Справа № 712/14354/25
Суддя: Василенко Ярослав Миколайович
Дата ухвалення: 2026-01-14 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
судді Шостого апеляційного адміністративного суду Василенка Я.М.
14 січня 2026 року м. Київ
ОСОБА_1 звернувся до Соснівського районного суду м. Черкаси з позовом до Державної служби України з безпеки на транспорті, в якому просив скасувати постанову по справі про адміністративне правопорушення серії АВ № 00008150 від 30.09.2025 та закрити справу про адміністративне правопорушення.
Позов обґрунтований тим, що оскаржувана постанова не містить жодних відомостей про причеп. Також наголошено, що перевезення вантажу здійснювалось за допомогою спеціалізованого напівпричепа контейнеровоза, у зв`язку з чим на переконання позивача відповідач неправомірно, не дослідивши тип призначення напівпричепу, провів розрахунки перевищення дозволених параметрів та виніс оскаржувану постанову. Крім того, оскаржувана постанова є неправомірною та не обґрунтованою, оскільки позивачем перевозився сипучий вантаж, який є рухомим під час руху автомобіля, його маса не є сталою у різних точках автомобіля під час руху.
Рішенням Соснівського районного суду м. Черкаси від 18.11.2025 скасовано постанову серії АВ № 00008150 від 30.09.2025, прийняту головним спеціалістом відділу впровадження систем автоматичної фіксації порушень управління автоматичної фіксації порушень у сфері безпеки на автомобільному транспорті Департаменту державного нагляду (контролю) за безпекою на наземному транспорті Курлаєвою Юлією Сергіївною відносно ОСОБА_1 за ч. 2 ст. 132-1 КУпАП; матеріали справи про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ч. 2 ст. 132-1 КУпАП надіслано до Департаменту державного нагляду (контролю) за безпекою на наземному транспорті Державної служби України з безпеки на транспорті на новий розгляд.

Приймаючи рішення про задоволення позовних вимог частково, суд першої інстанції виходив з того, що із Свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу MAN TGX 18.480, державний номер НОМЕР_1 та спеціалізованого напівпричіпа контейнеровоза марки BURG моделі BPO 12-27 CCXGX00, номерний знак НОМЕР_2 вбачається, що тип автомобіля - спеціалізований вантажний сідловин тягач, тип причіпа - спеціалізований напівпричіп-контейнеровоз, а отже відповідно до п. 22.5 ПДР масою перевищення для такого транспортного засобу є понад 42 тони 840 кг, включаючи похибку 2%, що не відповідає доводам та висновкам відповідача про перевищення позивачем загальної маси транспортного засобу в 40 тони. Таким чином, висновки відповідача у оскаржуваній постанові щодо перевищення маси транспортного засобу у відсотковому визначенні є необґрунтованими та не доведеними. Враховуючи дані товарно-транспортної накладної, транспортний засіб не перевищував 42 тони, а саме транспортний засіб MAN TGX 18.480 мав вагу 41 тонна 880 кг. Дослідивши надані докази суд вважав, що оскаржувана постанова винесена передчасно без врахування всіх обставин, що мають значення для правильного вирішення справи. За таких обставин, суд дійшов до висновку, що оскаржувана постанова підлягає до скасування, а матеріали справи про адміністративне правопорушення - надісланню до Департаменту державного нагляду (контролю) за безпекою на наземному транспорті Державної служби України з безпеки на транспорті на новий розгляд.

Не погоджуючись з таким судовим рішенням Державна служба України з безпеки на транспорті (Укртрансбезпека) подала апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції повністю та ухвалити нове судове рішення, яким у задоволенні позовних вимог відмовити у повному обсязі.

В апеляційній скарзі Державна служба України з безпеки на транспорті (Укртрансбезпека) посилається на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи по суті. Зокрема, Державна служба України з безпеки на транспорті (Укртрансбезпека) зазначила, що з фото фіксації правопорушення вбачається, що транспортний засіб проходив рамку вагового контролю одночасно з напівпричепом, проте його окреме визначення у постанові не потребується, оскільки він не є самостійним суб`єктом адміністративної відповідальності. Таким чином, при перевезенні вантажу було допущено порушення вагових норм, які зафіксовані технічним приладом, у зв`язку з чим винесена постанова про притягнення позивача до адміністративної відповідальності у повній мірі відповідає вимогам закону.

Постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 13.01.2026 апеляційну скаргу Державної служби України з безпеки на транспорті задоволено; рішення Соснівського районного суду м. Черкаси від 18 листопада 2025 року скасовано та ухвалено нове судове рішення, яким у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до Державної служби України з безпеки на транспорті про скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване в автоматичному режимі - відмовлено.

