Справа № 539/5883/25
Суддя: Бегунц А.О.
Дата ухвалення: 2026-01-14 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 січня 2026 р.Справа № 539/5883/25
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді: Бегунца А.О.,

Суддів: П`янової Я.В. , Русанової В.Б. ,

за участю секретаря судового засідання Реброва А.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Лубенського міськрайонного суду Полтавської області від 01.12.2025, головуючий суддя І інстанції: Бєссонова Т.Д., вул. Монастирська, 17, м. Лубни, Лубенський, Полтавська, 37500, повний текст складено 03.12.25 року по справі № 539/5883/25

за позовом ОСОБА_1

до Виконавчого комітету Лубенської міської ради Лубенського району Полтавської області

про визнання протиправною та скасування постанови,

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернулась до Лубенського міськрайонного суду Полтавської області з адміністративним позовом до виконавчого комітету Лубенської міської ради Лубенського району Полтавської області, в якому просила суд:

- визнати протиправною та скасувати постанову адміністративної комісії при виконавчому комітеті Лубенської міської ради Лубенського району Полтавської області від 07.11.2025 №01-10/25.

В обгрунтування позовних вимог зазначено, що 07.11.2025 адміністративною комісією при виконавчому комітеті Лубенської міської ради Лубенського району Полтавської області винесено постанову №01-10/25, якою до позивача застосовано адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 6800 грн. В постанові зазначено, що 20.09.2025 о 13-53 год. ОСОБА_1 перебуваючи на своєму робочому місці в магазині " ІНФОРМАЦІЯ_1 ", що за адресою: АДРЕСА_1 , здійснила продаж слабоалкогольного напою марки "Hike" (об`єм 0,5 л., вміст спирту 4,9%), ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що є особою, яка не досягла 18-річного віку. Позивач вважає дану постанову безпідставною, необґрунтованою та такою, що підлягає скасуванню. Зазначає, що немає жодного доказу у підтвердження вчинення нею вказаного адміністративного правопорушення, оскільки ані під час складення 20.09.2025 протоколу серія ВАД №394663 та його розгляду 07.11.2025, ані під час винесення оскаржуваної постанови №01-10/25 від 07.11.2025 про притягнення її до адміністративної відповідальності - не встановлено та зазначено доказів, на підставі яких позивача визнано винною та притягнуто до адміністративної відповідальності.

Рішенням Лубенського міськрайонного суду Полтавської області від 01.12.2025 у задоволенні позовних вимог відмовлено.

Не погодившись з вказаним рішенням, позивачем подано апеляційну скаргу, в якій, вказуючи на порушення норм права та невідповідність висновків суду першої інстанції обставинам справи, просить рішення Лубенського міськрайонного суду Полтавської області від 01.12.2025 скасувати та ухвалити постанову, якою позовні вимоги задовольнити.

В обгрунтування вимог апеляційної скарги зазначено, що висновки суду першої інстанції є необгрунтованими, оскільки всупереч імперативним приписам КУпАП, КАС України та Положення про адміністративну комісію, затвердженого рішенням виконавчого комітету Лубенської міської ради від 23.02.2021 №20, відповідачем при підготовці до розгляду справи про адміністративне правопорушення не вирішено питання, чи правильно складено протокол та не витребувано у працівників поліції необхідні додаткові матеріали, не з`ясовано наявність складу правопорушення (а саме суб`єкта), що призвело до прийняття необгрунтованої та безпідставної постанови №01-10/25 від 07.11.2025 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності.

Відповідно до відзиву на апеляційну скаргу зазначено, що матеріалами справи підтверджено, зокрема фіскальним чеком, що ОСОБА_1 продала слабоалкогольний напій "НІКЕ" об`ємом 0,5 літрів неповнолітньому, доказів протилежного до суду не надано. Доводи позивача про те, що вона не перебувала за касовим апаратом і не продавала слабоалкогольний напій є способом уникнення від відповідальності.

