Справа № 380/20048/25
Суддя: Костецький Назар Володимирович
Дата ухвалення: 2026-01-13 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 січня 2026 рокусправа № 380/20048/25

Львівський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Костецького Н.В., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Головного управління ДПС у Львівській області (вул. Стрийська, 35, м. Львів, ) про визнання протиправним та скасування наказу, зобов`язання вчинити дії,-

в с т а н о в и в:

на розгляд Львівського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Львівській області, у якій позивач просить суд:

- визнати протиправним та скасувати наказ начальника Головного управління ДПС у Львівській області № 19-дс від 04 вересня 2025 року про накладення дисциплінарного стягнення на заступника начальника управління начальника відділу моніторингу операцій та ризиків управління з питань виявлення та опрацювання податкових ризиків Головного управління ДПС у Львівській області ОСОБА_1 у вигляді звільнення з посади державної служби;

- визнати протиправним та скасувати наказ начальника Головного управління ДПС у Львівській області № 723-о від 04 вересня 2025 року про припинення державної служби ОСОБА_1 та звільнення ОСОБА_1 з посади заступника начальника управління начальника відділу моніторингу операцій та ризиків управління з питань виявлення та опрацювання податкових ризиків Головного управління ДПС у Львівській області;

- поновити ОСОБА_1 на посаді заступника начальника управління начальника відділу моніторингу операцій та ризиків управління з питань виявлення та опрацювання податкових ризиків Головного управління ДПС у Львівській області;

- стягнути із Головного управління ДПС у Львівській області на користь ОСОБА_1 стягнення середньомісячного розміру заробітної плати за час вимушеного прогулу.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що оскаржувані накази відповідача є протиправними, оскільки позивачем не було допущено вчинення порушення антикорупційного законодавства і відповідно не було вчинено жодного дисциплінарного проступку, і про це було викладено в поясненнях, яке було проігнороване дисциплінарною комісією відповідача. Вважає, що якщо припустити, що позивачем дійсно було допущено порушення антикорупційного законодавства, то таке відбулось 22 березня 2024 року, тобто в день коли нею було подано щорічну, за 2023 рік, декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування. Відповідно однорічний строк притягнення до дисциплінарної відповідальності, який встановлений ч. 5 ст. 74 Закону України «Про державну службу», закінчився 22 березня 2025 року. Натомість оскаржувані накази були прийняті значно (більш ніж на 5 місяців) пізніше ніж 22 березня 2024 року, що є самостійною підставою для визнання протиправними та скасування даних наказів. Крім цього, при прийнятті наказів відповідачем було порушено принцип презумпції невинуватості позивача.

Ухвалою суду від 10.10.2025 відкрито спрощене позовне провадження у справі без повідомлення (виклику) сторін.

Відповідач щодо задоволення позову заперечив з підстав, викладених у відзиві на позовну заяву. Зазначає, що заступник начальника управління - начальник відділу моніторингу операцій та ризиків управління з питань виявлення та опрацювання податкових ризиків Головного управління ДПС у Львівській області Жолудєва Наталія Ярославівна, здійснила дії та вчинки, які стали підставою допускати її причетність до вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 366-2 КК України, що розслідується в рамках кримінального провадження від 17.05.2024 № 0000670, а також, за результатами повної перевірки декларації за 2023 рік, призвело до встановлення НАЗК факту набуття ОСОБА_1 необґрунтованих активів на понад 2,9 млн. грн. та недостовірних відомостей на понад 8,2 млн. гривень, що свідчить про порушення ОСОБА_1 посадових обов`язків, вимог нормативно-правових актів, розпорядчих документів ДПС України та Головного управління ДПС у Львівській області, зокрема, визначених:

пунктом 10 Розділу 3 «Основні посадові обов`язки» посадової інструкції заступника начальника управління - начальника відділу моніторингу операцій та ризиків управління з питань виявлення та опрацювання податкових ризиків Головного управління ДПС у Львівській області, затвердженої в. о. начальника Головного управління ДПС у Львівській області 03.07.2023 та 05.12.2024;

абзацом першим Розділу 6 «Спеціальні умови служби» посадової інструкції заступника начальника управління - начальника відділу моніторингу операцій та ризиків управління з питань виявлення та опрацювання податкових ризиків Головного управління ДПС у Львівській області, затвердженої в. о. начальника Головного управління ДПС у Львівській області 03.07.2023 та 05.12.2024;

Розділом 2 «Основні завдання та функції» Положення про відділ моніторингу операцій та ризиків управління з питань виявлення та опрацювання податкових ризиків Головного управління ДПС у Львівській області, затвердженого в. о. начальника Головного управління ДПС у Львівській області 15.01.2024, 12.11.2024 та 05.12.2024;

пунктами 3.1, 3.3, 3.5, 4.2, абзацом 2 пункту 4.3, 4.4, пунктом 5.1 Правил етичної поведінки в органах Державної податкової служби, затверджених наказом Державної податкової служби України від 02.09.2019 № 52 (зі змінами);

пунктом 2 розділу II, пунктом 1 розділу III, пунктом 1 розділу IV Загальних правил етичної поведінки державних службовців та посадових осіб місцевого самоврядування, затверджених наказом Національного агентства України з питань державної служби від 05.08.2016 № 158 (зі змінами);

статтею 38 Закону України від 14 жовтня 2014 року № 1700-VII «Про запобігання корупції»;

пунктами 1, 2, 6, 7, 8, 9 частини першої ст. 8, пунктом 1 частини 1 ст. 62 Закону України від 10 грудня 2015 року № 889-VIII «Про державну службу», чим вчинено дисциплінарний проступок визначений пунктами 1, 2, 4, 5 частини другої ст. 65 Закону України від 10 грудня 2015 року № 889-VIII «Про державну службу».

Відповідач також зауважує, що приписами ст. 342 Податкового кодексу України визначено, що посадові особи контролюючих органів є державними службовцями, правовий статус контролюючих органів їх права та обов`язки визначаються, зокрема, Законом України від 10 грудня 2015 року № 889-VIII «Про державну службу».

