Справа № 580/8349/25
Суддя: Мельничук Володимир Петрович
Дата ухвалення: 2026-01-13 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 580/8349/25 Головуючий у І інстанції - Бабич А.М.
Суддя-доповідач - Мельничук В.П.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 січня 2026 року м. Київ

Колегія суддів Шостого апеляційного адміністративного суду у складі:

Головуючого-судді: Мельничука В.П.,

суддів: Бужак Н.П., Мєзєнцева Є.І.,

при секретарі: Руденко Д.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Прайм Енерджі 2019» на ухвалу Черкаського окружного адміністративного суду від 05 листопада 2025 року у справі за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Прайм Енерджі 2019» до Головного управління ДПС у Черкаській області, Державної податкової служби України про визнання протиправними та скасування рішень, зобов`язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИЛА:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Прайм Енерджі 2019» звернулося до Черкаського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Головного управління ДПС у Черкаській області, Державної податкової служби України, в якій просило:

1) визнати протиправними та скасувати рішення Головного управління ДПС у Черкаській області про відмову в реєстрації податкових накладних в Єдиному реєстрі податкових накладних:

- від 25 грудня 2024 року № 12260762/42751673 щодо податкової накладної від 17 жовтня 2024 року № 7, № 12260761/42751673 щодо податкової накладної від 21 жовтня 2024 року № 8 на продаж ПП «Укргосптовари» робіт електромонтажних;

- від 30 грудня 2024 року № 12281761/42751673 про відмову в реєстрації податкової накладної від 09 жовтня 2024 року № 5, № 12281762/42751673 щодо податкової накладної від 15 листопада 2024 року № 8 на продаж ТOB «Черкаська Біоенергетична Компанія» робіт електромонтажних;

2) визнати протиправними та скасувати рішення Державної податкової служби України про відмову в задоволенні скарг від 22 січня 2025 року:

- № 4408/42751673/2, яким відмовлено в задоволенні скарги щодо реєстрації податкової накладної від 17 жовтня 2024 року № 7 в Єдиному реєстрі податкових накладних;

- № 4409/42751673/2, яким відмовлено в задоволенні скарги щодо реєстрації податкової накладної від 21 жовтня 2024 року № 8 в Єдиному реєстрі податкових накладних;

- № 4411/42751673/2, яким відмовлено в задоволенні скарги щодо реєстрації податкової накладної від 09 жовтня 2024 року № 5 в Єдиному реєстрі податкових накладних;

- № 4410/42751673/2, яким відмовлено в задоволенні скарги щодо реєстрації податкової накладної від 15 листопада 2024 року № 8 в Єдиному реєстрі податкових накладних;

3) зобов`язати Державну податкову службу України зареєструвати датами прийняття в Єдиному реєстрі податкових накладних:

- податкову накладну від 17 жовтня 2024 року № 7 щодо продажу ПП «Укргосптовари» робіт електромонтажних;

- податкову накладну від 21 жовтня 2024 року № 8 щодо продажу ПП «Укргосптовари» робіт електромонтажних;

- податкову накладну від 09 жовтня 2024 року № 5 щодо продажу ТОВ «Черкаська біоенергетична компанія» робіт електромонтажних;

- податкову накладну від 15 листопада 2024 року № 8 щодо продажу ТОВ «Черкаська біоенергетична компанія» робіт електромонтажних.

Ухвалою Черкаського окружного адміністративного суду від 28 липня 2025 року позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі та вирішено здійснювати розгляд справи правилами спрощеного позовного провадження.

25 серпня 2025 року Головне управління ДПС у Черкаській області подало відзив з проханням відмовити у задоволенні позовних вимог та розгляд справи здійснити правилами загального позовного провадження. Крім того, Головне управління ДПС у Черкаській області подало Клопотання про залишення позовної заяви без розгляду, яке обґрунтоване пропуском Позивачем без поважних причин тримісячного строку звернення до суду.

27 серпня 2025 року Позивач подав відповідь на відзив та заперечення на Клопотання, яке обґрунтоване тим, що дана справа стосується податкового законодавства, а абзац 2 частини 4 статті 122 КАС України передбачає альтернативний момент щодо можливості подачі позову в 6-ти місячний строк з моменту прийняття рішень контролюючого органу.

В даній адміністративній справі рішення центрального контролюючого органу (ДПС України) були прийняті 22.01.2025, а відтак позовні вимоги заявлені Товариством 21.07.2025, тобто у шестимісячні строки визначені абз. 2 ч. 4 ст. 122 КАС України.