Відповідно до положень ч. 4 ст. 229 Кодексу адміністративного судочинства України, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Матеріалами справи підтверджено, що 20.09.2025 начальником СЮП ВП Лубенського РВП капітаном поліції Самозвоном Я.Л. складено протокол про адміністративне правопорушення серії ВАД №394663 відносно ОСОБА_1 за ч. 2 ст. 156 КУпАП, згідно якого 20.09.2025 о 13-53 год. перебуваючи на своєму робочому місці в магазині " ІНФОРМАЦІЯ_1 ", що за адресою: АДРЕСА_1 , ОСОБА_1 здійснила продаж слабоалкогольного напою марки "Hike" (об`єм 0,5 л., вміст спирту 4,9%), малолітньому ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

На підставі вищевказаного протоколу Адміністративна комісія при виконавчому комітеті Лубенської міської ради Лубенського району Полтавської області постановою №01-10/25 від 07.11.2025 визнала ОСОБА_1 винною у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 156 КУпАП, та наклала на неї адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 6800,00 грн. Постанова мотивована тим, що 20.09.2025 о 13-53 год. ОСОБА_1 перебуваючи на своєму робочому місці в магазині " ІНФОРМАЦІЯ_1 ", що за адресою: АДРЕСА_1 , здійснила продаж слабоалкогольного напою марки "Hike" (об`єм 0,5 л., вміст спирту 4,9%), ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що є особою, яка не досягла 18-річного віку.

Не погодившись з вказаною постановою, позивач оскаржила його до суду.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з їх необгрунтованості.

Колегія суддів погоджується з вказаним висновком суду першої інстанції, враховуючи наступне.

Відповідно до ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з п. 1 ч. 2 ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст. 5 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист шляхом: 1) визнання протиправним та нечинним нормативно-правового акта чи окремих його положень; 2) визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень; 3) визнання дій суб`єкта владних повноважень протиправними та зобов`язання утриматися від вчинення певних дій; 4) визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії; 5) встановлення наявності чи відсутності компетенції (повноважень) суб`єкта владних повноважень; 6) прийняття судом одного з рішень, зазначених у пунктах 1-4 цієї частини та стягнення з відповідача - суб`єкта владних повноважень коштів на відшкодування шкоди, заподіяної його протиправними рішеннями, дією або бездіяльністю.

Статтями 7, 9 КАС України встановлено, що розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Суд вирішує справи відповідно до Конституції та законів України, а також міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Суд застосовує інші правові акти, прийняті відповідним органом на підставі, у межах повноважень та у спосіб, визначені Конституцією та законами України.

Охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством є завданням Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі - КУпАП).

Згідно з статтею 7 КУпАП ніхто не може бути підданим заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставі і в порядку, встановлених законом, а провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюються на основі суворого додержання законності.

Відповідно до ст. 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачене адміністративну відповідальність.

Нормами статті 245 КУпАП визначено, що завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Згідно зі статтею 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Отже, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати всі обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, безпеки на автомобільному транспорті та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, відомостями та інформацією з Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів, а також іншими документами.

Так, відповідальність за ч. 2 ст. 156 КУпАП настає за порушення працівником підприємства (організації) торгівлі або громадського харчування правил торгівлі пивом (крім безалкогольного), алкогольними, слабоалкогольними напоями, тютюновими виробами, електронними сигаретами та рідинами, що використовуються в електронних сигаретах, пристроями для споживання тютюнових виробів без їх згоряння, а саме: торгівля пивом (крім безалкогольного), алкогольними, слабоалкогольними напоями, тютюновими виробами, електронними сигаретами, рідинами, що використовуються в електронних сигаретах, пристроями для споживання тютюнових виробів без їх згоряння у приміщеннях або на територіях, заборонених законом, або в інших місцях, визначених рішенням відповідного органу місцевого самоврядування як такі, де роздрібна торгівля пивом (крім безалкогольного), алкогольними, слабоалкогольними напоями, тютюновими виробами, електронними сигаретами, рідинами, що використовуються в електронних сигаретах, пристроями для споживання тютюнових виробів без їх згоряння заборонена, або торгівля пивом (крім безалкогольного), алкогольними, слабоалкогольними напоями, тютюновими виробами, електронними сигаретами, рідинами, що використовуються в електронних сигаретах, пристроями для споживання тютюнових виробів без їх згоряння через торгові автомати чи особами, які не досягли 18-річного віку, а також продаж пива (крім безалкогольного), алкогольних, слабоалкогольних напоїв, тютюнових виробів, електронних сигарет, рідин, що використовуються в електронних сигаретах, пристроїв для споживання тютюнових виробів без їх згоряння особі, яка не досягла 18-річного віку, або продаж тютюнових виробів в упаковках, що містять менш як 20 сигарет або цигарок, чи поштучно (крім сигар), або торгівля пивом (крім безалкогольного), алкогольними, слабоалкогольними напоями, винами столовими у заборонений рішенням відповідного органу місцевого самоврядування час доби.