Суд апеляційної інстанції, скасовуючи рішення першої інстанції, зауважив, що відповідно до фотофіксації транспортного засобу, перевезення здійснювалось напівпричепом з високими бортами, які вкриті тентом, а не напівпричепом-контейнеровозом, який перевозить саме контейнер. Крім того, згідно Свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу марки BURG моделі BPO 12-27 CCXGX00 державний номерний знак НОМЕР_2 , товариство з обмеженою відповідальністю «Компанія «Агротранс І К», керівником якого є позивач, є власником саме спеціалізованого напівпричіпу, напівпричіп-контейнеровоз, який переобладнаний. Разом з тим, колегія суддів дійшла висновку, що самого напівпричепу-контейнеровозу недостатньо для того, щоб застосовувати норму пункту 22.5 ПДР України - максимально допустимої ваги перевезення для контейнеровозів як 44 000 кг, оскільки норми Наказу № 363 передбачають, що перевезення повинно здійснюватися саме контейнером, а з матеріалів фотофіксації встановлено, що використовувався спеціалізований напівпричіп і не перевозив вантаж у контейнері. За таких обставин, колегія суддів прийшла до висновку, що у спірному випадку позивачем не було спростовано доводи відповідача про те, що контейнеровоз здійснював саме контейнерні перевезення. Таким чином, посадова особа Укртрансбезпеки при прийнятті спірної постанови правильно визначила тип автомобіля при проведенні розрахунку відсоткового перевищення загальної маси транспортного засобу, взявши допустиму вагу не контейнеровоза 44 тони, а вантажного тягача 40 тон, що відповідає вимогам чинного законодавства. Отже, факт перевищення позивачем нормативних параметрів транспортних засобів, визначених пунктом 22.5 ПДР України доведено належними, допустимими та достовірними доказами, що пов`язано із правомірністю порядку проведення габаритно-вагового контролю, а також використання при проведенні останнього належного технічного приладу.

Я входив до складу колегії суддів, яка прийняла зазначену постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 13.01.2026, однак не погоджуюсь із таким судовим рішенням за наслідками апеляційного перегляду адміністративної справи.

Відповідно до приписів частини 3 статті 34 КАС України суддя, не згодний із судовим рішенням за наслідками розгляду адміністративної справи, може письмово викласти свою окрему думку. Про наявність окремої думки повідомляються особи, які беруть участь у справі, без оголошення її змісту в судовому засіданні. Окрема думка приєднується до справи і є відкритою для ознайомлення.

Користуючись правом, передбаченим частиною 3 статті 34 КАС України, вважаю необхідним викласти окрему думку щодо підстав незгоди із постановою про залишення без змін рішення суду першої інстанції та встановлених під час апеляційного перегляду підстав для відхилення апеляційної скарги відповідача.

Дослідивши матеріали справи, доводи сторін та надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи, зазначаю наступне.

Завданням Кодексу України про адміністративні правопорушення є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством.

У статті 7 КпАП України передбачено, що ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

Додержання вимог закону при застосуванні заходів впливу за адміністративні правопорушення забезпечується систематичним контролем з боку вищестоящих органів і посадових осіб, правом оскарження, іншими встановленими законом способами.

Відповідно до ст. 9 КпАП України адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Адміністративна відповідальність за правопорушення, передбачені цим Кодексом, настає, якщо ці порушення за своїм характером не тягнуть за собою відповідно до закону кримінальної відповідальності.

Тобто, притягненню до адміністративної відповідальності особи обов`язково повинна передувати належна та вчинена у відповідності до вимог чинного законодавства поведінка суб`єкта владних повноважень, зокрема, працівника Укртрансбезпеки, а також встановлення останнім факту вчинення особою адміністративного правопорушення, відповідальність за вчинення якого передбачена чинним законодавством.

Відповідно до ч. 2 ст. 132-1 КпАП України перевищення встановлених законодавством габаритно-вагових норм під час руху великогабаритними і великоваговими транспортними засобами автомобільними дорогами, вулицями або залізничними переїздами - тягне за собою накладення штрафу в розмірі: п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян - у разі перевищення встановлених законодавством габаритно-вагових норм від 5 % до 10 % включно.

Згідно примітки до цієї статті підставою для звільнення від відповідальності, передбаченої частинами першою і другою цієї статті, є наявність дозволу на проїзд автомобільними дорогами транспортних засобів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні.

