Справа № 380/12768/25
Суддя: Качур Роксолана Петрівна
Дата ухвалення: 2026-01-14 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 січня 2026 рокусправа № 380/12768/25
м. Львів

Львівський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Качур Р.П. розглянув у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області про визнання протиправним і скасування рішення та зобов`язання вчинити дії -

УСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі - позивач) звернувся до суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області (далі - відповідач), в якому просить:

- визнати протиправним і скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області про пенсійне забезпечення гр. ОСОБА_1 від 10 квітня 2025 року № 29;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області перерахувати і виплачувати ОСОБА_1 пенсію з 03 квітня 2025 року, зарахувавши до його страхового стажу періоди роботи з 03.05.2005 по 31.01.2008, з 01.02.2008 по 21.11.2013, з 18.09.2015 по 29.12.2017, з 09.01.2018 по 09.04.2019, з 10.04.2019 по 27.03.2020, з 06.04.2020 по 25.07.2022 та врахувавши довідки про його дохід за 2020 рік від 01.03.2021, за 2021 рік від 01.09.2022, за 2022 рік від 24.01.2023, з урахуванням фактично виплачених сум.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України у Львівській області та одержує пенсію по інвалідності згідно з нормами Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування. Однак, стверджує, що з розрахунку страхового стажу, зробленого пенсійним органом, слідує те, що до його страхового стажу не враховано періоди його роботи з 03.05.2005 по 31.01.2008, з 01.02.2008 по 21.11.2013, з 18.09.2015 по 29.12.2017, з 09.01.2018 по 09.04.2019, з 10.04.2019 по 27.03.2020, з 06.04.2020 по 25.07.2022, які підтверджуються належними записами трудової книжки та вкладишу до неї. Також, зазначив, що із зробленого пенсійним органом розрахунку його заробітної плати що врахована для обчислення пенсії, також слідує те, що не враховано заробіток згідно з довідками за 2020 рік від 01.03.2021, за 2021 рік від 01.09.2022 та за 2022 рік від 24.01.2023. Вказав, що рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області про пенсійне забезпечення від 10 квітня 2025 року № 29 йому відмовлено в перерахунку пенсії за заявою від 03 квітня 2025 року. Позивач не погодився із таким рішенням, тому звернувся до суду із цим позовом.

Ухвалою від 30.06.2025 провадження у справі відкрито за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).

Від відповідача на адресу суду надійшов відзив, у якому проти позову заперечив. Зазначив, що позивач звернувся із заявою про призначення пенсії від 03.07.2023 № 4392 «по інвалідності». За принципом екстериторіальності таку заяву розглянуто ГУ ПФУ у Донецькій області. Вказав, що позивач також звернувся із заявою про перерахунок пенсії від 03.04.2025 № 2928 «зміна надбавки» та надав довідки про доходи за 2020 рік від 01.03.2021, за 2021 рік від 01.09.2022, за 2022 рік від 24.01.2023. За результатами опрацювання заяви позивача винесено рішення від 10.04.2025 № 29 про відмову в проведенні перерахунку. Вважає, що Головним управлінням Пенсійного фонду України в Донецькій області не порушено прав позивача, а позивачем не доведено протиправність таких дій. Просив у задоволенні позовних вимог відмовити в повному обсязі.

На адресу суду від позивача надійшла відповідь на відзив, у якій зазначив, що відповідач у поданому відзиві не вказує жодних норм права, як правових підстав своїх дій (вимог), що могли б слугувати для відмови у врахуванні спірних стажу та заробітку. Навпаки, він визнає збереження у позивача права на їхнє врахування, яке гарантується нормами згаданих міжнародних угод. Просив задовольнити позов.

Суд дослідив матеріали справи, всебічно і повно з`ясував усі фактичні обставини, об`єктивно оцінив докази, які мають юридичне значення для вирішення спору по суті та встановив таке.

ОСОБА_1 перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України у Львівській області та отримує пенсію по інвалідності згідно з нормами Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування.