Відповідно до частини першої статті 36 Закону №889-VIII особа, призначена на посаду державної служби, публічно складає Присягу державного службовця. З тексту Присяги вбачається, що в основі поведінки державного службовця закладені етичні, правові та службово-дисциплінарні норми поведінки, недодержання яких утворює факт порушення Присяги. Складаючи Присягу, державний службовець покладає на себе не тільки певні службові зобов`язання, але й моральну відповідальність за їх виконання. Присяга має правову природу одностороннього, індивідуального, публічно-правового характеру, конституційного зобов`язання державного службовця.

На думку відповідача, під порушенням Присяги слід розуміти скоєння державним службовцем проступку (вчинку) проти інтересів служби, який суперечить покладеним на нього обов`язкам, підриває довіру до нього як до носія влади, що призводить до приниження авторитету державного органу та унеможливлює подальше виконання ним своїх обов`язків. Звільнення за порушення Присяги може мати місце тоді, коли державний службовець вчинив проступок проти інтересів служби, який суперечить покладеним на нього обов`язкам, підриває довіру до нього як до керівника органу влади, що призводить до приниження державного органу та унеможливлює виконання ним своїх обов`язків. Тобто, недобросовісне виконання своїх посадових обов`язків у поєднанні зі зневажливим, недбалим ставленням до них, зокрема, та до завдань, що стоять перед державною службою загалом, є одним із проявів порушення Присяги.

Зауважує, що факти, викладені у численних публікаціях статей в соціальних мережах та на офіційних сайтах щодо ОСОБА_1 , знайшли своє підтвердження у результатах повної перевірки декларації особи уповноваженої на виконання функцій держави, або місцевого самоврядування, що суперечить покладеним на державного службовця обов`язкам, підриває довіру до нього як до керівника органу влади, що призводить до приниження державного органу та унеможливлює виконання ним своїх обов`язків.

Відповідач також зазначає, що відповідно до п. 10 ч. 1 ст. 2 Закону № 889-VIII, службова дисципліна - неухильне додержання Присяги державного службовця, сумлінне виконання службових обов`язків та правил внутрішнього службового розпорядку. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 62 Закону № 889-VIII, державний службовець зобов`язаний виконувати обов`язки, визначені статтею 8 цього Закону, а також не допускати вчинків, несумісних із статусом державного службовця.

Щодо тверджень позивача про пропуск строку для притягнення до дисциплінарної відповідальності, відповідач вважає, що такий строк не пропущено, оскільки 04.08.2025 до ГУ ДПС у Львівській області надійшов лист Національного агентства з питань запобігання корупції від 29.07.2025 №404-01/65030-25 про результати перевірки декларації позивача за 2023 рік та щодо наявності в діях позивача порушень вимог розділу «Доброчесність» Правил етичної поведінки в органах Державної податкової служби, затверджених наказом Державної податкової служби України від 02.09.2019 №52, в частині повноти та правдивості задекларованих відомостей.

Відтак, наказом Головного управління ДПС у Львівській області від 30.07.2025 №42-дп було порушено дисциплінарне провадження стосовно ОСОБА_1 , заступника начальника управління - начальника відділу моніторингу операцій та ризиків управління з питань виявлення та опрацювання податкових ризиків Головного управління ДПС у Львівській з відстороненням від виконання посадових обов`язків на час проведення дисциплінарного провадження. Вважає, що строк для притягнення до дисциплінарної відповідальності ОСОБА_1 обчислюється з дня виявлення суб`єктом призначення дисциплінарного проступку, а саме 04.08.2025.

Щодо тверджень позивача щодо ненадання дисциплінарною комісією оцінки її письмовим поясненням, відповідач вказує, що у письмових поясненнях ОСОБА_1 , наданих 01.09.2025 на електронну пошту ГУ ДПС у Львівській області та особисто під час засідання дисциплінарної комісії, ОСОБА_1 не спростувала допущені порушення щодо правильності та достовірності внесення відомостей до декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави та місцевого самоврядування. Такі пояснення враховано при прийнятті рішення про накладення дисциплінарного стягнення.

За наведених обставин, а також враховуючи, що несумлінне, недобросовісне виконання обов`язків державного службовця в умовах дії воєнного стану, що вчинено проти інтересів служби та суперечить покладеним на нього обов`язкам, підриває довіру до нього як до носія влади, що призводить до приниження авторитету державного органу та унеможливлює виконання ним своїх обов`язків надалі, утворює факт порушення Присяги державного службовця, вважає, що оскаржувані позивачем накази є правомірними та відповідають вимогам чинного законодавства. Просить відмовити в задоволенні позову.

Представник позивача в спростування заперечень відповідача, висловлених у відзиві на позовну заяву, подав до суду відповідь на відзив.

Представником відповідача подано до суду заперечення на відповідь на відзив.

Дослідивши наявні у справі докази та письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, суд встановив такі обставини.

Позивач ОСОБА_1 наказом ГУ ДПС у Львівській області від 05.01.2021 № 11-о була призначена на посаду заступника начальника управління начальника відділу моніторингу операцій та ризиків управління з питань виявлення та опрацювання податкових ризиків Головного управління ДПС у Львівській області.

Наказом Головного управління ДПС у Львівській області «Про порушення дисциплінарного провадження» від 30.07.2025 № 42-дп, відповідно до ст. ст. 17, 64-69, 72, 73 Закону України «Про державну службу», було порушено дисциплінарне провадження для визначення ступеня вини, характеру і тяжкості вчиненого дисциплінарного проступку стосовно заступника начальника управління - начальника відділу моніторингу операцій та ризиків управління з питань виявлення та опрацювання податкових ризиків Головного управління ДПС у Львівській області ОСОБА_1 .

Вказаним наказом позивача відсторонено від виконання посадових обов`язків на час проведення дисциплінарного провадження.

Підставою для прийняття вказаного наказу стала доповідна записка управління правового забезпечення ГУ ДПС у Львівській області від 30.07.2025 №780/13-01-05-06.

