавства під час обміну іноземних банкнот з ознаками зношення або пошкодження, вказану скаргу ОСОБА_2 було направлено Управлінням захисту прав споживачів Національного банку до Департаменту фінансового моніторингу Національного банку для планування виїзних перевірок небанківських установ.

Вказана інформація, отримана від Управління захисту прав споживачів Національного банку, містить відомості про можливі ознаки порушення вимог валютного законодавства позивачем і була підставою для проведення позапланових виїзних перевірок структурних підрозділів Позивача (в тому числі і Операційної каси № 8, яка розташована за адресою: м.Київ, вул. Бережанська. 22, про що вказано у скарзі ОСОБА_2 ) згідно з вимогами пункту 16 розділу II Положення № 90.

Перевірки структурних підрозділів позивача проводились протягом листопада 2023 року на підставі наказів, з урахуванням інформації щодо періоду проведення перевірок, зазначеного в Доповідній записці від 31.10.2023, а саме протягом листопада 2023 року, за наявності підстав для проведення таких перевірок, передбачених підпунктом 2 пункту 16 розділу II Положення № 90, тобто у повній відповідності до вимог чинного законодавства та в межах повноважень Національного банку.

Суд зазначає, що вимог щодо зазначення в Наказах опису інформації (в тому числі джерел її отримання, відомостей які вона містить), що свідчить про можливі порушення законодавства, а також норм законодавства, які ймовірно можуть свідчити про порушення, що є підставою для проведення позапланової перевірки небанківської фінансової установи, а також вчинення Національним банком інших дій для того, щоб, як стверджує позивач, «переконатись, що такі обставини та дії чітко вказують на порушення вимог чинного законодавства в сфері валютного нагляду, та реально загрожують валютному ринку», ані положенням № 90, ані Постановою № 165 не передбачено.

Отже, вчинення Національним банком дій, які не передбачені чинним законодавством, суперечить вимогам статті 19 Конституції України.

Суд звертає увагу, що в постанові від 26.03.2024 у справі №420/9909/23 Верховний Суд у складі судової палати з розгляду справ щодо податків, зборів та інших обов`язкових платежів Касаційного адміністративного суду зазначив, що «реалізуючи мету, з якою ця справа розглядається у складі Судової палати. Верховний Суд України формулює такий правовий висновок, який має забезпечити єдині підходи до оцінки правомірності наказів про призначення фактичних перевірок. У спорах цієї категорії перевірці підлягають як питання наявності обґрунтованих підстав для призначення перевірки, так і дотримання контролюючим органом вимог абзацу третього пункту 81.1 ст. 81 ПК України під час оформлення рішення про призначення перевірки у формі наказу, їх узгодженість між собою. У випадку наявності обґрунтованих підстав для призначення фактичної перевірки, не можна вважати протиправним наказ про її значення, у якому наявне покликання на вимоги підпункту 80.2.2 пункту 80.2 ст. 80 ПК України, але не розкрито зміст наявної/отриманої інформації від державних органів або органів місцевого самоврядування про можливі порушення податкового законодавства, не конкретизовано норми права, які ймовірно порушив платник, із зазначенням доказів такого порушення. Покликання у наказі на підпункт 80.2.2 пункт 80.2 статті 80 ПК України, що утримує в собі весь спектр необхідних елементів для визначення підстави для призначення перевірки (як правової, так і фактичної), можна вважати мінімально допустимим обсягом інформації в розумінні абзацу третього пункту 81.1 статті 81 ПК України. Тому відсутні підстави вважати, що такий наказ породжує його неоднозначне трактування та/або невизначеність із фактичною підставою перевірки. Тому такий наказ не можна вважати протиправним».

Таким чином, суд дійшов висновку, що підставою для проведення позапланових перевірок структурних підрозділів відповідача є інформація, отримана від іншого підрозділу Національного банку про факти, що можуть свідчити про порушення вимог законодавства, і яка передбачена у підпункті 2 пункту 16 розділу II Положення № 90, докази які наявні в матеріалах справи, що підтверджує правомірність прийнятих Національним банком рішень (Наказів) про проведення вказаних перевірок.

Відповідно до пункту 10 Постанови № 165 копія наказу про позапланову перевірку вручається працівнику структурного/відокремленого підрозділу установи перед її початком або після проведення/відмови працівника структурного/відокремленого підрозділу установи від проведення валютно-обмінної операції, що проводиться інспекційною групою з метою перевірки дотримання установою встановленого нормативно-правовими актами Національного банку порядку проведення валютно-обмінних операцій (далі - перевірочна операція) (у разі проведення інспекційною групою перевірочної операції). Зазначені дії вважаються початком позапланової перевірки.

Щодо правомірності оскаржуваного рішення Національного банку України суд зазначає наступне.

Так, позивач стверджує, що довідки, на підставі яких було прийняте оскаржуване рішення, не містять належних, допустимих та достатніх відомостей для обґрунтування помірності накладення штрафу на Позивача.

В роботі Операційної каси № 8 відсутнє порушення вимог підпункту 2 пункту 5 Постанови № 165 про відсутність у відеоматеріалах структурного підрозділу фінансової небанківської установи інформації про час здійснення операції.

Висновок про порушення вимог підпункту 2 пункту 5 Постанови № 165 Операційною касою № 03 зроблений Відповідачем без врахування всіх обставин справи у зв`язку з чим не може бути покладений в основу прийняття рішення про накладення на Позивача штрафу.

