Справа № 640/21338/19
Суддя: Ключкович Василь Юрійович
Дата ухвалення: 2026-01-13 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 січня 2026 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

Судді-доповідача: Ключковича В.Ю.

суддів:Вівдиченко Т.Р., Грибан І.О.,

розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "ПЛІТТРЕЙДУКР" на рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 10 червня 2025 року у справі за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "ПЛІТТРЕЙДУКР" до Головне управління ДПС у місті Києві про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень,

В С Т А Н О В И В:

У листопаді 2019 року до суду надійшла позовна заява Товариства з обмеженою відповідальністю «ПЛІТТРЕЙДУКР» до Головного управління ДПС у м. Києві, в якій позивач просить визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення від 07 червня 2019 року №№2, 2.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що проведені господарські операції з ТОВ «АРСЕНАЛ ПРОМ» мали реальну господарську ціль - забезпечення діяльності позивача та досягнення його мети - отримання прибутку. Товари, отримані від контрагента, мали реальний характер та були використані в межах господарської діяльності в оподатковуваних операціях. При цьому, будь-яких доказів на підтвердження того, що позивач або контрагент позивача не мав адміністративно-господарських можливостей на виконання господарських зобов`язань по спірних операціях та відсутність фактичних дій, спрямованих на виконання зобов`язань, в акті перевірки не наведено. З огляду на зазначене висновки відповідача про відсутність фактичного здійснення господарських операцій, що покладені в основу оспорюваних податкових повідомлень-рішень, ґрунтуються виключно на припущеннях податкового органу, оскільки всі необхідні первинні документи були надані позивачем під час проведення перевірки. Економічний ефект від здійснених господарських операцій з ТОВ«АРСЕНАЛ ПРОМ» позивач отримав у вигляді товару, а також отриманих від цього доходів, що підтверджується відповідними копіями документів. Враховуючи зазначене, ТОВ««ПЛІТТРЕЙДУКР» правомірно відобразило у складі податкового кредиту суми податку на додану вартість та суму витрат для цілей, визначення об`єкта обкладення податком на прибуток за господарськими операціями з ТОВ «АРСЕНАЛ ПРОМ» на підставі належним чином оформлених первинних бухгалтерських документів. Разом з цим зазначає, що 27.06.2017 Слідчим управлінням фінансових розслідувань ДШ у Шевченківському районі м. Києва своєю вимогою за № 15036/10/26-59-2301 вимагало від позивача надати документально підтверджену інформацію по взаємовідносинах з ТОВ «АРСЕНАЛ ПРОМ» за період з 01 березня по 31 березня 2017 року. На дану вимогу, позивач 03.07.2017 за №0307-1 надав всі витребувані оригінали документів, про що було складено відповідний реєстр передачі оригіналів документів. З урахуванням зазначеного, до перевірки позивачем було надано лише вимогу та Реєстр переданих Слідчому управлінню фінансових розслідувань ДПІ у Шевченківському районі м. Києва оригіналів документів, відповіді на запити відповідача і наявні у нього копії документів бухгалтерського та податкового обліку, які вказують на виконання зобов`язань за договором поставки із ТОВ «АРСЕНАЛ ПРОМ».

Рішенням Запорізького окружного адміністративного суду від 10 червня 2025 року у задоволенні позовних вимог Товариства з обмеженою відповідальністю «ПЛІТТРЕЙДУКР» до Головного управління ДПС у м. Києві про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень відмовлено повністю.

Позиція суду мотивована тим, що позивачем не надано суду документів на підтвердження факту використання придбаних у ТОВ «АРСЕНАЛ ПРОМ» товарів (втулки графітової та регулятору «Батерфляй») у власній господарській діяльності та доказів на підтвердження реалізації придбаних товарів на адресу інших суб`єктів господарювання для отримання прибутку. Також суд зазначив про відсутність пояснень щодо неможливості надання зазначених документів, у тому числі поважності причин їх не надання. З огляду на відсутність документів на підтвердження факту використання придбаних у ТОВ «АРСЕНАЛ ПРОМ» товарів у власній господарській діяльності та доказів на підтвердження реалізації придбаних товарів на адресу інших суб`єктів господарювання для отримання прибутку, суд дійшов висновку про те, що господарська операція між позивачем та ТОВ «АРСЕНАЛ ПРОМ» не мала реального характеру що, в свою чергу, виключає можливість відображення такої операції у його податковому обліку. На переконання суду, позивачем здійснено безпідставне документальне оформлення нереальної господарської операції з ТОВ «АРСЕНАЛ ПРОМ» і складено первинні документи всупереч норм частини першої статті 9 Закону України №996-XIV та Положення №88.

Суд факультативно врахував інформацію контролюючого органу щодо відсутності трудових ресурсів, основних засобів, складських, офісних приміщень, транспортних засобів у ТОВ «АРСЕНАЛ ПРОМ» та пояснення директора зазначеного підприємства ОСОБА_1 , викладені у його поясненнях щодо непричетності до ведення фінансово-господарської діяльності ТОВ «АРСЕНАЛ ПРОМ».

У ході розгляду справи відповідачем доведено той факт, що господарські операції за правочином були відображені лише в документообігу, а фактично не відбулись і не спричинили зміни у структурі і складі активів сторін правочину.