За змістом вказаної доповідної записки, до ГУ ДПС у Львівській області надійшов лист Західного управління Департаменту з питань запобігання та виявлення корупції ДПС від 30.07.2025 №18841/7/99-00-14-06-01-07 щодо встановлення факту відображення ОСОБА_1 , заступником начальника управління - начальником відділу моніторингу операцій та ризиків управління з питань виявлення та опрацювання податкових ризиків Головного управління ДПС у Львівській області в декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, щорічної за 2023 рік, недостовірних відомостей, які відрізняються від достовірних. Національним агентством з питань запобігання корупції відповідно до ч.2 ст. 513 відповідно до абз. 4 ч. 1 ст. 513 Закону проведено повну перевірку декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, щорічної за 2023 рік, поданої ОСОБА_1 заступником начальника управління - начальником відділу моніторингу операцій та ризиків .управління з питань виявлення та опрацювання податкових ризиків Головного управління ДПС у Львівській області. За результатами перевірки декларації встановлено ознаки: кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 3662 Кримінального кодексу України, а саме відображення відомостей, які відрізняються від достовірних на загальну суму 8233006,00 грн.; необґрунтованості активів у розмірі 2924832,15 грн.

Відповідно до висновків Довідки Національного агентства з питань запобігання корупції №464/25 від 20.06.2025 про результати проведеної повної перевірки декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, щорічної за 2023 рік, поданої Жолудєвою Наталією Ярославівною, заступником начальника управління начальником відділу моніторингу операцій та ризиків управління з питань виявлення та опрацювання податкових ризиків Головного управління Державної податкової служби у Львівській області, за результатами повної перевірки декларації, щорічної за 2023 рік, унікальний ідентифікатор документа - bfed029d-e4el-4e92-97c9-l24dl567d970, поданої ОСОБА_1 , заступником начальника управління - начальником відділу моніторингу операцій та ризиків, управління з питань виявлення податкових ризиків Головного управління Державної податкової служби у Львівській області, встановлено, що суб`єкт декларування при поданні декларації зазначив неточні відомості (пп. 1-3, п.п. 5.2 п. 5 розділу 3.1 цієї Довідки) на загальну суму 8 233 006,00 грн. (п. 4, п.п. 5.1 п. 5 розділу 3.1 цієї Довідки), чим не дотримав вимог пп. 1-21, 8 ч. 1 ст. 46 Закону України «Про запобігання корупції». У діях суб`єкта декларування встановлено ознаки правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 3662 КК України. Встановлено ознаки необґрунтованості активів на суму 2 924 832,15 гривні.

В ході дисциплінарного провадження позивачем було надано пояснення дисциплінарній комісії відповідача.

За результатами проведеного службового розслідування, дисциплінарною комісією ГУ ДПС у Львівській області надано начальнику ГУ ДПС у Львівській області Подання від 01.09.2025 за результатами розгляду дисциплінарної справи щодо позивача.

За змістом вказаного Подання, дисциплінарна комісія зробила висновок про наявність у діях ОСОБА_1 - заступника начальника управління - начальника відділу моніторингу операцій та ризиків управління з питань виявлення та опрацювання податкових ризиків Головного управління ДПС у Львівській області, дисциплінарного проступку, визначеного пунктами 1, 2, 4, 5 частини другої ст. 65 Закону України від 10 грудня 2015 року № 889-VIII «Про державну службу», проти інтересів державної служби, що суперечить покладеним на нього обов`язкам, підриває довіру до нього як до керівника органу державної влади, що призводить до приниження авторитету державного служби та унеможливлює виконання ним своїх обов`язків, а саме: ОСОБА_1 порушила свої посадові обов`язки, вимоги нормативно-правових актів, розпорядчих документів ДПС України та Головного управління ДПС у Львівській області, зокрема, визначених:

пунктом 10 Розділу 3 «Основні посадові обов`язки» посадової інструкції заступника начальника управління - начальника відділу моніторингу операцій та ризиків управління з питань виявлення та опрацювання податкових ризиків Головного управління ДПС у Львівській області, затвердженої в. о. начальника Головного управління ДПС у Львівській області 03.07.2023 та 05.12.2024;

абзацом першим Розділу 6 «Спеціальні умови служби» посадової інструкції заступника начальника управління - начальника відділу моніторингу операцій та ризиків управління з питань виявлення та опрацювання податкових ризиків Головного управління ДПС у Львівській області, затвердженої в. о. начальника Головного управління ДПС у Львівській області 03.07.2023 та 05.12.2024;

розділом 2 «Основні завдання та функції» Положення про відділ моніторингу операцій та ризиків управління з питань виявлення та опрацювання податкових ризиків Головного управління ДПС у Львівській області, затвердженого в. о. начальника Головного управління ДПС у Львівській області 15.01.2024, 12.11.2024 та 05.12.2024;

пунктами 3.1, 3.3, 3.5, 4.2, абзацом 2 пункту 4.3, 4.4 Правил етичної поведінки в органах Державної податкової служби, затверджених наказом Державної податкової служби України від 02.09.2019 № 52 (зі змінами);

пунктом 2 розділу II, пунктом 1 розділу III, пунктом 1 розділу IV Загальних правил етичної поведінки державних службовців та посадових осіб місцевого самоврядування, затверджених наказом Національного агентства України з питань державної служби від 05.08.2016 № 158 (зі змінами);

статтею 38 Закону України від 14 жовтня 2014 року № 1700-VII «Про запобігання корупції»;

пунктами 1, 2, 6, 7, 8, 9 частини першої ст. 8, пунктом 1 частини 1 ст. 62 Закону України від 10 грудня 2015 року № 889-VIII «Про державну службу», чим вчинила дисциплінарний проступок визначений пунктами 1, 2, 4, 5 частини другої ст. 65 Закону України від 10 грудня 2015 року № 889-VIII «Про державну службу».

Дисциплінарна комісія також виснувала, що за наявних обставин, а також враховуючи, що несумлінне, недобросовісне виконання обов`язків державного службовця в умовах дії воєнного стану, що вчинено проти інтересів служби та суперечить покладеним на нього обов`язкам, підриває довіру до нього як до носія влади, що призводить до приниження авторитету державного органу та унеможливлює виконання ним своїх обов`язків надалі, утворює факт порушення Присяги державного службовця.

Дисциплінарна комісія рекомендувала застосувати до позивача дисциплінарне стягнення, передбачене пунктом 4 частини першої статті 66 Закону України від 10 грудня 2015 року № 889-VIII «Про державну службу» - звільнення з посади державної служби, у зв`язку з вчиненням дисциплінарного проступку передбаченого пунктом 1 частини другої статті 65 цього Закону.

