Справа № 420/28762/25
Суддя: Стеценко С.Г.
Дата ухвалення: 2026-01-14 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

14 січня 2026 року

м. Київ

справа №420/28762/25

адміністративне провадження № К/990/70/26

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

судді-доповідача Стеценка С.Г.,

суддів: Берназюка Я.О., Коваленко Н.В.,

перевіривши касаційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Одеського окружного адміністративного суду від 30.09.2025 та постанову П`ятого апеляційного адміністративного суду від 02.12.2025 у справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Херсонській області про визнання протиправними дій, зобов`язання вчинити певні дії, -

УСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Херсонській області, у якому просила:

1. Визнати протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в Херсонській області щодо перебування громадянки ОСОБА_1 - представниці дискримінованої групи громадян України, євреїв та неєвреїв, асоційованих з ними, які виїхали на постійне місце проживання до Ізраїлю - у ситуації забороненої дискримінації порівняно з іншими пенсіонерами.

2. Зобов`язати відповідача вжити позитивні дії:

1) негайно припинити дискримінацію та утриматися від порушення принципу недискримінації;

2) вважати відповідно до Постанови Верховного Суду від 09 грудня 2024 року у справі №360/777/23, що «Виплату пенсії особам, які виїхали на постійне проживання за кордон, можливо здійснювати шляхом перерахування коштів на діючі карткові рахунки, відкриті в українських банках. Відповідну заяву із зазначенням банківських реквізитів має право подати представник пенсіонера на підставі довіреності. Особиста присутність пенсіонера під час подання такої заяви чинним законодавством не передбачена»;

3) здійснювати виплату поточної пенсії позивача на визначений ним банківський рахунок IBAN НОМЕР_1 , відкритий в АТ «АКЦЕНТ БАНК»;

4) здійснити виплату пенсії позивача, яку відповідач відповідно до рішення Херсонського окружного адміністративного суду від 11.01.2022 по справі №540/6819/21 мав поновити за період з 07.10.2009, на визначений ним банківський рахунок IBAN НОМЕР_1 , відкритий в АТ «АКЦЕНТ БАНК», з урахуванням компенсації втрати частини доходів;

5) нарахувати та виплатити позивачу на визначений ним банківський рахунок IBAN НОМЕР_1 , відкритий в АТ «АКЦЕНТ БАНК» компенсацію за моральну шкоду в сумі 250 000 (Двісті п`ятдесят тисяч) грн.;

6) розробити та впровадити заходи щодо недопущення подальшої дискримінації громадян України, які виїхали на постійне проживання за кордон, зокрема позивачки, у тому числі шляхом аналізу внутрішніх практик, співпраці з профільними громадськими організаціями, проведення просвітницької роботи серед працівників територіальних органів Пенсійного фонду України;

7) встановити судовий контроль за виконанням судового рішення та зобов`язати відповідача подати звіт про його виконання у десятиденний строк з моменту набрання рішенням законної сили.

Ухвалою від 28.08.2025 Одеський окружний адміністративний суд позовну заяву ОСОБА_1 залишив без руху у зв`язку з невідповідністю її вимогам частини третьої статті 161 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) із наданням позивачу можливості протягом десяти днів після отримання копії ухвали подати документ про сплату судового збору у розмірі 4844,80 грн.

12.09.2025 представником позивача подано заяву про усунення недоліків та платіжну інструкцію про сплату судового збору у сумі 968,96 грн.

Ухвалою Одеського окружного адміністративного суду від 18.09.2025 запропоновано позивачу уточнити позовні вимоги із зазначенням способу захисту порушених прав, свобод чи інтересів відповідно до вимог частини першої статті 5 та пунктів 4, 5 частини п`ятої статті 160 КАС України, з відображенням, зокрема, у прохальній частині позову, які саме протиправні дії (бездіяльність) або рішення суб`єкта владних повноважень були ним вчинені (прийняті) та підлягають оскарженню, а також надання доказу доплати судового збору у розмірі 3875,84 грн. У зв`язку із цим продовжено ОСОБА_1 строк для усунення недоліків позовної заяви на 5 днів з моменту отримання копії цієї ухвали суду.

25.09.2025 від представника позивача надійшла заява про усунення недоліків, у якій останній зазначив, що, незважаючи на пропозицію шановного суду, щодо зміни позовних вимог, позивач вважає це неможливим, оскільки, хоча формально не виступає представником дискримінованої групи, відчуває себе її частиною та усвідомлює, що ухвалене у цій справі рішення може мати значення для всіх постраждалих. Зміна позовних вимог у таких обставинах фактично означала б відмову від захисту гарантованих Конституцією України та Законом України «Про засади запобігання та протидії дискримінації» прав, що є неприйнятним. Вимога суду щодо сплати додаткового судового збору висловлена без належного аналізу тверджень позивача про похідний характер усіх заявлених вимог від ключової - про визнання протиправною бездіяльності відповідача у зв`язку з перебуванням громадянки ОСОБА_1 , представниці дискримінованої групи громадян України (євреїв та неєвреїв, асоційованих із ними), які виїхали на постійне проживання до Ізраїлю, у ситуації забороненої дискримінації порівняно з іншими пенсіонерами. За таких обставин, зазначена вимога не може вважатися ані обґрунтованою, ані такою, що відповідає закону.