Таким чином, суд погодився із висновком контролюючого органу про заниження позивачем податку на прибуток у сумі 60 467 грн, заниження податку на додану вартість, в періоді, що перевірявся на загальну суму 47 560 грн та завищення від`ємного значення, що зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (рядок 21) всього у сумі 19 626 грн.

Не погоджуючись з таким рішенням суду першої інстанції, позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення Запорізького окружного адміністративного суду у справі №640/21338/19 від 10 червня 2025 року, та ухвалити нове рішення, яким позов ТОВ «ПЛІТТРЕЙДУКР» задовольнити в повному обсязі, визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення від 07 червня 2019 року №№2, 2.

Апеляційна скарга мотивована тим, що судом першої інстанції порушено принцип офіційного з`ясування всіх обставин справи та не надано належної правової оцінки доводам позивача. Судом не встановлено чи дійсно відсутнє використання позивачем у власній господарській діяльності придбаних у ТОВ «АРСЕНАЛ ПРОМ» товарів, суд робить такий висновок лише на підставі відсутності таких документів в матеріалах справи; факультативно враховано пояснення директора ТОВ «АРСЕНАЛ ПРОМ» ОСОБА_1 , щодо непричетності до ведення фінансово-господарської діяльності.

Від проведення господарської операцій з придбання товару у ТОВ «АРСЕНАЛ ПРОМ» на загальну суму 403 114,99 гривень, та подальшої реалізації придбаного товару адресу ПАТ «Фанери та плити» на суму 414 667,55 гривень, позивачем отримано прибуток у розмірі 11 552,56 гривень у тому числі ПДВ. Це підтверджується первинними документами. Між поданням позовної заяви та її розглядом - минуло 5 років. У позивача була відсутня інформація щодо точного переліку документів, що подавалися ним до позовної заяви, але в той же час позивач був впевнений в тому, що ним надавалися вказані документи зважаючи на те, що інформація про подальшу реалізацію товару і отримання прибутку з такої операції зазначено на стор.3 та стор.4 позовної заяви.

Позивач також вважає, що інформація щодо фіктивності підприємства, яка підтверджена в ході опитування директора ТОВ «АРСЕНАЛ ПРОМ», який пояснив, що до ведення фінансово-господарської діяльності підприємства відношення не має, не є підтвердженням неправомірності відображення позивачем господарських операцій з ТОВ «АРСЕНАЛ ПРОМ» у первинних документах.

01 вересня 2025 року відповідачем подано відзив на апеляційну скаргу. Просить апеляційну скаргу ТОВ «ПЛІТТРЕЙДУКР» залишити без задоволення, а рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 10 червня 2025 року без змін; здійснити розгляд апеляційної скарги за участю представника відповідача.

Перевіривши повноту встановлення окружним адміністративним судом фактичних обставин справи та правильність застосування ним норм матеріального і процесуального права, колегія суддів дійшла наступних висновків.

Щодо клопотання відповідача про розгляд справи в судовому засіданні, колегія суддів зазначає наступне.

Частинами 2 та 3 статті 12 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що спрощене позовне провадження призначене для розгляду справ незначної складності та інших справ, для яких пріоритетним є швидке вирішення справи. Загальне позовне провадження призначене для розгляду справ, які через складність або інші обставини недоцільно розглядати у спрощеному позовному провадженні. У той же час, згідно частин 1-3 статті 257 Кодексу адміністративного судочинства України за правилами спрощеного позовного провадження розглядаються справи незначної складності.

За правилами спрощеного позовного провадження може бути розглянута будь-яка справа, віднесена до юрисдикції адміністративного суду, за винятком справ, зазначених у частині четвертій цієї статті.

При вирішенні питання про розгляд справи за правилами спрощеного або загального позовного провадження суд враховує: 1) значення справи для сторін; 2) обраний позивачем спосіб захисту; 3) категорію та складність справи; 4) обсяг та характер доказів у справі, в тому числі чи потрібно у справі призначати експертизу, викликати свідків тощо; 5) кількість сторін та інших учасників справи; 6) чи становить розгляд справи значний суспільний інтерес; 7) думку сторін щодо необхідності розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження.

Відповідно до частини 4 статті 12, частини 4 статті 257 Кодексу адміністративного судочинства України виключно за правилами загального позовного провадження розглядаються справи у спорах:

1) щодо оскарження нормативно-правових актів, за винятком випадків, визначених цим Кодексом;

2) щодо оскарження рішень, дій та бездіяльності суб`єкта владних повноважень, якщо позивачем також заявлено вимоги про відшкодування шкоди, заподіяної такими рішеннями, діями чи бездіяльністю, у сумі, що перевищує п`ятсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб;

3) про примусове відчуження земельної ділянки, інших об`єктів нерухомого майна, що на ній розміщені, з мотивів суспільної необхідності;

4) щодо оскарження рішення суб`єкта владних повноважень, на підставі якого ним може бути заявлено вимогу про стягнення грошових коштів у сумі, що перевищує п`ятсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб;

5) щодо оскарження рішень Національної комісії з реабілітації у правовідносинах, що виникли на підставі Закону України "Про реабілітацію жертв репресій комуністичного тоталітарного режиму 1917-1991 років";

6) щодо оскарження індивідуальних актів Національного банку України, Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, Міністерства фінансів України, Національної комісії з цінних паперів та фондового ринку, рішень Кабінету Міністрів України, визначених частиною першою статті 266-1 цього Кодексу.