Наказом начальника Головного управління ДПС у Львівській області від 04.09.2025 №19-дс «Про накладення дисциплінарного стягнення», відповідно до частини п`ятої статті 66 Закону України від 10 грудня 2015 року № 889-VIII «Про державну службу», застосовано до заступника начальника управління - начальника відділу моніторингу операцій та ризиків управління з питань виявлення та опрацювання податкових ризиків Головного управління ДПС у Львівській області ОСОБА_1 дисциплінарне стягнення, передбачене пунктом 4 частини першої статті 66 Закону України від 10 грудня 2015 року № 889-VIII «Про державну службу» у вигляді звільнення з посади державної служби за вчинення дисциплінарного проступку, передбаченого пунктом 1 частини другої статті 65 Закону України від 10 грудня 2015 року № 889-VIII «Про державну службу».

Підстава: подання Дисциплінарної комісії з розгляду дисциплінарних справ Головного управління ДПС у Львівській області від 01.09.2025 № 57/13-01-05-01-ДК; пояснення ОСОБА_1 від 03.09.2025 (вх. ГУ від 03.09.2025 №66921/6).

Наказом начальника Головного управління ДПС у Львівській області від 04.09.2025 № 723-о «Про припинення державної служби та звільнення ОСОБА_1 », відповідно до Закону України від 10 грудня 2015 року № 889-VIII «Про державну службу» (із змінами) та наказу Головного управління ДПС у Львівській області від 04.09.2025 № 19-дс «Про накладення дисциплінарного стягнення», припинено державну службу та звільнено ОСОБА_1 з посади заступника начальника управління - начальника відділу моніторингу операцій та ризиків управління з питань виявлення та опрацювання податкових ризиків Головного управління ДПС у Львівській області за вчинення нею дисциплінарного проступку, передбаченого пунктом 1 частини другої статті 65 Закону України від 10 грудня 2015 року № 889-VIII «Про державну службу» (із змінами) 04 вересня 2025 року, згідно з пунктом 4 частини першої статті 87 Закону України від 10 грудня 2015 року № 889-VIII «Про державну службу» (із змінами).

Вважаючи протиправними оскаржувані накази відповідача, позивач звернувся до суду із даним позовом.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам суд керувався таким.

Спір у цій справі виник у зв`язку із застосуванням до державного службовця такого виняткового виду дисциплінарного стягнення як звільнення з посади державної служби за вчинення дисциплінарних проступків, які є підставою для припинення державної служби, відповідно до пункту 4 частини першої статті 87 Закону № 889-VIII.

Згідно ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Принципи, правові та організаційні засади забезпечення публічної, професійної, політично неупередженої, ефективної, орієнтованої на громадян державної служби, яка функціонує в інтересах держави і суспільства, а також порядок реалізації громадянами України права рівного доступу до державної служби, що базується на їхніх особистих якостях та досягненнях, визначає Закон України «Про державну службу» від 10.12.2015 № 889-VІІІ (далі Закон № 889-VІІІ в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин), який є спеціальним законом з питань вступу, проходження та припинення державної служби.

Сутність державної служби відображається у її принципах, закріплених у частині першій статті 4 Закону № 889-VIII, серед яких, зокрема:

1) верховенства права - забезпечення пріоритету прав і свобод людини і громадянина відповідно до Конституції України, що визначають зміст та спрямованість діяльності державного службовця під час виконання завдань і функцій держави;

2) законності - обов`язок державного службовця діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України;

3) професіоналізму - компетентне, об`єктивне і неупереджене виконання посадових обов`язків […];

4) патріотизму - відданість та вірне служіння Українському народові;

5) доброчесності - спрямованість дій державного службовця на захист публічних інтересів та відмова державного службовця від превалювання приватного інтересу під час здійснення наданих йому повноважень;

6) ефективності - раціональне і результативне використання ресурсів для досягнення цілей державної політики та інш.

До основних обов`язків державного службовця, закріплених у частині першій статті 8 Закону № 889-VIII, серед інших, віднесено, зокрема такі:

дотримуватися Конституції та законів України, діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України;

дотримуватися принципів державної служби та правил етичної поведінки;

забезпечувати в межах наданих повноважень ефективне виконання завдань і функцій державних органів;

сумлінно і професійно виконувати свої посадові обов`язки та умови контракту про проходження державної служби (у разі укладення);

виконувати рішення державних органів, накази (розпорядження), доручення керівників, надані на підставі та у межах повноважень, передбачених Конституцією та законами України;

додержуватися вимог законодавства у сфері запобігання і протидії корупції та інш.

Державні службовці виконують також інші обов`язки, визначені у положеннях про структурні підрозділи державних органів та посадових інструкціях, затверджених керівниками державної служби в цих органах, та контракті про проходження державної служби (у разі укладення) (останній абзац частини першої статті 8 Закону № 889-VIII).

Особа, призначена на посаду державної служби вперше, публічно складає Присягу державного службовця.

З матеріалів справи слідує, що Присяга державного службовця ОСОБА_1 прийнята 18.12.1995 року. На той час діяв Закон України «Про державну службу» від 16.12.1993 № 3723-XII, який передбачав, що громадяни України, які вперше зараховуються на державну службу, приймають Присягу такого змісту: «Повністю усвідомлюючи свою високу відповідальність, урочисто присягаю, що буду вірно служити народові України, суворо дотримувати Конституції та законів України, сприяти втіленню їх у життя, зміцнювати їх авторитет, охороняти права, свободи і законні інтереси громадян, з гідністю нести високе звання державного службовця, сумлінно виконувати свої обов`язки» (стаття 17 цього Закону).

Відповідно до статті 62 Закону № 889-VIII державний службовець зобов`язаний виконувати обов`язки, визначені статтею 8 цього Закону, а також: 1) не допускати вчинків, несумісних із статусом державного службовця; 2) виявляти високий рівень культури, професіоналізм, витримку і тактовність, повагу до громадян, керівництва та інших державних службовців; 3) дбайливо ставитися до державного майна та інших публічних ресурсів. Державний службовець особисто виконує покладені на нього посадові обов`язки.

За приписами статті 64 Закону № 889-VIII за невиконання або неналежне виконання посадових обов`язків, визначених цим Законом та іншими нормативно-правовими актами у сфері державної служби, посадовою інструкцією, а також порушення правил етичної поведінки та інше порушення службової дисципліни державний службовець притягається до дисциплінарної відповідальності у порядку, встановленому цим Законом. Для державних службовців можуть встановлюватися особливості притягнення до дисциплінарної відповідальності у випадках, визначених законом.