Крім того, наголошено, що в Україні діє воєнний стан та доступ до суду має бути реальним.

Розпочавши розгляд справи, суд першої інстанції дійшов висновку здійснити перехід зі спрощеного до загального позовного провадження, про що постановив ухвалу від 30 вересня 2025 року, а також продовжив термін підготовчого провадження на 30 днів, призначив підготовче засідання на 05 листопада 2025 року.

Ухвалою Черкаського окружного адміністративного суду від 05 листопада 2025 року позовну заяву залишено без розгляду.

Не погоджуючись з таким судовим рішенням, Товариство з обмеженою відповідальністю «Прайм Енерджі 2019» подало апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу суду першої інстанції та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

В апеляційній скарзі Товариство з обмеженою відповідальністю «Прайм Енерджі 2019» посилається на порушення судом першої інстанції норм процесуального права, що призвело до неправильного вирішення питання.

Доводи апеляційної скарги аналогічні, заявленим у Запереченні на Клопотання Головного управління ДПС у Черкаській області про залишення позовної заяви без розгляду, та містять посилання на неповне з`ясування обставин справи судом першої інстанції та невідповідність його висновків таким обставинам.

Головним управлінням ДПС у Черкаській області подано відзив на апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Прайм Енерджі 2019», в якому він просить відмовити в задоволенні апеляційної скарги, а ухвалу суду першої інстанції залишити без змін з посиланням на те, що оскаржуване судове рішення відповідає нормам чинного законодавства.

Відзиву Державної податкової служби України на апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Прайм Енерджі 2019»до суду апеляційної інстанції не надходило, що не перешкоджає розгляду справи.

Відповідно до ч. 1 ст. 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Залишаючи без розгляду адміністративний позов суд першої інстанції виходив з того, що оскільки Позивач застосував досудову процедуру вирішення спору щодо реєстрації ПН, обчислення тримісячного строку звернення до суду для рішень про відмову в реєстрації ПН відбувається з дати отримання ним рішення про результати розгляду його скарг ДПС України.

Копіями електронних квитанцій № 2, наданими Головним управлінням ДПС у Черкаській області до відзиву підтверджено, що рішення Державної податкової служби України про відмову у задоволенні скарг датовані 22 січня 2025 року, та Позивачу доставлені електронними квитанціями № 2 тією ж датою.

Таким чином, звернення до адміністративного суду з даним адміністративним позовом 23 липня 2025 року відбулося через півроку після отримання рішення про результати адміністративного оскарження рішень Головного управління ДПС у Черкаській області, тобто, поза межами тримісячного строку, встановленого частиною 4 статті 122 Кодексу адміністративного судочинства України.

Щодо доводів Позивача щодо воєнного стану суд вказав, що Позивач зареєстрований і перебуває на території, де не відбувалось активних бойових дій. Факт запровадження воєнного стану в Україні та посилання на нього без належного обґрунтування, мотивування та аргументування впливу на неможливість своєчасного звернення до суду та без подання відповідних підтверджуючих доказів, що унеможливили вчинення процесуальної дії у відповідний строк, не є підставою для поновлення такого процесуального строку.

За таких обставин, суд вважав, що підстави, зазначені Позивачем у заяві щодо поновлення пропущеного строку звернення до суду із даним адміністративним позовом, не є поважними.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції та вважає його обґрунтованим з огляду на таке.

Згідно з частиною першою статті 122 КАС України позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Відповідно до частини третьої статті 122 КАС України для захисту прав, свобод та інтересів особи цим Кодексом та іншими законами можуть встановлюватися інші строки для звернення до адміністративного суду, які, якщо не встановлено інше, обчислюються з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Частиною четвертою цієї статті встановлено, якщо законом передбачена можливість досудового порядку вирішення спору і позивач скористався цим порядком, або законом визначена обов`язковість досудового порядку вирішення спору, то для звернення до адміністративного суду встановлюється тримісячний строк, який обчислюється з дня вручення позивачу рішення за результатами розгляду його скарги на рішення, дії або бездіяльність суб`єкта владних повноважень.

За змістом частини третьої статті 123 КАС України якщо факт пропуску позивачем строку звернення до адміністративного суду буде виявлено судом після відкриття провадження в адміністративній справі і позивач не заявить про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані ним у заяві, будуть визнані судом неповажними, суд залишає позовну заяву без розгляду.

