Справа № 520/28001/25
Суддя: Волошин Д.А.
Дата ухвалення: 2026-01-14 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 січня 2026 р. справа № 520/28001/25

Харківський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Дмитра Волошина, розглянувши в порядку спрощеного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 Міністерства оборони України про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії

УСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з позовом, в якому просить суд:

- визнати протиправними дії Військової частини НОМЕР_1 щодо ненарахування та невиплати ОСОБА_1 додаткової винагороди в розмірі, що передбачена постановою Кабінету Міністрів України «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» № 168 від 28.02.2022 за період з 30.04.2025 по 05.10.2025, із розрахунку 100 000,00 грн на місяць;

- зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 здійснити нарахування та виплату ОСОБА_1 додаткової винагороди в розмірі, що передбачена постановою Кабінету Міністрів України «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» № 168 від 28.02.2022 за період з 30.04.2025 по 05.10.2025, із розрахунку 100 000,00 грн на місяць, з урахуванням фактично виплачених сум.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що 30.04.2025 під час бойових дій він отримав поранення, був госпіталізований та в подальшому проходив лікування. При цьому, позивач зазначив, що відповідачем не виплачено йому додаткову винагороду за період з 30.04.2025 по 05.10.2025 в розмірі 100 000,00 грн за кожен місяць перебування на лікуванні у зв`язку з тяжким пораненням, отриманим під час участі в бойових діях, пов`язаних із захистом Батьківщини, що позивач вважає протиправним. Позивач вважає свої права порушеним, тому звернувся до суду з даним адміністративним позовом.

Ухвалою від 24.10.2025 відкрито спрощене провадження в порядку, передбаченому статтею 262 Кодексу адміністративного судочинства України, та запропоновано відповідачу надати відзив на позов. Запропоновано позивачу подати до суду відповідь на відзив, а відповідачу - заперечення протягом п`яти календарних днів з моменту отримання відповідних документів. Витребувано у Військової частини НОМЕР_1 Міністерства оборони України відомості та відповідні докази щодо виплати позивачу додаткової винагороди за період з 30.04.2025 по 05.10.2025 із розрахунку 100 000,00 грн на місяць відповідно до постанови Кабінету Міністрів України «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» № 168 від 28.02.2022. Зобов`язано Військову частину НОМЕР_1 Міністерства оборони України подати до суду витребувані документи протягом п`ятнадцяти календарних днів із дня отримання копії даної ухвали.

Копія ухвали про відкриття спрощеного провадження доставлена відповідачу до електронного кабінету через систему "Електронний суд", що підтверджується довідкою про доставку до електронного кабінету ЄСІТС.

Позивачу копія ухвали про відкриття провадження у справі надіслана засобами поштового зв`язку за адресою, зазначеною в позовній заяві, та копія такої ухвали отримана позивачем 01.11.2025, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення.

Відповідач подав до суду відзив на позовну заяву, в якому виклав свої заперечення проти позову, зазначивши, що з боку Військової частини НОМЕР_1 стосовно позивача протиправних дій не допущено. Просить відмовити в задоволенні позову.

Також, відповідач подав до суду додаткові пояснення, згідно яких зазначив, що позивачу була нарахована та виплачена додаткова винагорода в розрахунку до 100 000,00 грн за періоди з 01.04.2025 по 31.07.2025 та з 01.09.2025 по 30.09.2025. Також, відповідач зазначив, що в період з 01.08.2025 по 31.08.2025 додаткова винагорода не виплачувалася позивачу, оскільки він перебував на лікуванні, не пов`язаному із пораненням, як вбачається із довідки, виданої Комунальним некомерційним підприємством «Міська багатопрофільна лікарня №18" Харківської міської ради від 11.07.2025 № 586, так як він проходив лікування по захворюванню ОСОБА_2 , яке не пов`язане з пораненням. Просить відмовити в задоволенні позову.

Позивач подав до суду відповідь на відзив, згідно якої підтримав свою позицію, викладену в позовній заяві, просив позов задовольнити.

Відповідач подав до суду додаткові пояснення, згідно яких зазначив, що позивачу виплачена додаткова винагорода в розмірі до 100 000,00 грн пропорційно дням перебування на лікуванні. Просить відмовити в задоволенні позову.