У той же час, спірні правовідносини не відносяться до категорії справ, передбачених частиною 4 статті 12 Кодексу адміністративного судочинства України.

Як вбачається з поданого клопотання апелянта, в такому не наведено доводів, які б свідчили про те, що характер спірних правовідносин та предмет доказування вимагають проведення судового засідання або посилань на обставини, які можливо встановити лише у такий спосіб.

Згідно з пунктом 10 частини 6 статті 12 Кодексу адміністративного судочинства України для цілей цього Кодексу справами незначної складності є інші справи, у яких суд дійде висновку про їх незначну складність, за винятком справ, які не можуть бути розглянуті за правилами спрощеного позовного провадження.

Дослідивши клопотання відповідача, матеріали справи, предмет та підстави позову, склад учасників справи, тощо, беручи до уваги пункт 20 частини 1 статті 4 та частини 6 статті 12 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів дійшла висновку, що дана справа є справою незначної складності, а характер спірних правовідносин та предмет доказування не вимагають її розгляду в порядку загального позовного провадження, а тому у задоволенні зазначеного клопотання необхідно відмовити.

Відповідно до фактичних обставин справи, у період з 18.04.2019 по 24.04.2019 відповідачем проведено документальну позапланову виїзну перевірку ТОВ «ПЛІТТРЕЙДУКР» з питань дотримання вимог податкового законодавства при визначенні по взаємовідносинах із ТОВ «Арсенал Пром» () за березень 2017 року, показників декларації з податку на додану вартість та за 2017 рік - показників фінансової звітності з їх відображенням в декларації з податку на прибуток підприємства, за наслідком якої складено акт перевірки від 06.05.2019 №306/26/15-14-02-05/38649970.

У висновках акту перевірки вказано про наступні порушення ТОВ «ПЛІТТРЕЙДУКР» податкового законодавства:

- пункту 44.1, пункту 44.2 статті 44, підпункту 134.1.1 пункту 134.1 статті 134, пункту 134.1 статті 134, пункту 138.2 статті 138 Податкового кодексу України, внаслідок чого занижено податок на прибуток у сумі 60 467 грн, в тому числі по періодам: 2017 - 60 467 грн;

- пункту 185.1 статті 185, пункту 187.1 статті 187, пункту 188.1 статті 188, пункту 198.2, пункту 198.3, статті 198, пункту 201.1 та пункту 201.10 статті 201 Податкового кодексу України, в результаті чого занижено податок на додану вартість, в періоді, що перевірявся на загальну суму 47 560 грн, в тому числі по періодам: березень 2017 року - 47 560 грн та завищено від`ємне значення, що зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (рядок 21) всього у сумі 19 626 грн, у тому числі по періодам: березень 2017 року в сумі 19 626 грн.

На підставі вказаних висновків ГУ ДПС у м. Києві, прийнято наступні рішення:

- податкове повідомлення-рішення від 07.06.2019 №2, яким позивачу збільшено грошове зобов`язання за платежем податок на прибуток за податковими зобов`язаннями у розмірі 60 467,00 грн та за штрафними (фінансовими) санкціями (штрафами) у розмірі 15 117,00 грн;

- податкове повідомлення-рішення від 07.06.2019 №2, яким позивачу збільшено грошове зобов`язання за платежем податок на додану вартість за податковими зобов`язаннями у розмірі 47 560 грн та за штрафними (фінансовими) санкціями (штрафами) у розмірі 11 890 грн.

Вважаючи прийняті відповідачем податкові повідомлення-рішення протиправними, позивач звернувся до суду з цим позовом.

Переглядаючи справу в межах доводів апеляційної скарги на предмет законності та обґрунтованості оскаржуваного рішення, колегія суддів виходить з наступного.

Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів врегульовані положеннями ПК України (далі - ПК України; в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин).

Згідно зі статтею 44.1 статті 44 ПК України для цілей оподаткування платники податків зобов`язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов`язаних з визначенням об`єктів оподаткування та/або податкових зобов`язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов`язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством.

Платникам податків забороняється формування показників податкової звітності, митних декларацій на підставі даних, не підтверджених документами, що визначені абзацом першим цього пункту.

Відповідно до статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи.

Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені у паперовій або в електронній формі та повинні мати такі обов`язкові реквізити: назву документа (форми); дату і місце складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.

Згідно з пунктом 198.1 статті 198 ПК України до податкового кредиту відносяться суми податку, сплачені/нараховані у разі здійснення операцій, зокрема, з придбання або виготовлення товарів та послуг.

Пунктом 198.2 статті 198 ПК України передбачено, що датою віднесення сум податку до податкового кредиту вважається дата тієї події, що відбулася раніше: дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг; дата отримання платником податку товарів/послуг.