Приписи ч. 1 ст. 14-3 КпАП України визначають, що адміністративну відповідальність за правопорушення у сфері безпеки на автомобільному транспорті, передбачені частиною другою статті 122-2, частинами другою і третьою статті 132-1 цього Кодексу, зафіксовані за допомогою засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі в автоматичному режимі (за допомогою комплексу технічних засобів автоматичного визначення вагових, габаритних та інших параметрів транспортного засобу з функціями фотозйомки та/або відеозапису, що функціонують згідно із законодавством про захист інформації в інформаційно-телекомунікаційних системах), несе відповідальна особа - фізична особа або керівник юридичної особи, за якою зареєстровано транспортний засіб.

Закон України «Про дорожній рух» регулює суспільні відносини у сфері дорожнього руху та його безпеки, визначає права, обов`язки і відповідальність суб`єктів - учасників дорожнього руху, міністерств, інших центральних органів виконавчої влади, об`єднань, підприємств, установ і організацій незалежно від форм власності та господарювання (далі - міністерств, інших центральних органів виконавчої влади та об`єднань).

Відповідно до ст. 14 вказаного Закону учасниками дорожнього руху є особи, які використовують автомобільні дороги, вулиці, залізничні переїзди або інші місця, призначені для пересування людей та перевезення вантажів за допомогою транспортних засобів.

До учасників дорожнього руху належать водії та пасажири транспортних засобів, пішоходи, особи, які рухаються в кріслах колісних, велосипедисти, погоничі тварин.

Учасники дорожнього руху зобов`язані, у тому числі, знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху.

Постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 №1306 затверджено Правила дорожнього руху (далі - ПДР України).

Відповідно до п. 1.1 ПДР України останні відповідно до Закону України «Про дорожній рух» встановлюють єдиний порядок дорожнього руху на всій території України. Інші нормативні акти, що стосуються особливостей дорожнього руху (перевезення спеціальних вантажів, експлуатація транспортних засобів окремих видів, рух на закритій території тощо), повинні ґрунтуватися на вимогах цих Правил.

Пунктом 1.3 ПДР України передбачено, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил.

Згідно пп. «б» п. 22.5 ПДР України рух транспортних засобів та їх составів допускається у разі, коли їх параметри не перевищують фактичної маси:

- трьохвісний автомобіль (тягач) з двовісним або трьохвісним напівпричепом - 40 тон для доріг державного значення;

- трьохвісний автомобіль (тягач) з двовісним або трьохвісним напівпричепом (контейнеровоз), що здійснює перевезення одного або більше контейнерів або змінних кузовів загальною максимальною довжиною 13,716 метра - 44 тони для доріг державного значення.

Рух транспортних засобів та їх составів, фактична маса та навантаження на вісь яких перевищують параметри, визначені підпунктами «б» та «в» цього пункту, у разі перевезення подільних вантажів забороняється.

Приписи ст. 251 КпАП України визначають, що доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, безпеки на автомобільному транспорті та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Частиною 2 статті 258 КпАП України передбачено, що протокол не складається у разі вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції, адміністративних правопорушень, передбачених частиною другою статті 122-2, частинами другою, третьою статті 132-1, статтею 132-2 цього Кодексу, та адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованих в автоматичному режимі, а також порушень правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксованих у режимі фотозйомки (відеозапису).

Отже, особа, яка уповноважена розглядати справу про адміністративне правопорушення зобов`язана по-перше, встановити склад правопорушення, яким згідно статті 9 КпАП України протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність, по-друге, дослідити докази та оцінити їх за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю (ст. 252 КпАП України).

Механізм фіксації адміністративних правопорушень у сфері безпеки на автомобільному транспорті в автоматичному режимі визначений Порядком фіксації адміністративних правопорушень у сфері безпеки на автомобільному транспорті в автоматичному режимі, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 27.12.2019 № 1174 (далі - Порядок № 1174).

Згідно п. п. 2, 16 Порядку № 1174 посадові особи Укртрансбезпеки, уповноважені розглядати справи про правопорушення, зафіксовані в автоматичному режимі, під час їх розгляду використовують інформаційні файли, тобто упорядковану сукупність відомостей про: транспортний засіб; відповідальну особу, визначену статтею 14-3 КУпАП; наявність/відсутність документа, який підтверджує внесення плати за проїзд, або дозволу на участь у дорожньому русі транспортних засобів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні; метаданих, сформованих автоматичним пунктом.

Пунктом 7 Порядку № 1174 встановлено, що фіксація правопорушень в автоматичному режимі здійснюється на автоматичних пунктах, які облаштовані відповідно до вимог, визначених у додатку.

Вимоги до технічних засобів автоматичних пунктів визначаються Технічним регламентом засобів вимірювальної техніки, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 24 лютого 2016 року № 163 (абз. 6 п. 8 Порядку №1174).