Згідно ч. 5 ст. 262 КАС України, суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше.

Дослідивши матеріали справи, суд встановив наступне.

Позивач проходить військову службу у Військовій частині НОМЕР_1 Міністерства оборони України з 09.06.2023, що підтверджується копією військового квитка позивача.

Згідно довідки про обставини травми від 31.05.2025 № 7202, виданої Військовою частиною НОМЕР_1 Міністерства оборони України, вбачається, що позивач 30.04.2025 отримав поранення: вибухова травма, термічний опік ІІ А - ІІ В обличчя, правого передпліччя та кисті, лівої кисті (12 %), вогнепальне осколкове дотичне поранення правої гомілки, закритий уламковий перелом лівої п`ятки, закритий перелом ІІІ-ІV плеснових кісток лівої стопи. (а.с. 36)

Згідно наявних у матеріалах справи довідок ВЛК від 17.06.2025 та від 05.09.2025, Травма (отримана 30.04.2025) - Так, пов`язана із захистом Батьківщини, травма відноситься до тяжких. (а.с. 31, 35)

З наявних у матеріалах справи медичних документів судом встановлено, що позивач перебував на стаціонарному лікуванні у зв`язку з отриманням зазначеного поранення в наступні періоди:

- з 01.05.2025 по 02.05.2025 - в КНП "Міська лікарня екстреної та швидкої медичної допомоги" Запорізької міської ради (а.с. 19-20);

- з 02.05.2025 по 04.05.2025 - в КНП "Міська клінічна лікарня № 16 Дніпровської міської ради" (а.с. 21-23);

- з 05.05.2025 по 30.05.2025 - в КНП "Вінницька міська клінічна лікарня № 1" (а.с. 24-28);

- з 30.05.2025 по 17.06.2025 - в КНП "Старокостянтинівська багатопрофільна лікарня" Старокостянтинівської міської ради Хмельницького району Хмельницької області (а.с. 29-30);

- з 30.06.2025 по 09.07.2025 - в Військово-медичному клінічному центрі Північного регіону (а.с. 32);

- з 09.07.2025 по 18.07.2025 - в КНП "Міська багатопрофільна лікарня № 18" Харківської міської ради (а.с. 33).

Відповідно до довідки ВЛК № 2025-0617-1735-7 від 17.06.2025 встановлено потребу позивача у відпустці для лікування після поранення (контузії, травми або каліцтва) на 30 календарних днів. (а.с. 31)

Відповідно до довідки ВЛК № 2025-0905-1134-3837-7 від 05.09.2025 встановлено потребу позивача у відпустці для лікування після поранення (контузії, травми або каліцтва) на 30 календарних днів. (а.с. 35)

За доводами позивача, викладеними в позовній заяві, за період перебування його на лікуванні з 30.04.2025 по 05.10.2025 йому не було виплачено додаткову винагороду в розмірі до 100 000,00 грн за кожен місяць перебування на лікуванні у зв`язку з тяжким пораненням, отриманим під час участі в бойових діях, пов`язаних із захистом Батьківщини.

Зазначене стало підставою для звернення позивача до суду з даним адміністративним позовом.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає наступне.

Відповідно до частини 2 статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною 1 статті 2 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу" від 25.03.1992 № 2232-XII (далі - Закон № 2232-ХІІ) передбачено, що військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України (за винятком випадків, визначених законом), іноземців та осіб без громадянства, пов`язаній із обороною України, її незалежності та територіальної цілісності.

Відповідно до ст. 12 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" від 20.12.1991 № 2011-ХІІ (далі Закон № 2011-ХІІ), військовослужбовці користуються усіма правами і свободами людини та громадянина, гарантіями цих прав і свобод, закріпленими в Конституції України та законах України, з урахуванням особливостей, встановлених цим та іншими законами. У зв`язку з особливим характером військової служби, яка пов`язана із захистом Вітчизни, військовослужбовцям надаються визначені законом пільги, гарантії та компенсації.

Згідно з п. 1 ст. 9 Закону № 2011-ХІІ держава гарантує військовослужбовцям достатнє матеріальне, грошове та інші види забезпечення в обсязі, що відповідає умовам військової служби, стимулює закріплення кваліфікованих військових кадрів.

