Справа № 240/12642/23
Суддя: Нижник Г. П.
Дата ухвалення: 2026-01-14 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

провадження 2-а/287/9/26
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 січня 2026 року м. Олевськ

Суддя Олевського суду Житомирської області Нижник Г.П., розглянувши позовну заяву ОСОБА_1 до Київської митниці Державної митної служби України про визнання протиправною та скасування постанови в справі про порушення митних правил № 1130/10000/22 від 14.04.2022,-

ВСТАНОВИВ:

До Олевського районного суду Житомирської області з Житомирського окружного адміністративного суду за підсудністю надійшла адміністративна справа № 240/12642/23 за позовом

ОСОБА_1 до Київської митниці Державної митної служби України про визнання протиправною та скасування постанови в справі про порушення митних правил № 1130/10000/22 від 14.04.2022.

Також разом з повозом подав клопотання про звільнення його від сплати судового збору на підставі ч.1 ст.133 КУпАП.

Відповідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями вказаний адміністративний позов передано для розгляду судді Русину М.Г.

Згідно довідки секретаря суду від 30.10.2025 адміністративна справа за позовом ОСОБА_1 до Київської митниці Державної митної служби України про визнання протиправною та скасування постанови в справі про порушення митних правил № 1130/10000/22 від 14.04.2022 не розглядалася суддею Русиним М.Г. у зв`язку із звільненням за власним бажанням. Провадження по справі не відкривалося.

30.10.2025 на підставі розпорядження керівника апарату суду проведено повторний автоматизований розподіл судової справи між суддями та вказану справу передано для розгляду судді Нижнику Г.П.

Частиною 1 ст. 8 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» визначено, що ніхто не може бути позбавлений права на розгляд його справи в суді, до юрисдикції якого вона віднесена процесуальним законом.

Разом з тим, право на доступ до правосуддя не є абсолютним, на цьому наголошує і Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях «Голдер проти Великої Британії» від 21.02.1975 року.

Відтак, в кожному випадку позивач при зверненні до суду із позовом повинен дотримуватися норм процесуального законодавства. Дослідивши позовну заяву та додані до неї документи, приходжу до висновку, що позовна заява підлягає залишенню без руху з таких підстав.

ОСОБА_1 одночасно з позовною заявою не подано заяву про поновлення строку на подання позовної заяви, як такий, що пропущений з поважних причин.

Статтею 171 КАС України передбачено, що суддя після одержання позовної заяви з`ясовує, зокрема, чи відповідає позовна заява вимогам, встановленим статтями ст. 160, 161, 172 КАС України, чи позов подано у строк, установлений законом (якщо позов подано з пропущенням встановленого законом строку звернення до суду, та чи достатньо підстав для визнання причин пропуску строку звернення до суду поважними).

При вирішенні заяви позивача про поновлення строку для звернення до суду з відповідним позовом, суд роз`яснює, що відповідно до ч. 1 ст. 122 КАС України, позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Статтею 289 КУпАП визначено, що скаргу на постанову по справі про адміністративне правопорушення може бути подано протягом десяти днів з дня винесення постанови, а щодо постанов по справі про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксованих в автоматичному режимі, - протягом десяти днів з дня вручення такої постанови. В разі пропуску зазначеного строку з поважних причин цей строк за заявою особи, щодо якої винесено постанову, може бути поновлено органом (посадовою особою), правомочним розглядати скаргу.

Відповідно до ч. 2 ст. 286 КАС України позовну заяву щодо оскарження рішень суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності може бути подано протягом десяти днів з дня ухвалення відповідного рішення (постанови), а щодо рішень (постанов) по справі про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксовані в автоматичному режимі, - протягом десяти днів з дня вручення такого рішення (постанови).

Згідно ч. 1 ст. 121 КАС України, суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.

Згідно ч. 3 ст. 121 КАС України, якщо інше не встановлено законом, заява про поновлення процесуального строку розглядається судом, у якому належить вчинити процесуальну дію, стосовно якої пропущено строк.

Згідно ч. 6 ст. 121 КАС України, про поновлення або продовження процесуального строку, відмову у поновленні або продовженні процесуального строку суд постановляє ухвалу, яка не пізніше наступного дня з дня її постановлення надсилається особі, яка звернулася із відповідною заявою.