За положеннями пункту 198.3 статті 198 ПК України податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг та складається із сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв`язку, зокрема, з придбанням або виготовленням товарів та наданням послуг.

Нарахування податкового кредиту здійснюється незалежно від того, чи такі товари/послуги та основні фонди почали використовуватися в оподатковуваних операціях у межах провадження господарської діяльності платника податку протягом звітного податкового періоду, а також від того, чи здійснював платник податку оподатковувані операції протягом такого звітного податкового періоду.

Відповідно до пункту 198.6 статті 198 ПК України не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв`язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені зареєстрованими в Єдиному реєстрі податкових накладних податковими накладними/розрахунками коригування до таких податкових накладних чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу.

У разі, коли на момент перевірки платника податку контролюючим органом суми податку, попередньо включені до складу податкового кредиту, залишаються не підтвердженими зазначеними у абзаці першому цього пункту документами, платник податку несе відповідальність відповідно до цього Кодексу.

Таким чином, правові наслідки у вигляді виникнення права платника податку на формування податкового кредиту наступають лише у разі реального (фактичного) вчинення господарських операцій із придбання товарів (робіт, послуг) з метою їх використання у своїй господарській діяльності, що пов`язані з рухом активів, зміною зобов`язань чи власного капіталу платника, та відповідають економічному змісту, відображеному в укладених платником податку договорах, що має підтверджуватись належним чином оформленими первинними документами.

Тому й аналіз реальності господарської діяльності повинен здійснюватися на підставі даних податкового, бухгалтерського обліку платника податків у розрізі відповідності їх дійсному економічному змісту. При цьому в первинних документах, які є підставою для бухгалтерського обліку, фіксуються дані лише про фактично здійснені господарські операції.

Якщо господарська операція фактично не відбулася, то первинні документи, складені платником податку та його контрагентом на підтвердження такої операції, не відповідають дійсності, та свідчать про відсутність у сторін волевиявлення щодо реального здійснення господарської операції.

Наслідки для податкового обліку створює лише фактичний рух активів, що є обов`язковою умовою для формування об`єкту оподаткування податком на прибуток та податкового кредиту.

Документи та інші дані, що спростовують реальність здійснення господарської операції, яка відображена в податковому обліку, повинні оцінюватися з урахуванням специфіки кожної господарської операції - умов перевезення, зберігання товарів, змісту послуг, що надаються, тощо.

Водночас, сама собою наявність або відсутність окремих документів, а також недоліки в їх оформленні не можуть бути підставою для висновку про відсутність господарських операцій та відмови у формуванні податкового кредиту, якщо з інших даних вбачаються зміни в структурі активів та зобов`язань, власному капіталі платника у зв`язку з його господарською діяльністю.

Підставою виникнення спірних правовідносин слугував висновок контролюючого органу про нереальність господарських операцій між позивачем та ТОВ «АРСЕНАЛ ПРОМ» у березні 2017 року.

Досліджуючи наведені обставини суд першої інстанції вказав, що позивачем не надано документів на підтвердження факту використання придбаних у ТОВ «АРСЕНАЛ ПРОМ» товарів (втулки графітової та регулятору «Батерфляй») у власній господарській діяльності та доказів на підтвердження реалізації придбаних товарів на адресу інших суб`єктів господарювання для отримання прибутку. Також, суд звернув увагу на відсутність пояснень щодо неможливості надання зазначених документів, у тому числі поважності причин їх не надання.

Спростовуючи такі висновки позивач зазначив про використання у власній господарській діяльності придбаних у ТОВ «АРСЕНАЛ ПРОМ» товарів на підставі договору поставки від 23.03.2017 №230317-1 з додатком договору №1, за умовами якого постачальник зобов`язувався передати товар у власність покупця, а покупець - прийняти та оплатити товар (а.с.31-33).

Для підтвердження факту виконання договірних зобов`язань позивач надав видаткові накладні №225 (втулка графітова) та №226 (регулятор «Батерфляй») від 23.03.2017 про придбання товару на загальну суму 403 114,99 грн (а.с.34-35).

Судом встановлено, що у наданих видаткових накладних від 23.03.2017 № 225 та №226 відсутня конкретизація місця складання (зазначено м. Київ) та осіб, що підписали їх; у товарно-транспортних накладних від 23.03.2017 № Р225, № Р226 не зазначено осіб, що поставили власний підпис, таким чином неможливо їх конкретизувати.

Оплата товару підтверджена платіжними дорученнями від 20.04.2017 №462, №464, №465, №466 (а.с.38-41).

Надалі, ТОВ «АРСЕНАЛ ПРОМ» зареєструвало податкові накладні у ЄРПН та виписало на користь позивача податкову накладну від 23.03.2017 №100 та №137.

Податковим органом у акті перевірки зазначено, що податкові накладні підписано директором ТОВ «АРСЕНАЛ ПРОМ» ОСОБА_1, зі сторони замовника - директором ТОВ «ПЛІТТРЕЙДУКР» ОСОБА_2

Суми податку на додану вартість за зазначеними податковими накладними включено ТОВ «ПЛІТТРЕЙДУКР» до податкового кредиту за березень 2017 року, та відображені у додатках 5 до податкових декларацій з податку на додану вартість за відповідні періоди.

