Справа № 620/1538/24
Суддя: Лариса ЖИТНЯК
Дата ухвалення: 2026-01-14 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЧЕРНІГІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

14 січня 2026 року Чернігів Справа № 620/1538/24

Чернігівський окружний адміністративний суд під головуванням судді Житняк Л.О., розглянувши звіт про виконання рішення суду у справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И В:

Ухвалою Чернігівського окружного адміністративного суду від 28.10.2025 задоволено заяву про встановлення судового контролю у справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії.

На виконання ухвали суду відповідачем подано звіт, у якому останній повідомив, що на виконання рішення Чернігівського окружного адміністративного суду у справі №620/1538/24 позивачу проведено перерахунок пенсії на підставі довідки про розмір грошового забезпечення від 02.10.2023 №ФЧ53119 з урахуванням 100% суми підвищення пенсії та 83% від суми грошового забезпечення, визначеного на 01.03.2018 з 01.01.2018, без обмеження пенсії десятьма прожитковими мінімумами, встановленими для осіб. Різниця пенсії на виконання вищевказаного рішення суду за період з січня 2018 по березень 2019 склала 106866,79 грн.

Від позивача надійшли заперечення на поданий звіт, в яких він зазначає, що різниця невиплаченої суми пенсії (рішення суду 620/8677/21)» та «Різниця невиплаченої суми пенсії (рішення суду 620/1538/24)» здійснено при відсутності у Розрахунку графи «Розмір фактично виплаченої пенсії», як це здійснено у справі №620/424/19. Зазначає, що наголошував на цьому у заяві про встановлення судового контролю по справі №620/1538/24.

Відповідач, посилаючись у звіті на наявність у нього рішень Чернігівського окружного адміністративного суду по чотирьох адміністративних справах за позовом Позивача №№620/424/19, 620/2121/19, 620/8677/21, 620/1538/24, у яких наявна заборгованість по виплаті доплати до пенсії, стверджує, що різниця пенсії на виконання вищевказаного рішення суду за період з січня 2018 по березень 2019 року склала 106866,79грн.

Позивач заперечує проти такого твердження Відповідача, так як воно не підтверджене детальним розрахунком вказаної суми невиплаченої пенсії, а справи № №620/424/19, 620/2121/19, 620/8677/21, на які посилається Відповідач, при вирішенні суперечки між Відповідачем та Позивачем у справі №620/1538/24 судом не розглядалися та не досліджувалися та не мають стосунку до цієї справи.

Вважає таке обчислення відповідачем суми невиплаченої пенсії Позивачу на виконання рішення суду №620/1538/24 від 01.04.2024 року у таблиці звіту не коректним та неправильним, так як при цьому не враховано при обчисленні фактично отриманої суми пенсії позивачем, тобто здійснити виплату з урахуванням виплачених сум, як зобов`язав відповідача суд у рішенні від 01.04.2024 не виконано.

Розглянувши звіт про виконання судового рішення, дослідивши матеріали адміністративної справи, суд дійшов висновку про наявність підстав для його прийняття, з огляду на таке.

Відповідно до частин другої та третьої статті 14 Кодексу адміністративного судочинства України судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України. Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом.

Згідно з статтею 370 Кодексу адміністративного судочинства України судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності, - за її межами.

Відповідно до статті 382 Кодексу адміністративного судочинства України суд, який розглянув адміністративну справу як суд першої інстанції і ухвалив судове рішення, за письмовою заявою особи, на користь якої ухвалено судове рішення і яка не є суб`єктом владних повноважень, або за власною ініціативою може зобов`язати суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення.

Відповідно до статті 382-2 Кодексу за наслідками розгляду звіту суб`єкта владних повноважень суд постановляє ухвалу про прийняття або відмову у прийнятті звіту, яку може бути оскаржено в апеляційному порядку за правилами частини п`ятої статті 382-1 цього Кодексу.

