Справа № 200/6070/25
Суддя: Геращенко Ігор Володимирович
Дата ухвалення: 2026-01-14 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПЕРШИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 січня 2026 року справа №200/6070/25

м. Дніпро

Перший апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: судді-доповідача Геращенка І.В., суддів Блохіна А.А., Гайдара А.В., розглянув у письмовому провадженні апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області на рішення Донецького окружного адміністративного суду від 5 вересня 2025 року у справі № 200/6070/25 (головуючий І інстанції Буряк І.В.) за позовом Козачук Наталії Юріївни в інтересах ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області про визнання протиправним, скасування рішення та зобов`язання вчинити певні дії,-

В С Т А Н О В И В :

Козачук Наталія Юріївна в інтересах ОСОБА_1 (далі - позивач) звернулася до суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області (далі відповідач), в якому, в якому просила:

- визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області про відмову у призначенні пенсії від 16.05.2025 №71, яким відмовлено у призначенні пенсії за віком;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області зарахувати до страхового стажу період роботи у ВГО «Донбасгеологія» з 11.08.1987 по 08.12.1997 та період одержання допомоги по безробіттю з 09.03.1998 по 25.05.2001;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області повторно розглянути заяву від 09.05.2025 про призначення пенсії за віком, з урахуванням висновків суду, викладених у мотивувальній частині.

Рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 5 вересня 2025 року позов задоволено частково:

- визнано протиправним та скасовано рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області про відмову у призначенні пенсії від 16.05.2025 №71, яким відмовлено позивачу у призначенні пенсії за віком;

- зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області повторно розглянути заяву позивача від 09.05.2025 про призначення пенсії за віком, із врахуванням відомостей про періоди трудової діяльності, що вказані у трудовій книжці від 14.08.1987 серії НОМЕР_1 ;

- у решті позовних вимог - відмовлено.

Відповідач не погодився з рішенням суду першої інстанції, подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення норм матеріального права, просив скасувати рішення суду, прийняти нове, яким відмовити у задоволені позову.

Апелянт зазначає, що в трудової книжці позивача від 14.08.1987 серії НОМЕР_1 на титульному аркуші відсутня печатка підприємства (або печатка відділу кадрів), на якому вперше заповнювалася трудова книжка.

Не заперечуючи того, що відповідальність за ведення трудової книжки покладається на підприємство роботодавця, а виявлені недоліки в трудовій книжці не можуть бути підставою для не включення певних періодів роботи до страхового стажу позивача, Головне управління зазначає, що підставою для зарахування певних періодів до страхового стажу є трудова книжка оформлена належним чином та яка належить саме особі заявнику.

Позивачем до заяви про призначення пенсії поданої 09.05.2025 не було надано жодного доказу на підтвердження трудового стажу, окрім трудової книжки, оформленої неналежним чином, без печатки підприємства. Тому, страховий стаж ОСОБА_1 з 25.05.2001 зараховано Головним управлінням відповідно до Реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування.

Представником позивача подано відзив на апеляційну скаргу, в якому просив відмовити у її задоволені.

Відповідно до ст. 311 КАС України справу розглянуто в порядку письмового провадження.

Суд апеляційної інстанції заслухав доповідь судді-доповідача, вивчив доводи апеляційної скарги, відзиву, перевірив їх за матеріалами справи і дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення апеляційної скарги, виходячи з наступного.

09.05.2025 позивач звернулася із заявою про призначення пенсії за віком.

Звернення було опрацьовано за принципом екстериторіальності, Головним управлінням Пенсійного фонду України в Донецькій області.

Рішенням від 16.05.2025 № 71 позивачці відмовлено у призначенні пенсії за віком у зв`язку із відсутністю необхідного страхового стажу 32 роки відповідно до статті 26 Закону №1058-IV.

До страхового стажу позивача не зараховано періоди трудової діяльності згідно трудової книжки серія від 14.08.1987 серії НОМЕР_1 , у зв`язку з тим, що на титульному аркуші відсутня печатка підприємства (або печатка відділу кадрів), на якому вперше заповнювалася трудова книжка.