У зв`язку з тим, що у встановлений строк позивач не усунула недоліків позовної заяви, ухвалою від 30.09.2025 Одеський окружний адміністративний суд повернув адміністративний позов на підставі пункту 1 частини четвертої статті 169 КАС України.

П`ятий апеляційний адміністративний суд постановою від 02.12.2025 ухвалу Одеського окружного адміністративного суду від 30.09.2025 залишив без змін, погодившись із судом першої інстанції про неусунення позивачем недоліків позовної заяви у встановлений судом строк шляхом надання доказу доплати судового збору у розмірі 3875,84 грн. та приведення позовних вимог у відповідність до положень частини першої статті 5 та пунктів 4, 5 частини п`ятої статті 160 КАС України.

Не погодившись із такими судовими рішеннями судів першої та апеляційної інстанцій, представник позивача - адвокат Меламед Вадим подав до Верховного Суду через підсистему «Електронний суд» касаційну скаргу, у якій просить скасувати ухвалу Одеського окружного адміністративного суду від 30.09.2025 та постанову П`ятого апеляційного адміністративного суду від 02.12.2025, а справу направити до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Перевіряючи обґрунтованість доводів касаційної скарги, Верховний Суд керується такими мотивами.

Так, частиною першою статті 5 КАС України визначено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду за захистом, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси.

Проте процесуальним законом передбачені певні обмеження такого права.

Вимоги до форми і змісту позовної заяви передбачені статтями 160, 161 КАС України.

Зокрема, відповідно до вимог частини першої статті 5 та пунктів 4, 5 частини п`ятої статті 160 КАС України у позовній заяві позивач викладає свої вимоги щодо предмета спору та їх обґрунтування. В позовній заяві зазначаються: зміст позовних вимог і виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги, а в разі подання позову до декількох відповідачів - зміст позовних вимог щодо кожного з відповідачів; виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги; зазначення доказів, що підтверджують вказані обставини.

За правилами частини першої статті 19 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема: спорах фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження.

Встановлені статтями 5, 245 КАС України способи захисту порушеного права не є вичерпними. Разом з тим, деякі із встановлених способів захисту порушеного права носять обмежений характер і не можуть бути застосовані при виникненні будь-якого спору у сфері публічних правовідносин. Цим способам повинні відповідати і позовні вимоги особи, яка звертається до адміністративного суду.

Позовні вимоги мають бути сформульовані відповідно до встановлених законом способів захисту порушених прав (свобод, законного інтересу), в межах яких, як це установлено частиною другою статті 9 КАС України, суд і розглядає позовну заяву.

Отже, позовні вимоги у позовній заяві повинні відповідати критерію чіткості, відображати конкретну позицію позивача в адміністративному спорі, в тому числі і в частині обраного ним способу захисту порушеного права.

Окрім того, у відповідності до частини третьої статті 161 КАС України до позовної заяви додається документ про сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі або документи, які підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

Абзац 2 частини третьої статті 6 Закону України «Про судовий збір» визначає, що у разі коли в позовній заяві об`єднано дві і більше вимог немайнового характеру, судовий збір сплачується за кожну вимогу немайнового характеру.

Відповідно до частини першої статті 171 КАС України суддя після одержання позовної заяви з`ясовує, чи: 1) подана позовна заява особою, яка має адміністративну процесуальну дієздатність; 2) має представник належні повноваження (якщо позовну заяву подано представником); 3) відповідає позовна заява вимогам, встановленим статтями 160, 161, 172 цього Кодексу; 4) належить позовну заяву розглядати за правилами адміністративного судочинства і чи подано позовну заяву з дотриманням правил підсудності; 5) позов подано у строк, установлений законом (якщо позов подано з пропущенням встановленого законом строку звернення до суду, то чи достатньо підстав для визнання причин пропуску строку звернення до суду поважними); 6) немає інших підстав для залишення позовної заяви без руху, повернення позовної заяви або відмови у відкритті провадження в адміністративній справі, встановлених цим Кодексом.

Частиною другою статті 171 КАС України визначено, що суддя відкриває провадження в адміністративній справі на підставі позовної заяви, якщо відсутні підстави для залишення позовної заяви без руху, її повернення чи відмови у відкритті провадження у справі.

Згідно із частиною першою статті 169 КАС України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, встановлених статтями 160, 161 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня подання позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.

