Справа № 320/63772/25
Суддя: Діска А.Б.
Дата ухвалення: 2026-01-14 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

про повернення позовної заяви

14 січня 2026 року м. Київ справа № 320/63772/25

Суддя Київського окружного адміністративного суду Діска А.Б., розглянувши матеріали адміністративного позову ОСОБА_1 до Головне управління Пенсійного фонду України у Донецький області про визнання протиправними та скасування постанов,

в с т а н о в и в:

До Київського окружного адміністративного суду звернулася ОСОБА_1 з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області, в якому просить суд:

- визнати за ОСОБА_1 право власності в порядку спадкування на наступні майнові права, які входять до спадкової маси після смерті ОСОБА_2 :

суму недоотриманої пенсії, яка не була нарахована та виплачена Пенсійним фондом України за період з 01.02.2014 по 05.03.2022, з обов`язковою перевіркою факту нарахування та виплати за цей період;

суму щомісячних страхових (регресних) виплат, які не були нараховані та виплачені за період з 01.02.2014 по 12.07.2024, з обов`язковою перевіркою та включенням цих сум до спадкової маси у разі підтвердження відсутності виплат;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області:

провести перевірку, нарахування та виплату пенсії за весь період, починаючи з 01.02.2014 до дня смерті спадкодавця, у разі, якщо нарахування або виплата за відповідні місяці не були здійснені;

провести нарахування та виплату щомісячних страхових виплат (регресу) за весь період, починаючи з 01.02.2014 до дня смерті спадкодавця, якщо за відповідні місяці нарахування або виплата не здійснювались;

включити відповідні суми до складу спадкової маси;

здійснити виплату всієї суми заборгованості, включно з уже нарахованими, але ще не виплаченими сумами, в повному обсязі.

- стягнути з відповідача на користь позивача:

загальну суму недоотриманих пенсійних та страхових (регресних) виплат, які входять до спадкової маси після смерті ОСОБА_2 , з урахуванням результатів перевірок та нарахувань, передбачених у пунктах 5.1 та 5.2;

компенсацію інфляційних втрат за весь період прострочення виконання грошового зобов`язання відповідно до статті 625 Цивільного кодексу України;

3% річних від суми заборгованості за період прострочення від дати виникнення грошового зобов`язання до дня фактичної виплати.

Відповідно до ч. 1 ст. 171 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) суддя після одержання позовної заяви з`ясовує, серед іншого, чи належить позовну заяву розглядати за правилами адміністративного судочинства, чи подано позовну заяву з дотриманням правил підсудності; немає інших підстав для залишення позовної заяви без руху, повернення позовної заяви або відмови у відкритті провадження в адміністративній справі, встановлених цим Кодексом.

Розглянувши позовні вимоги позивача, суд вважає за необхідне повернути її позивачу, виходячи із наступного.

Згідно з частинами першою, третьою, шостою статті 21 КАС України позивач може заявити кілька вимог в одній позовній заяві, якщо вони пов`язані між собою. Якщо справа щодо однієї з вимог підсудна окружному адміністративному суду, а щодо іншої вимоги (вимог) - місцевому загальному суду як адміністративному суду, таку справу розглядає окружний адміністративний суд. Не допускається об`єднання в одне провадження кількох вимог, які належить розглядати в порядку різного судочинства, якщо інше не встановлено законом.

Положенням цієї процесуальної норми кореспондують правила частини першої статті 172 КАС України про те, що в одній позовній заяві може бути об`єднано декілька вимог, пов`язаних між собою підставою виникнення або поданими доказами, основні та похідні позовні вимоги.

Водночас у цій статті в частинах четвертій, п`ятій та шостій встановлено заборони об`єднання в одне провадження кількох вимог, щодо яких закон встановлює особливості порядку їх розгляду. Зокрема, не допускається об`єднання в одне провадження кількох вимог, які належить розглядати в порядку різного судочинства, якщо інше не встановлено законом (частина четверта цієї статті), а також щодо яких законом визначена виключна підсудність різним судам (частина п`ята цієї статті).