Порушення, передбачене пунктом 20 розділу III Положення про здійснення операцій з валютними цінностями, затвердженого постановою Правління Національного банку України від 02.01.2019 № 2 (далі - Положення № 2), що полягає у невидачі розрахункового документа РРО не пізніше завершення операції фактично не відбулося. А здійснення валютно-обмінної операції без присутності фізичної особи, як зазначено в Довідці про позапланову виїзну перевірку, яка була покладена в основу Рішення про накладення штрафу на Позивача, взагалі не охоплюється диспозицією пункту 20 розділу III вказаного Положення №2».

Відповідно до статті 21, підпункту 17 статті 28 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг» державне регулювання ринків фінансових послуг здійснюється, зокрема, щодо ринків банківських послуг, послуг, пов`язаних з оборотом забезпечених віртуальних активів, що забезпечені валютними цінностями, та інших, ніж зазначені в абзаці другому цієї частини, ринків небанківських фінансових послуг - Національним банком. Національний банк у сфері державного регулювання ринків небанківських фінансових послуг у межах компетенції, визначеної частиною першою статті 21 цього Закону встановлює, зокрема, вимоги щодо програмного забезпечення та спеціального технічного обладнання фінансових установ, пов`язаного з наданням фінансових послуг.

Також вимоги щодо повноважень Національного банку в сфері державного регулювання та нагляду щодо ринків фінансових послуг передбачені, зокрема, статтями 21, 22 Закону України «Про фінансові послуги та фінансові компанії».

Національний банк в пункті 5 Постанови № 165 установив вимоги до систем технологічного відеоконтролю за процесом обслуговування клієнтів в приміщеннях небанківських установ, їх відокремлених/структурних підрозділах, в яких здійснюється торгівля валютними цінностями в готівковій формі. Так, підпунктом 2 пункту 5 Постанови №165 передбачено, що небанківські фінансові установи зобов`язані забезпечити обладнання приміщення відокремлених/структурних підрозділів, у яких здійснюються операції з торгівлі валютними цінностями в готівковій формі, системою технологічного відеоконтролю за процесом обслуговування клієнтів, що відповідає таким вимогам, зокрема:

-наявність у відеоматеріалах інформації про дату, час та найменування установи/структурного підрозділу, де встановлено відеореєстратор;

-технічну можливість надання на вимогу уповноважених працівників Національного банку (інспекційної групи) під час проведення виїзної перевірки установи/структурного підрозділу доступу до перегляду даних відеоархіву та надання копії фрагмента за конкретний проміжок часу.

Водночас в абзаці сьомому пункту 5 Постанови № 165 передбачено, що небанківська установа зобов`язана припинити операції з торгівлі валютними цінностями в готівковій Формі в разі виходу з ладу системи технологічного відеоконтролю до відновлення її роботи.

Відповідно до пункту 91 глави 8 розділу III Положення про ліцензування та реєстрацію надавачів фінансових послуг та умови провадження ними діяльності з надання фінансових послуг, затвердженого постановою Правління Національного банку України 24.12.2021 № 153 (далі - Положення № 153), надавач фінансових послуг зобов`язаний мати комп`ютерну техніку, облікову і реєструючи системи, які дають змогу забезпечити ведення обліку та реєстрацію операцій з надання фінансових послуг в електронному вигляді, а також виконання вимог щодо подання до Національного банку інформації та звітності, установленої законодавством України з питань регулювання ринків фінансових послуг.

Відповідно до пункту 72 глави 5 розділу II Положення № 153 особа, яка має намір провадити/провадить діяльність з надання фінансових послуг, зазначених у пункті 65 глави 5 розділу II Положення № 153 на день звернення для отримання ліцензії/протягом усього строку дії ліцензії повинна відповідати таким вимогам, зокрема, приміщення, облікова система заявника/небанківської фінансової установи відповідають вимогам законодавства України з питань регулювання ринків фінансових послуг. Облікові системи повинні забезпечити: хронологічне та систематичне відображення всіх операцій надавача фінансових послуг у регістрах бухгалтерського обліку в розрізі контрагентів за видами операцій; накопичення та систематизацію даних обліку в розрізі показників, потрібних надавачу фінансових послуг для складання звітності.

Аналогічні вимоги передбачені підпунктом 28 пункту 2 глави 1 розділу І, пунктом 41 глави 3, пунктами 63, 65 глави 6 розділу II Положення про авторизацію надавачів фінансових послуг та умови здійснення ними діяльності з надання фінансових послуг, затвердженого постановою Правління Національного банку України від 23.12.2023 № 199.

Відповідно до статті 1 Закону України «Про інформацію» інформація - будь-які відомості та/або дані, які можуть бути збережені на матеріальних носіях або відображені в електронному вигляді, а основними принципами інформаційних відносин є, зокрема, достовірність і повнота інформації.

Тобто, інформація повинна бути достатньою, її кількість і якість в повній мірі показувати стан справ.

На важливість дотримання основоположних критеріїв інформаційного обміну вказують вимоги пунктів 915 - 916 глави 87 розділу IV Положення № 199, якими передбачено, що відокремлені/структурні підрозділи фінансової установи, що мають ліцензію на здійснення валютних операцій в частині торгівлі валютними цінностями в готівковій формі, зобов`язані протягом 30 хвилин з моменту виявлення відповідного факту інформувати установу про інциденти, визначені у внутрішньому документі установи, що, серед іншого, повинен передбачати обов`язок інформування про: - зникнення зв`язку в місці надання фінансової послуги; - виходу з ладу системи технологічного відеоконтролю; - тимчасове відключення електроенергії.

Заходами, дотримання яких свідчить про впровадження та ефективне функціонування контролю за інформаційними потоками та комунікаціями як компонента системи внутрішнього контролю фінансової установи, що має ліцензію на здійснення валютних операцій в частині торгівлі валютними цінностями в готівковій формі, є:

-установа використовує у своїй діяльності інформацію, що відповідає критеріям, які свідчать про забезпечення якості інформації, у порядку, визначеному внутрішніми документами;

-установа проводить внутрішні комунікації, необхідні для забезпечення ефективного функціонування системи внутрішнього контролю;

-установа проводить зовнішні комунікації щодо питань, пов`язаних з ефективним функціонуванням системи внутрішнього контролю.

