Справа № 320/24795/23
Суддя: Марич Є.В.
Дата ухвалення: 2026-01-13 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

про відмову у задоволенні заяви

13 січня 2026 року № 320/24795/23

Суддя Київського окружного адміністративного суду Марич Є.В., розглянувши у письмовому провадженні заяву ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 та ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання протиправною бездіяльності, зобов`язання вчинити певні дії,

в с т а н о в и в:

Рішенням Київського окружного адміністративного суду від 16.10.2024р. (справа №320/24795/23) задоволено позов ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 та ІНФОРМАЦІЯ_1 , про визнання протиправною бездіяльності, зобов`язання вчинити певні дії, тим самим ухвалено:

"2. Визнати протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 (місцезнаходження: АДРЕСА_1 ) та ІНФОРМАЦІЯ_1 (місцезнаходження: АДРЕСА_2 ; код ЄДРПОУ НОМЕР_2 ) щодо непостановки ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , 24.02.2022р. на військовий облік.

3. Зобов`язати ІНФОРМАЦІЯ_3 (місцезнаходження: АДРЕСА_2 ; код ЄДРПОУ НОМЕР_2 ) у військовому квитку серії НОМЕР_3 ОСОБА_2 анулювати запис від 25.04.2022р. та залишити без змін запис від 24.02.2022р. про призов ІНФОРМАЦІЯ_4 на підставі Наказу Верховного Головнокомандувача Збройних Сил України від 22.02.2022р. №2 (призов резервістів).

4. Зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 (місцезнаходження: АДРЕСА_1 ) надати довідку про безпосередню участь ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у бойових діях (забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії) встановленої форми за період з 24.02.2022р. по 03.05.2022р. включно.

5. Зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 (місцезнаходження: АДРЕСА_1 ) нарахувати та виплатити матері загиблого старшого солдата ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_1 (адреса зареєстрованого місця проживання: АДРЕСА_3 ; рнокпп НОМЕР_4 ) винагороду за безпосередню участь ОСОБА_2 у бойових діях (забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії) за період з 24.02.2022р. по 03.05.2022р. включно.".

Рішення набрало законної сили 19.11.2024р.

Виконавче провадження по справі розпочалось 21.01.2025р. (підтверджується постановою про відкриття ВП № 76861268).

У подальшому позивачка звернулась до Київського окружного адміністративного суду із заявою про встановлення судового контролю у справі.

Розглядаючи подану заяву, суд враховує наступне.

Відповідно до частини першої статті 382 Кодексу адміністративного судочинства України суд, який ухвалив судове рішення в адміністративній справі, може зобов`язати суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення.

З аналізу викладених норм вбачається, що зобов`язання суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення є правом суду, а не його обов`язком.

Європейський Суд з прав людини звертав увагу, що судове та виконавче провадження є першою та другою стадіями у загальному провадженні (рішення у справі "Скордіно проти Італії" (Scordino v. Italy). Таким чином, виконання рішення не відокремлюється від судового розгляду і провадження повинно розглядатися загалом (рішення у справі "Сіка проти Словаччини" (Sika v. Slovaki), №2132/02, пп. 24-27, від 13.06.2006, пп. 18 рішення "Ліпісвіцька проти України" №11944/05 від 12.05.2011).

Крім того, у рішеннях Європейського Суду з прав людини у справах "Бурдов проти Росії" від 07.05.2002, "Ромашов проти України" від 27.07.2004, "Шаренок проти України" від 22.02.2004 зазначається, що право на судовий захист було б ілюзорним, якби правова система держави дозволяла щоб остаточне зобов`язувальне рішення залишалося бездієвим на шкоду одній із сторін; виконання рішення, винесеного будь-яким судом, має вважатися невід`ємною частиною судового процесу.

Держава несе відповідальність за виконання остаточних рішень, якщо чинники, які затримують чи перешкоджають їх повному й вчасному виконанню, перебувають у межах контролю органів влади (рішення у справі "Сокур проти України" (Sokur v. Ukraine), №29439/02, від 26.04.2005, та у справі "Крищук проти України" (Kryshchuk v. Ukraine), №1811/06, від 19.02.2009).

Згідно зі статтею 124 Конституції України, судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов`язковими до виконання на всій території України. Суб`єктами, на яких поширюється обов`язковість судових рішень являються всі органи державної влади і органи місцевого самоврядування, підприємства, установи, організації, посадові чи службові особи та громадяни.

При цьому, суд звертає увагу, що відповідно до приписів частини другої статті 14 Кодексу адміністративного судочинства України, судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України.

Відповідно до статті 370 Кодексу адміністративного судочинства України судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності, - за її межами.

Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом.

Водночас, суд наголошує, що матеріали справи свідчать лише про початок виконавчого провадження з примусового виконання рішення суду по справі (до заяви додано постанову про відкриття ВП № 76861268 від 21.01.2025р.) та застосування державним виконавцем штрафних санкцій в межах такого провадження (постанови від 21.04.2025р., 28.05.2025р.), при цьому відсутні будь-які інші документи про хід вказаного виконавчого провадження, як і докази його завершення, однак позивач вже звернувся до суду з даною заявою у порядку ст. 382 КАС України.

Поряд з вказаним, суд наголошує, що завершальною стадією судового провадження з примусового виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) є виконавче провадження (стаття 1 Закону України "Про виконавче провадження").

При цьому, у разі відсутності добровільного виконання судових рішень, приписами Закону України "Про виконавче провадження" врегульований порядок дій та заходів, що спрямовані на примусове виконання таких рішень.

Варто наголосити, що судом не встановлено, а позивачем не обґрунтовано, що державним виконавцем використано всі передбачені чинним законодавством засоби щодо належного та повного виконання судового рішення, або що відповідач створює перешкоди для його (рішення) виконання, а відтак, звернення позивача із заявою в порядку ст. 382 КАС України до суду є передчасним, оскільки повнота та правомірність виконання рішення суду у порядку Закону України Про виконавче провадження першочергово підлягає контролю зі сторони державного виконавця.

Враховуючи викладене, суд не вбачає підстав для задоволення заяви позивача про встановлення судового контролю та зобов`язання відповідача подати звіт про виконання судового рішення у справі.

Керуючись статтями 248, 382 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

у х в а л и в:

1. У задоволенні заяви ОСОБА_1 про встановлення судового контролю за виконанням судового рішення у справі за № 320/24795/23 - відмовити.

2. Копію ухвали направити сторонам.

3. Ухвала набирає законної сили в порядку, визначеному ст. 256 КАС України.

4. Відповідно до ст. 295 КАС України, апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Суддя Марич Є.В.