Колегія суддів зазначає, що факт вчинення позивачем адміністративного правопорушення, передбаченого частиною другою статті 156 КУпАП, підтверджується сукупністю доказів, а саме:

- протоколом про адміністративне правопорушення серії ВАД №394663 від 20 вересня 2025 року, складеним начальником СЮП ВП Лубенського РВП капітаном поліції Самозвоном Я.Л. про те, що 20.09.2025 о 13-53 год. перебуваючи на своєму робочому місці в магазині " ІНФОРМАЦІЯ_1 ", що за адресою: АДРЕСА_1 , ОСОБА_1 здійснила продаж слабоалкогольного напою марки "Hike" (об`єм 0,5 л., вміст спирту 4,9%), малолітньому ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , чим скоїла адміністративне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 156 КУпАП;

- копією ліцензії на право роздрібної торгівлі алкогольними напоями за адресою АДРЕСА_1 , магазин " ІНФОРМАЦІЯ_1 ", виданої Фізичній особі-підприємцю ОСОБА_3 ;

- письмовими поясненнями неповнолітнього ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в яких зазначено, що 20.09.2025 близько 13:53 год перебуваючи в м. Лубни по вул. Я. Мудрого він зайшов в магазин "Маркетопт", взяв пиво та відразу підійшов до каси, продавець не запитала скільки йому років та розрахувався за допомогою телефону. Коли він купив пиво, вийшов з магазину та вирішив зателефонувати другу, але в цей час підійшли працівники поліції, показали службове посвічення та запитали скільки йому років та запитали де він придбав пиво. ОСОБА_2 повідовим, що придбав його в магазині "Маркетопт" по АДРЕСА_2 . Також в даних поясненнях міститься примітка, що допит неповнолітньої проведено за участі в присутності його опікуна ОСОБА_4

- копією паспорта ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 з якого вбачається, що останній станом на 20.09.2025 не виповнилось 18-ти років;

- копією фіскального чеку від 20.09.2025, пиво Хайк, 0.5л. на суму 23,60 грн., квитанцією Абанк №9 від 20.09.2025 на суму 23,60 грн.

- поясненнями ОСОБА_1 , в яких зазначено, що 20.09.2025 вона перебувала на робочому місці в магазині " ІНФОРМАЦІЯ_1 " за адресою АДРЕСА_1 , близько 13.53 год до магазину зайшов хлопець, на її думку, повнолітній, якому вона продала алкогольний напій Хайк, 0.5 л, проте чи перевірила в нього документ вона не пам`ятає.

Враховуючи вищезазначені докази в своїй сукупності, колегія суддів вважає, що адміністративною комісією прийнято обґрунтоване рішення про притягнення позивача до адміністративної відповідальності, оскільки перелічені вище докази, що містяться в матеріалах справи, підтверджують факт продажу тютюнових виробів особі, що не досягла 18-річного віку, та підтверджують наявність у діях позивача складу правопорушення, передбаченого частиною другою статті 156 КУпАП.