Статтею 65 Закону № 889-VIII визначено підстави для притягнення державного службовця до дисциплінарної відповідальності, а саме вчинення ним дисциплінарного проступку, тобто протиправної винної дії або бездіяльності чи прийняття рішення, що полягає у невиконанні або неналежному виконанні державним службовцем своїх посадових обов`язків та інших вимог, встановлених цим Законом та іншими нормативно-правовими актами, за яке до нього може бути застосоване дисциплінарне стягнення.

Відповідно до частини другої статті 65 Закону № 889-VIII дисциплінарними проступками, зокрема, є: 1) порушення Присяги державного службовця; 4) дії, що шкодять авторитету державної служби; 5) невиконання або неналежне виконання посадових обов`язків, актів органів державної влади, наказів (розпоряджень) та доручень керівників, прийнятих у межах їхніх повноважень.

Статтею 66 Закону № 889-VIII передбачено види дисциплінарних стягнень та загальні умови їх застосування.

Відповідно до частини першої статті 66 цього Закону до державних службовців застосовується один із таких видів дисциплінарного стягнення: 1) зауваження; 2) догана; 3) попередження про неповну службову відповідність; 4) звільнення з посади державної служби.

Звільнення з посади державної служби є винятковим видом дисциплінарного стягнення і може бути застосоване лише у разі вчинення дисциплінарних проступків, передбачених пунктами 1, 3, 7, 9-11, 13, 14 частини другої статті 65 цього Закону, а також вчинення систематично (повторно протягом року) дисциплінарного проступку, передбаченого пунктом 12 частини другої статті 65 цього Закону (частина п`ята статті 66 Закону № 889-VIII).

Частиною першої статті 67 Закону № 889-VIII встановлено, що дисциплінарне стягнення має відповідати характеру і тяжкості вчиненого дисциплінарного проступку та ступеню вини державного службовця. Під час визначення виду дисциплінарного стягнення необхідно враховувати характер дисциплінарного проступку, обставини, за яких він був вчинений, настання тяжких наслідків, добровільне відшкодування заподіяної шкоди, попередню поведінку державного службовця та його ставлення до виконання посадових обов`язків.

Згідно зі статтею 69 цього ж Закону для здійснення дисциплінарного провадження з метою визначення ступеня вини, характеру і тяжкості вчиненого дисциплінарного проступку утворюється дисциплінарна комісія з розгляду дисциплінарних справ (далі - дисциплінарна комісія).

Відповідно до частин десятої та одинадцятої статті 69 Закону № 889-VIII результатом розгляду дисциплінарної справи є […] подання дисциплінарної комісії, яке має рекомендаційний характер для суб`єкта призначення. Суб`єкт призначення протягом 10 календарних днів зобов`язаний прийняти рішення на підставі […] подання дисциплінарної комісії або надати вмотивовану відмову протягом цього строку.

Згідно зі статтею 71 Закону № 889-VIII порядок здійснення дисциплінарного провадження затверджується Кабінетом Міністрів України. Порядок здійснення дисциплінарного провадження визначає, зокрема: 1) повноваження та порядок роботи дисциплінарної комісії; 2) порядок формування дисциплінарної комісії; 3) порядок здійснення дисциплінарного провадження у разі неможливості утворення або функціонування дисциплінарної комісії у державному органі.

З метою збору інформації про обставини, які стали підставою для порушення дисциплінарного провадження, для визначення дисциплінарною комісією ступеня вини, характеру і тяжкості цього дисциплінарного проступку […] дисциплінарною комісією формується дисциплінарна справа (частина перша статті 73 Закону № 889-VIII).

Дисциплінарна справа повинна містити: 1) дату і місце її формування; 2) підстави для відкриття дисциплінарного провадження; 3) характеристику державного службовця, складену його безпосереднім керівником, та інші відомості, що характеризують державного службовця; 4) відомості щодо наявності чи відсутності дисциплінарних стягнень; 6) пояснення державного службовця щодо обставин, які стали підставою для порушення дисциплінарного провадження та/або акт про відмову від надання таких пояснень; 7) пояснення безпосереднього керівника державного службовця з приводу обставин, які стали підставою для порушення дисциплінарного провадження; 8) пояснення інших осіб, яким відомі обставини, які стали підставою для порушення дисциплінарного провадження (за наявності); 9) належним чином завірені копії документів і матеріалів, що підтверджують та/або спростовують факт вчинення дисциплінарного проступку; 12) […] подання дисциплінарної комісії у державному органі з висновком про наявність чи відсутність у діях державного службовця дисциплінарного проступку та підстав для його притягнення до дисциплінарної відповідальності; 13) опис матеріалів, які містяться в дисциплінарній справі (частина друга статті 73 Закону № 889-VIII).

Статтею 74 Закону № 889-VIII передбачені гарантії прав державних службовців під час застосування дисциплінарного стягнення.

Так, дисциплінарне стягнення має відповідати ступеню тяжкості вчиненого проступку та вини державного службовця. Під час визначення виду стягнення необхідно враховувати характер проступку, обставини, за яких він був вчинений, обставини, що пом`якшують чи обтяжують відповідальність, результати оцінювання службової діяльності державного службовця, наявність заохочень, стягнень та його ставлення до служби (частина перша статті 74 Закону № 889-VIII).

Дисциплінарне стягнення може бути накладено тільки у разі встановлення факту вчинення дисциплінарного проступку та вини державного службовця. Вчинення державним службовцем діянь у стані крайньої потреби або необхідної оборони виключають можливість застосування дисциплінарного стягнення (частина друга статті 74 Закону № 889-VIII).

За кожне порушення службової дисципліни накладається лише одне дисциплінарне стягнення (частина третя статті 74 Закону № 889-VIII).

Дисциплінарне стягнення не може бути застосовано під час відсутності державного службовця на службі у зв`язку з тимчасовою непрацездатністю, під час перебування його у відпустці або у відрядженні (частина четверта статті 74 Закону № 889-VIII).

Дисциплінарне стягнення до державного службовця застосовується не пізніше шести місяців з дня виявлення дисциплінарного проступку, без урахування часу тимчасової непрацездатності або перебування у відпустці, а також не застосовується, якщо минув один рік після його вчинення (частина п`ята статті 74 Закону № 889-VIII).

