Справа № 727/14353/25
Суддя: Терещенко О. Є.
Дата ухвалення: 2026-01-13 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Провадження № 2-а/727/19/26
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 січня 2026 року м. Чернівці

Шевченківський районний суд м. Чернівці в складі:

головуючого судді Терещенко О.Є.

при секретарі Аниськовій К.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні м. Чернівці справу за адміністра-тивним позовом ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Хованець Андрій Ігорович, до ІНФОРМАЦІЯ_1 , про скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення,-

встановив:

Представник позивача ОСОБА_1 до суду звернувся адвокат Хованець А.І. з ад-міністративним позовом до відповідача про скасування постанови, посилаючись на те, що начальником ІНФОРМАЦІЯ_1 полковником ОСОБА_2 винесено по-станову №8197 від 20.01.2025 року по справі про адміністративне правопорушення, якою ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за порушення ч.3 ст.210-1 КУпАП та накладено штраф у розмірі 1000 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 17000 гривень.

Як вбачається з оскаржуваної постанови, ОСОБА_1 , будучи військово-зобов`язаним, під час дії воєнного стану протягом 60 днів з дня набрання чинності Указом Президента України про оголошення мобілізації, затвердженим Верховною Радою України, не уточнив свої облікові дані через центри надання адміністративних послуг або електронний кабінет призовника, військовозобов`язаного, резервіста, або у територіальному центрі комплектування та соціальної підтримки за місцем свого перебування або знаходження.

Своїми протиправними винними діями (бездіяльністю) ОСОБА_1 порушив вимоги абзацу 7 частини 3 ст.22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мо-білізацію» №3544-XII від 21.10.1993 р., що призвело до порушення ним правил війсь-кового обліку, вчиненого в особливий період. Тобто скоїв адміністративне правопо-рушення, передбачене ч.3 ст.210-1 КУпАП.

Вважає, що постанова про притягнення позивача до адміністративної відпові-дальності за вказане правопорушення є незаконною, та такою, що підлягає скасуванню.

Свою позицію мотивує тим, що позивач є студентом Михайловецького профе-сійного аграрного ліцею, та користується правом на відтрочку від призову на підставі п.1 ч.3 ст.23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію». Також зазначає, що позивач не ухилявся від свого обов`язку стосовно оновлення військово-облікових даних, натомість, одразу після отримання повістки, 01 липня 2024 року о 10:00 годині він з`явився до ІНФОРМАЦІЯ_1 з метою уточнення облікових даних, оновлення персональних відомостей у системі «ОБЕРІГ» та проходження військово-лікарської комісії за необхідності.

У зв`язку з викладеним просить визнати протиправною та скасувати постанову №8197 від 20.01.2025 року про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ч.3 ст.210-1 КпАП України, а провадження відносно ОСОБА_1 у справі про адміністративне правопорушення за ч.3 ст.210-1 КУпАП закрити.

Позивач в судове засідання не з`явився. Представник позивача, адвокат Хованець А.І., в судове засідання також не з`явився. Подав заяву, згідно якої просив розглянути справу без його та позивача участі. Позовні вимоги підтримав у повному обсязі та про-сив їх задовольнити.

Представник відповідача в судове засідання не з`явився. Про місце, дату та час розгляду справи був повідомлений належним чином у встановленому законом поряд-ку.

18.11.2025 року на адресу суду надійшов відзив від представника відповідача. У відзиві на адміністративний позов представник відповідача вважає доводи позивача безпідставними. Вказує, що постанову про притягнення позивача до адміністративної відповідальності за ч.3 ст.210-1 КУпАП було винесено з дотриманням вимог чинного законодавства. Просить в задоволенні позову відмовити.

Згідно з ч.9 ст.205 КАС України, якщо немає перешкод для розгляду справи у су-довому засіданні, визначених цією статтею, але всі учасники справи не з`явилися у су-дове засідання, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсут-ності потреби заслухати свідка чи експерта.

Ознайомившись з письмовими поясненнями сторін, вивчивши матеріали справи, дослідивши письмові докази, долучені до позову та до відзиву, суд приходить до наступних висновків.

Відповідно до вимог ч.1 ст.5 Кодексу адміністративного судочинства Укра-їни кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до ад-міністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або інтереси.

Згідно з вимогами ч.1 ст.6 КАС України суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права та сво-боди визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльно-сті держави.

За приписами частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до частини першої статті 2 КАС України завданням адміністратив-ного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інте-ресів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Відповідно до ст.7 КпАП України ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше, як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Додержання вимог закону при застосуванні заходів впливу за адміністративні правопорушення забезпечується систематичним контролем з боку вищестоящих ор-ганів і посадових осіб, правом оскарження, іншими встановленими законом способами.