Спірним питанням у справі є рішення відповідача від 16.05.2025 № 71 про відмову у призначенні пенсії, також позивач оскаржує не зарахування до страхового стажу періодів з 11.08.1987 по 08.12.1997 та період одержання допомоги по безробіттю з 09.03.1998 по 25.05.2001.

Апеляційний суд надає правову оцінку спірним правовідносинам та враховує наступне.

Відповідно до ст. 9 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування № 1058-IV від 09.07.2003 (далі - Закон № 1058, у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) в солідарній системі призначаються такі пенсійні виплати, зокрема, пенсія за віком.

За ч. ч. 1, 4 ст. 24 Закону № 1058 страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.

Періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом.

Зігдно з ч. 2 статті 26 Закону № 1058 у разі відсутності, починаючи з 1 січня 2018 року, страхового стажу, передбаченого частиною першою цієї статті, право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 63 роки зокрема мають особи за наявності страхового стажу по 31 грудня 2018 року - від 15 до 25 років.

За статтею 62 Закону України Про пенсійне забезпечення основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка.

Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року № 637 затверджено Порядок підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній (далі - Порядок № 637).

Відповідно до пунктів 1 та 2 Порядку № 637 основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами. У разі коли документи про трудовий стаж не збереглися, підтвердження трудового стажу здійснюється органами Пенсійного фонду на підставі показань свідків.

За абзацом 1 пункту Порядку № 637 за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.

За пунктом 8 Порядку № 637 період навчання за денною формою здобуття освіти у закладах вищої освіти (крім періоду навчання за денною формою здобуття освіти на підготовчих відділеннях у закладах вищої освіти), професійних навчально-виховних закладах, навчальних закладах підвищення кваліфікації та перепідготовки кадрів, в аспірантурі, докторантурі і клінічній ординатурі підтверджується дипломами, посвідченнями, свідоцтвами, а також довідками та іншими документами, що видані на підставі архівних даних і містять відомості про періоди навчання. За відсутності в документах таких відомостей для підтвердження періоду навчання за денною формою здобуття освіти приймаються довідки про тривалість навчання в навчальному закладі у відповідні роки за умови, що в документах є дані про закінчення повного навчального періоду або окремих його етапів.

Підставою для неврахування до страхового стажу періодів роботи позивачки згідно трудової книжки стала відсутність печатки підприємства на титульному аркуші, що на думку відповідача, є порушенням п.2.11 Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників.

Дослідженням трудової книжки від 14.08.1987 серії НОМЕР_1 судом встановлена відсутність печатки підприємства.

Ведення трудових книжок на підприємствах, в установах і організаціях до 29.07.1993 здійснювалось відповідно до Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників, затвердженої постановою Держкомпраці СРСР від 20.06.1974 № 162 (далі Інструкція №162), а з 29.07.1993 відповідно до Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників, затвердженої наказом Міністерство праці України від 29.07.1993 № 58 (далі Інструкція №58).

Під час заповнення та внесення змін до трудової книжки позивача діяли норми Інструкції №162.

Відповідно до абзацу 1 пункту 1.1 Інструкції №162 трудова книжка є основним документом про трудову діяльність робітників та службовців.

Згідно з пунктом 2.2 Інструкції №162 у трудову книжку, зокрема, вносяться відомості про роботу: прийом на роботу, переведення на іншу постійну роботу, звільнення.

За п. 2.3 Інструкції №162 всі записи у трудовій книжці про прийом на роботу, переведення на іншу постійну роботу або звільнення, а також про нагородження та заохочення вносяться адміністрацією підприємства після видання наказу (розпорядження), але не пізніше тижневого терміну, а при звільненні - у день звільнення і повинні точно відповідати тексту наказу (розпорядження).

Записи виконуються акуратно, пір`яною або кульковою ручкою, чорнилом чорного, синього або фіолетового кольору.

Згідно з пунктом 2.11 Інструкції №162 першу сторінку (титульний аркуш) трудової книжки підписує особа, відповідальна за видачу трудових книжок, і після цього ставиться печатка підприємства (або печатка відділу кадрів), на якому вперше заповнювалася трудова книжка.