Оскарження ухвали не зупиняє її виконання.

Суд відмовляє у прийнятті звіту, якщо суб`єктом владних повноважень не наведено обґрунтовані обставини, які ускладнюють виконання судового рішення, або заходи, які вживаються ним для виконання судового рішення, на переконання суду, є недостатніми для своєчасного та повного виконання судового рішення.

Суд також відмовляє у прийнятті звіту, якщо звіт подано без додержання вимог частин другої та/або третьої статті 382-2 цього Кодексу.

У разі постановлення ухвали про відмову у прийнятті звіту суд накладає на керівника суб`єкта владних повноважень штраф у сумі від двадцяти до сорока розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, а також додатково може встановити новий строк подання звіту відповідно до частини третьої статті 382-1 цього Кодексу або за власною ініціативою розглянути питання про зміну способу і порядку виконання судового рішення.

Суд за клопотанням суб`єкта владних повноважень може зменшити розмір штрафу або звільнити від його сплати на підставі доказів, що підтверджують здійснення керівником такого суб`єкта владних повноважень дій, які спрямовані на виконання судового рішення та які, на переконання суду, на момент розгляду звіту є достатніми і вичерпними.

У Рішенні від 30 червня 2009 року №16-рп/2009 Конституційний Суд України зазначив, що метою судового контролю є своєчасне забезпечення захисту та охорони прав і свобод людини і громадянина, та наголосив, що виконання всіма суб`єктами правовідносин приписів, викладених у рішеннях суду, які набрали законної сили, утверджує авторитет держави як правової (абзац перший підпункту 3.2 пункту 3, абзац другий пункту 4 мотивувальної частини).

Виконання рішення, винесеного будь-яким судом, має розглядатись як невід`ємна частина «судового процесу» для цілей статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

У рішенні Європейського суду з прав людини від 19 березня 1997 року у справі «Горнсбі проти Греції» суд підкреслив, що виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватись як невід`ємна частина судового розгляду. Здійснення права на звернення до суду з позовом стосовно його прав та обов`язків цивільного характеру було б ілюзорним, якби внутрішня правова система допускала, щоб остаточне судове рішення, яке має обов`язкову силу, не виконувалося б на шкоду однієї зі сторін (пункт 40).

З огляду на викладене, суд акцентує увагу на тому, що інститут судового контролю полягає у здійсненні судом контролюючої функції по відношенню до суб`єкта владних повноважень з дотримання ним принципу обов`язковості судового рішення.

З набранням чинності нової редакції Кодексу адміністративного судочинства України, законодавцем розширено повноваження суду та надано судам право встановлювати судовий контроль за виконанням судового рішення після ухвалення ним рішення, у разі наявності обґрунтованих підстав вважати, що органом влади порушується принцип обов`язковості судового рішення. При цьому, слід зважати на те, що встановлення судового контролю є правом суду, а не його обов`язком.

Рішенням суду по справі №620/1538/24, зобов`язано Головне управління пенсійного фонду України у Чернігівській області провести перерахунок та виплату пенсії ОСОБА_1 на підставі довідки про розмір грошового забезпечення від 02.10.2023 №ФЧ53119 з урахуванням 100% суми підвищення пенсії та 83% від суми грошового забезпечення, визначеного на 01.03.2018 з 01.01.2018, без обмеження пенсії десятьма прожитковими мінімумами, встановленими для осіб, які втратили працездатність та здійснити виплату суми недоплаченої частини основного розміру пенсії з 01.01.2018, з урахуванням виплачених сум.

Станом на дату подання звіту відповідач не заперечує, що всупереч рішенню суду, заборгованість залишається не виплаченою.