Пунктами 2,3 цієї правової норми встановлено, що до складу грошового забезпечення входять: посадовий оклад, оклад за військовим званням; щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія); одноразові додаткові види грошового забезпечення. Грошове забезпечення визначається залежно від посади, військового звання, тривалості, інтенсивності та умов військової служби, кваліфікації, наукового ступеня і вченого звання військовослужбовця.

Порядок виплати грошового забезпечення визначається Міністром оборони України, керівниками центральних органів виконавчої влади, що мають у своєму підпорядкуванні утворені відповідно до законів України військові формування та правоохоронні органи, керівниками розвідувальних органів України (абз.2 пункту 4 статті 9 Закону № 2011-ХІІ).

Наказом Міністра оборони України № 260 від 07.06.2018 затверджений Порядок виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам (далі - Порядок № 260).

Відповідно до пункту 17 Порядку № 260 на період дії воєнного стану виплата грошового забезпечення особам офіцерського, старшинського, сержантського та рядового складу може встановлюватися за окремим рішенням Міністра оборони України.

На виконання Указів Президента України від 24 лютого 2022 року № 64/2022 "Про введення воєнного стану в Україні" та № 69/2022 "Про загальну мобілізацію", Кабінет Міністрів України 28.02.2022 року прийняв Постанову "Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану № 168" (далі - Постанова № 168).

Пунктом 1 Постанови № 168 (в редакції від 29.03.2025, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) установлено, що на період воєнного стану особам рядового і начальницького складу Державної служби з надзвичайних ситуацій, особам начальницького складу управління спеціальних операцій Національного антикорупційного бюро та поліцейським виплачується додаткова винагорода в розмірі до 30000 гривень пропорційно в розрахунку на місяць, а тим з них, які беруть безпосередню участь у бойових діях або забезпечують здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах їх ведення (здійснення), зокрема на тимчасово окупованій Російською Федерацією території України, на території між позиціями сил оборони та позиціями військ держави-агресора, на території держави-агресора, у період здійснення зазначених заходів, розмір такої додаткової винагороди збільшується до 100000 гривень в розрахунку на місяць пропорційно часу участі у таких діях та заходах. Особам рядового і начальницького складу територіальних (міжрегіональних) воєнізованих формувань Державної кримінально-виконавчої служби, що залучаються Головнокомандувачем Збройних Сил до складу оперативно-стратегічного угруповання відповідної групи військ для безпосередньої участі у бойових діях або забезпечення здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах проведення воєнних (бойових) дій у період здійснення зазначених заходів, виплачується додаткова винагорода в розмірі до 100000 гривень в розрахунку на місяць пропорційно часу участі у таких діях та заходах.

Відповідно до пункту 1-1 Постанови № 168 установлено, що на період воєнного стану військовослужбовцям Збройних Сил, Служби безпеки, Служби зовнішньої розвідки, Головного управління розвідки Міністерства оборони, Національної гвардії, Державної прикордонної служби, Управління державної охорони, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації, Державної спеціальної служби транспорту (далі - військовослужбовці), які беруть безпосередню участь у бойових діях або здійсненні заходів, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, перебуваючи безпосередньо в районах їх здійснення, на тимчасово окупованій Російською Федерацією території України, на території між позиціями сил оборони та позиціями військ держави-агресора, на території держави-агресора, щомісяця виплачується додаткова винагорода у розмірі 100 000 гривень в розрахунку на місяць пропорційно часу участі у таких діях та заходах. У разі виконання бойових (спеціальних) завдань під час ведення бойових (спеціальних) дій на лінії бойового зіткнення з противником на відстані виконання бойових (спеціальних) завдань військовою частиною (підрозділом, зокрема зведеним) першого ешелону оборони або наступу (контрнаступу, контратаки) до ротного опорного пункту включно, а також на тимчасово окупованій Російською Федерацією території України, на території між позиціями сил оборони та позиціями військ держави-агресора в районах ведення воєнних (бойових) дій та на території держави-агресора військовослужбовцям додатково виплачується одноразова винагорода в розмірі 70000 гривень за кожні 30 днів (сумарно обчислених) виконання таких завдань.