Як слідує з трудової книжки позивача серії НОМЕР_1 та вкладиша до неї серії НОМЕР_2 ОСОБА_1 в межах спірного періоду працював на території російської федерації:

- з 03.05.2005 по 31.01.2008 - ООО «МДМ_КОМПЛЕКТ»;

- з 01.02.2008 по 21.11.2013 - ООО «СЕРВИС-МАРКЕТ»;

- з 18.09.2015 по 29.12.2017 - ООО «РЕГИОН-ФУРНИМАРКЕТ»;

- з 09.01.2018 по 09.04.2019 - ООО «ФУРНИМИР»;

- з 10.04.2019 по 27.03.2020 - ООО «СТРОЙКОМПЛЕКС»;

- з 06.04.2020 по 25.07.2022 - ООО «Делай Мебель».

Позивач 03 квітня 2025 року звернувся до ГУ ПФУ у Львівській області з заявою про призначення/перерахунок пенсії. Просив зарахувати його стаж роботи у російській федерації за період з травня 2005 року по липень 2022.

За принципом екстериторіальності заяву розглянуто Головним управлінням Пенсійного фонду у Донецькій області.

Рішенням № 29 від 10.04.2025 ГУ ПФУ у Донецькій області відмовлено позивачу у задоволенні такої заяви. В обґрунтування відмови позивач покликається на те, що 23 грудня 2022 року набрав чинності Закон України «Про зупинення дії та вихід з Конвенції про правову допомогу і правові відносини у цивільних, сімейних та кримінальних справах та Протоколу до Конвенції про правову допомогу і правові відносини у цивільних, сімейних та кримінальних справах від 22 січня 1993 року», відповідно до якого зупинено у відносинах, зокрема, з російською федерацією дію Конвенції про правову допомогу і правові відносини у цивільних. сімейних та кримінальних справах, вчиненої від імені України у м. Мінську 22 січня 1993 року і ратифікованої Законом України від 10 листопада 1994 року № 240/94- ВР та протоколу до Конвенції про правову допомогу і правові відносини у цивільних, сімейних та кримінальних справах від 22 січня 1993 року, вчиненого від імені України у м. Москві 28 березня 1997 року і ратифікованого Законом України від 03 березня 1998 року № 140/98-ВР. Також вказав, що з 01.01.2023 російська федерація припинила участь в Угоді про гарантії прав громадян-держав учасниць Співдружності Незалежних Держав у галузі пенсійного забезпечення від 13 березня 1992, тому зарахувати стаж роботи у російській федерації період з травня 2005 по липень 2022 року немає підстав.

Позивач не погодився з таким рішенням, тому звернувся з цим позовом до суду.

При вирішенні спору по суті суд керується таким.

Статтею 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади, їх посадові особи повинні діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

З аналізу частини третьої статті 23 Загальної Декларації прав людини, статті 23 Європейської Соціальної хартії та частини третьої статті 46 Конституції України слідує, що кожна особа похилого віку має право на справедливу і задовільну винагороду, соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел, визначаються Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» № 1058-IV від 09.07.2003 (далі - Закон № 1058-IV).

Відповідно до ч. 4 ст. 24 Закону № 1058-IV з наступними змінами та доповненнями, періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності вказаним Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених зазначеним Законом.

Особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років за наявності страхового стажу не менше 15 років по 31 грудня 2017 року. Починаючи з 1 січня 2018 року право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років мають особи за наявності страхового стажу: з 1 січня 2022 року по 31 грудня 2022 року - не менше 29 років (ч. 1 ст. 26 Закону № 1058-IV).

Згідно зі статтею 62 Закону України «Про пенсійне забезпечення» № 1788-XII від 05.11.1991 (далі - Закон № 1788-XII) основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Пунктами 1 та 2 постанови Кабінету Міністрів України «Про затвердження Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній» № 637 від 12.08.1993 (далі - Порядок № 637), передбачено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами. У разі коли документи про трудовий стаж не збереглися, підтвердження трудового стажу здійснюється органами Пенсійного фонду на підставі показань свідків.