Так, у постанові Верховного Суду від 23 квітня 2020 року у справі №560/523/19 зазначено, що переслідуючи мету забезпечення реалізації конституційного принципу обов`язковості судових рішень, адміністративні суди мають зважено підходити до вибору процесуальних засобів такого забезпечення, а саме: встановлювати дійсні причини виникнення затримки у виконанні судового рішення, аналізувати акти законодавства, враховувати здійснені відповідною посадовою особою дії, спрямовані на виконання судового рішення, та їх відповідність вимогам законодавства.

Посилення судового контролю за виконанням судових рішень та наділення суду з цією метою правом накладати штрафні санкції визнається заходом для забезпечення конституційного права громадян на судовий захист. Специфіка застосування штрафної санкції, полягає в тому, що вона накладається на керівника суб`єкта владних повноважень, яким не забезпечено виконання судового рішення та який є відповідальним за діяльність державного органу, який він очолює. Можливість накладення штрафу розглядається не самостійно, а за наслідками розгляду звіту суб`єкта владних повноважень про виконання рішення суду або у разі неподання такого звіту. Накладення на керівника суб`єкта владних повноважень, відповідального за виконання постанови, штрафу є мірою покарання, а тому можливість суду накласти такий штраф може бути реалізована лише за умови встановлення судом обставин, які свідчать про умисне невиконання рішення суду, недобросовісність у діях суб`єкта владних повноважень, які свідчать про ухилення останнього від виконання рішення суду.

Проте, судом не встановлено умислу відповідача спрямованого на невиконання рішення суду, тому підстави для накладення на керівника суб`єкта владних повноважень штрафу відсутні.

При цьому, суд приймає до уваги заперечення позивача та звертає увагу, що як вбачається з таблиці звіту, різниця невиплаченої пенсії на виконання рішення суду в даній справі обчислена, як різниця нарахованої пенсії (15038,44 грн у період з січня 2018 року по квітень 2019 року) та пенсії, нарахованої на виконання рішення суду у справі №620/8677/21 (7467,93 грн у період з січня 2018 року по грудень 2019 року та 9392,49 грн у період з січня 2019 року по березень 2019 року). В той же час, згідно звіту розмір фактично виплаченої пенсії у період з січня 2018 року по грудень 2018 року становив 6214,15, а у період з січня 2019 року по квітень 2019 року 7511,83 грн.

Таким чином, твердження відповідача, що визначена ним сума боргу 106866,79 грн є вірною, що підтверджується вищевказаною таблицею та доданим розрахунком боргу до звіту свого підтвердження не знаходить, оскільки згідно резолютивної частини рішення суду виплату пенсії слід проводити з урахуванням виплачвених сум, а не нарахованих на виконання інших рішень судів.

Відповідно до частини 11 статті 382-3 Кодексу адміністративного судочинства України, якщо суд прийняв звіт про виконання судового рішення, але суб`єктом владних повноважень відповідне судове рішення виконано не в повному обсязі, суд одночасно встановлює новий строк для подання звіту відповідно до частини третьої статті 382-1 цього Кодексу.

Оскільки відповідач частково виконав рішення суду, суд вважає за можливе прийняти поданий ним звіт та, з огляду на неповне виконання рішення, встановити новий строк для подання звіту відповідно до частини третьої статті 382-1 Кодексу.

Враховуючи наведене, керуючись статтями 14, 241, 248, 370, 382, 382-2, 382-3 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

У Х В А Л И В:

Прийняти звіт Головного управління пенсійного фонду України в Чернігівській області про виконання рішення суду по справі №620/1538/24.

Встановити Головному управлінню пенсійного фонду України в Чернігівській області новий строк для подання звіту про виконання рішення суду по справі №620/1538/24 60 днів з дня отримання даної ухвали.

Ухвала набирає законної сили негайно після її підписання.

Апеляційна скарга на ухвалу суду може бути подана Шостого апеляційного адміністративного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня складення повного тексту. Апеляційна скарга подається безпосередньо до адміністративного суду апеляційної інстанції.

Повний текст ухвали складено 14.01.2026.

Суддя Л.О. Житняк