Справа № 585/2520/25
Суддя: Ральченко І.М.
Дата ухвалення: 2026-01-14 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 січня 2026 р. Справа № 585/2520/25
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Ральченка І.М.

суддів: Катунова В.В. , Подобайло З.Г.

за участю секретаря судового засідання Колодкіної Н.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Роменського міськрайонного суду Сумської області від 17.10.2025 по справі № 585/2520/25

за позовом ОСОБА_1

до Управління патрульної поліції в Чернігівській області Департаменту патрульної поліції , Поліцейського 2-го взводу 1-ої роти 1-го батальйону Управління патрульної поліції у Чернігівській області Департаменту патрульної поліції рядовий поліції Скляренка Ярослава Дмитровича

про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режим,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, в якому просив визнати протиправною та скасувати постанову серії ГНА №4864909 від 01.06.2024 про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі.

Рішенням Роменського міськрайонного суду Сумської області від 17.10.2025 відмовлено в задоволенні позову.

Позивач, не погодившись із рішенням суду, подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на невірне застосування судом першої інстанції норм процесуального та матеріального права, просив його скасувати та прийняти нове, яким задовольнити позов.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги позивач зазначив, що постанова про його притягнення до адміністративної відповідальності по справі про адміністративне правопорушення 01.06.2025 року складена указаним поліцейським, з грубим порушенням приписів Конституції України, вимог КУпАП та Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, зокрема, зазначає, що під час розгляду справи про адміністративне правопорушення 01.06.2025 року відносно позивача, було порушено його конституційне право на захист, всупереч приписам Конституції України, вимогам КУпАП та Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, поліцейським фактично не проводився, як не досліджувалися і докази, як цього вимагає ст. 252 КУпАП, а тільки формально було роздруковано постанову серії ГНА №4864909, зміст якої не відповідає вимогам, визначеним статтями 283 і 284 КУАП, та пунктам я та д розділу III вищевказаної Інструкції. Вказує, що поліцейський протиправно відмовив позивачу у задоволенні клопотання щодо надання належних доказів (відеофіксації правопорушення) на підтвердження того, що він дійсно допустив чи/або не допустив порушення вимог п.2.з.в. ПДР України. Зазначає, що обставини адміністративного правопорушення, які надруковані поліцейським 2-го взводу 1-ої роти 1-го батальйону УПП в Чернігівській області ДПП Скляренком Я.Д. в оскаржуваній постанові, не відповідають дійсним та фактичним обставинам і не підтверджені жодним належним та допустимим доказом, про що свідчить відсутність такої інформації в мотивувальній частині протиправної постанови, а також не підтверджені відеозаписом, про що свідчить відсутність такої інформації про докази в пункті 7 резолютивної частини протиправної постанови серії ГНА №4864909 від 01.06.2025.

Відповідно до ч. 4 ст. 229 КАС України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши рішення суду першої інстанції, доводи апеляційної скарги, дослідивши докази по справі, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як встановлено судовим розглядом, Постановою про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕНА №4864909 від 01.06.2025 на ОСОБА_1 накладено штраф у розмірі 510 грн. за порушення ч.5 ст. 121 КУпАП.

В постанові зазначено час та місце скоєння, суть та обставини правопорушення: 01.06.2025 року о 09 год. 51 хв. на а/д М-01, 98 км, с. Кіпті, водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом VOLKSWAGEN PASSAT, номерний знак НОМЕР_1 , обладнаним засобами пасивної безпеки та був непристебнутий ременем безпеки, чим порушив п. 2.3.в) ПДР. В пункті 7 постанови зазначено технічний засіб ПВ (портативний відео реєстратор) 470973,470671, за допомогою якого було здійснено фіксацію обставин справи (а.с.12, 43).

Не погодившись з указаною постановою адвокат Цимбал В.І., який надає позивачу професійну правничу допомогу, 10.06.2025 до начальника УПП у Чернігівської області подав скаргу на неї (а.с.13-17).

24.06.2025 адвокат Цимбал В.І. з Управління патрульної поліції в Чернігівській області ДПП отримав лист про розгляд його скарги , яку на підставі п.1 ч.1 ст. 293 КУпАП залишено без задоволення, а постанова про накладення адміністративного стягнення у справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕНА №4864909 від 01.06.2025 залишена без змін (а.с.18-19, 21).

До листа долучене відповідне рішення т.в.о. начальника управління від 18.06.2025.

Позивач, не погоджуючись з постановою відповідача, звернувся до суду із даним позовом.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що вчинення позивачем адміністративного правопорушення підтверджено належними доказами.

Колегія суддів не погоджується з висновками суду першої інстанції з наступних підстав.

Порядок дорожнього руху на території України відповідно до Закону України «Про дорожній рух» встановлюють ПДР України, затверджені постановою Кабінету Міністрів України № 1306 від 10.10.2001.

Згідно з п. 2.3 «в» ПДР України для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний на автомобілях, обладнаних засобами пасивної безпеки (підголовники, ремені безпеки), користуватися ними і не перевозити пасажирів, не пристебнутих ременями безпеки. Дозволяється не пристібатися в населених пунктах водіям і пасажирам з інвалідністю, фізіологічні особливості яких унеможливлюють користування ременями безпеки, водіям і пасажирам оперативних та спеціальних транспортних засобів.