Спеціальним нормативно-правовим актом, який встановлює окремі правила та положення для регулювання відносин оподаткування та захисту прав учасників податкових відносин, в тому числі захисту порушеного права в судовому порядку, є Податковий кодекс України.

Статтею 56 Податкового кодексу України визначено порядок оскарження рішень контролюючих органів.

Так, відповідно до пункту 56.1 цієї статті рішення, прийняті контролюючим органом, можуть бути оскаржені в адміністративному або судовому порядку.

Пунктом 56.18 цієї статті визначено, що з урахуванням строків давності, визначених статтею 102 цього Кодексу, платник податків має право оскаржити в суді податкове повідомлення-рішення або інше рішення контролюючого органу у будь-який момент після отримання такого рішення. Рішення контролюючого органу, оскаржене в судовому порядку, не підлягає адміністративному оскарженню. Процедура адміністративного оскарження вважається досудовим порядком вирішення спору.

Відповідно до пункту 102.1 статті 102 Податкового кодексу України контролюючий орган, крім випадків, визначених пунктом 102.2 цієї статті, має право провести перевірку та самостійно визначити суму грошових зобов`язань платника податків у випадках, визначених цим Кодексом, не пізніше закінчення 1095 дня (2555 дня у разі проведення перевірки контрольованої операції відповідно до статті 39 цього Кодексу), що настає за останнім днем граничного строку подання податкової декларації, звіту про використання доходів (прибутків) неприбуткової організації, визначеної пунктом 133.4 статті 133 цього Кодексу, та/або граничного строку сплати грошових зобов`язань, нарахованих контролюючим органом, а якщо така податкова декларація була надана пізніше, - за днем її фактичного подання. Якщо протягом зазначеного строку контролюючий орган не визначає суму грошових зобов`язань, платник податків вважається вільним від такого грошового зобов`язання (в тому числі від нарахованої пені), а спір стосовно такої декларації та/або податкового повідомлення не підлягає розгляду в адміністративному або судовому порядку. У разі подання платником податку уточнюючого розрахунку до податкової декларації контролюючий орган має право визначити суму податкових зобов`язань за такою податковою декларацією протягом 1095 днів з дня подання уточнюючого розрахунку.

Водночас пунктом 56.19 статті 56 ПК України, за умови використання платником податків досудового порядку вирішення спору, яким вважається адміністративне оскарження відповідного рішення контролюючого органу, встановлено скорочений строк звернення до суду.

Так, відповідно до пункту 56.19 статті 56 ПК України в разі, коли до подання позовної заяви проводилася процедура адміністративного оскарження, платник податків має право оскаржити в суді податкове повідомлення-рішення або інше рішення контролюючого органу про нарахування грошового зобов`язання протягом місяця, що настає за днем закінчення процедури адміністративного оскарження відповідно до пункту 56.17 цієї статті.

Верховний Суд у постанові від 11 жовтня 2019 року у справі № 640/20468/18 здійснив правовий висновок, за яким рішення контролюючих органів, які не стосуються нарахування грошових зобов`язань платника податків, за умови попереднього використання позивачем досудового порядку вирішення спору (застосування процедури адміністративного оскарження - абзац третій пункту 56.18 статті 56 ПК України), оскаржуються в судовому порядку в такі строки:

а) тримісячний строк для звернення до суду встановлюється за умови, якщо рішення контролюючого органу за результатами розгляду скарги було прийнято та вручено платнику податків (скаржнику) у строки, встановлені ПК України. При цьому такий строк обчислюється з дня вручення скаржнику рішення за результатами розгляду його скарги на рішення контролюючого органу;

б) шестимісячний строк для звернення до суду встановлюється за умови, якщо рішення контролюючого органу за результатами розгляду скарги не було прийнято та/або вручено платнику податків (скаржнику) у строки, встановлені Податковим кодексом України. При цьому такий строк обчислюється з дня звернення скаржника до контролюючого органу із відповідною скаргою на його рішення.

Також, Верховним Судом висловленого позицію в постанові від 16 грудня 2020 року у справі № 520/3902/2020, за якою у справах за адміністративним позовом про оскарження рішення контролюючого органу про відмову в реєстрації податкової накладної застосовуються загальні строки звернення до суду, визначені нормами Кодексу адміністративного судочинства України, а не Податковим кодексом України.