Критеріями, які свідчать про забезпечення якості інформації, що створюється, використовується та отримується фінансовою установою, що має ліцензію на здійснення валютних операцій в частині торгівлі валютними цінностями в готівковій формі, у своїй діяльності є її:

-актуальність, що полягає у внесенні змін до інформації та повідомленні заінтересованих осіб про такі зміни протягом розумного строку з моменту настання :обставин, що спричинили необхідність їх внесення;

-коректність, що полягає в забезпеченні достовірності та повноти інформації;

-цілісність, що полягає у вжитті заходів, включаючи використання інформаційних систем і технологій, які спрямовані на захист інформації від спотворення, пошкодження, втрати або знищення;

-збереження, що полягає в збереженні інформації протягом усього строку її використання установою, але не менше строків, визначених законодавством України та внутрішніми документами;

-доступність, що полягає у визначенні у внутрішніх документах переліків інформації,

яка є:

загальнодоступною;

з обмеженим доступом - може бути отримана та/або використана суб`єктами внутрішнього контролю виключно в межах їх повноважень;

достатність, що полягає у відповідності рівня деталізації інформації потребам внутрішніх та зовнішніх користувачів.

Пунктом 922 глави 87 розділу IV Положення № 199 передбачено, що фінансова установа, що має ліцензію на здійснення валютних операцій в частині торгівлі валютними цінностями в готівковій формі, здійснюючи внутрішню та зовнішню комунікацію, зобов`язана дотримуватися критеріїв якості інформації, визначених у пункті 916 глави 87 розділу XV цього Положення.

З матеріалів справи вбачається, що в ході позапланової виїзної перевірки Операційної каси № 8 Позивача встановлено порушення вимог підпункту 2 пункту 5 Постанови № 165 в частині невиконання обов`язку Установою забезпечити обладнання приміщення Операційної каси № 8 системою технологічного відеоконтролю, яка забезпечує наявність у відеоматеріалах інформації про фактичний час, що зафіксовано у Довідці про перевірку від 30.11.2023 № В/25- Ю09/142062.

Зазначене порушення підтверджено самим Позивачем в позовній заяві, а також в поясненнях касира Операційної каси № 8 Позивача від 07.11.2023 № 1, які наявні в матеріалах справи, а саме: «в зв`язку з переведенням часу не співпадає час на відео з часом реєстрі. Оскільки відеореєстратор не перевів час на годину назад. В зв`язку з чим було надано відео за проміжок часу (по відеореєстратору з 11 год. до 13 год. 04.11.23р., що відповідає проміжку часу реальному з 10 до 12 год.».

Так, за результатом перегляду фрагмента даних відеоархіву за 04.11.2023 за проміжок часу з 11 год 41 хв. до 11 год. 59 хв., наданих згідно поясненнями касира Операційної каси № 8 Позивача від 04.11.2023 № 2, встановлено невідповідність часу здійснення валютно-обмінних операцій за вказаний проміжок часу, що відображаються у відеоматеріалах на камерах зони робочого місця касира та зони клієнта (різниця у часі приблизно 1 година), часу здійснення цих же валютно-обмінних операцій, зазначених у реєстрі купленої та/або проданої готівкової іноземної валюти за 04.11.2023 (операції відображені в Реєстрі за 04.11.2023 за проміжок часу з 10 год. 41 хв. до 10 год. 59 хв.).

Таким чином, позивач не забезпечив обладнання приміщення Операційної каси № 8 системою технологічного відеоконтролю, що має відповідати встановленим підпунктом 2 пункту 5 Постанови № 165 вимогам, оскільки час, що відображений на відеореєстраторі відповідає фактичному часу, а відтак така інформація щодо часу на відеореєстраторі не є коректною, достатньою, цілісною, оскільки не відображає фактичний стан справ, а саме проведення операцій.

Також в ході позапланової виїзної перевірки Операційної каси № 03 Позивача встановлено порушення вимог підпункту 2 пункту 5 Постанови № 165 в частині невиконання обов`язку забезпечити обладнання приміщення Операційної каси № 03 системою технологічного відеоконтролю, яка забезпечує технічну можливість надання на вимогу уповноважених працівників Національного банку (інспекційної групи) під час проведення виїзної перевірки доступу до перегляду даних відеоархіву та надання копії фрагмента даних відеоархіву за конкретний проміжок часу.

Так, на запит інспекційної групи про надання доступу до перегляду даних відеоархіву та копії фрагмента даних відеоархіву від 29.11.2023 № 2 за конкретний проміжок часу (а саме, за 27.11.2023 з 09 год. 10 хв. до 09 год. 15 хв. та з 15 год. 20 хв. до 15 год. 25 хв.) касир Операційної каси № 03 Позивача не надала доступу до перегляду даних відеоархіву та копії фрагмента даних відеоархіву за вказаний проміжок часу, зазначивши в поясненнях від 29.11.2023 № 1 таке: «доступу до перегляду даних відеоархіву системи технологічного відеоконтролю за 14 днів, а саме з 16.11.2023 не надано на запит інспекційної групи у зв`язку з поломкою жорсткого диску об 11:30 29.11.2023.

Копію фрагмента даних відеоархіву не надано на носії НБУ за 27.11.2023 з 09 год 10 хв до 09 год 15 хв та 15:20 до 15:25, у зв`язку з поломкою жорсткого диску об 11:30 29.11.2023».