Згідно пункту 1-2 Постанови № 168 виплата додаткової винагороди та одноразової винагороди здійснюється на підставі наказів командирів (начальників). Нарахування та сплата податків, зборів, внесків до відповідних бюджетів здійснюється у порядку, визначеному законодавством як для грошового забезпечення. Відповідно до наказів про виплату додаткової винагороди у розмірі 100000 гривень до таких наказів включаються особи, зазначені у пунктах 1 та 1-1, у тому числі такі, які, зокрема, у зв`язку з пораненням (контузією, травмою, каліцтвом), пов`язаним із захистом Батьківщини, а для поліцейських та осіб рядового і начальницького складу служби цивільного захисту - із участю у бойових діях або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах їх ведення (здійснення), зокрема на тимчасово окупованій Російською Федерацією території України, на території між позиціями сил оборони та позиціями військ держави-агресора, на території держави-агресора, у період здійснення зазначених заходів, перебувають на стаціонарному лікуванні (отримують медичну та/або реабілітаційну допомогу у сфері охорони здоров`я в стаціонарних умовах) в закладах охорони здоров`я (у тому числі закордонних), включаючи час переміщення з одного лікарняного закладу охорони здоров`я до іншого, або перебувають у відпустці для лікування після поранення (контузії, травми або каліцтва) у зв`язку із отриманням тяжкого поранення за висновком (постановою) військово-лікарської (лікарсько-експертної, медичної) комісії.

Із аналізу наведених норм Постанови № 168 вбачається, що для виплати додаткової винагороди у розмірі 100 000 гривень у зв`язку з пораненням (контузією, травмою, каліцтвом), пов`язаним із захистом Батьківщини, на період дії воєнного стану, необхідні дві умови для виплати такої винагороди, за час перебування на лікуванні в закладах охорони здоров`я, а саме: пов`язаність поранення (контузії, травми, каліцтва), із захистом Батьківщини, а також факт перебування на стаціонарному лікуванні внаслідок такого поранення або перебування у відпустці для лікування після тяжкого поранення за висновком (постановою) військово-лікарської (лікарсько-експертної, медичної) комісії.

З аналізу наявних у матеріалах справи медичних документів судом установлено, що позивач під час проходження служби, а саме 30.04.2025 отримав поранення (травму), що згідно наявних у матеріалах справи довідок ВЛК, пов`язане з захистом Батьківщини. (а.с. 31, 35)

У зв`язку з отриманням зазначеного поранення (травми) позивач перебував на стаціонарному лікуванні в наступні періоди:

- з 01.05.2025 по 02.05.2025 - в КНП "Міська лікарня екстреної та швидкої медичної допомоги" Запорізької міської ради (а.с. 19-20);

- з 02.05.2025 по 04.05.2025 - в КНП "Міська клінічна лікарня № 16 Дніпровської міської ради" (а.с. 21-23);

- з 05.05.2025 по 30.05.2025 - в КНП "Вінницька міська клінічна лікарня № 1" (а.с. 24-28);

- з 30.05.2025 по 17.06.2025 - в КНП "Старокостянтинівська багатопрофільна лікарня" Старокостянтинівської міської ради Хмельницького району Хмельницької області (а.с. 29-30);

- з 30.06.2025 по 09.07.2025 - в Військово-медичному клінічному центрі Північного регіону (а.с. 32);

- з 09.07.2025 по 18.07.2025 - в КНП "Міська багатопрофільна лікарня № 18" Харківської міської ради (а.с. 33).

Відомостей щодо перебування позивача саме на стаціонарному лікуванні в інші періоди матеріали справи не містять.

Відповідно до довідки ВЛК № 2025-0617-1735-7 від 17.06.2025 встановлено потребу позивача у відпустці для лікування після поранення (контузії, травми або каліцтва) на 30 календарних днів. (а.с. 31)

Відповідно до довідки ВЛК № 2025-0905-1134-3837-7 від 05.09.2025 встановлено потребу позивача у відпустці для лікування після поранення (контузії, травми або каліцтва) на 30 календарних днів. (а.с. 35)

Досліджуючи питання щодо виплати позивачу додаткової винагороди в розмірі до 100000,00 грн пропорційно дням знаходження на лікуванні, суд зазначає, що разом із відзивом на позовну заяву, поданим до суду 01.12.2025, позивач надав суду довідку від 03.11.2025 №1/1555, згідно якої вбачається, що в спірний період додаткова винагорода в розмірі до 100000,00 грн позивачу не виплачувалася.