Тобто, притягненню до адміністративної відповідальності особи обов`язково по-винна передувати належна та вчинена у відповідності до вимог чинного законодавства поведінка суб`єкта владних повноважень, а також встановлення останнім факту вчи-нення особою адміністративного правопорушення, відповідальність за вчинення якого передбачена чинним законодавством.

Суд вважає за необхідне зазначити, що адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до адміністративної відповідальності ґрунтується на конституційних принципах та правових презумпціях, які зумовлені визнанням і дією принципу верховенства права в Україні.

Елементами верховенства права є принцип рівності і справедливості, правової визначеності, ясності і недвозначності правової норми, оскільки інше не може забез-печити її однакове застосування, не виключає необмеженості трактування у правоза-стосовній практиці. Принцип правової визначеності означає, що обмеження основних прав людини та громадянина і втілення цих обмежень на практиці допустиме лише за умови забезпечення передбачуваності застосування правових норм, встановлених та-кими обмеженнями.

Судом встановлено, щовідповідно до копії постанови №8197 за справою про ад-міністративне правопорушення за частиною 3 статті 210-1 Кодексу України про ад-міністративні правопорушення, позивач ОСОБА_1 , будучи військовозобов`язаним, під час дії воєнного стану протягом 60 днів з дня набрання чинності указом Пре-зидента України про оголошення мобілізації, затвердженим Верховною Радою Ук-раїни, не уточнив свої облікові дані через центри надання адміністративних послуг або електронний кабінет призовника, військовозобов`язаного, резервіста, або у терито-ріальному центрі комплектування та соціальної підтримки за місцем свого перебу-вання або знаходження.

Своїми протиправними винними діями (бездіяльністю) ОСОБА_1 порушив вимоги абзацу 7 частини 3 ст. 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мо-білізацію» №3544-XII від 21.10.1993 р., що призвело до порушення ним правил війсь-кового обліку, вчиненого в особливий період. Тобто скоїв адміністративне правопо-рушення, передбачене ч.3 ст.210-1 КУпАП.

Відповідно до ст.210-1 КпАП України адміністративна відповідальність настає за порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію.

Частиною 3 ст. 210-1 КпАП України передбачено відповідальність за вчинення дій, передбачених частиною першою цієї статті, в особливий період.

Вказана норма є бланкетною, при її застосуванні необхідно використовувати за-конодавчі акти, які визначають правила військового обліку та запровадження в Україні особливого періоду.

За змістом ст. 1 Закону України «Про оборону України», особливий період - пе-ріод, що настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або до-ведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, во-єнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.

Особливий період в Україні розпочався з 17.03.2014 року, коли було оприлюд-нено Указ Президента України від 17.03.2014 № 303/2014 «Про часткову мобілізацію».

Указом Президента України від 24.02.2022 № 64/2022 в Україні введено воєнний стан, який триває до теперішнього часу.

Закон України "Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію" встановлює правові основи мобілізаційної підготовки та мобілізації в Україні, визначає засади організації цієї роботи, повноваження органів державної влади, інших державних ор-ганів, органів місцевого самоврядування, а також обов`язки підприємств, установ і ор-ганізацій незалежно від форми власності (далі - підприємства, установи і організації), повноваження і відповідальність посадових осіб та обов`язки громадян щодо здій-снення мобілізаційних заходів.

Відповідно Закону України Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію Кабі-нет Міністрів України затвердив Порядок проведення призову громадян на військову службу під час мобілізації, на особливий період.

Відповідно до ст. 245 КУпАП завданням провадження в справах про адміністра-тивні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адмі-ністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Зі змісту ст. 247 КпАП України вбачається, що провадження в справі про адміні-стративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за таких обставин: 1) відсутність події і складу адміністративного правопорушення; 2) недосягнення особою на момент вчинення адміністративного правопорушення шіст-надцятирічного віку; 3) неосудність особи, яка вчинила протиправну дію чи бездіяль-ність; 4) вчинення дії особою в стані крайньої необхідності або необхідної оборони; 5) видання акта амністії, якщо він усуває застосування адміністративного стягнення; 6) скасування акта, який встановлює адміністративну відповідальність; 7) закінчення на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків, передбачених статтею 38 цього Кодексу; 8) наявність по тому самому факту щодо особи, яка при-тягається до адміністративної відповідальності, постанови компетентного органу (по-садової особи) про накладення адміністративного стягнення, або не скасованої поста-нови про закриття справи про адміністративне правопорушення, а також повідомлення про підозру особі у кримінальному провадженні по даному факту; 9) смерть особи, щодо якої було розпочато провадження в справі.

Згідно з ч.1 та ч.2 ст.251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопо-рушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного право-порушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають зна-чення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміні-стративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими дока-зами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притя-гається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в ав-томатичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стан-дартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транс-портних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, про-токолом про вилучення речей і документів, а також іншими документами. Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Відповідно до ч.2 ст.77 КАС України в адміністративних справах про про-типравність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок що-до доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на від-повідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Відповідно до ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністра-тивне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адмі-ністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відпові-дальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про ад-міністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колек-тиву, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Проте, відповідач при розгляді справи про адміністративне правопорушення сто-совно позивача не врахував вимоги даної статті щодо встановлення всіх обставин, які мали значення для вирішення справи.