При цьому, доказів, які б підтверджували факт поломки жорсткого диску саме станом на 29.11.2023 Позивачем ні в ході перевірки, ні після отримання Довідки про перевірку Операційної каси № 03 від 22.12.2023 № В/25-0009/153563 до Національного банку не надано.

Натомість Позивачем надано пояснення від 19.12.2023 № 35, в якому вказано, що «за результатами експертизи було встановлено, що із-за можливого скачка напруги та/або потрапляння на плату управління накопичувача на жорсткому диску, встановленого у відеореєстраторі, стороннього предмету (таргана) сталося замикання і вигорання плати керування накопичувача. Відновлення інформації з накопичувача неможливе, пластина (жорсткий диск) зазнав механічних ушкоджень головкою зчитування. Магнітний шар безповортно ушкоджений (експертний висновок додається)» та надав експертний висновок фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 про перевірку обладнання технологічного відеоконтролю ТМ «УЗЕУГО» від 15.12.2023.

Експертний висновок наданий до Національного банку лише після звернення Національного банку до Установи про надання пояснень щодо виявленого порушення вимог підпункту 2 пункту 5 Постанови № 165 в діяльності Операційної каси № 03 (лист від 11.12.2023 № 25-0009/91403), в якому зафіксовано поломку обладнання технологічного відеоконтролю ТМ «VSEVID» Позивача станом на 15.12.2023, тобто вже після здійснення 29.11.2023 перевірки Операційної каси № 03 Позивача.

Суд зазначає, що позивачем не вчинено жодних дій щодо забезпечення виконання вимог Постанови № 165, не здійснено Фіксування, інформування та контролю за інцидентами в процесі функціонування системи технологічного відеоконтролю. Натомість, позивач станом на момент проведення перевірки 29.11.2023 проводив валютно-обмінні операції в Операційній касі № 03 (здійснено о 12:20 29.11.2023 перевірочну операцію, про що складено протокол проведення перевірочної операції від 29.11.2023) та дії щодо виявлення поломки в роботі системи технологічного відеоконтролю були вчинені Позивачем лише після звернення Національного банку до Позивача для надання пояснень по вказаному факту.

Отже, на момент проведення перевірки 29.11.2023 Позивачем не забезпечено обладнання приміщення Операційної каси № 03 системою технологічного відеоконтролю у відповідності із вимогами підпункту 2 пункту 5 постанови № 165 таким чином, щоб мати технічну можливість надання доступу до перегляду даних відеоархіву та копії даних відеоархіву на запит інспекційної групи під час перевірки Операційної каси № 03 Позивача, що зафіксовано в Довідці про перевірку від 22.12.2023 № В/25-0009/153563, підтверджено поясненнями касира Операційної каси № 03 та самим Позивачем.

Відповідно до пункту 11 розділу І Положення про валютний нагляд, затвердженого постановою Правління Національного банку України від 03.01.2019 № 13 (далі - Положення № 13), Національний банк застосовує заходи впливу за порушення установою вимог валютного законодавства на підставі результатів (матеріалів) проведених Національним банком виїзних перевірок.

Враховуючи викладене, в Позивача відсутні будь-які докази, які б підтверджували вчинення ним дій щодо забезпечення виконання вимог підпункту 2 пункту 5 Постанови № 165 (здійснення Позивачем контролю за роботою системи технологічного контролю в Операційній касі № 03) і навпаки з наведених матеріалів справи вбачається, що Позивач продовжував діяльність з обміну валют в Операційній касі № 03, не здійснюючи контролю за роботою системи технологічного відеоконтролю, на підтвердження чого є наведений Експертний висновок, здійснений лише 15.12.2023 після звернення Національного банку з питання незабезпечення роботи системи технологічного відеоконтролю в Операційній касі № 03.

Щодо тверджень Позивача про те, що в оскаржуваному рішенні не вказано про врахування чи неврахування Експертного висновку щодо зазначеного порушення та ненадання йому належної оцінки суд зазначає таке.

Вимоги до складання та оформлення рішення у вигляді штрафу визначені у розділі І Положення № 13.

Так, вимоги щодо змісту рішення чітко визначені пунктом 14 розділу 1 Положення №13, відповідно до яких рішення Національного банку про застосування заходу впливу до установи має містити: зміст (назву) заходу впливу, що застосовується до установи, реквізити документа, в якому визначені порушення, опис порушень.

Рішення було прийнято Комітетом з питань нагляду та регулювання діяльності ринків небанківських фінансових послуг (далі - Комітет) 19.02.2024 за результатами розгляду доповідної записки Департаменту фінансового моніторингу від 01.02.2024 № В/25-0012/14000/ТФП, яка, зокрема, містить всі обставини вчиненого порушення, що мають значення для прийняття даного рішення, в тому числі і інформацію, отриману від Позивача листом від 19.12.2023 № 35 та Експертний висновок.

Таким чином, суд дійшов висновку, що Національний банк врахував усі обставини щодо вчиненого правопорушення, а саме Рішення складено та оформлено у відповідності до вищевказаних вимог.

Відповідно до пункту 20 розділу III Положення № 2 касир каси банку, небанківської установи, пункту обміну валюти надає квитанцію, квитанцію про продаж монет, розрахунковий документ РРО одночасно з прийняттям/видачею фізичній особі коштів/банківських металів. Квитанція, квитанція про продаж монет, розрахунковий документ РРО надаються не пізніше завершення операції.

Відповідно до підпункту пунктів 13, 18 розділу IV Положення № 1 до валютно- обмінних операцій належать купівля у фізичних осіб - резидентів і нерезидентів та продаж фізичним особам - резидентам і нерезидентам готівки іноземної валюти за готівкові кошти в гривні. Небанківська установа під час здійснення валютно-обмінних операцій здійснює документальне оформлення кожної валютно-обмінної операції.