Відповідно до п. 9 зазначеного Технічного регламенту засобів вимірювальної техніки, засоби вимірювальної техніки можуть бути надані на ринку та/або введені в експлуатацію в разі, коли вони відповідають вимогам цього Технічного регламенту.

Згідно п. 12 Порядку № 1174 автоматичний пункт може забезпечувати: вимірювання навантажень, що припадають на кожну вісь транспортного засобу; вимірювання загальної маси транспортного засобу; визначення кількості осей транспортного засобу та віднесення транспортного засобу до однієї із відповідних категорій; вимірювання міжосьових відстаней транспортного засобу; визначення кількості коліс (скатності) на осях транспортного засобу; вимірювання габаритів транспортного засобу; фіксацію та розпізнавання державних номерних знаків транспортного засобу, причепу, напівпричепу та інших причіпних пристроїв (у разі використання такого та/або заднього державного номерного знака транспортного засобу); фіксацію фронтального зображення транспортного засобу; фіксацію загального вигляду транспортного засобу (вигляд збоку) в момент проїзду через автоматичний пункт (оглядова фотографія транспортного засобу, на якій відображені його контури та кількість осей); первинне оброблення зібраних даних та передачу інформації до інформаційно-телекомунікаційної системи за допомогою засобів захищених каналів зв`язку із використанням наскрізного шифрування; автентифікацію автоматичного пункту, контроль цілісності, авторства, доступності, а також неспростовності дій щодо інформації, що передається від автоматичного пункту до інформаційно-телекомунікаційної системи.

З матеріалів справи вбачається, що 30.09.2025 головним спеціалістом Відділу впровадження систем автоматичної фіксації порушень Управління автоматичної фіксації порушень у сфері безпеки на автомобільному транспорті Департаменту державного нагляду (контролю) за безпекою на наземному транспорті Курлаєвою Юлією Сергіївною прийнято постанову по справі про адміністративне правопорушення у сфері безпеки на автомобільному транспорті, зафіксоване в автоматичному режимі, стосовно особи, яка має місце проживання/перебування (місцезнаходження юридичної особи) на території України серії АВ № 00008150.

У вказаній постанові зазначається, що 26 вересня 2025 року о 20 год. 37 хв. за адресою М-30, км 613+610, Кіровоградська область, технічним засобом WIM82, Intercomp, зафіксовано транспортний засіб марки MAN моделі TGX 18.480, державний номерний знак НОМЕР_1 , відповідальна особа допустила рух транспортного засобу із перевищення нормативних параметрів зазначених пунктом 22.5 Правил дорожнього руху України, а саме: перевищення загальної маси транспортного засобу на 5.210% (2.084 тон), при дозволеній максимальній фактичній масі 40 тон, за що передбачена відповідальність частиною 2 ст. 132-1 КУпАП.

Даною постановою до позивача застосовано адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 8 500 грн.

У постанові також зазначено посилання в інтернеті на вебсайт, на якому особа може ознайомитися із зображенням чи відеозаписом транспортного засобу в момент учинення правопорушення та постановою в електронній формі: https://wim.dsbt.gov.ua/r/a/АА00008150/.

Разом з тим, наголошуючи на протиправності оскаржуваної постанови, позивач посилався, зокрема, на те, що посадовими особами Укртрансбезпеки не враховано належність напівпричепу до контейнеровозів, що свідчить про неправильність обчислення максимально допустимої загальної маси транспортного засобу 40 тон замість 44 тон.

Матеріали фотофіксації події свідчать, що перевезення вантажу здійснювалося транспортним засобом - спеціалізованим вантажним сідловим тягачем марки MAN TGX 18.480, державний номер НОМЕР_1 , та спеціалізованим напівпричепом-контейнеровозом марки BURG моделі BPO 12-27 CCXGX00, номерний знак НОМЕР_2 .

Відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу, напівпричіп марки BURG моделі BPO 12-27 CCXGX00, номерний знак НОМЕР_2 , є спеціалізованим напівпричепом - контейнеровозом типу-D.

Отже, матеріали справи, у тому числі фотознімки свідчать, що у спірному випадку здійснювалися саме контейнерні перевезення відповідним транспортним засобом - контейнеровозом.

Таким чином, вважаю, що посадова особа Укртрансбезпеки при прийнятті спірної постанови не правильно визначила тип автомобіля при проведенні розрахунку відсоткового перевищення загальної маси транспортного засобу, взявши допустиму вагу не контейнеровоза 44 тони, а вантажного тягача 40 тон.

На підставі вищенаведеного, вважаю, що суд першої інстанції дійшов до правильного висновку про наявність підстав для часткового задоволення позову.

Суддя Василенко Я.М.