ОСОБА_1 в позовній заяві зазначає про те, що про винесення оскаржуваної постанови він дізнався лише в кінці липня 2022 року, коли заблокували його картковий рахунок на який він отримував державну соціальну допомогу. При з`ясуванні причин блокування рахунку, йому стало відомо, що Олевським відділом ДВС у Коростенському районі Житомирської області було накладено арешт у зв`язку з примусовим виконанням постанови в справі про порушення митних правил № 1130/10000/22 від 14.04.2022.

З матеріалів позовної заяви встановлено, що 14.04.2022 відносно позивача винесено постанову про порушення митних правил 1130/10000/22, якою ОСОБА_1 визнано винним у вчинені порушення митних правил, передбачених ч.4 ст.469 МК України та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі двох тисяч неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 34000,00 грн.

Суд звертає увагу, що до Житомирського окружного адміністративного суду з позовом ОСОБА_1 звернувся 09.05.2022, в той же час, як стверджєує позивач про оскаржувану постанову він дізнався в кінці липня 2022 року, тобто після звернення до суду.

У змісті позову позивач не наводить жодних відомостей щодо поважності причин пропуску процесуального строку та не посилається на відповідні докази, як на підставу поновлення строку на звернення до адміністративного суду.

З урахуваням викладеного суд приходить до висновку, що вагомих причин пропуску строку для звернення до суду з позовом позивачем не наведено, а викладені позивачем причини пропуску звернення до суду не підтверджені доказами та судом поважними визнані бути не можуть.

Відповідно до ч. 3 ст. 161 КАС України, до позовної заяви додається документ про сплату судового збору у встановленому порядку і розмірі або документи, які підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

Позивач звертається з клопотанням про звільнення його від сплати судового збору.

Як доказ неможливості сплати судового збору, позивачем зазначено про скрутний матеріальний стан, оскільки пенсія є єдиним джерелом його доходу.

Відповідно до ч. 1 ст. 133 КАС України суд, враховуючи майновий стан сторони, може своєю ухвалою зменшити розмір належних до оплати судових витрат чи звільнити від їх оплати повністю або частково, чи відстрочити або розстрочити сплату судових витрат на визначений строк.

Згідно з ч. 1 ст. 8 Закону України «Про судовий збір» ураховуючи майновий стан сторони, суд може своєю ухвалою за її клопотанням відстрочити або розстрочити сплату судового збору на певний строк, але не довше ніж до ухвалення судового рішення у справі, за таких умов: 1) розмір судового збору перевищує 5 відсотків розміру річного доходу позивача - фізичної особи за попередній календарний рік; або 2) позивачами є: а) військовослужбовці; б) батьки, які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину з інвалідністю, якщо інший з батьків ухиляється від сплати аліментів; в) одинокі матері (батьки), які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину з інвалідністю; г) члени малозабезпеченої чи багатодітної сім`ї; ґ) особа, яка діє в інтересах малолітніх чи неповнолітніх осіб та осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена; або 3) предметом позову є захист соціальних, трудових, сімейних, житлових прав, відшкодування шкоди здоров`ю.

Суд може зменшити розмір судового збору або звільнити від його сплати на підставі, зазначеній у частині першій цієї статті (ч. 2 ст. 8 Закону України «Про судовий збір»).

Водночас визначення майнового стану особи залежить від доказів, якими обґрунтовується рівень її майнового стану. Якщо майновий стан особи не дозволяє їй сплатити судовий збір в належному розмірі, то в такому випадку наявні підстави для відстрочення, розстрочення сплати судового збору, зменшення його розміру або звільнення від його сплати.

Таким чином, питання фінансової спроможності заявника сплатити судовий збір є обов`язковим для врахування та повинно вирішуватись судом з огляду на обставини конкретної справи та надані заявником докази.

В підтвердження неможливості сплати судового збору позивачем доказів, що підтверджують відсутність у позивача можливості сплатити судовий збір, не подано.

Відомостей про доходи позивача за попередній календарний рік чи інших доходів на підтвердження неможливості сплати судового збору позивачем не подано.