Згідно з наявними матеріалами справи, під час перегляду фрагмента даних відеоархіву, наданого касиром Операційної каси № 30 на запит інспекційної групи від 07.11.2023 № 2 за 06.11.2023 за проміжок часу з 17 год. 45 хв. до 18 год. 00 хв., а також враховуючи інформацію з реєстру купленої та/або проданої готівкової іноземної валюти за 06.11.2023 (далі - Реєстр за 06.11.2023) встановлено, що касиром Операційної каси № 30 Позивача здійснено валютно-обмінну операцію з продажу готівкової іноземної валюти без присутності фізичної особи з оформленням розрахункового документа РРО та відображенням цієї операції в реєстрі купленої та/або проданої готівкової іноземної валюти, а саме продаж іноземної валюти у сумі 9000 доларів США.

Згідно з даними відеоархіву за 06.11.2023 за проміжок часу з 17 год. 46 хв. до 18 год. 00 хв. в приміщенні Операційної каси № 30 Позивача були відсутні клієнти-фізичні особи та касиром не здійснювалось приймання/видача готівкових коштів в національній/іноземних валютах від клієнтів-фізичних осіб та видача розрахункового документа РРО не пізніше завершення операції.

На запит інспекційної групи на отримання пояснень та документів від 07.11.2023 № З стосовно здійснення касиром Операційної каси № 30 Позивача установи операцій з купівлі/продажу готівкової іноземної валюти без присутності фізичної особи з оформленням розрахункового документа РРО та відображенням цієї операції в Реєстрі за 06.11.2023 касиром надано пояснення від 07.11.2023 № 2: «Керівництво магазину, в якому орендується приміщення просить продати валюту у сумі 6-10 тис. доларів США, які збираються протягом дня і в кінці дня я здійснила обмін валюти в кабінеті менеджерів, перед цим провела операцію по комп`ютеру, за попередньою домовленістю».

Позивач стверджує, про відсутність факту порушення вимог пункту 20 розділу III Положення № 2, оскільки «розрахунковий документ РРО був виданий в кабінеті орендодавця приміщення, в якому знаходиться Операційна каса № 30, клієнту фізичній особі одночасно із завершенням операції і дані про валютно-обмінну операцію відображені в реєстрі купленої та/бо проданої іноземної валюти», що не відповідає дійсності і спростовується вищенаведеними фактами і матеріалами перевірки, оскільки дані відеоархіву за вказаний проміжок часу повністю спростовують це, а документальне оформлення кожної валютно-обмінної операції має здійснюватися під час її проведення, що має супроводжуватись одночасним прийняттям/видачею фізичній особі коштів і розрахункового документа РРО, що чітко вимагається нормами підпункту 18 розділу ІV Положення № 1, пункту 20 розділу III Положення №2.

Система технологічного відеоконтролю відповідно до вимог пункту 5 Постанови № 165 використовується небанківськими фінансовими установами з метою забезпечення фіксування процесу обслуговування клієнта під час здійснення ним валютно-обмінних операцій та відповідно для контролю за дотриманням вимог валютного законодавства небанківськими фінансовими установами, які здійснюють діяльність з торгівлі валютними цінностями в готівковій формі, і саме інформація системи технологічного відеоконтролю за процесом обслуговування клієнта є належним, достатнім доказом щодо відповідних фактів проведення валютно-обмінних операцій.

Однак, будь-які докази, які б підтверджували твердження Позивача про прийняття/видачу клієнту-фізичній особі коштів, видачу йому розрахункового документа РРО за вказаною валютно-обмінною операцією з продажу 9 000 доларів США, в Позивача відсутні та до суду надані не були.

Розрахунковий документ РРО був оформлений 06.11.2023 о 17:56, про що зазначена інформація в Реєстрі від 06.11.2023, і в цей час в Операційній касі № 30 були відсутні клієнти-фізичні особи і не здійснювалося прийняття/видачі коштів, видачу розрахункового документа РРО клієнту-фізичній особі за такою валютно-обмінною операцією, що підтверджується даними відеоархіву за цей проміжок часу.

Таким чином, Позивачем порушено порядок проведення валютно-обмінних операцій, встановлений пунктом 20 розділу III Положення № 2, а саме Позивачем не було видано розрахунковий документ РРО клієнту-фізичній особі з одночасним прийняттям/видачею коштів за валютно-обмінною операцією, зазначеною в Реєстрі за 06.11.2023 о 17:56, що підтверджується матеріалами позапланової виїзної перевірки, зокрема даними відеоархіву за цей період часу, та поясненнями касира Операційної каси № 30 Позивача, що повністю спростовує вищенаведені твердження Позивача.

Щодо твердження позивача, що «застосований Відповідачем штраф був визначений без врахування оцінки характеру, причин та періоду, які зумовили виявлені Відповідачем під час перевірки обставини» суд зазначає наступне.

Так, відповідно до статті 99 Конституції України та статті 6 Закону про Національний банк забезпечення стабільності грошової одиниці є основною функцією Національного банку.

Стаття 6 Закону про Національний банк також встановлює, що при виконанні своєї основної функції Національний банк має виходити із пріоритетності досягнення та підтримки цінової стабільності в державі.

Повноваження Національного банку щодо здійснення валютного нагляду, як зазначалось вище, встановлені, зокрема, пунктом 14 статті 7, статтею 44 Закону про Національний банк, частинами четвертою та п`ятою статті 11 Закону про валюту.

Відповідно до пункту 3 частини першої статті 2 Закону про валюту валютне регулювання ґрунтується, зокрема, на такому принципі як самостійність та ринковість валютного регулювання, що передбачає, зокрема, незалежність Національного банку у формуванні та реалізації валютної і монетарної політики у межах, визначених законом.