Вказані положення також передбачені Інструкцією №58, яка діє з 29.07.1993 (пункт 2.11).

Відповідно до пункту 4.1 Інструкції №162 при звільненні робітника або службовця всі записи про роботу, що внесені в трудову книжку за час роботи на даному підприємстві, завіряються підписом керівника підприємства або спеціально уповноваженої ним особи та печаткою підприємства або печаткою відділу кадрів.

Зміст викладених норм свідчить про те, що законодавством чітко визначено порядок організації ведення, обліку, зберігання і видачу трудових книжок працівників, а також встановлено відповідальність за порушення такого порядку.

Всі записи, які мають відношення до трудової діяльності працівника та вносяться до трудової книжки, можуть бути внесені вичерпним колом осіб.

Обов`язок щодо внесення достовірних та правильних записів до трудової книжки працівника покладається саме на власника або уповноважений ним орган, тобто на роботодавця.

Поряд із цим, працівник не може відповідати за правильність та повноту оформлення бухгалтерських документів на підприємстві, а неналежний порядок ведення та заповнення трудової книжки та іншої документації здійснено з вини адміністрації підприємства, що не може бути підставою для позбавлення позивача його конституційного права на соціальний захист та вирішення питань надання пенсії за віком на загальних підставах.

Зазначене узгоджується з правовою позицією Верховного Суду, викладеній у постанові №687/975/17 від 21.02.2018.

При цьому, наявність сумнівів у відповідача відповідно до зазначеного законодавства, може бути підставою для перевірки, в ході якої має бути встановлено обставини, які перешкоджають зарахуванню періоду роботи до стажу, однак не можуть нівелювати відомості трудової книжки та позбавляти особу права на належне пенсійне забезпечення з урахуванням набутого нею трудового стажу.

Судом враховано правову позицію, викладену у постанові Верховного Суду від 06.03.2018 у справі № 127/9055/17.

У даному випадку записи трудової книжки позивачки містять повні відомості, засвідчені підписом посадових осіб та відбитками печаток.

При цьому, суду не надано доказів у підтвердження того, що дані трудової книжки позивача містять неправдиві або недостовірні відомості чи були предметом судового розгляду.

За наведених обставин, суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що недоліки у заповненні трудової книжки не спростовують факту наявності у позивача відповідного стажу роботи у спірний період.

Аналогічне стосується періоду одержання допомоги по безробіттю з 09.03.1998 по 25.05.2001.

Отже, рішення відповідача прийнято передчасно, без підрахунку належним чином страхового стажу позивача із врахуванням даних стосовно періодів роботи, зазначених у трудовій книжці від 14.08.1987 серії НОМЕР_1 , а тому підлягає скасуванню.

На підставі викладеного, колегія суддів погоджує висновок суду першої інстанції про:

- визнання протиправним та скасування рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області про відмову у призначенні пенсії від 16.05.2025 №71, яким відмовлено позивачу у призначенні пенсії за віком;

- зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області повторно розглянути заяву позивача від 09.05.2025 про призначення пенсії за віком, із врахуванням відомостей про періоди трудової діяльності, що вказані у трудовій книжці від 14.08.1987 серії НОМЕР_1 .

Відповідно до ч. 1 ст. 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Отже, спір за суттю вимог судом першої інстанції вирішений правильно, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, внаслідок чого відсутні підстави для задоволення апеляційної скарги та скасування рішення суду.

Керуючись ст. ст. 250, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області - залишити без задоволення.

Рішення Донецького окружного адміністративного суду від 5 вересня 2025 року у справі № 200/6070/25 за позовом Козачук Наталії Юріївни в інтересах ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області про визнання протиправним, скасування рішення та зобов`язання вчинити певні дії - залишити без змін.

Повний текст постанови складений 14 січня 2026 року.

Постанова суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду набирає законної сили з дати її ухвалення та відповідно до ст. 328 Кодексу адміністративного судочинства України може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий І.В. Геращенко

Судді: А.А. Блохін

А.В. Гайдар