Положення статті 133 КАС України та статті 8 Закону України "Про судовий збір" не визначають, що такі відомості мають бути підтвердженні виключно даними з Державного реєстру фізичних осіб платників податків про суми виплаченого доходу за минулий рік.

Такими доказами, виходячи з наведених вище правових норм, можуть бути будь-які дані, які характеризують майновий стан сторони, а розмір річного доходу може також (але не виключно) визначатися, наприклад, відомостями отриманих від джерела доходів (якщо особа працює), або відомостями чи доказами які свідчать про те, що особа не працевлаштована (не працює), не отримує різного роду допомог чи компенсацій від держави чи інших осіб, не має вкладів чи рахунків в банках, на яких зберігаються кошти, тощо.

Суд звертає увагу позивача, що наявність у нього скрутного матеріального становища, який перешкоджає сплаті ним судового збору може бути підтверджений і іншими доказами, наприклад відомостями про наявність у нього статусу малозабезпеченої особи, дохід якої є нижчим від прожиткового мінімуму, потреба у лікуванні, наявність утриманців тощо.

Правові засади справляння судового збору, платників, об`єкти та розміри ставок судового збору, порядок сплати, звільнення від сплати та повернення судового збору визначає Закон України «Про судовий збір».

Відповідно до статей 1, 2 Закон України «Про судовий збір» судовий збір справляється на всій території України за подання заяв, скарг до суду, за видачу судами документів, а також у разі ухвалення окремих судових рішень, передбачених цим Законом. За приписами ст. 4 Закон України «Про судовий збір» за подання, зокрема, до адміністративного суду позовних заяв розміри ставок судового збору диференційовано за характером спору (майновий чи немайновий), а також за правовим статусом платника судового збору (фізична особа/фізична особа підприємець чи юридична особа/суб`єкт владних повноважень).

Великою Палатою Верховного Суду в постанові від 18.03.2020 у справі № 543/775/17 сформована правова позиція щодо необхідності сплати судового збору у справах про оскарження постанови про адміністративне правопорушення, відповідно до якої чинне законодавство (Закон № 3674-VI) містить ставку судового збору, що підлягає сплаті при поданні позовної заяви, іншої заяви і скарги у справі про оскарження постанови про адміністративне правопорушення та подальшому оскарженні позивачем та відповідачем судового рішення.

Отже, позивачем за подання до суду позовної заяви про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення має бути сплачено судовий збір.

Відповідно до ч. 1 ст. 4 Закону України «Про судовий збір», судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

Відповідно до ст. 7 ЗУ «Про державний бюджет на 2022 рік» прожитковий мінімум працездатних осіб з 1 січня становить 2481,00 гривень. Тому, в 2022 році судовий збір розраховується від суми 2481,00 гривень.

Таким чином, позивач має сплатити судовий збір за позовну вимогу про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення, що становить 496,20 грн. або надати докази того, що він відповідно до чинного законодавства звільнений від сплати судового збору.

При цьому, суд звертає увагу позивача, що за практикою ЄСПЛ вимога про сплату зборів судам у зв`язку з поданням позовів, які вони мають розглянути, не може вважатися обмеженням права доступу до суду (рішення від 19.06.2001 року у справі «Креуз проти Польщі» (Case of Kreuz v. Poland), заява №28249/95, п. 60).

З урахуванням викладеного, суд роз`яснює позивачу його право протягом десяти днів з дня вручення цієї ухвали вказати інші підстави для поновлення строку звернення до суду.

Суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, встановлених ст. 161 цього Кодексу, протягом десяти днів з дня подання позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху (ч. 1 ст. 169 КАС України).

З урахуванням викладеного та керуючись ст. ст. 5, 161, 169 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ :

Позовну заяву ОСОБА_1 до Київської митниці Державної митної служби України про визнання протиправною та скасування постанови в справі про порушення митних правил № 1130/10000/22 від 14.04.2022 - залишити без руху.

Надати позивачу строк для усунення недоліків, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху, роз`яснивши, що в іншому випадку позовна заява буде вважатись неподаною та буде повернута позивачці.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя: Г. П. Нижник