Поряд з тим закон встановлює умову, за якої суд за клопотанням учасника справи або з власної ініціативи може (вправі) до початку розгляду справи по суті роз`єднати позовні вимоги, виділивши одну або декілька об`єднаних вимог в самостійне провадження, якщо це сприятиме виконанню завдання адміністративного судочинства і тоді, коли розгляд позовних вимог, виділених у самостійне провадження, буде продовжувати здійснювати суддя, який прийняв рішення про роз`єднання позовних вимог.

Аналогічна позиція викладена в постановах Великої Палати Верховного Суду від 30.09.2020 року по справі № 420/3956/20, від 02 березня 2023 року у справі №215/3640/22, постанові Верховного Суду від 25 березня 2024 року у справі №383/27/22.

Відповідно до ч.1 ст.19 Цивільного процесуального кодексу України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства, а також вимоги щодо реєстрації майна та майнових прав, інших реєстраційних дій, якщо такі вимоги є похідними від спору щодо такого майна або майнових прав, якщо цей спір підлягає розгляду в місцевому загальному суді і переданий на його розгляд з такими вимогами.

Згідно з п.1 ч.1 ст.19 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема спорах фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження.

Позивачка, звернувшись до суду з позовною заявою, крім іншого, просить визнати за ОСОБА_1 право власності в порядку спадкування на майнові права, які входять до спадкової маси після смерті ОСОБА_2 .

Як вбачається з матеріалів справи, позовна заява ОСОБА_1 мотивована тим, що вона є спадкоємицею ОСОБА_2 , який на час смерті був пенсіонером. За життя, до 2016 року, батько позивачки отримував пенсію, однак з жовтня 2016 року її виплату було припинено. Крім того, з березня 2015 було припинено виплату щомісячних страхових виплат.

Разом з тим, позивачка зазначила, що існує обґрунтована підстава припускати, що й за період з 01.02.2014 по 05.03.2022 особа не отримувала пенсію, або вона виплачувалася нерегулярно чи частково, що вимагає окремої перевірки та донарахування. Щомісячні страхові виплати не нараховувались з 01.04.2015 по 12.07.2024 та відсутні дані про страхові виплати за період з 01.02.2014 до 31.03.2015.

Припинення пенсійних виплат на адресу пенсіонера ОСОБА_2 , позивач вважає протиправним, також переконана що має право на визнання права власності в порядку спадкування на майнові права, які входять до спадкової маси після смерті її батька спадкодавця.

Відповідно до ст.1227 ЦК України, суми заробітної плати, пенсії, стипендії, аліментів, допомог у зв`язку з тимчасовою непрацездатністю, відшкодувань у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, інших соціальних виплат, які належали спадкодавцеві, але не були ним одержані за життя, передаються членам його сім`ї, а у разі їх відсутності - входять до складу спадщини.

Згідно з ч. 1 ст. 19 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.

Висновки щодо розгляду спорів, які стосуються виплати недоодержаних сум пенсії, в порядку цивільного судочинства за позовом спадкоємця до органу пенсійного фонду, неодноразово висловлені Великою Палатою Верховного Суду також у постанові від 26.06.2019 у справі № 284/252/17 (позов про стягнення з органу пенсійного фонду у порядку спадкування неодержані за життя спадкодавиці (матері позивача) підвищення до пенсії й додаткової пенсії, щорічної грошової допомоги у зв`язку з обмеженням споживання продуктів харчування), а також Касаційним цивільним судом у складі Верховного Суду, зокрема, у постановах від 08.04.2022 у справі № 428/3913/20 (позов про стягнення недоотриманої пенсії у зв`язку зі смертю пенсіонера в порядку спадкування), від 30.11.2022 справа № 638/19167/19 (спір щодо стягнення спадщини у вигляді недоотриманої пенсії у зв`язку зі смертю пенсіонера).

Також спір про стягнення недоотриманої пенсії в порядку спадкування розглядався Касаційним цивільним судом у складі Верховного Суду в справах №428/10113/20, №243/13575/19.