Разом з тим, у подальшому відповідачем було подано до суду додаткові пояснення, до яких додано довідку фінансово-економічної служби Військової частини НОМЕР_1 Міністерства оборони України від 29.11.2025 № 1/1715, з якої вбачається, що позивачу було виплачено додаткову винагороду в розмірі до 100 000,00 грн пропорційно дням знаходження на лікуванні за наступні періоди:

- з 01.05.2025 по 31.05.2025 (31 день) - 100 000 ,00 грн додаткова винагорода із розрахунку 100 000,00;

- з 01.06.2025 по 30.06.2025 (30 днів) - 100 000,00 грн додаткова винагорода із розрахунку 100 000,00 грн;

- з 01.07.2025 по 31.07.2025 (18 днів) - 58 064,52 грн додаткова винагорода із розрахунку 100 000,00 грн;

- з 01.08.2025 по 31.08.2025 - 0,00 грн;

- з 01.09.2025 по 30.09.2025 (25 днів) - 83 333,33 грн додаткова винагорода із розрахунку 100 000,00 грн.

Також, відповідач подав до суду довідку про виконання реєстру зарахування коштів, згідно якого вбачається, що позивачу 20.11.2025 виплачено заборгованість із грошового забезпечення в загальній сумі 352163,97 грн, 26.06.2025 виплачено суму в розмірі 72 016,23 грн, 20.06.2025 виплачено суму в розмірі 35 599,91 грн.

Аналізуючи в сукупності вищевказані періоди перебування позивача на стаціонарному лікуванні, пов`язаному з отримання позивачем поранення (травми) внаслідок захисту Батьківщини, що підтверджуються відповідними медичними документами, наявними в матеріалах справи, та відомості, вказані в довідках фінансово-економічної служби Військової частини НОМЕР_1 Міністерства оборони України та в наданій відповідачем довідці про виконання реєстру зарахування коштів, судом встановлено, що позивачу вже після звернення до суду з даним позовом виплачено спірну додаткову винагороду за всі вищевказані періоди перебування позивача на стаціонарному лікуванні.

Так, згідно довідки від 29.11.2025 № 1/1715 позивачу за період з травня по жовтень 2025 року мала бути виплачена спірна додаткова винагорода в загальному розмірі 357 526,88 грн.

З довідки про виконання реєстру зарахування коштів вбачається, що позивачу було виплачено грошове забезпечення в більшому розмірі, ніж 357 526,88 грн (враховуючи щомісячні виплати позивачу грошового забезпечення), що свідчить про виплату відповідачем спірної додаткової винагороди, зазначеної в довідці від 29.11.2025 № 1/1715.

Позивачем під час розгляду справи зазначених обставин не спростовано.

Отже, судом встановлено, що за частину спірного періоду, а саме з 30.04.2025 по 31.07.2025 та з 01.09.2025 по 05.10.2025 позивачу виплачувалася спірна додаткова винагорода, збільшена до 100 000,00 грн пропорційно дня перебування на лікуванні.

Щодо періоду з 01.08.2025 по 31.08.2025, за який позивачу не виплачено спірну додаткову винагороду, суд зазначає, що в матеріалах справи відсутні відповідні документи, що підтверджують факт перебування позивача в зазначений період на стаціонарному лікуванні у зв`язку з отриманням поранення, що б свідчило про наявність у позивача права на отримання збільшеної до 100 000,00 грн додаткової винагороди за такий період.

Суд звертає увагу, що відповідно до частин 1, 2 статті 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

У силу правового висновку постанови Верховного Суду від 25.06.2020 по справі №520/2261/19 визначений статтею 77 КАС України обов`язок відповідача - суб`єкта владних повноважень, довести правомірність рішення, дії чи бездіяльності не виключає визначеного частиною першою цієї ж статті обов`язку позивача довести ті обставини, на яких ґрунтуються його вимоги.