Отже, строк звернення до суду з позовом про визнання протиправним і скасування рішень податкового органу про відмову в реєстрації податкової накладної в ЄРПН з похідною вимогою про зобов`язання її зареєструвати, у разі, коли платником податків використовувалася процедура адміністративного оскарження таких рішень як досудового порядку вирішення спору, визначається частиною четвертою статті 122 КАС України і становить три місяці з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Аналогічну правову позицію викладено у постановах Верховного Суду від 25 травня 2021 року у справі № 420/8997/20, від 06 березня 2024 року у справі № 260/6165/23, від 16 жовтня 2025 року у справі № 580/6480/22.

Матеріалами даної адміністративної справи підтверджується, що ТОВ «Прайм Енерджі 2019» подано скарги на рішення ГУ ДПС у Черкаській області щодо відмови в реєстрації податкових накладних 08 та 09 січня 2025 року, відповідно.

Рішення за результатами розгляду скарг, прийнято ДПС України 22 січня 2025 року, та цього ж дня отримані Позивачем.

Таким чином, строк звернення до суду закінчився 22 квітня 2025 року, а адміністративний позов поданий до суду першої інстанції 23 липня 2025 року, тобто, з пропуском тримісячного строку звернення до суду, визначеного частиною четвертою статті 122 КАС України (більше ніж через три місяці після закінчення строку звернення до суду з адміністративним позовом).

Отже, Позивачем пропущено визначений Кодексом адміністративного судочинства України строк звернення до суду.

Щодо посилання Позивача в апеляційній скарзі на положення абз. 2 ч. 4 ст. 122 КАС України, колегія суддів зазначає наступне.

Згідно з абз. 2 ч. 4 ст. 122 КАС України якщо рішення за результатами розгляду скарги позивача на рішення, дії або бездіяльність суб`єкта владних повноважень не було прийнято та (або) вручено суб`єктом владних повноважень Позивачу у строки, встановлені законом, то для звернення до адміністративного суду встановлюється шестимісячний строк, який обчислюється з дня звернення Позивача до суб`єкта владних повноважень із відповідною скаргою на рішення, дії або бездіяльність суб`єкта владних повноважень.

Відповідно до пп. 56.23.3 п. 56.23 ст. 56 Податкового кодексу України скарга на рішення про відмову в реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних розглядається в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України, комісією центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну податкову політику, протягом:

- 10 календарних днів, наступних за днем отримання такої скарги, якщо платник податків, який подав скаргу, не виявив бажання взяти участь у розгляді скарги;

- 30 календарних днів, наступних за днем отримання такої скарги, якщо платник податків, який подав скаргу, виявив бажання взяти участь у розгляді скарги.

Термін розгляду скарги не може бути продовжений;

Як вбачається з матеріалів даної адміністративної справи, Позивачем було подано скарги до ДПС України на рішення ГУ ДПС у Черкаській області щодо відмови в реєстрації податкових накладних - 08 та 09 січня 2025 року, в яких він просив скасувати рішення комісії регіонального рівня, та здійснити розгляд скарг в режимі відеоконференції.

Таким чином, оскільки Позивач виявив бажання взяти участь у розгляді скарги, ДПС України 22 січня 2025 року в межах 30 календарних днів (припадає на 07 лютого 2025 року та 10 лютого 2025 року (понеділок)), розглянуло скарги Товариства та прийняло рішення за їх результатами.

На підставі вищевикладеного, доводи Позивача щодо застосування шестимісячного строку звернення до адміністративного суду відповідно до положень абз. 2 ч. 4 ст. 122 КАС України, є необґрунтованими.

Також, в обґрунтування підстав для скасування оскаржуваної ухвали суду першої інстанції Позивач в апеляційній скарзі послався на введення з 24 лютого 2022 року воєнного стану на усій території України, та, як наслідок, об`єктивної неможливості подати адміністративний позов у визначені Кодексом адміністративного судочинства України строки.

Колегія суддів звертає увагу, що згідно з ч. 1 ст. 121 Кодексу адміністративного судочинства України суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.

Стаття 44 Кодексу адміністративного судочинства України передбачає, що учасники справи зобов`язані добросовісно користуватися належними їм процесуальними правами і неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

Поняття поважних причин пропуску процесуальних строків є оціночним, а його вирішення покладається на розсуд судді, суду.

Поважними причинами пропуску процесуального строку визнаються обставини, які не залежать від волі заінтересованої особи і перешкодили їй виконати процесуальні дії у межах встановленого законом проміжку часу. До їх числа відносяться обставини непереборної сили та обставини, які об`єктивно унеможливлюють вчинення процесуальної дії у встановлений строк. Вказані обставини підлягають підтвердженню шляхом подання відповідних документів або їх копій.