Відповідно до ч. 5 ст. 121 КУпАП порушення правил користування ременями безпеки або мотошоломами тягне за собою накладення штрафу в розмірі тридцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

В силу п. 1 ст. 247 КУпАП обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події та складу адміністративного правопорушення. Наявність події правопорушення доводиться шляхом надання доказів.

Згідно зі ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Статтею ст. 251 КУпАП визначено, що доказами у справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Статтею 40 Закону України "Про Національну поліцію" визначено, що поліція для забезпечення публічної безпеки і порядку може закріплювати на форменому одязі, службових транспортних засобах, монтувати/розміщувати по зовнішньому периметру доріг і будівель автоматичну фото- і відеотехніку, а також використовувати інформацію, отриману із автоматичної фото- і відеотехніки, що знаходиться в чужому володінні, з метою забезпечення дотримання правил дорожнього руху.

У відповідності до ч. 1 ст. 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно положень ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

На підтвердження правомірності притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності відповідачем надано відеозапис адміністративного правопорушення.

Дослідивши вказаний відеозапис, колегія суддів зазначає, що останній містить запис факту керування позивачем транспортним засобом обладнаним засобами пасивної безпеки та з не пристебнутим ременем безпеки. Пасажирка транспортного засобу, яким керував позивач також була не пристебнута ременем безпеки.

Стосовно посилань позивача на порушення права на отримання правової допомоги та перенесення розгляду справи, колегія суддів зазначає наступне.

З відеозапису, долученого відповідачем до відзиву, вбачається, що позивачу роз`яснено відповідні права (час 10:00:36), та роз`яснено, що відносно нього буде складена постанова про притягнення до адміністративної відповідальності.

Також, з відеозапису, вбачається, що ОСОБА_1 попросив перенести розгляд справи по місцю його проживання, на що поліцейським роз`яснено, що він, як працівник поліції, має відповідні повноваження і може розглянути справу на місці вчинення правопорушення у відповідності до вимог ч.4 ст. 258 КУпАП і що оскаржити його постанову, водій має право по місцю проживання. Надалі, ОСОБА_1 заявив про те, що має намір скористатись правовою допомогою і йому було надано час для її отримання, зокрема в телефонному режимі. На відеозаписі зафіксовано, як позивач розмовляв по телефону (з 10:04 до 10:20) та безпосередньо консультувався з фахівцем в галузі права. Позивач заявляв, що при розгляді справи про адміністративне правопорушення, саме поліцейський зобов`язаний надати йому адвоката. На указане отримував роз`яснення, що згідно чинного законодавства до повноважень та обов`язків поліцейського патрульної поліції не входить надавати юридичний захист та забезпечувати адвокатом осіб, які притягаються до адміністративної відповідальності.

За таких обставин, колегія суддів зазначає, що відповідно до відеозапису ОСОБА_1 надавався час для отримання позивачем правової допомоги шляхом спілкування з адвокатом у телефонному режимі, працівник поліції особисто вказував на те, що у разі можливості, адвокат може прибути і на місце події.

Отже, колегія суддів зазначає, що відповідачем вжито заходів задля забезпечення права позивача на правову допомогу.

Крім цього, колегія суддів зазначає, що працівником поліції було розглянуто клопотання позивача про перенесення розгляду справи за місцем проживання. У задоволенні зазначеного клопотання було відмовлено з тих підстав, що працівник поліції має відповідні повноваження і може розглянути справу на місці вчинення правопорушення у відповідності до вимог ч.4 ст. 258 КУпАП, а оскаржити його постанову, у разі незгоди з нею, водій має право по місцю проживання.

За таких обставин посилання позивача щодо наявності порушення його прав на отримання правової допомоги та відмову у перенесенні розгляду справи не знайшли свого обґрунтованого підтвердження в ході апеляційного розгляду справи.

Таким чином, встановлені обставини справи не свідчать про недотримання відповідачем процедури розгляду справи про адміністративне правопорушення.

Отже, відповідач належними та допустимими доказами підтвердив порушення позивачем правил дорожнього руху, а саме п. 2.3 «в» ПДР України, та відповідно правомірність притягнення ОСОБА_1 до відповідальності за ч. 5 ст. 121 КУпАП, з огляду на що оскаржувана постанова серії ЕНА № 4864909 від 01.06.2025 є правомірною та не підлягає скасуванню.

Доводи апеляційної скарги зазначених вище висновків суду першої інстанції не спростовують і не дають підстав для висновку, що судом першої інстанції при розгляді справи неправильно застосовано норми матеріального права, які регулюють спірні правовідносини, чи порушено норми процесуального права.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право: залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.

Згідно зі ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

На підставі викладеного, колегія суддів, погоджуючись з висновками суду першої інстанції, вважає, що суд дійшов вичерпних юридичних висновків щодо встановлення фактичних обставин справи і правильно застосував до спірних правовідносин норми процесуального права.

Керуючись ст. ст. 245, 246, 250, 315, 321 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Рішення Роменського міськрайонного суду Сумської області від 17.10.2025 по справі № 585/2520/25 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя І.М. Ральченко
Судді В.В. Катунов З.Г. Подобайло