При цьому, ані до суду першої інстанції, ані під час апеляційного розгляду позивачем не надано жодних належних та допустимих доказів, які б спростовували факт її перебування на робочому місці 20 вересня 2025 року. Зокрема, не надано графіків виходу на роботу, табелів обліку робочого часу або наказів про призначення іншої особи відповідальною за проведення розрахункових операцій у вказаний період. Позивачем не надано доказів того, що в момент зафіксованого правопорушення на касі працювала інша особа, що свідчить про безпідставність заперечень щодо її причетності до вчиненого діяння

Щодо доводів позивача, що працівниками поліції неналежно оформлено адміністративні матеріали, зокрема не зазначено чинного нормативно-правового акта, який порушено, не здійснено проведення вилучення речей (доказів), фіскальний чек не містить прізвище касира та те, що відсутні свідки продажу саме ОСОБА_1 алкогольних напоїв, колегія суддів зазначає наступне.

Так, відповідно до статті 254 КУпАП про вчинення адміністративного правопорушення складається протокол уповноваженими на те посадовою особою або представником громадської організації чи органу громадської самодіяльності. Протокол про адміністративне правопорушення, у разі його оформлення, складається у двох екземплярах, один з яких під розписку вручається особі, яка притягається до адміністративної відповідальності. Протокол не складається у випадках, передбачених статтею 258 цього Кодексу.

Згідно приписів статті 278 КУпАП орган (посадова особа) при підготовці до розгляду справи про адміністративне правопорушення вирішує такі питання: чи належить до його компетенції розгляд даної справи; чи правильно складено протокол та інші матеріали справи про адміністративне правопорушення; чи сповіщено осіб, які беруть участь у розгляді справи, про час і місце її розгляду; чи витребувано необхідні додаткові матеріали; чи підлягають задоволенню клопотання особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілого, їх законних представників і адвоката.

Згідно зі статтею 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів, та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також, працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами. Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Згідно зі статтею 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

В той же час, дані, що містяться в протоколі, в силу вимог статті 251 КУпАП, є доказами, які підлягають оцінці в порядку ст. 252 цього ж кодексу при розгляді справи про адміністративне правопорушення.

Між тим, складання протоколу - це процесуальні дії суб`єкта владних повноважень, які спрямовані на фіксацію адміністративного правопорушення та, в силу положень статті 251 КУпАП, є предметом оцінки в якості доказу вчинення такого правопорушення при розгляді справи про притягнення особи до адміністративної відповідальності наряду з іншими доказами.

До аналогічних висновків дійшла Велика Палата Верховного Суду у справі №712/7385/17 (постанова від 13 березня 2019 року) та Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду у справі № 752/5417/19 (постанова від 22 червня 2023 року).

Відсутність у протоколі посилання на конкретний пункт чи статтю нормативного акта, за умови чіткого опису суті правопорушення, що відповідає диспозиції статті КУпАП, не є підставою для скасування рішення, оскільки не нівелює сам факт вчиненого діяння.

Твердження про нездійснення вилучення речей та відсутність прізвища касира у фіскальному чеку є формальними зауваженнями. Згідно зі ст. 251 КУпАП, доказами є будь-які фактичні дані, зокрема фіскальний чек, який ідентифікує торгову точку та факт продажу товару, незалежно від наявності в ньому прізвища касира. Непроведення вилучення товару не спростовує факт його реалізації, зафіксований іншими засобами.

Довід щодо відсутності свідків продажу також відхиляється, оскільки чинне законодавство не визначає показання свідків як єдиний та обов`язковий доказ. Сукупність інших доказів є достатньою для встановлення вини особи.

Таким чином, зазначені позивачем недоліки не спростовують суті вчиненого правопорушення та не є достатніми для визнання дій працівника поліції неправомірними.

Як встановлено з матеріалів справи, зокрема, протоколу засіданні адміністративної комісії, в ході розгляду справи про притягнення позивача до адміністративної відповідальності, окрім протоколу, досліджено і інші докази на підтвердження факту скоєного правопорушення, а саме, копія ліцензії на право роздрібної торгівлі алкогольними напоями, письмові пояснення ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , копія паспорту ОСОБА_2 , і відповідно за результатами аналізу всіх даних прийнято рішення про застосування адміністративного стягнення.

Таким чином, колегія суддів вважає, що зауваження до протоколу про вчинення адміністративного правопорушення серії ВАВ №913668 від 19 жовтня 2024 року, який є доказом, не спростовують встановлених адміністративною комісією обставин щодо наявність факту вчинення позивачем адміністративного правопорушення, за наявності іншим доказів, що підтверджують вину позивача у вчиненні інкримінованого їй адміністративного правопорушення.