Порядок та особливості здійснення валютного нагляду Національним банком визначені в Положенні № 90, Постанові № 60, Постанові № 165.

Відповідно до статті 14 Закону про валюту за порушення вимог валютного законодавства можуть бути застосовані до уповноважених установ такі заходи впливу, зокрема, як штрафні санкції. Національний банк має право застосувати до уповноважених установ (крім банків) заходи впливу у вигляді штрафних санкцій у розмірі не більш як 20 відсотків суми власного капіталу відповідної уповноваженої установи.

Частиною першою статті 15 Закону про валюту передбачено, що порядок застосування заходів впливу, передбачених статтею 14 Закону про валюту, у тому числі розмір штрафних санкцій, встановлюється до уповноважених установ - Національним банком.

Відповідно до пункту 29 Постанови № 165 Національний банк за порушення установами валютного законодавства нормативно-правових актів Національного банку, застосовує заходи впливу в порядку, визначеному Положенням № 13.

Згідно з пунктом 6 розділу І Положення № 13 Національний у разі виявлення порушень валютного законодавства адекватно вчиненому порушенню застосовує заходи впливу до установ - згідно із Законом про валюту у випадках, на підставах і в порядку, визначених Положенням № 13.

Відповідно до вимог частини другої статті 14 Закону про валюту та пункту 12 розділу І Положення № 13 заходи впливу, що застосовуються Національним банком до установи, мають бути адекватними конкретним порушенням, які нею були допущені. Національний банк має право застосувати до уповноважених установ (крім банків) заходи впливу у вигляді штрафних санкцій у розмірі не більш як 20 відсотків суми власного капіталу відповідної уповноваженої установи.

Вибір адекватних заходів впливу, що застосовуються до установ відповідно до статті 13 Закону про валюту та Положення № 13, має здійснюватися з урахуванням характеру та кількості виявлених порушень та причин, які зумовили виникнення виявлених порушень.

Підпунктом 2 пункту 42 розділу II Положення № 13 передбачено, що Національний банк має право застосувати до установи такий захід впливу як накладення штрафу за порушення вимог статті 6 Закону про валюту та/або нормативно-правового акта Національного банку з питань умов та порядку торгівлі іноземною валютою та банківськими металами на валютному ринку України.

Відповідно до пункту 43 розділу II Положення № 13 Національний банк за допущення порушень, визначених підпунктами 1-5, 8, 9, 10 пункту 42 розділу II цього Положення, має право застосувати до установи штраф у розмірі до 5 відсотків від розміру власного капіталу установи за кожен вид порушення. Національний банк із метою визначення розмірів штрафу, передбачених у пунктах 43, 45-48 розділу II Положення № 13, використовує розмір власного капіталу установи станом на останню звітну дату, що передує даті складання документа, зазначеного в пункті 3 розділу І Положення № 13 (пункт 52 розділу II Положення № 13).

Порушення вимог статті 6 Закону про валюту та/або нормативно-правових актів Національного банку з питань порядку торгівлі іноземною валютою та банківськими металами на валютному ринку України є окремим видом порушення вимог валютного законодавства.

Позивач на момент проведення позапланових перевірок та прийняття Рішення мав чинну з 24.05.2021 ліцензію Національного банку на торгівлю валютними цінностями. Отже, відповідно до вимог пункту 14 частини першої статті 1 та абзацу першого частини сьомої статті 11 Закону про валюту Позивач є уповноваженою установою та агентом валютного нагляду, підзвітним Національному банку.

Відповідно до Рішення Національний банк застосував до Позивача захід впливу у вигляді накладення штрафу у розмірі 300 000 грн за порушення вимог підпункту 2 пункту 5 Постанови № 165, пункту 20 розділу III Положення № 2, що виявлені в діяльності трьох структурних підрозділів Позивача (Операційних кас № № 03, 8, 30).

Рішення було прийнято Комітетом 19.02.2024 за результатами позапланових виїзних перевірок та Довідок про перевірки, розгляду Доповідної від 01.02.2024, яка, зокрема, містить всі обставини вчиненого порушення, що мають значення для прийняття даного рішення.

При розрахунку розміру штрафу Комітет враховував усі обставини вчинених порушень та які визначені законодавством, в тому числі, такі обставини:

Розмір власного капіталу Позивача за III квартал 2023 року, який станом на 01.10.2023 склав 21 415 740, 00 грн. Отже максимальний розмір штрафу, який міг би бути застосований до Позивача за вказані порушення складає 5 відсотків від розміру його власного капіталу, а саме: 1 070 787,00 грн (5% х 21 415 740,00 грн = 1 070 787,00 грн).

Розрахунок розміру штрафу, накладеного на Позивача згідно з Рішенням у розмірі 300 000 грн за виявлені порушення вимог підпункту 2 пункту 5 Постанови № 165, пункту 20 розділу III Положення № 2 здійснено відповідно до пункту б2 Методичних рекомендацій стосовно розрахунку розміру штрафу, застосування заходу впливу у вигляді письмового застереження або пред`явлення до небанківських фінансових установ, операторів поштового зв`язку письмової вимоги за порушення вимог валютного законодавства, схвалених рішенням Правління Національного банку України від 11.07.2019 07.2019 №479-рш.