Відповідно до статті 1 Закону № 1058-VI:

- страховий стаж період (строк), протягом якого особа підлягала державному соціальному страхуванню, якою або за яку сплачувався збір на обов`язкове державне пенсійне страхування згідно із законодавством, що діяло раніше, та/або підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню згідно із цим Законом і за який сплачено страхові внески;

- страхові внески кошти відрахувань на соціальне страхування, збір на обов`язкове державне пенсійне страхування та страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, сплачені (які підлягають сплаті) згідно із законодавством, що діяло раніше, надходження від сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, що спрямовуються на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування.

Частинами 1 3 статті 24 Закону № 1058-VI передбачено, страховий стаж період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок. До страхового стажу для обчислення розміру пенсії за віком, з якого обчислюється розмір пенсії по інвалідності або у зв`язку з втратою годувальника, крім наявного страхового стажу, зараховується також на загальних підставах відповідно період з дня встановлення інвалідності до досягнення застрахованою особою віку, передбаченого частиною 1 статті 26 цього Закону, та період з дня смерті годувальника до дати, коли годувальник досяг би віку, передбаченого частиною 1 статті 26 цього Закону.

Страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом, а також даних, включених на підставі цих документів до реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування.

Страховий стаж обчислюється в місяцях. Неповний місяць роботи, якщо застрахована особа підлягала загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню або брала добровільну участь у системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, зараховується до страхового стажу як повний місяць за умови, що сума сплачених за цей місяць страхових внесків з урахуванням сум страхових внесків, сплачених виходячи з мінімальної заробітної плати, є не меншою, ніж мінімальний страховий внесок.

Згідно із абзацами 1, 2 частини 1 статті 40 Закону №1058-VI для обчислення пенсії враховується заробітна плата (дохід) за весь період страхового стажу починаючи з 01.07.2000. За бажанням пенсіонера та за умови підтвердження довідки про заробітну плату первинними документами або в разі, якщо страховий стаж починаючи з 01.07.2000 становить менше 60 місяців, для обчислення пенсії також враховується заробітна плата (дохід) за будь-які 60 календарних місяців страхового стажу підряд по 30.06.2000 незалежно від перерв.

У разі якщо страховий стаж становить менший період, ніж передбачено абзацом першим цієї частини, враховується заробітна плата (дохід) за фактичний страховий стаж.

Постановою правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 № 22-1 (у редакції постанови правління Пенсійного фонду України від 07.04.2014 № 13-1) затверджено Порядок подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (далі Порядок № 22-1), який визначає, зокрема, перелік документів, необхідних для призначення пенсії.

Відповідно до абзацу 5 підпункту 3 пункту 2.1 розділу II Порядку № 22-1 особи, яким пенсія відповідно до міжнародних договорів (угод) у галузі пенсійного забезпечення призначається з урахуванням заробітної плати, отриманої за періоди роботи на територіях держав-учасниць міжнародних договорів (угод), надають довідки про заробітну плату для призначення пенсії (з розбивкою по місяцях), видані підприємствами, установами чи організаціями (їх правонаступниками), де працювала особа, або архівними установами.

При цьому, статтею 4 Закону № 1058-VI встановлено, що законодавство про пенсійне забезпечення базується на Конституції України та складається поряд з національним законодавством, із міжнародних договорів з пенсійного забезпечення, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, а також інших законів та нормативно-правових актів, прийнятих відповідно до законів про пенсійне забезпечення, що регулюють відносини у сфері пенсійного забезпечення в Україні. Якщо міжнародним договором України, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України, встановлено інші норми, ніж ті, що передбачені законодавством України про пенсійне забезпечення, то застосовуються норми міжнародного договору.

Пенсійний фонд України відповідно до покладених на нього завдань здійснює міжнародне співробітництво, забезпечує виконання зобов`язань, узятих за міжнародними договорами України з питань, що належать до його компетенції (підпункт 13 пункту 4 Положення про Пенсійний фонд України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №280 від 23.07.2014).

Відповідно до статті 9 Конституції України чинні міжнародні договори, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України.