Доводи апелянта, що від пояснень, які додані до протоколу, вона відмовляється, оскільки фактично написала їх зі слів працівника поліції, через страх перед останнім, та дані пояснення написані під диктовку працівника поліції та не відповідають дійсності колегія суддів не приймає та зазначає, що пояснення написані апелянтом власноручно, викладені логічно та послідовно. У протоколі про адміністративне правопорушення, який є джерелом доказів згідно зі ст. 251 КУпАП, відсутні будь-які зауваження чи застереження з боку особи щодо процедури його складання або вчинення психологічного тиску з боку працівників поліції.

Слід зазначити, що зміна позиції особи під час апеляційного розгляду та заперечення раніше наданих власних пояснень розцінюються судом як спосіб уникнення відповідальності за вчинене правопорушення. Доводи позивача про "страх перед працівником поліції" носять суб`єктивний характер і не підтверджені жодними належними та допустимими доказами, як-от звернення до правоохоронних органів із заявою про перевищення службових повноважень або наявність відповідних медичних свідчень про стан стресу. Оскільки апелянт скористалася своїм правом на надання пояснень та засвідчила їх особистим підписом без заперечень на момент складання матеріалів, колегія суддів не вбачає підстав для визнання цих пояснень недопустимими доказами та відхиляє доводи про їх невідповідність дійсності.

Відповідно до частини 1 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

При цьому, суд враховує положення Висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів щодо якості судових рішень (пункти 32-41), в якому, серед іншого, звертається увага на те, що усі судові рішення повинні бути обґрунтованими, зрозумілими, викладеними чіткою і простою мовою і це є необхідною передумовою розуміння рішення сторонами та громадськістю; у викладі підстав для прийняття рішення необхідно дати відповідь на доречні аргументи та доводи сторін, здатні вплинути на вирішення спору; виклад підстав для прийняття рішення не повинен неодмінно бути довгим, оскільки необхідно знайти належний баланс між стислістю та правильним розумінням ухваленого рішення; обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент заявника на підтримку кожної підстави захисту; обсяг цього обов`язку суду може змінюватися залежно від характеру рішення.

Зазначений Висновок також акцентує увагу на тому, що згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах.

З огляду на такий підхід Європейського суду з прав людини до оцінки аргументів сторін, колегія суддів зазначає, що ключові аргументи апеляційної скарги отримали достатню оцінку.

При цьому, ціль мотивування судового рішення полягає в тому, щоб продемонструвати і довести, передусім сторонам, що суд справді почув, а не проігнорував їхні позиції, мотивоване судове рішення надає сторонам змогу вирішити питання про доцільність його оскарження, належне мотивування судового рішення забезпечує ефективний апеляційний перегляд справи.

Аналогічні висновки застосовує Верховний Суд, зокрема у постановах від 27.05.2025 по справі № 160/27436/23, від 02.07.2025 по справі №380/5471/24.

З урахуванням викладеного, колегія суддів приходить до висновку, що суд першої інстанції в повному обсязі дослідив положення нормавтиних актів, що регулюють спірні правовідносини та дійшов вірного висновку про відмову у задоволенні позовних вимог.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 315 КАС України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін.

Згідно із ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Таким чином, колегія суддів, переглянувши рішення суду першої інстанції, дійшла висновку, що при прийнятті рішення, суд першої інстанції дійшов вичерпних юридичних висновків щодо встановлення обставин справи і правильно застосував до спірних правовідносин сторін норми матеріального права.

Наведені в апеляційній скарзі доводи правильність висновків суду не спростовують.

Керуючись ст. ст. 242, 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Лубенського міськрайонного суду Полтавської області від 01.12.2025 по справі № 539/5883/25 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її ухвалення та не підлягає касаційному оскарженню.

Головуючий суддя А.О. Бегунц
Судді Я.В. П`янова В.Б. Русанова
Повний текст постанови складено 14.01.2026 року