При прийнятті Рішення було враховано наступне:

-порушення пункту 20 розділу III Положення № 2 полягало у здійсненні валютно- обмінної операції з продажу 06.11.2023 готівкової іноземної валюти у сумі 9000 доларів США (еквівалент 343 800,00 грн) з порушенням порядку проведення валютно-обмінних операцій в Операційній касі № 30 Позивача;

-порушення підпункту 2 пункту 5 Постанови № 165 полягало у незабезпеченні обладнання приміщень двох структурних підрозділів Позивача (Операційних кас № № 03, 8) системою технологічного відеоконтролю, яка має відповідати вимогам, встановленим Постановою № 165, а саме: забезпечує наявність у відеоматеріалах інформації про фактичний час, (в Операційній касі № 8); забезпечує технічну можливість надання на вимогу уповноважених працівників Національного банку (інспекційної групи) під час проведення виїзної перевірки доступу до перегляду даних відеоархіву та надання копії фрагмента даних відеоархіву за конкретний проміжок часу (в Операційній касі № 03).

Відповідно до вимог пункту 37 Постанови № 165 Позивач ще до 31 серпня 2022 року був зобов`язаний обладнати своє приміщення та приміщення структурних/відокремлених підрозділів, у яких здійснюються операції з торгівлі готівковою іноземною валютою, системою технологічного відеоконтролю, яка має відповідати встановленим Постановою № 165 вимогам. Порушення Позивачем вимог підпункту 2 пункту 5 Постанови № 165 в частині незабезпечення обладнання приміщення структурного підрозділу (Операційної каси № 03) системою технологічного відеоконтролю, що має технічну можливість надання інспекційній групі під час проведення виїзної перевірки доступу до перегляду даних відеоархіву, копій даних фрагментів відеоархіву за конкретний проміжок часу унеможливлювало перевірку відповідності вимогам валютного законодавства проведених Позивачем валютно- обмінних операцій за відповідний, зазначений у запиті інспекційної групи, період.

Порушення виникли через неналежне виконання Позивачем вимог нормативно- правових актів Національного банку щодо порядку організації та здійснення торгівлі валютними цінностями в готівковій форм та неналежний контроль з боку Позивача за дотриманням вимог підпункту 2 пункту 5 Постанови № 165, пункту 20 розділу III Положення № 2.

При прийнятті Рішення Національний банк діяв у повній відповідності до вимог чинного законодавства, врахував як ті обставини, на обов`язковість урахування яких прямо вказує закон, так і інші, що мають значення у конкретній ситуації, зокрема, керуючись вимогами законодавства України, враховано матеріали перевірок, пояснення Позивача, надані під час перевірки, а також після отримання Довідок про перевірки та додані до них додаткові матеріали, іншу інформацію, отриману в установленому законодавством порядку.

Законодавством не передбачено звільнення Позивача від відповідальності за вчинені і зафіксовані в Довідках про перевірки порушення вимог валютного законодавства у разі вжиття останнім заходів щодо усунення/недопущення аналогічних порушень в подальшій діяльності та відсутності застосованих до нього раніше заходів впливу за порушення валютного законодавства, на що вказує Позивач.

Натомість, враховуючи всі обставини вчинених порушень, їх кількість, причини їх вчинення Національний банк застосував до Позивача штраф у розмірі значно меншому (а саме, у розмірі 300 000 грн, що складає приблизно 1,4 відсотка від розміру власного капіталу Позивача), ніж максимально можливий розмір штрафу (5 відсотків від розміру власного капіталу Позивача, що складає 1 070 787,00 грн), який згідно з підпунктом 2 пункту 42 розділу II Положення № 13 міг би бути накладений на Позивача.

Поряд із зазначеним слід також зауважити, що застосування заходів впливу до уповноважених установ, нагляд за якими здійснює Національний банк, у разі порушення вимог валютного законодавства є дискреційними повноваженнями Національного банку.

Згідно рекомендації № Я (80) 2 Комітету Міністрів державам-членам стосовно реалізації адміністративними органами влади дискреційних повноважень від 11 березня 1980 року під дискреційним повноваженням слід розуміти повноваження, яке адміністративний орган, приймаючи рішення, може здійснювати з певною свободою розсуду - тобто, коли такий орган може обирати з кількох юридично допустимих рішень те, яке він вважає найкращим за даних обставин. (Рекомендація Комітету Міністрів Ради Європи №Я (80)2 стосовно здійснення адміністративними органами влади дискреційних повноважень, прийнята Комітетом Міністрів 11 березня 1980 року на 316-й нараді заступників міністрів).

Отже, під дискреційним повноваженням слід розуміти таке повноваження, яке надає певний ступінь свободи адміністративному органу при прийнятті рішення, тобто, коли у межах, які визначені законом, адміністративний орган має можливість самостійно (на власний розсуд) вибрати один з кількох варіантів рішення.

Відповідно до висновків, викладених в Науковому висновку щодо меж дискреційного повноваження суб`єкта повноважень та судового контролю за його реалізацією, який розміщено 11.04.2018 на сайті Верховного Суду України, дискреційне повноваження може полягати у виборі діяти, чи без діяти, а якщо діяти, то у виборі варіанту рішення чи дії серед варіантів, що прямо або опосередковано закріплені у законі. Важливою ознакою такого вибору є те, що він здійснюється без необхідності узгодження варіанту вибору із будь-ким.

Згідно з позицією Великої Палати Верховного Суду України, яка викладена неодноразово, зокрема, у постановах від 18.11.2020 у справі 9901/372/19, від 27.01.2021 у справі №9901/372/19 та Верховного Суду України, яка викладена, зокрема, в постановах від 15.04.2020 у справі №826/779/198, від 20.03.2018 у справа №461/2579/17, від 12.04.2018 у справі №826/8803/15, від 31.07.2018 у справі №826/11415/16, від 07.09.2018 у справі №826/7238/16 дискреційні повноваження - це можливість діяти за власним розсудом, в межах закону, можливість застосувати норми закону та вчинити конкретні дії (або дію) серед інших, кожні з яких окремо є відносно правильними (законними).