Позивач, покликаючись на наведені первинні документи вказував, що товари, отримані від контрагента, мали реальний характер та були використані в межах господарської діяльності в оподатковуваних операціях. Економічний ефект від здійснених господарських операцій з ТОВ«АРСЕНАЛ ПРОМ» позивач отримав у вигляді товару, а також отриманих від цього доходів, що підтверджується відповідними копіями документів.

Разом з тим, у апеляційній скарзі позивач повідомляє про те, що відповідно до видаткових накладних №350 та №352 від 23.03.2017, товари, закуплені у ТОВ «АРСЕНАЛ ПРОМ» в тій самій кількості були реалізовані на адресу ПАТ «Фанери та плити» (). Реалізація товару відбулася на основі укладеного договору №8/17 від 10.01.2017. Оплата за отриманий товар була проведена шляхом укладення угод від 31.03.2017 та від 30.06.2017 про зарахування зустрічних однорідних вимог. Факт передачі позивачем товару на адресу ПАТ «Фанери та плити» підтверджено товарно-транспортними накладними на транспортування товару № Р350 від 23.0.2017 та №Р352 від 23.03.2017.

Узагальнюючи наведене позивач вказує, що від проведення господарської операції з придбання товару у ТОВ «АРСЕНАЛ ПРОМ» на загальну суму 403 114,99 гривень та подальшої реалізації придбаного товару адресу ПАТ «Фанери та плити» на суму 414 667,55 гривень, позивачем отримано прибуток у розмірі 11 552,56 гривень, у тому числі ПДВ.

Надаючи оцінку наведеним доводам, судова колегія зауважує, що позивач наводить нові підстави позову, однак в силу частини 5 статті 308 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції не може розглядати позовні вимоги та підстави позову, що не були заявлені в суді першої інстанції.

Щодо долучення нових доказів до матеріалів справи, судова колегія враховує наступне.

Відповідно до частини 4 статті 308 Кодексу адміністративного судочинства України докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються апеляційним судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.

Однак, апелянтом не повідомлено поважних причин, що унеможливили подання означених доказів до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.

Суд також враховує, що згідно приписів статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень. Кожна особа, яка звернулася за судовим захистом, розпоряджається своїми вимогами на свій розсуд, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ч. 1,4 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. Докази суду надають учасники справи. Суд може пропонувати сторонам надати докази та збирати докази з власної ініціативи, крім випадків, визначених цим Кодексом.

Реалізуючи передбачене статтею 55 Конституції України, статтею 5 Кодексу адміністративного судочинства України право на судовий захист, звертаючись до суду, особа вказує в позові власне суб`єктивне уявлення про порушене право чи охоронюваний інтерес та спосіб його захисту.

Звертаючись до суду, позивач самостійно визначає у позовній заяві, яке його право чи охоронюваний законом інтерес порушено особою, до якої пред`явлено позов, та зазначає, які саме дії необхідно вчинити суду для відновлення порушеного права. У свою чергу, суд має перевірити доводи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, в тому числі щодо матеріально-правового інтересу у спірних відносинах.

Таким чином, формуючи підстави та предмет адміністративного позову, позивач самостійно визначає мотиви своїх позовних вимог та надає докази на їх обґрунтування. Як вбачається зі змісту спірних правовідносин, адміністративний позов Товариства з обмеженою відповідальністю "ПЛІТТРЕЙДУКР" подано у листопаді 2019 року з відповідними доказами (а.с.11-12). Протягом строку розгляду справи позивач не повідомляв суд про наявність у нього додаткових доказів, неможливість їх подання, та не заявляв клопотання про необхідність їх витребування судом.

За таких обставин, колегія суддів відхиляє посилання апелянта на вищезазначені документи.

Суд також враховує, що означені первинні документи щодо взаємовідносин з ПАТ «Фанери та плити» не надавались позивачем під час проведення спірної перевірки, отже вони не перевірялися контролюючим органом для прийняття податкових повідомлень-рішень від 07 червня 2019 року.

Згідно з п. 83.1 ст.83 ПК України для посадових осіб контролюючих органів під час проведення перевірок підставами для висновків є: документи, визначені цим Кодексом, податкова інформація, експертні висновки, судові рішення, податкові консультації, інші матеріали, отримані в порядку та у спосіб, передбачені цим Кодексом або іншими законами, контроль за дотриманням яких покладений на контролюючі органи.

Правовідносини щодо надання платниками податків документів регулюються ст.85 ПК України.

Зокрема, забороняється витребування документів від платника податків будь-якими посадовими (службовими) особами контролюючих органів у випадках, не передбачених цим Кодексом.

Платник податків зобов`язаний надати посадовим (службовим) особам контролюючих органів у повному обсязі всі документи, що належать або пов`язані з предметом перевірки. Такий обов`язок виникає у платника податків після початку перевірки.

При проведенні перевірок посадові (службові) особи контролюючого органу мають право отримувати у платників податків належним чином завірені копії первинних фінансово-господарських, бухгалтерських та інших документів, що свідчать про приховування (заниження) об`єктів оподаткування, несплату податків, зборів, платежів, порушення вимог іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи. Такі копії повинні бути засвідчені підписом платника податків або його посадової особи та скріплені печаткою (за наявності).