Державний службовець має право на ознайомлення з матеріалами дисциплінарної справи та на оскарження застосованого до нього дисциплінарного стягнення у визначеному цим Законом порядку (частина шоста статті 74 Закону №889-VIII).

Державний службовець може користуватися правовою допомогою адвоката або іншого уповноваженого ним представника (частина сьома статті 74 Закону №889-VIII).

Відповідно до матеріалів справи, наказом Головного управління ДПС у Львівській області «Про порушення дисциплінарного провадження» від 30.07.2025 № 42-дп було порушено дисциплінарне провадження для визначення ступеня вини, характеру і тяжкості вчиненого дисциплінарного проступку стосовно заступника начальника управління - начальника відділу моніторингу операцій та ризиків управління з питань виявлення та опрацювання податкових ризиків Головного управління ДПС у Львівській області ОСОБА_1 . Вказаним наказом позивача відсторонено від виконання посадових обов`язків на час проведення дисциплінарного провадження.

Підставою для прийняття даного наказу стала доповідна записка управління правового забезпечення ГУ ДПС у Львівській області від 30.07.2025 №780/13-01-05-06, відповідно до змісту якої Національним агентством з питань запобігання корупції відповідно до ч.2 ст. 513 відповідно до абз. 4 ч. 1 ст. 513 Закону проведено повну перевірку декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, щорічної за 2023 рік, поданої ОСОБА_1 заступником начальника управління - начальником відділу моніторингу операцій та ризиків .управління з питань виявлення та опрацювання податкових ризиків Головного управління ДПС у Львівській області. За результатами перевірки декларації встановлено ознаки: кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 3662 Кримінального кодексу України, а саме відображення відомостей, які відрізняються від достовірних на загальну суму 8233006,00 грн.; необґрунтованості активів у розмірі 2924832,15 грн.

Вказане також підтверджується відомостями наявної в матеріалах справи копії Довідки Національного агентства з питань запобігання корупції №464/25 від 20.06.2025 про результати проведеної повної перевірки декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, щорічної за 2023 рік, поданої ОСОБА_1 , заступником начальника управління начальником відділу моніторингу операцій та ризиків управління з питань виявлення та опрацювання податкових ризиків Головного управління Державної податкової служби у Львівській області, за результатами повної перевірки декларації, щорічної за 2023 рік, унікальний ідентифікатор документа - bfed029d-e4el-4e92-97c9-l24dl567d970, поданої Жолудєвою, ОСОБА_2 , заступником начальника управління - начальником відділу моніторингу операцій та ризиків, управління з питань виявлення податкових ризиків Головного управління Державної податкової служби у Львівській області.

Під час дисциплінарного провадження комісією зібрано та опрацьовано матеріали дисциплінарної справи, у тому числі пояснення позивача.

За результатами розгляду дисциплінарної справи щодо позивача, дисциплінарною комісією визнано у діях останнього наявність дисциплінарного проступку, передбаченого пунктами 1, 2, 4, 5 частини другої статті 65 Закону № 889-VIII (протокол № 4-(42-дп) від 01.09.2025), у зв`язку з чим 01.09.2025 внесено подання, у якому запропоновано застосувати до позивача дисциплінарне стягнення у вигляді звільнення з посади з державної служби.

Наказом відповідача від 04.09.2025 № 19-дс до позивача застосоване дисциплінарне стягнення у вигляді звільнення з посади державної служби та наказом від 04.09.2025 № 723-о припинено державну службу та звільнено позивача з посади 04.09.2025.

Суд в межах розгляду даної справи не може надати оцінки доводам позивача щодо відомостей її щорічної декларації за 2024 рік та спростування висновків НАЗК у довідці №464/25 від 20.06.2025 (спростування вартості об`єкта нерухомості; спростування розміру заощаджень), викладених у наданих дисциплінарній комісії поясненнях від 29.08.2025, оскільки Верховний Суд у постанові від 23.11.2023 у справі №520/25012/21 висловив застереження, за яким довідка про результати проведення повної перевірки декларації (її окремі положення), може бути предметом оскарження (у порядку адміністративного судочинства) лише за відсутності ознак адміністративного чи кримінального правопорушення або закриття адміністративної чи кримінальної справи, так як такі правовідносини виникають між суб`єктом декларування та НАЗК лише на стадії завершення перевірки. Це означає, що якщо за наслідками такої перевірки вирішується питання про притягнення суб`єкта декларування до певного виду відповідальності, довідка про результати проведення такої перевірки не може бути оскаржена окремо, так як надання оцінки виявленим порушенням належить органу, що безпосередньо вирішує питання про притягнення особи до певного виду відповідальності.

Водночас, як зазначалось судом вище, дисциплінарне стягнення до державного службовця застосовується не пізніше шести місяців з дня виявлення дисциплінарного проступку, без урахування часу тимчасової непрацездатності або перебування у відпустці, а також не застосовується, якщо минув один рік після його вчинення (частина п`ята статті 74 Закону № 889-VIII).

Крім цього, відповідно до частини третьої статті 65 Закону № 889-VIII державний службовець не може бути притягнутий до дисциплінарної відповідальності, якщо минуло шість місяців з дня, коли керівник державної служби дізнався або мав дізнатися про вчинення дисциплінарного проступку, не враховуючи час тимчасової непрацездатності державного службовця чи перебування його у відпустці, або якщо минув один рік після його вчинення або постановлення відповідної окремої ухвали суду.

Відповідно до абзацу 16 частини першої статті 1 Закону України «Про запобігання корупції» від 14.10.2014 № 1700-VII (далі Закон № 1700-VII в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) суб`єктами декларування є особи, зазначені у пункті 1, підпунктах «а», «в»-«ґ» пункту 2, пункті 4 частини першої статті 3 цього Закону, інші особи, які зобов`язані подавати декларацію відповідно до цього Закону.

Суб`єктами, на яких поширюється дія цього Закону, є, зокрема, державні службовці (підпункт «в» пункту 1 частини першої статті 3 Закону № 1700-VII).