Також необхідно врахувати висновок Верховного Суду України, викладений в постанові від 06.03.2019 по справі №826/8483/17, щодо дискреційних повноважень Національного банку при виконанні функції валютного регулювання та контролю.

Так, Верховний Суд України дійшов такого висновку: «Статтею 99 Конституції України встановлено, що забезпечення стабільності грошової одиниці є основною функцією центрального банку держави - Національного банку України.

Зі змісту статті 2 Закону України «Про Національний банк України» вбачається, що Національний банк України є центральним банком України, особливим центральним органом державного управління, юридичний статус, завдання, функції, повноваження і принципи організації якого визначаються Конституцією України, цим Законом та іншими законами України.

Відповідно до статті 21 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг» державне регулювання ринків фінансових послуг здійснюється, зокрема, щодо ринку банківських послуг та діяльності з переказу коштів - Національним банком України.

Згідно з положеннями статті 7 цього Закону Національний банк виконує, зокрема, такі функції:

здійснює відповідно до визначених спеціальним законом повноважень валютне регулювання, визначає порядок здійснення операцій в іноземній валюті, організовує і здійснює валютний контроль за банками та іншими фінансовими установами, які отримали ліцензію Національного банку на здійснення валютних операцій.

Відповідно до статті 2 Закону України «Про Національний банк України» нормативно-правові акти Національного банку України - це нормативно- правові акти, що видаються Національним банком України у межах його повноважень на виконання цього та інших законів України.

Системний аналіз наведених правових норм дає підстави дійти до висновку про те, що основною конституційною функцією Національного банку України є забезпечення стабільності грошової одиниці. Для реалізації вказаної функції Національний банк України наділений повноваженнями, визначеними законами України, у тому числі повноваженнями у сфері здійснення валютного регулювання....

На цій підставі колегія суддів погоджується з висновком судів попередніх інстанцій про те, що станом на момент виникнення спірних правовідносин Національний банк України був наділений дискреційними повноваженнями щодо обрання однієї з форм валютного регулювання, визначених Законом України «Про Національний банк України»...».

В іншій постанові від 23.06.2020 у справі №826/11415/16 Верховний Суд України зазначив: «саме Національний банк України як орган з конституційним статусом уповноважений застосовувати заходи впливу та визначати адекватність таких заходів. У питанні обрання конкретного заходу впливу Національний банк України має дискрецію.

На законодавчому рівні поняття «дискреційні повноваження» суб`єкта владних повноважень відсутнє. У судовій практиці сформовано позицію щодо поняття дискреиійних повноважень, під якими слід розуміти такі повноваження, коли у межах, які визначені законом, адміністративний орган має можливість самостійно (на власний розсуд) вибирати один з кількох варіантів конкретного правомірного рішення.

Прийняття рішення про застосування одного із заходів впливу є дискреційними повноваженнями Національного банку України. які не можуть бути реалізовані іншими особами, у тому числі судом».

Відтак, з огляду на зазначене вище, позивачем не доведено дотримання ним вимог чинного законодавства при проведенні валютно-обмінної операції, що свідчить про безпідставність його позовних вимог про скасування оскаржуваного рішення Національного банку.

Водночас, беручи до уваги зазначене суд вважає, що відповідачем, за час розгляду справи, на виконання вимог частини 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України (далі також - КАС України) було доведено правомірність прийнятого ним рішення.

Суд зазначає, що у викладі підстав для прийняття рішення суду необхідно дати відповідь на доречні аргументи та доводи сторін, здатні вплинути на вирішення спору; виклад підстав для прийняття рішення не повинен неодмінно бути довгим, оскільки необхідно знайти належний баланс між стислістю та правильним розумінням ухваленого рішення; обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент заявника на підтримку кожної підстави; обсяг цього обов`язку суду може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах.

Аналізуючи питання обсягу дослідження доводів учасників справи та їх відображення у судовому рішенні, суд першої інстанції спирається на висновки, що зробив Європейський суд з прав людини від 18 липня 2006 року у справі "Проніна проти України", в якому Європейський суд з прав людини зазначив, що п. 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень.

У рішенні Європейського суду з прав людини "Серявін та інші проти України" вказано, що усталеною практикою Європейського суду з прав людини, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пунктом 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" (RuizTorija v. Spain) від 09 грудня 1994 року, серія A, № 303-A, п. 29).

З огляду на встановлені фактичні обставини справи, суд зазначає, що решта доводів та тверджень учасників справи, у контексті наведених правових вимог, не впливають на висновки суду за наслідком розгляду даної справи.

Відповідно до статті 244 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) під час ухвалення рішення суд вирішує, зокрема:

1) чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються;

2) чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження.

Відповідно до положень частин 1 та 2 статті 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Згідно положень статті 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Відповідно до частини 2 статті 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони:

1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України;

2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано;

3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії);

4) безсторонньо (неупереджено);

5) добросовісно;

6) розсудливо;

7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації;

8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія);

9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення;

10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

За наслідком здійснення аналізу оскаржуваного рішення на відповідність наведеним вище критеріям, суд, виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень наведеного законодавства України, матеріалів справи, приходить до висновку про те, що заявлені позовні вимоги не підлягають задоволенню, оскільки оскаржуване рішення відповідає наведеним у статті 2 КАС України критеріям.

На підставі викладеного, керуючись статтями 2, 5-11, 19, 72-77, 90, 241-246, 250, 263 КАС України суд, -

в и р і ш и в:

У задоволенні адміністративного позову - відмовити.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

У разі оголошення судом лише вступної та резолютивної частини рішення, або розгляду справи в порядку письмового провадження, апеляційна скарга подається протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення.

Головуючий - суддя Лиска І.Г.

Судді: Горобцова Я.В.

Марич Є.В.