Згідно з п.44.6 ст.44 ПК України у разі якщо до закінчення перевірки або у терміни, визначені в абзаці другому пункту 44.7 цієї статті платник податків не надає посадовим особам контролюючого органу, які проводять перевірку, документи (незалежно від причин такого ненадання, крім випадків виїмки документів або іншого вилучення правоохоронними органами), що підтверджують показники, відображені таким платником податків у податковій звітності, вважається, що такі документи були відсутні у такого платника податків на час складення такої звітності.

Якщо платник податків після закінчення перевірки та до прийняття рішення контролюючим органом за результатами такої перевірки надає документи, що підтверджують показники, відображені таким платником податків у податковій звітності, не надані під час перевірки (у випадках, передбачених абзацами другим і четвертим пункту 44.7 цієї статті), такі документи повинні бути враховані контролюючим органом під час розгляду ним питання про прийняття рішення.

У разі якщо надіслані у передбаченому абзацом першим цього пункту порядку документи надійшли до контролюючого органу після завершення перевірки або у разі надання таких документів відповідно до абзацу другого цього пункту, контролюючий орган має право не приймати рішення за результатами проведеної перевірки та призначити позапланову документальну перевірку такого платника податків.

Обставин і фактів надання позивачем відповідачу документів для податкової перевірки до дати виникнення спірних правовідносин і не врахування їх відповідачем під час судового провадження не встановлено.

Судова колегія враховує, що про відсутність фактичного характеру відповідних операцій можуть свідчити підтверджені доказами доводи податкового органу, зокрема, про наявність таких обставин: неможливість здійснення платником податку зазначених операцій з урахуванням часу, місця знаходження майна або обсягу матеріальних ресурсів, економічно необхідних для виробництва товарів, виконання робіт або послуг, нездійснення особою, яка значиться виробником товару, підприємницької діяльності, відсутність у платника податку необхідних умов для досягнення результатів відповідної підприємницької, економічної діяльності в силу відсутності управлінського або технічного персоналу, основних засобів, виробничих активів, складських приміщень, транспортних засобів, облік для цілей оподаткування тільки тих господарських операцій, які безпосередньо пов`язані з виникненням права на податковий кредит або бюджетне відшкодування, якщо для даного виду діяльності також потрібне здійснення і облік інших господарських операцій, здійснення операцій з товарно-матеріальними цінностями, які не вироблялися або не могли бути вироблені в обсязі, зазначеному платником податку в документах обліку.

Аналогічних висновків дійшов Верховний Суд у постановах від 31.03.2020 у справі №820/7521/15, від 18.09.2020 у справі №816/2211/18, від 28.04.2021 у справі №160/1283/19.

Відповідно до п.74.1 статті 74 ПК України податкова інформація, зібрана відповідно до цього Кодексу, може зберігатися та опрацьовуватися в інформаційних базах контролюючих органів або безпосередньо посадовими (службовими) особами контролюючих органів, а результати ії опрацювання використовуватися для виконання покладених на контролюючі органи функції та завдань.

З фактичних обставин справи вбачається, що в ході перевірки ТОВ «ПЛІТТРЕЙДУКР» було вручено запит №18766/10/26-15-14-02-05 від 26.06.2017 про надання документів (а.с. 44-46).

На вказаний запит від підприємства отримано відповідь, що оригінали документів по взаємовідносинах з ТОВ «АРСЕНАЛ ПРОМ» (код 41039118) за березень 2017 року були надіслані листом від 03.07.2017 до СУ ФР ДПІ у Шевченківському районі м. Києва згідно запиту № 15036/10/26-59-23-01 від 27.06.2017 (а.с.47).

При цьому, ухвали суду про проведення вилучення та протоколу опису вилучених документів до перевірки не надано.

У позовній заяві позивач наголошував на відсутності у нього оригіналів документів по взаємовідносинах з ТОВ «АРСЕНАЛ ПРОМ» за період з 01 березня по 31 березня 2017 року.

У зв`язку з ненаданням документів по взаємовідносинах з ТОВ «АРСЕНАЛ ПРОМ» (код 41039118), спірну перевірку проведено на підставі даних інформаційних систем АІС «Податковий блок» та Єдиного реєстру податкових накладних.

Щодо взаємовідносин з ТОВ «АРСЕНАЛ ПРОМ» (код 41039118) податковим органом встановлено, що останній перебуває на обліку в ГУ ДПС у м. Києві, вид діяльності за КВЕД 46.90-неспецiалiзована оптова торгівля, директор ОСОБА_1 (код НОМЕР_1); свідоцтво платника ПДВ від 01.02.2017 № 200302712 анульоване, причина анулювання - ненадання декларацій протягом року. Податковий розрахунок сум доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податку, i сум утриманого з них податку (Форма № 1 ДФ ТОВ «АРСЕНАЛ ПРОМ» (код 41039118) до контролюючих органів жодного разу не подавався, що свідчить про відсутність працюючих. Фінансовий звіт суб`єкта малого підприємництва ТОВ «АРСЕНАЛ ПРОМ» (код 41039118) до контролюючих органів жодного разу не подавався. Звітність з податку на додану вартість до контролюючих органів не подавалась.