Відповідно до частини 5 статті 242 КАС України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Однак, позивачем у позовній заяві вказані лише загальні доводи щодо бездіяльності (дій) відповідача, що виразилася у невиплаті йому спірної додаткової винагороди за спірний період, однак жодних обставин та відповідних доказів, з яких суд міг би встановити наявність у позивача права на отримання спірної додаткової винагороди, зокрема, за період з 01.08.2025 по 31.08.2025 матеріали справи не містять.

Відповідно до частини 2 статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог.

При цьому, відповідно до змісту позовної заяви та поданої позивачем відповіді на відзив позивач вважає, що має право на виплату спірної додаткової винагороди в розмірі до 100000,00 грн, передбаченої постановою Кабінету Міністрів України № 168 від 28.02.2022 саме під час перебування на лікуванні.

Як вже було встановлено судом, за періоди перебування на стаціонарному лікуванні у зв`язку з отриманням поранення (травми), пов`язаної з проходженням служби, що підтверджені наявними в матеріалах справи медичними документами, позивачу виплачено відповідну додаткову винагороду в розмірі до 100 000,00 грн, чого позивачем не спростовано.

Відомостей щодо перебування позивача на стаціонарному лікуванні в інші періоди, окрім тих, що зазначені судом вище, матеріали справи не містять. Позивачем відповідних доказів не подано та позовна заява відповідних доводів із зазначенням конкретних інших періодів перебування на лікуванні з зазначенням медичних закладів не містить.

При цьому, щодо доводів відповідача відносно того, що в період з 01.08.2025 по 31.08.2025 додаткова винагорода не виплачувалася позивачу, оскільки він перебував на лікуванні, не пов`язаному із пораненням, як вбачається із довідки, виданої Комунальним некомерційним підприємством «Міська багатопрофільна лікарня №18" Харківської міської ради від 11.07.2025 № 586, оскільки він проходив лікування по захворюванню - Гепатит С, яке не пов`язане з пораненням, суд зазначає, що такі доводи не приймаються до уваги, оскільки наявна в матеріалах справи виписка № 586 КНП "Міська багатопрофільна лікарня № 18" Харківської міської ради (а.с. 33) містить відомості щодо перебування позивача на лікуванні в період з 09.07.2025 по 18.07.2025, в тому числі, у зв`язку з наслідками вибухової травми, отриманої 30.04.2025.

Разом з тим, як вже було зазначено судом вище, матеріали справи не містять відомостей щодо перебування позивача на стаціонарному лікуванні в період з 01.08.2025 по 31.08.2025, тому суд не знайшов підстав для задоволення позовних вимог у цій частині саме через відсутність документів щодо перебування позивача на стаціонарному лікуванні в зазначений період.

Таким чином доводи позивача, викладені в позовній заяві щодо наявності протиправності дій чи бездіяльності з боку відповідача не знайшли свого підтвердження під час розгляду справи, на підставі наявних доказів.

Суд також враховує позицію ЄСПЛ (в аспекті оцінки аргументів позивача), сформовану у справі "Серявін та інші проти України" (№ 4909/04): згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" (RuizTorijav. Spain) № 303-A, пункт 29).

Також згідно з п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень, обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення.

Відповідно до ч. 2 ст. 6 КАС України суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського Суду з прав людини, а ст. 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" передбачає, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Так, усі інші аргументи сторін вивчені судом, однак є такими, що не потребують детального аналізу в судовому рішенні, оскільки вищенаведених висновків суду не спростовують.

Так, позивачем не надано до суду належних доказів щодо вчинення відповідачем протиправних дій чи бездіяльності або щодо наявності порушеного права позивача. Судом таких обставин також не встановлено.

Дослідивши обставини справи та подані сторонами документи, суд дійшов висновку про залишення позовних вимог позивача без задоволення.

Керуючись ст.ст. 19, 241-246, 255, 293, 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 ) до Військової частини НОМЕР_1 Міністерства оборони України (ЄДРПОУ НОМЕР_3 ) про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії залишити без задоволення.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Дмитро ВОЛОШИН