Статтею 6 Угоди між Урядом України і Урядом російської федерації про трудову діяльність і соціальний захист громадян України та росії, які працюють за межами кордонів своїх країн (дата підписання: 14.01.1993) встановлено, що трудовий стаж, включаючи стаж, який обчислюється у пільговому порядку, і стаж роботи за спеціальністю, набутий у зв`язку з трудовою діяльністю на територіях обох сторін, взаємно визначається сторонами. Обчислення стажу здійснюється згідно з законодавством сторони, на території якої відбувалась трудова діяльність.

Відповідно до статті 7 цієї Угоди питання пенсійного забезпечення регулюються Угодою про гарантії прав громадян держав-учасниць співдружності Незалежних Держав у галузі пенсійного забезпечення від 13.03.1992 та двосторонніми угодами в цій галузі.

Статтею 5 цієї Угоди передбачено гарантії прав громадян держав-учасниць Співдружності Незалежних Держав в галузі пенсійного забезпечення від 13.03.1992, яка була чинною на момент звернення позивача за призначенням пенсії, поширюється на всі види пенсійного забезпечення громадян, які встановлені або будуть встановлені законодавством держав-учасниць Угоди.

Згідно з частиною 2 статті 6 Угоди від 13.03.1992 для встановлення права на пенсію, у тому числі пенсію на пільгових умовах і за вислугу років, громадянам держав-учасниць Угоди враховується трудовий стаж, отриманий на території будь-якої з цих держав, а також, на території колишнього СРСР за час до набрання чинності цією Угодою.

При цьому, необхідні для пенсійного забезпечення документи, видані в належному порядку на території держав-учасниць Співдружності Незалежних Держав і держав, що входили до складу СРСР до 01.12.1991, приймаються на території держав-учасниць Співдружності без легалізації (стаття 11 Угоди від 13.03.1992), а Держави-учасниці Співдружності, зі свого боку, беруть на себе зобов`язання інформувати одна одну про діюче в їхніх державах пенсійне законодавство, наступні його зміни, а також вживати необхідних заходів щодо встановлення обставин, які мають вирішальне значення для визначення права на пенсію та її розміру (стаття 10 Угоди від 13.03.1992).

Суд звертає увагу, що Угодою від 13.03.1992 встановлено, зокрема, правила обчислення розміру пенсій.

Згідно із частиною 3 статті 6 цієї Угоди обчислення пенсій проводиться із заробітку (доходу) за періоди роботи, які зараховуються до трудового стажу. У разі, якщо в державах-учасницях Угоди введена національна валюта, розмір заробітку (доходу) визначається виходячи з офіційно встановленого курсу на момент призначення пенсії.

Зазначеною Угодою визначено стаж, який підлягає безумовному врахуванню при призначенні пенсії, і відповідно, заробіток за такий період також підлягає включенню при обчисленні пенсії.

Рішенням Економічного Суду Співдружності Незалежних Держав № 01-1/2-07 від 26.03.2008 визначено, що норма пункту 3 статті 6 Угоди від 13.03.1992 встановлює правило, згідно з яким розмір пенсії визначається із заробітку (доходу) за періоди роботи, що зараховуються до трудового стажу, і застосовується при первинному призначенні пенсії в державах-учасницях Угоди.

Отже, викладені положення зазначених Угод передбачають, що стаж, набутий на території будь-якої з держав-учасниць Угоди, враховується при встановленні права на пенсію і її обчисленні. Обчислення стажу здійснюється згідно з законодавством Сторони, на території якої відбувалася трудова діяльність, а пенсійне забезпечення громадян держав-учасниць проводиться за законодавством держави, на території якого вони проживають. При цьому, обчислення пенсій проводиться із заробітку (доходу) за періоди роботи, які зараховуються до трудового стажу.

Судом встановлено, що позивачу призначено пенсію по інвалідності з 30.05.2023.

Позивач звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області із заявою про зарахування його стажу роботи у російській федерації в період роботи з травня 2005 року по липень 2022 року. Також, додатково долучив довідки про доходи та суми податку фізичної особи за 2020-2022 роки.