В ухвалі про залишення позовної заяви без руху зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб і строк їх усунення, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху. Якщо ухвала про залишення позовної заяви без руху постановляється з підстави несплати судового збору у встановленому законом розмірі, суд в такій ухвалі повинен зазначити точну суму судового збору, яку необхідно сплатити (доплатити) (частина друга статті 169 КАС України).

Отже, невикладення позовних вимог відповідно до встановлених процесуальним законом способів захисту порушених прав (свобод, охоронюваних законом інтересів), в межах яких суд розглядає позовну заяву, а також ненадання позивачем документа про сплату судового збору за кожну із вимог у встановленому законом розмірі є підставою для залишення позовної заяви без руху, а у разі неусунення таких недоліків, повернення такої заяви особі, яка її подала.

У контексті наведеного слід зазначити, що завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень (частина перша статті 2 КАС України).

Неприпустимість зловживання процесуальними правами є однією з основних засад (принципів) адміністративного судочинства (пункт 9 частини третьої статті 2 КАС України).

Частина друга статті 44 КАС України визначає, що учасники справи зобов`язані добросовісно користуватися належними їм процесуальними правами і неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

Наведеною нормою чітко окреслено характер процесуальної поведінки, який зобов`язує учасників справи діяти сумлінно, проявляти добросовісне ставлення до наявних у них прав і здійснювати їх реалізацію таким чином, щоб забезпечити неухильне та своєчасне (без суттєвих затримок та зайвих зволікань) виконання своїх обов`язків, встановлених законом або судом, зокрема, щодо усунення недоліків позовної заяви.

Для цього учасник справи як особа, зацікавлена в усуненні недоліків позовної заяви, має вчиняти усі можливі та залежні від нього дії, використовувати у повному обсязі наявні засоби та можливості, передбачені чинним законодавством.

Окрім цього, пунктом другим частини третьої статті 2 КАС України рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом віднесено до основних засад (принципів) адміністративного судочинства, зміст якого розкриває стаття 8 цього Кодексу, й визначає, що усі учасники судового процесу є рівними перед законом і судом.

Згідно з частиною першою статті 45 КАС України учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами. Зловживання процесуальними правами не допускається.

У цій справі підставою для постановлення судом першої інстанції ухвали про повернення позовної заяви ОСОБА_1 стало неусунення позивачем її недоліків у встановлений судом строк шляхом надання доказу доплати судового збору у розмірі 3875,84 грн. та приведення позовних вимог у відповідність до положень частини першої статті 5 та пунктів 4, 5 частини п`ятої статті 160 КАС України.

Зважаючи на викладене, Верховний Суд констатує, що суд першої інстанції, з яким погодився й апеляційний суд, повертаючи позовну заяву з підстав неусунення її недоліків, правильно застосував положення пункту 1 частини четвертої статті 169 КАС України та інших означених вище норм цього Кодексу, правильне їх застосовування та тлумачення є очевидним, не викликає сумніву, а доводи касаційної скарги не спростовують мотивів судів першої та апеляційної інстанцій, викладених в оскаржуваних судових рішеннях.

Не є такими, що заслуговують на увагу і доводи скаржника про обмеження права позивача на звернення до суду з адміністративним позовом із самостійно визначеними предметом та способами судового захисту, а також відсутність у суду повноважень до зобов`язання зміни позовних вимог на стадії відкриття провадження у справі, оскільки надані особі процесуальним законодавством права кореспондуються із передбаченим обов`язком оформлення та подачі позовної заяви із додержанням вимог, встановлених статтями 160, 161 КАС України, який, у даному випадку, позивачем виконано не було.

Згідно до пункту 5 частини першої статті 333 КАС України суд касаційної інстанції відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо суд у порядку, передбаченому частинами другою, третьою цієї статті, дійшов висновку, що касаційна скарга є необґрунтованою.

Частина друга статті 333 КАС України встановлює, що у разі оскарження ухвали (крім ухвали, якою закінчено розгляд справи) суд може визнати касаційну скаргу необґрунтованою та відмовити у відкритті касаційного провадження, якщо правильне застосування норми права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо її застосування чи тлумачення.

Отже, аналіз правових норм та обставин справи дає колегії суддів можливість зробити висновок, що підстав для відкриття касаційного провадження у цій справі немає.

Керуючись положеннями статей 328, 333, 359 КАС України, Верховний Суд

УХВАЛИВ:

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Одеського окружного адміністративного суду від 30.09.2025 та постанову П`ятого апеляційного адміністративного суду від 02.12.2025 у справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Херсонській області про визнання протиправними дій, зобов`язання вчинити певні дії.

Надіслати скаржнику копію ухвали про відмову у відкритті касаційного провадження разом з касаційною скаргою та доданими до скарги матеріалами.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

СуддіС.Г. Стеценко Я.О. Берназюк Н.В. Коваленко