Частиною першою статті 45 Закону № 1700-VII встановлено, що особи, зазначені у пункті 1, підпунктах «а», «в» і «г» пункту 2 частини першої статті 3 цього Закону, зобов`язані щорічно до 1 квітня подавати шляхом заповнення на офіційному веб-сайті Національного агентства декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування (далі - декларація), за минулий рік за формою, що визначається Національним агентством.

Згідно підпункту 1 пункту 2 розділу ІІ Порядку заповнення та подання декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, затвердженого наказом Національного агентства з питань запобігання корупції від 08.11.2023 № 252/23 (далі Порядок № 252/23, в редакції від 08.11.2023) суб`єкти декларування подають щорічну декларацію, яка подається відповідно до частини першої статті 45 Закону (щороку) […] у період з 00 годин 00 хвилин 01 січня до 00 годин 00 хвилин 01 квітня. Така декларація охоплює звітний рік (період з 01 січня до 31 грудня включно), що передує року, в якому подається декларація, та містить інформацію станом на 31 грудня звітного року.

Сторонами не заперечується, що позивачем як державним службовцем 22.03.2024 була подана щорічна декларація особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, за 2023 рік (унікальний ідентифікатор документа bfed029d-e4e1-4e92-97c9-124d1567d970).

Як встановив суд, підставою для порушення дисциплінарного провадження щодо позивача стало надходження до ГУ ДПС у Львівській області листа Західного управління Департаменту з питань запобігання та виявлення корупції ДПС від 30.07.2025 №18841/7/99-00-14-06-01-07 щодо встановлення НАЗК факту відображення позивачем в декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, щорічної за 2023 рік, недостовірних відомостей, які відрізняються від достовірних.

Аналізуючи вищевикладені обставини та норми законодавства, суд робить висновок, що зазначеним днем вчинення позивачем дисциплінарного проступку є 22.03.2024 року, тобто день подання нею щорічної декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, за 2023 рік, у якій, в подальшому НАЗК виявило неточні відомості та встановило ознаки необґрунтованості активів.

Наведене спростовує твердження відповідача, що строк для притягнення до дисциплінарної відповідальності ОСОБА_1 обчислюється з дня виявлення суб`єктом призначення дисциплінарного проступку, а саме 04.08.2025.

Підсумовуючи вказане, надаючи правову оцінку аргументам сторін, з огляду на зміст спірних правовідносин, суд робить висновок, що станом на день винесення ГУ ДПС у Львівській області оскаржуваних наказів від 04.09.2025 № 19-дс про накладення на позивача дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення з посади державної служби та від 04.09.2025 № 723-о про припинення державної служби і звільнення позивача, минув строк притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності, встановлений частиною п`ятою статті 74 Закону № 889-VIII, внаслідок чого, відповідно до частини третьої статті 65 Закону № 889-VIII, позивач як державний службовець не могла бути притягнута до дисциплінарної відповідальності відповідачем.

Як наслідок, суд робить висновок, що оскаржувані накази відповідача від 04.09.2025 № 19-дс та від 04.09.2025 № 723-о є протиправними та підлягають скасуванню.

Решта доводів та заперечень учасників справи висновків суду по суті позовних вимог не змінюють.

Частиною першою статті 235 КЗпП України визначено, що у разі звільнення без законної підстави або незаконного переведення на іншу роботу, у тому числі у зв`язку з повідомленням про порушення вимог Закону України «Про запобігання корупції» іншою особою, працівник повинен бути поновлений на попередній роботі органом, який розглядає трудовий спір.

При цьому закон не наділяє орган, який розглядає трудовий спір, повноваженнями на обрання іншого способу захисту трудових прав, ніж зазначені в частині першій статті 235 КЗпП України, а тому встановивши, що звільнення відбулось із порушенням установленого законом порядку, суд зобов`язаний поновити працівника на попередній роботі.

Таким чином, ОСОБА_1 має бути поновлена на посаді заступника начальника управління - начальника відділу моніторингу операцій та ризиків управління з питань виявлення та опрацювання податкових ризиків Головного управління ДПС у Львівській області.

Вирішуючи питання щодо визначення дати, з якої позивача має бути поновлено на посаді, суд виходить з такого.

Згідно з частинами першою та п`ятою статті 241-1 КЗпП України строки виникнення і припинення трудових прав та обов`язків обчислюються роками, місяцями, тижнями і днями. Коли строки визначаються днями, то їх обчислюють з дня, наступного після того дня, з якого починається строк.

Відповідно до пункту 2.27 Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників, затвердженої наказом Міністерства праці України, Міністерства юстиції України, Міністерства соціального захисту населення України від 29.07.1993 №58 (зареєстровано в Міністерстві юстиції України 17.08.1993 за №110), днем звільнення вважається останній день роботи.

Суд зазначає, що день звільнення є останнім робочим днем, який відповідним чином обліковується та оплачується на рівні звичайного робочого дня (вказана правова позиція викладена, зокрема, у постанові Верховного Суду від 24.10.2019 по справі №821/1226/16).

У зв`язку із визнанням протиправними та скасуванням оскаржуваних наказів, зокрема наказу № 723-о від 04.09.2025, суд робить висновок, що позивача необхідно поновити на посаді з наступного дня після звільнення з 05.09.2025.

Частиною третьою статті 235 КЗпП України визначено, що при винесенні рішення про поновлення на роботі орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу або різниці в заробітку за час виконання нижчеоплачуваної роботи, але не більш як за один рік. Якщо заява про поновлення на роботі розглядається більше одного року, не з вини працівника, орган, який розглядає трудовий спір, виносить рішення про виплату середнього заробітку за весь час вимушеного прогулу.

Середній заробіток працівника відповідно до ст.27 Закону України «Про оплату праці» від 24.03.1995 року №108/95-ВР визначається за правилами, передбаченими Порядком обчислення середньої заробітної плати, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 08.02.1995 №100 (далі Порядок №100).

Абзацом 3 п. 2 Порядку №100 передбачено, що у всіх інших випадках (крім випадків обчислення середньої заробітної плати для оплати щорічної відпустки) збереження середньої заробітної плати і середньомісячна заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за останні 2 календарні місяці роботи, що передують події, з якою пов`язана відповідна виплата.,

Пунктом 3 розділу ІІІ Порядку №100 визначено, що при обчисленні середньої заробітної плати враховуються всі суми нарахованої заробітної плати згідно із законодавством та умовами трудового договору, крім визначених у пункті 4 цього Порядку.