Заяву розглянуто за принципом екстериторіальності ГУ ПФУ у Донецькій області та прийнято рішення № 29 від 10.04.2025 про відмову. Обґрунтовуючи таке тим, що 23 грудня 2022 року набрав чинності Закон України «Про зупинення дії та вихід з Конвенції про правову допомогу і правові відносини у цивільних, сімейних та кримінальних справах та Протоколу до Конвенції про правову допомогу і правові відносини у цивільних, сімейних та кримінальних справах від 22 січня 1993 року», відповідно до якого зупинено у відносинах, зокрема, з російською федерацією дію Конвенції про правову допомогу і правові відносини у цивільних. сімейних та кримінальних справах, вчиненої від імені України у м. Мінську 22 січня 1993 року і ратифікованої Законом України від 10 листопада 1994 року № 240/94- ВР та протоколу до Конвенції про правову допомогу і правові відносини у цивільних, сімейних та кримінальних справах від 22 січня 1993 року, вчиненого від імені України у м. Москві 28 березня 1997 року і ратифікованого Законом України від 03 березня 1998 року № 140/98-ВР. З 01.01.2023 російська федерація припинила участь в Угоді про гарантії прав громадян-держав учасниць Співдружності Незалежних Держав у галузі пенсійного забезпечення від 13 березня 1992, тому зарахувати стаж роботи у російській федерації період з травня 2005 по липень 2022 року немає підстав.

Однак, суд критично оцінює вказані доводи з огляду на таке.

Угода про гарантії прав громадян держав - учасниць Співдружності Незалежних Держав у галузі пенсійного забезпечення набрала чинності 13 березня 1992 року. Згідно з ст. 13 цієї Угоди кожний її учасник може вийти з неї, направивши відповідне письмове повідомлення депозитарію, тоді дія Угоди стосовно цього учасника припиняється після закінчення шести місяців з дня отримання депозитарієм такого повідомлення. Пенсійні права громадян держав-учасниць Співдружності, що виникли відповідно до положень цієї Угоди, не втрачають своєї сили і в разі виходу із Угоди держави-учасниці, на території якої вони проживають.

Постановою Кабінету Міністрів України від 29 листопада 2022 року № 1328 передбачено вихід з Угоди про гарантії прав громадян держав - учасниць Співдружності Незалежних Держав у галузі пенсійного забезпечення, вчиненої 13 березня 1992 року (п. 1 цієї постанови). У зв`язку із чим, Міністерству закордонних справ доручено в установленому порядку повідомити депозитарій про вихід з Угоди, зазначеної в пункті 1 цієї постанови (п. 2 цієї постанови).

Однак всі первинні документи не можуть піддаватися сумніву та позбавляти особу права на отримання пенсії, що обчислена із заробітку, який вона отримувала на законних підставах, тільки з тих підстав, що у зв`язку з військовою агресією російської федерації, Україною припинено співробітництво та обмін поштою з цією державою.

Вищевказана постанова від 29 листопада 2022 року № 1328 набрала чинності 02 грудня 2022 року після її опублікування в Урядовому кур`єрі від 02.12.2022 за № 256.

Отже, навіть з урахуванням того, що Міністерство закордонних справ повідомило депозитарій про вихід з Угоди від 13 березня 1992 року в день набрання чинності постановою від 29 листопада 2022 року № 1328 (02 грудня 2022 року) і він отримав таке повідомлення, то вона припиняє свою дію після закінчення шести місяців з дня отримання депозитарієм такого повідомлення, тобто - 02 червня 2023 року.

Суд звертає увагу, що з 01.01.2023 російська федерація припинила участь в Угоді про гарантії прав громадян держав-учасниць Співдружності Незалежних Держав у галузі пенсійного забезпечення від 13.03.1992, а для України зазначений міжнародний договір припинив свою дію 19.06.2023.

Водночас спір стосується періодів трудової діяльності позивача, що мали місце в період дії вказаної Угоди, а тому така угода підлягає до застосування.