Згідно з відомостями ЄРПН, ТОВ «АРСЕНАЛ ПРОМ» у перевіряємому період реєструвало податкові накладні широкого асортименту товарів та послуг: інформаційно-консультаційні послуги в області діючого законодавства України з питань оподаткування, продукти харчування, насіння соняшника чищене вагове Україна, юридичні, бухгалтерські послуги та ін.

Податковий орган вказав, що надання задекларованого ТОВ «АРСЕНАЛ ПРОМ» широкого асортименту послуг неможливе у зв`язку з відсутністю працюючих та будь-яких основних фондів.

За правовою позицією Верховного Суду, що викладена в постанові від 19.07.2021 у справі № 1.380.2019.002018, надання платником податків податковому органу належним чином оформлених документів, передбачених законодавством, з метою одержання податкової вигоди є підставою для її одержання, окрім випадку, якщо податковий орган не довів, що відомості, які містяться в документах, є недостовірними. Сам факт наявності у позивача податкової накладної та інших облікових документів, виписаних від імені постачальника, не є безумовним доказом реальності господарських операцій з ним, якщо інші обставини свідчать про недостовірність інформації в цих документах. Для податкового обліку значення має саме факт поставки тим постачальником, який вказаний в первинних документах, наданих платником податків на підтвердження задекларованих сум податкового кредиту.

Також Верховним Судом у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду під час касаційного перегляду справи 820/4033/16 від 21.06.2022 зроблено висновок, що основною первинною ознакою господарської операції є її реальність, а наявність первинних документів є вторинною, похідною ознакою. Навіть належне документальне оформлення господарської операції відповідними первинними документами не завжди свідчить про безумовну їх відповідність дійсному змісту операції. Правові наслідки створює саме господарська операція, а не первинні документи.

Відповідно до листа Міжрегіонального оперативного управління від 19.10.2018 № 34170/7/28-10-21-08-01 зазначено, що факт фіктивності підприємства підтверджено в ході опитування директора ТОВ «АРСЕНАЛ ПРОМ» ОСОБА_1 , який пояснив, що до ведення фінансово-господарської діяльності підприємства відношення не має.

Відповідно до пояснення директора ТОВ «АРСЕНАЛ ПРОМ» ОСОБА_1 встановлено наступне: «Про те що я являюсь директором, головним бухгалтером та засновником ТОВ «АРСЕНАЛ ПРОМ» (код 41039118) вперше почув від співробітників податкової міліції. Я ніколи не реєстрував на своє ім`я підприємство ТОВ «АРСЕНАЛ ПРОМ» (код 41039118). Я ніколи не давав від свого імені довіреності на реєстрацію на моє ім`я будь-якого підприємства, особливо ТОВ «АРСЕНАЛ ПРОМ» код 41039118. Я ніколи не вів фінансово-господарської діяльності ТОВ «АРСЕНАЛ ПРОМ» (код 41039118), я ніколи не був в банківських установах як директор підприємства та не відкривав жодних банківських рахунків від імені директора ТОВ «АРСЕНАЛ ПРОМ» (код 41039118). Я не формував та не підписував статут ТОВ «АРСЕНАЛ ПРОМ» (код 41039118). Я не складав і не подавав до податкових органів і не підписував податкову звітність ТОВ «АРСЕНАЛ ПРОМ» (код 41039118). Я ніколи не вів переговорів і не підписував ніяких договорів в якості директора ТОВ «АРСЕНАЛ ПРОМ» (код 41039118). Чим займається та де знаходиться ТОВ «АРСЕНАЛ ПРОМ» (код 41039118) мені невідомо. Нічого більше пояснити не можу так як ніколи не мав ніякого відношення до реєстрації та ведення фінансово-господарської діяльності ТОВ «АРСЕНАЛ ПРОМ» (код 41039118). Я ніколи і нікому не давав ніякої довіреності від свого імені на представлення моїх інтересів будь-де. Навиками та знаннями для ведення будь-якої фінансово-господарської діяльності в якості директора підприємства не володію.»

Колегія суддів враховує, що порушення кримінального провадження за фактом фіктивного підприємництва та/або ухилення від сплати податків в контексті їх доказовості не є безумовною підставою для висновку про нереальність господарських операцій, а також висновку, що свідчення особи, отримані в процедурах кримінального провадження, не є належним і допустимим доказом в адміністративному судочинстві.

Указані висновки знайшли своє відображення у постанові Верховного Суду від 22.04.2024 у справі № 640/34282/21.

Відсутність вироку у кримінальному провадженні не звільняє суд, який розглядає адміністративну справу, від обов`язку перевірити та надати належну оцінку повідомленим контролюючим органом фактичним обставинам, які встановлені в процедурах кримінального провадження і ставлять під сумнів реальний характер господарських операцій, тому що такі обставини входять до предмета доказування в адміністративній справі з відповідним предметом адміністративного позову. Подібний висновок сформульовано Верховним Судом у постанові від 02.10.2018 (справа №826/6146/16).