За правилами підпункт «б» абзацу першого пункту 4 розділу ІІІ Порядку №100 при обчисленні середньої заробітної плати у всіх випадках її збереження згідно з чинним законодавством не враховуються: одноразові виплати (компенсація за невикористану відпустку, матеріальна допомога, допомога працівникам, які виходять на пенсію, вихідна допомога тощо).

Відповідно до п. 8 Порядку № 100, нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні два місяці роботи, провадяться шляхом множення середньоденного (годинного) заробітку на число робочих днів/годин, а у випадках, передбачених чинним законодавством, календарних днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком. Середньоденна (годинна) заробітна плата визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством, - на число календарних днів за цей період.

Із наявної в матеріалах справи довідки відповідача від 09.01.2026 №2/13-01-10-02-11 про доходи позивача за січень-вересень 2025 року судом встановлено, що заробіток позивача за червень 2025 року становив 49823,82 грн., за липень 2025 року 49638,23 грн. Кількість робочих днів у період червень-липень 2025 року становила 44 дні.

Отже, середньоденний заробіток позивача становить 2260,50 грн. (49823,82 грн. + 49638,23 грн.) / 44 робочих дні.

Час вимушеного прогулу позивача за період з 05.09.2025 (наступний день після звільнення) по 13.01.2026 (день ухвалення рішення у справі) становить 93 робочих дні.

Період вимушеного прогулу позивача обраховується в робочих днях починаючи з першого дня після звільнення до дати прийняття рішення про поновлення позивача на посаді (з 05.09.2025 по 13.01.2026).

Отже, середній заробіток за час вимушеного прогулу позивача, який підлягає стягненню на її корить, складає 210226,50 грн. (93 р.д. х 2260,50 грн./день).

Згідно з правовою позицією Верховного Суду, викладеною у постанові від 15 лютого 2019 року у справі №826/6583/14, суми, які суд визначає до стягнення з роботодавця на користь працівника як середній заробіток за час вимушеного прогулу, обраховуються без віднімання сум податків та зборів. Податки і збори із суми середнього заробітку за час вимушеного прогулу, присудженої за рішенням суду, підлягають нарахуванню роботодавцем при виконанні відповідного судового рішення та, відповідно, відрахуванню із суми середнього заробітку за час вимушеного прогулу при виплаті працівнику, внаслідок чого виплачена працівнику на підставі судового рішення сума середнього заробітку за час вимушеного прогулу зменшується на суму податків і зборів.

Суд зазначає, що право на отримання середнього заробітку за час вимушеного прогулу є невід`ємним правом позивача, захист якого гарантований частиною першою статті 1 Першого протоколу до Європейської конвенції з прав людини та основних свобод, яка відповідно до статті 9 Конституції України є частиною національного законодавства.

Відповідно до пунктів 2, 3 частини першої статті 371 КАС України негайно виконуються рішення суду про присудження виплати заробітної плати, іншого грошового утримання у відносинах публічної служби - у межах суми стягнення за один місяць; поновлення на посаді у відносинах публічної служби.

Згідно ч.2 ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Частиною 2 статті 6 КАС України передбачено, що суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини. Закон України «Про судоустрій і статус суддів» встановлює, що правосуддя в Україні здійснюється на засадах верховенства права відповідно до європейських стандартів та спрямоване на забезпечення права кожного на справедливий суд. Відповідно до статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують як джерело права при розгляді справ положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та протоколів до неї, а також практику Європейського суду з прав людини та Європейської комісії з прав людини.

Так, Європейський суд з прав людини у рішенні в справі «Серявін та інші проти України» зауважив, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях, зокрема, судів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення.

Крім цього, у справі «Трофимчук проти України» Європейський суд з прав людини зазначив, що хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не можна розуміти як вимогу детально відповідати на кожен довід. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи.

Решта доводів та заперечень сторін висновків суду по суті заявлених позовних вимог не спростовують.

Відповідно до ч.1 ст.9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Згідно ч. 1 ст.77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Згідно з ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідно до статті 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Отже, виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України, оцінки доказів, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, суд робить висновок про наявність підстав для задоволення позову повністю.

Щодо відшкодування позивачу витрат на професійну правничу допомогу, суд зазначає, що питання про відшкодування таких витрат суд може розглянути після подання позивачем доказів на підтвердження їх розміру у порядку, передбаченому ст. 143 КАС України.

Щодо судового збору, суд зазначає, що оскільки позивач звільнений від сплати судового збору відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» і такий фактично не сплачувався, відсутні підстави для вирішення питання про відшкодування судового збору відповідно до ст. 139 КАС України.

Керуючись статтями 242-246, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ухвалив:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Визнати протиправним та скасувати наказ Головного управління ДПС у Львівській області від 04 вересня 2025 року № 19-дс про застосування до заступника начальника управління начальника відділу моніторингу операцій та ризиків управління з питань виявлення та опрацювання податкових ризиків Головного управління ДПС у Львівській області ОСОБА_1 дисциплінарного стягнення на у вигляді звільнення з посади державної служби.

3. Визнати протиправним та скасувати наказ Головного управління ДПС у Львівській області від 04 вересня 2025 року № 723-о про припинення державної служби та звільнення ОСОБА_1 з посади заступника начальника управління начальника відділу моніторингу операцій та ризиків управління з питань виявлення та опрацювання податкових ризиків Головного управління ДПС у Львівській області.

4. Поновити ОСОБА_1 на посаді заступника начальника управління начальника відділу моніторингу операцій та ризиків управління з питань виявлення та опрацювання податкових ризиків Головного управління ДПС у Львівській області з 05 вересня 2025 року.

5. Стягнути з Головного управління ДПС у Львівській області (вул. Стрийська, 35, м. Львів, ) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) середній заробіток за час вимушеного прогулу з 05.09.2025 року по 13.01.2026 року у розмірі 210226 (двісті десять тисяч двісті двадцять шість) грн. 50 коп.

6. Рішення суду в частині поновлення ОСОБА_1 на посаді та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу у межах суми стягнення за один місяць звернути до негайного виконання.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги, рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту судового рішення до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

Повний текст судового рішення складено 13.01.2026 року.

СуддяКостецький Назар Володимирович