Тому, суд вважає доводи відповідача щодо неможливості обчислення розміру пенсії позивача, з урахуванням наданих ним довідок про заробітну плату, з огляду на припинення з 01.01.2023 участі російської федерації в Угоді про гарантії прав громадян держав-учасниць Співдружності Незалежних Держав у галузі пенсійного забезпечення від 13.03.1992 необґрунтованими, оскільки на періоди роботи позивача в російській федерації положення Угоди до виходу з неї України поширювалися та передбачали право на пенсію громадянам держав-учасниць Угоди, з врахуванням трудового стажу, набутого на території будь-якої з цих держав, та заробітку (доходу) за періоди роботи, які зараховуються до трудового стажу.

У постанові від 29.03.2023 у справі № 360/4129/20 Верховний Суд зазначив, що обчислення стажу здійснюється, згідно із законодавством держави, на території якої відбувалась трудова діяльність.

Відповідно до законодавства російської федерації страховий стаж має бути підтверджений на підставі відомостей індивідуального (персоніфікованого) обліку за вказаний період та (або) документів, що видаються роботодавцями або відповідними державними (муніципальними) органами в порядку, який встановлений законодавством російської федерації.

Водночас, обов`язковою умовою для включення періоду роботи, яка виконувалась на території російської федерації, до страхового стажу є сплата страхових внесків до Пенсійного Фонду російської федерації за цей період.

Відповідно до абзацу 5 підпункту 3 пункту 2.1 Порядку № 22-1 особи, яким пенсія призначається відповідно до міжнародних договорів (угод) у галузі пенсійного забезпечення, надають документи про стаж, визначені Порядком підтвердження наявного трудового стажу, та довідку згідно з додатком 5 до цього Порядку.

Пунктом 2.10 Порядку № 22-1 визначено, що довідка про заробітну плату (дохід) особи видається на підставі особових рахунків, платіжних відомостей та інших документів про нараховану та сплачену заробітну плату підприємством, установою чи організацією, де працював померлий годувальник або особа, яка звертається за пенсією. Якщо такі підприємства, установи, організації ліквідовані або припинили своє існування з інших причин, то довідки про заробітну плату видаються правонаступником цих підприємств, установ чи організацій або архівними установами.

У випадках, коли архівні установи не мають можливості видати довідку за встановленою формою з розшифровкою виплачених сум за видами заробітку, вони можуть видавати довідки, що відповідають даним, наявним в архівних фондах, без додержання цієї форми.

Додатком 5 до Порядку №22-1 затверджена форма довідки про заробітну плату для призначення пенсій.

За змістом вказаної форми довідка повинна містити, зокрема, штамп органу, що видав довідку; ПІБ особи, якій довідка видана; суми заробітної плати та період, за який вона нарахована; підставу видачі довідки; ПІБ, посада та підпис уповноважених осіб.

Суд встановив, що подані позивачем довідки про доходи та суми податку фізичної особи за 2020-2022 роки підписані електронним підписом.

У довідках визначені фактичні суми заробітку позивача за період з квітня 2020 року по липень 2022 року. Також, з таких довідок слідує, що на виплати за цей період нараховані страхові внески (єдиний внесок).

Однак, позивачем не надано доказів про сплату страхових внесків за період роботи у російській федерації за періоди з 03.05.2005 по 31.01.2008, з 01.02.2008 по 21.11.2013, з 18.09.2015 по 29.12.2017, з 09.01.2018 по 09.04.2019, з 10.04.2019 по 27.03.2020. Вказаних відомостей також не містить і трудова книжка позивача.

Тому, спірний період роботи позивача з 03.05.2005 по 31.01.2008, з 01.02.2008 по 21.11.2013, з 18.09.2015 по 29.12.2017, з 09.01.2018 по 09.04.2019, з 10.04.2019 по 27.03.2020 на території російської федерації неможливо зарахувати до страхового стажу через відсутність відомостей про сплату страхових внесків.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що під час обчислення розміру пенсії позивача за віком, врахуванню підлягає лише заробітна плата з квітня 2020 року по липень 2022 року на підставі довідки про доходи та суми податку фізичної особи, як це передбачено частиною 3 статті 6 Угоди про гарантії прав громадян держав-учасниць Співдружності Незалежних Держав в галузі пенсійного забезпечення від 13.03.1992.