Відповідач не надав суду належних та допустимих доказів, які б підтверджували, що при розгляді справи про адміністративне правопорушення посадова особа дотри-малася вимог 280 КУпАП та при розгляді справи про адміністративне правопорушення стосовно позивача врахував вимоги щодо встановлення всіх обставин, які мали зна-чення для вирішення справи. Також, відповідачем не надано суду належних та допу-стимих доказів, якими б підтверджувалось належне сповіщення позивача щодо роз-гляду справи про притягнення останнього до адміністративної відповідальності. Та-кож, відповідачем не доведено наявність фактичного складу адміністративного право-порушення, відповідальність за яке передбачена ч.3 ст.210-1 КУпАП.

Згідно ст.278 КУпАП орган (посадова особа) при підготовці до розгляду справи про адміністративне правопорушення вирішує такі питання: 1) чи належить до його компетенції розгляд даної справи; 2) чи правильно складено протокол та інші мате-ріали справи про адміністративне правопорушення; 3) чи сповіщено осіб, які беруть участь у розгляді справи, про час і місце її розгляду; 4) чи витребувано необхідні до-даткові матеріали; 5) чи підлягають задоволенню клопотання особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілого, їх законних представників і адво-ката.

Відповідно до ст.279 КУпАП розгляд справи розпочинається з оголошення скла-ду колегіального органу або представлення посадової особи, яка розглядає дану спра-ву. Головуючий на засіданні колегіального органу або посадова особа, що розглядає справу, оголошує, яка справа підлягає розгляду, хто притягається до адміністративної відповідальності, роз`яснює особам, які беруть участь у розгляді справи, їх права і обов`язки. Після цього оголошується протокол про адміністративне правопорушення. На засіданні заслуховуються особи, які беруть участь у розгляді справи, досліджу-ються докази і вирішуються клопотання.

Відповідач в порушення ч.2 ст.77 КАС України не надав суду доказів, що розгляд справи про притягнення позивача до адміністративної відповідальності відбувався відповідно до вказаних вище вимог КпАП України.

Суд зазначає, що постанова про притягнення до адміністративної відповідаль-ності є рішенням суб`єкта владних повноважень, актом індивідуальної дії, який вста-новлює відповідні права та обов`язки для особи, щодо якої він винесений. Таке рі-шення суб`єкта владних повноважень має бути обґрунтованим на момент його прий-няття, оскільки воно має значимі наслідки для позивача, що знаходиться в нерівному положенні по відношенню до суб`єкта владних повноважень.

Порушення норм процесуального права, недотримання передбаченої законом процедури та порядку винесення такого рішення суб`єктом владних повноважень при складанні постанови про притягнення до адміністративної відповідальності зводить нанівець саму суть та завдання адміністративної відповідальності особи, яка вчинила правопорушення.

Відповідно до ч. 3 ст.286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право: 1) залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення; 2) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи); 3) скасувати рі-шення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопо-рушення.

Таким чином, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд приходить до висновку, що уповноваженою посадовою особою не в повній мірі були виконані вимоги ст.252 КпАП та не встановлено усіх обставин, які мають значення для пра-вильного вирішення справи. За таких обставин, суд приходить до переконання щодо недодержання процедури винесення оскаржуваної постанови про адміністративне пра-вопорушення, яка передбачена Законом, належних і допустимих доказів, які б свідчили про вчинення позивачем адміністративного правопорушення, відповідачем не надано, у зв`язку з чим, оскаржувана постанова у справі про адміністративне правопорушення підлягає скасуванню, а справа про адміністративне правопорушення закриттю.

На підставі наведеного та керуючись ст.ст. 5, 9, 72, 77, 80, 90, 94 242, 245, 246, 250, 255, 271, 286, 295 КАС України, -

ухвалив:

Позовні вимоги ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Хованець Андрій Ігорович, до ІНФОРМАЦІЯ_1 , про скасування постанови по справі про адміні-стративне правопорушення - задовольнити.

Постанову ІНФОРМАЦІЯ_1 №8197 від 20 січня 2026 року, якою ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.3 ст.210-1 КУпАП скасувати.

Закрити справу про притягнення ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , до адміністративної відповідальності за ч.3 ст.210-1 КУпАП у зв`язку з відсутністю події та складу адміністративного правопорушення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі по-дання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили пі-сля повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного про-вадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеля-ційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржене до Сьомого апеляційного адміністративного суду шляхом подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції протягом 10 (десяти) днів з дня його підписання.

Суддя: О.Є.Терещенко