Таким чином, зі змісту пояснень директора ТОВ «АРСЕНАЛ ПРОМ» ОСОБА_1 вбачається, що вказаний суб`єкт господарювання зареєстрований на особу, яка не мала відношення до діяльності підприємства та не здійснювала фактичної господарської діяльності (дій) та будь - яких операцій від імені вказаного контрагента.

Відповідно, податкові накладні, які стали підставою для формування податкового кредиту, виписані від імені ОСОБА_1 , який заперечує свою участь у створенні та діяльності вказаного платника податків, зокрема й у підписанні будь - яких первинних документів, не можуть вважатися належно оформленими та підписаними повноважними особами звітними документами, які посвідчують факт придбання товарів, робіт чи послуг.

Наведені обставини в сукупності дають підстави для виникнення обґрунтованого сумніву у податкового органу про реальність здійснення операції між позивачем та контрагентом, з чим погоджується і суд апеляційної інстанції.

Верховним Судом у постанові від 13.07.2022 у справі № 640/18540/18 наголошено, що формальне складення лише первинного документа не є беззаперечним доказом реальності конкретної господарської операції, - якщо контролюючий орган наводить доводи, які ставлять під сумнів її здійснення, зокрема доводи щодо неможливості здійснення поставок контрагентом з огляду на відсутність у нього матеріальних, трудових ресурсів для здійснення підприємницької діяльності та невідповідність при цьому номенклатури придбаних товарів номенклатурі поставлених товарів згідно з даними з Єдиного реєстру податкових накладних; епізодичну або обмежену терміном, на який припадають дати виписування документів на операцію з постачання, фінансову та податкову звітність контрагента, не відображення у цій звітності відповідних податкових зобов`язань, відсутність контрагента за місцезнаходженням. Такі доводи підлягають ретельній перевірці судом з використанням засобів доказування, передбачених нормами Кодексу адміністративного судочинства України, в тому числі й інших, не первинних документів, складання яких передбачено законодавством або є загальноприйнятим за звичаями ділового обороту.

На підтвердження фактичного здійснення господарських операцій, товариство повинно мати відповідні первинні документи, які мають бути належно оформленими, містити всі необхідні реквізити, бути підписані уповноваженими особами та які в сукупності із встановленими обставинами справи, зокрема, і щодо можливостей здійснення господарюючими суб`єктами відповідних операцій з урахуванням часу, місця знаходження майна, обсягу матеріальних та трудових ресурсів, економічно необхідних для виконання умов, обумовлених договорами, мають свідчити про беззаперечний факт реального вчинення господарських операцій, що і є підставою для формування платником податкового обліку.

Оцінивши повноту, характер, об`єктивність та юридичне значення установлених конкретних фактичних обставин справи, судова колегія висновує, що представлені позивачем документи не підтверджують придбання позивачем товару у ТОВ «АРСЕНАЛ ПРОМ». Наведені обставини у сукупності та взаємозв`язку не дають можливості встановити рух активів на шляху до позивача у справі, участь контрагента у такому ланцюгу, реальні зміни майнового стану внаслідок таких відносин, його власному капіталі та розцінюються як доказ безтоварності цих операцій, що виключає їх відображення у обліку товариства й підстави для формування позивачем податкового кредиту та витрат за такими відносинами.

Відповідно до висновку Верховного Суду у постанові від 29.01.2021 у справі №826/8752/16 одним із проявів дотримання суб`єктом господарювання принципу добросовісності є розумна обачність, яка реалізується, зокрема, при належному та розумному виборі контрагентів.

У разі якщо податковий орган доведе, зокрема, що платник податку діяв без належної обачності й обережності і йому мало бути відомо про порушення, які допускав його контрагент, або що діяльність платника податку спрямована на здійснення операцій, пов`язаних з наданням податкової вигоди, переважно з контрагентами, які не виконують своїх податкових зобов`язань, то право платника на податковий кредит не можна вважати законним (постанова Верховного Суду від 21.10.2020 у справі № 540/1261/19).

Колегія суддів зазначає, що в даному спірному випадку платником податків не спростовано правомірність висновків контролюючого органу.

З огляду на встановлені фактичні обставини та досліджені докази, колегія суддів вважає, що відповідач, приймаючи оскаржувані податкові повідомлення-рішення, діяв на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені ПК України, а отже, підстави для їх скасування відсутні.

За наслідком апеляційного розгляду, колегія суддів дійшла висновку про те, що доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції про нвідсутність підстав для задоволення позовних вимог та не є підставою для скасування чи зміни оскаржуваного рішення суду першої інстанції.

Згідно з приписами частини 1 статті 315 Кодексу адміністративного судочинства України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін. У відповідності до статті 316 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Колегія суддів вважає, що судом першої інстанції правильно встановлено обставини справи та прийнято судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, доводи апеляційної скарги не знайшли свого підтвердження під час апеляційного розгляду, з огляду на що, рішення суду першої інстанції підлягає залишенню без змін.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 310, 315, 317, 321, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "ПЛІТТРЕЙДУКР" залишити без задоволення.

Рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 10 червня 2025 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її ухвалення та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення безпосередньо до Верховного Суду.

Суддя доповідач: В.Ю. Ключкович

Судді: Т.Р. Вівдиченко

І.О. Грибан