Суд також зазначає, що відповідно до ч. 4 ст. 45 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування від 09.07.2003р. - № 1058» у разі виникнення права на підвищення пенсії - з першого числа місяця, в якому пенсіонер звернувся за перерахунком пенсії, якщо відповідну заяву з усіма необхідними документами подано ним до 15 числа включно, і з першого числа наступного місяця, якщо заяву з усіма необхідними документами подано ним після 15 числа.

Отже, перерахунок слід провести з 01.04.2025.

Щодо позовних вимог в частині зобов`язання відповідача виплачувати позивачу пенсію, суд зазначає таке.

Відповідно до п. 4.10 Порядку № 22-1 після призначення, перерахунку пенсії, поновлення виплати раніше призначеної пенсії, переведення з одного виду пенсії на інший вид електронна пенсійна справа засобами програмного забезпечення передається до органу, що призначає пенсію, за місцем фактичного проживання особи, за місцезнаходженням установи виконання покарань, де відбуває покарання засуджений до позбавлення (обмеження) волі, для здійснення виплати пенсії.

Тобто, в даному випадку повноваження щодо призначення позивачу пенсії делеговані ГУ ПФУ у Донецькій області, як органу, що визначений за принципом екстериторіальності для розгляду заяви позивача, проте обов`язок виплати пенсії у випадку її призначення залишається в територіального органу Пенсійного фонду України за місцем проживання пенсіонера.

Місце проживання позивача зареєстроване в місті Львів, тому обов`язок щодо виплати пенсії позивачу після її перерахунку залишається в ГУ ПФУ у Львівській області, яке не є відповідачем у межах цієї справи.

Отже, з огляду на викладене позовні вимоги в цій частині не підлягають задоволенню.

Враховуючи наведене, суд дійшов висновку, що належним способом захисту порушених прав та інтересів позивача буде прийняття рішення про задоволення позовних вимог шляхом визнання протиправними і скасування рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Донецькій області від 10.04.2025 № 29 та зобов`язання відповідача провести ОСОБА_1 з 01 квітня 2025 року перерахунок розміру пенсії, зарахувавши до його страхового стажу період роботи з квітня 2020 по липень 2022 року, з урахуванням довідок про його дохід за 2020-2022 роки, та з урахуванням фактично виплачених сум.

Суд наголошує, що при повторному розгляді заяви позивача відповідач не може прийняти рішення, яке по суті повторює рішення, що визнане судом протиправним, і повинен вирішити заяву позивача, з урахуванням правової оцінки, наданої судом у цій справі.

Згідно з вимогами статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідно до статті 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Таким чином, виходячи з заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України та доказів, зібраних у справі, з метою повного та ефективного захисту прав позивача суд дійшов висновку, що позов необхідно задовольнити частково.

Оскільки позивач звільнений від сплати судового збору, то розподіл судових витрат не здійснюється.

Керуючись ст.ст. 19, 22, 25, 72-77, 90, 139, 241-246, 250, 255, 293, 295 КАС України, суд-

ВИРІШИВ:

1. Адміністративний позов задовольнити частково.

2. Визнати протиправним і скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області про пенсійне забезпечення ОСОБА_1 від 10 квітня 2025 року № 29.

3. Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області перерахувати ОСОБА_1 пенсію з 01 квітня 2025 року, зарахувавши до страхового стажу періоди роботи з квітня 2020 року по липень 2022 року врахувавши довідки про його дохід за 2020 рік від 01.03.2021, за 2021 рік від 01.09.2022, за 2022 рік від 24.01.2023, з урахуванням фактично виплачених сум.

4. У задоволенні інших позовних вимог відмовити.

5. Судові витрати розподілу не підлягають.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач: ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_3 )

Відповідач: Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області (84122 Донецька область Краматорський район м. Слов`янськ пл. Соборна 3; )

Суддя Р.П. Качур