Зі змісту позовної заяви та матеріалів справи вбачається, що частина позовних вимог подана з метою захисту спадкових прав позивача, оскільки предметом заявлених позовних вимог є визнання за позивачем права власності в порядку спадкування на суму недоотриманої пенсії, яка не була нарахована та виплачена Пенсійним фондом України за період з 01.02.2014 по 05.03.2022, з обов`язковою перевіркою факту нарахування та виплати за цей період та на суму щомісячних страхових (регресних) виплат, які не були нараховані та виплачені за період з 01.02.2014 по 12.07.2024, з обов`язковою перевіркою та включенням цих сум до спадкової маси у разі підтвердження відсутності виплат.

Отже, суд дійшов висновку, що зазначені позовні вимоги щодо визнання за позивачем права власності в порядку спадкування на недоотриману пенсію померлого батька до пенсійного органу фактично направлені на поновлення порушеного відповідачем права позивача на отримання грошових коштів у порядку спадкування, а тому даний позов поданий на поновлення прав позивача у сфері цивільних правовідосин.

Суд наголошує, що відповідач, хоч і є суб`єктом владних повноважень, проте в цьому випадку він не здійснює відносно позивача публічно-владні управлінські функції, оскільки ці функції відповідач виконував щодо померлого батька позивача.

Отже, між сторонами виник спір про цивільне право, предметом якого фактично є майнова вимога позивача як спадкоємця щодо визнання права на отримання грошових коштів, належних спадкодавцеві. Тому спір має приватноправовий характер і підлягає розгляду за правилами цивільного судочинства.

Аналогічні висновки, викладені в постановах Великої Палати Верховного Суду від 03.04.2019 у справі №808/1346/18, від 27.03.2019 у справі №286/3516/16, постановах Верховного Суду від 07.04.2021 у справі №0540/5860/18-а, від 21.09.2021 у справі №200/3913/21, від 16.04.2024 у справі № 160/10395/23.

Крім того, Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду в ухвалі від 29.01.2024 у справі №521/5106/23 зазначив, що справи, в яких предметом оскарження є вимога про визнання права власності в порядку спадкування за законом на нараховані грошові кошти недоотриманої за життя пенсії померлого, не належать до юрисдикції адміністративних судів. Юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах (частина перша статті 19 КАС України).

Відповідно до частини першої статті 19 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.

Отже, суд дійшов висновку, що за наведених обставин зазначена частина позовних вимог не належить до юрисдикції адміністративних судів, а має розглядатися в порядку цивільного судочинства.

Разом з цим, зі змісту позовних вимог вбачається, що іншими позовними вимогами є оскарження дій/бездіяльності відповідача що полягають у не нарахуванні та невиплаті сум страхових виплат, не здійснення перевірки правомірності таких дій тощо.

Згідно з п.1 ч.1 ст.19 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема спорах фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження.

Отже, позовні вимоги в іншій частині підсудні окружному адміністративному суду.

Таким чином, позивачем у даній позовній заяві об`єднано позовні вимоги щодо яких закон встановлює особливості порядку їх розгляду, що у свою чергу, не відповідає правилам об`єднання позовних вимог, які викладені у статті 172 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суд роз`яснює позивачу, що відповідно до ч. 8 ст. 169 КАС України повернення позовної заяви не позбавляє позивача права повторного звернення до адміністративного суду в порядку, встановленому законом із зверненням до суду в частині позовних вимог, які підсудні адміністративній юрисдикції

У відповідності до п.6 ч.4 ст.169 КАС України позовна заява повертається позивачеві, якщо, зокрема, порушено правила об`єднання позовних вимог (крім випадків, в яких є підстави для застосування положень статті 172 цього Кодексу).

Суд зазначає, що підстави для застосування положень статті 172 КАС України відсутні.

За таких обставин, суд дійшов висновку про наявність підстав для повернення позовної заяви позивачу.

На підставі наведеного та керуючись статтями 169, 172, 241, 243, 248 КАС України, суддя -

у х в а л и в:

Позовну заяву ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області про визнання протиправними дій, бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії, - повернути позивачу.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею та може бути оскаржена в апеляційному порядку до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня складання тексту ухвали.

Суддя Діска А.Б.