Відповідно до ст. 129 Конституції України однією із засад судочинства визначено рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом.

Наведеними приписами КАС України чітко обумовлений характер процесуальної поведінки, який зобов`язує учасників справи діяти сумлінно, тобто проявляти добросовісне ставлення до наявних у них прав і здійснювати їхню реалізацію таким чином, щоб забезпечити неухильне та своєчасне (без суттєвих затримок і зайвих зволікань) виконання своїх обов`язків, установлених законом або судом, зокрема, щодо дотримання строку звернення до суду з адміністративним позовом.

Неналежна організація процесу та невиконання Позивачем вимог процесуального закону не належать до об`єктивних обставин особливого і непереборного характеру, які можуть зумовити звернення до суду після закінчення його строку, а тому не підтверджує наявність поважних підстав для поновлення цього строку.

Верховний Суд в ухвалі від 19 вересня 2024 року у справі № 440/16664/23 звернув увагу, що сам лише факт введення воєнного стану на території України не може бути визнаний поважною причиною для поновлення строку на подання адміністративного позову без зазначення конкретних обставин та без надання відповідних доказів того, як саме введення воєнного стану вплинуло на роботу Товариства, що в свою чергу обумовило пропуск строку на подання адміністративного позову.

Щодо вказаних Товариством з обмеженою відповідальністю «Прайм Енерджі 2019» причин пропуску строку звернення до суду з даним адміністративним позовом та підстав для його поновлення, а саме військова агресія Російської Федерації проти України, слід зазначити, що вказані твердження є безпідставними та не можуть бути визнані поважними причинами пропуску строку, оскільки вказаною особою не надано обґрунтованих пояснень та не зазначено, які саме обставини, труднощі, що пов`язані з організацією роботи в умовах воєнного стану, стали перешкодою, унеможливлювали подання адміністративного позову у тримісячний строк, встановлений частиною четвертою статті 122 Кодексу адміністративного судочинства України.

Також не повідомлено про події, труднощі, тимчасові обмеження в період дії правового режиму воєнного стану та про спричинені наслідки на роботу Товариства з обмеженою відповідальністю «Прайм Енерджі 2019», а також не надано доказів на підтвердження вказаного та, які б свідчили про неможливість подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції саме у даній адміністративній справі у встановлені законодавством строки.

Колегія суддів звертає увагу, що відповідно до частини 4 статті 123 КАС України якщо після відкриття провадження у справі суд дійде висновку, що викладений в ухвалі про відкриття провадження у справі висновок суду про визнання поважними причин пропуску строку звернення до адміністративного суду був передчасним, і суд не знайде інших підстав для визнання причин пропуску строку звернення до адміністративного суду поважними, суд залишає позовну заяву без розгляду.

З огляду на викладене, оскільки Товариством з обмеженою відповідальністю «Прайм Енерджі 2019» пропущено строк звернення до суду з даним адміністративним позовом, а наведені ним причини пропуску цього строку не дають підстав для визнання їх поважними та, відповідно, поновлення строку звернення до суду, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про залишення вказаного адміністративного позову без розгляду, з чим погоджується і колегія суддів.

Оцінюючи інші доводи апеляційної скарги, колегія суддів зазначає, що згідно пункту 29 рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Ruiz Torija v. Spain» від 09 грудня 1994 року, статтю 6 не можна розуміти як таку, що вимагає пояснень детальної відповіді на кожний аргумент сторін. Відповідно, питання, чи дотримався суд свого обов`язку обґрунтовувати рішення може розглядатися лише в світлі обставин кожної справи.

При цьому, згідно п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

Положеннями ст. 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.

Відповідно до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Розглянувши доводи Товариства з обмеженою відповідальністю «Прайм Енерджі 2019», викладені в апеляційній скарзі, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм законодавства України, колегія суддів вважає, що ухвалу суду першої інстанції постановлено з додержанням норм матеріального та процесуального права, підстав для її скасування не вбачається, а тому апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а ухвалу суду першої інстанції про залишення адміністративного позову без розгляду - без змін.

Керуючись статтями 241, 242, 243, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329, 331 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Прайм Енерджі 2019» залишити без задоволення, а ухвалу Черкаського окружного адміністративного суду від 05 листопада 2025 року - без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її ухвалення та може бути оскаржена протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий-суддя: В.П. Мельничук

Судді: Н.П. Бужак

Є.І. Мєзєнцев

Повний текст складено 14.01.2026 року.