Справа № 580/9770/25
Суддя: Валентин ГАРАЩЕНКО
Дата ухвалення: 2026-01-12 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 січня 2026 року справа № 580/9770/25
м. Черкаси
Черкаський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Гаращенка В. В., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без виклику учасників справи в приміщенні суду адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до начальника Головного управління Державної податкової служби України у Черкаській області, ОСОБА_2 , Головного управління ДПС у Черкаській області про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

До Черкаського окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов ОСОБА_1 до начальника Головного управління Державної податкової служби України у Черкаській області, Харьковської Тетяни Олександрівни, Головного управління ДПС у Черкаській області, в якому позивач просить:

- визнати бездіяльність начальника Головного управління Державної податкової служби України у Черкаській області Харьковської Тетяни Олександрівни щодо розгляду скарги ОСОБА_1 від 04.07.2025 і прийняття по ній адміністративних мір, неправомірною, чим продовжується неправомірний фінансовий тиск на позивача;

- зобов`язати начальника Головного управління Державної податкової служби України у Черкаській області Харьковську Тетяну Олександрівну розглянути скаргу ОСОБА_1 від 04.07.2025 на особистому прийомі та вирішити питання по суті звернення та до висновків суду.

Обгрунтовуючи позовні вимоги, позивач зазначив, що у червні 2025 року отримав від Головного управління ДПС у Черкаській області податкові повідомлення-рішення від 24.04.2025 щодо сплати податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки. Позивач вважає, що до загальної площі нерухомості була безпідставно додана невідома позивачу нерухомість площею 115,26 м? за адресою АДРЕСА_1 . Також податковий орган не врахував передбачену законом пільгу на 120 м? житлової площі. У червні та липні 2025 року позивач звернувся до податкового органу із скаргами, однак це не призвели до вирішення проблеми та належного перерахунку податку, а лише до отримання нових неправомірних вимог про сплату. Така бездіяльність, на думку позивача, свідчить про порушення вимог Закону України «Про звернення громадян» та порушує його право на отримання відповіді на його скаргу, що стало підставою для звернення до суду.

07.01.2026 Головне управління ДПС у Черкаській області подало до суду відзив на позовну заяву, в якому просило відмовити в задоволенні адміністративного позову повністю. Вказує, що скарга ОСОБА_1 від 04.07.2025 розглянута Головним управлінням ДПС у Черкаській області та надано відповідь листом від 22.09.2025 № 22497/6/23-00-24-07-0. Також відповідач зазначив, що вказаний лист не є юридично значимим для позивача, оскільки жодних заходів його реалізації щодо позивача не передбачає, а лише залишає чинними (такими, що мають обтяжувальну дію щодо позивача) прийняті раніше податкові повідомлення-рішення. Таким чином, зазначений лист не має безпосереднього впливу на суб`єктивні права та обов`язки позивача шляхом позбавлення його можливості реалізувати належне йому право або шляхом покладення на нього будь-якого обов`язку.

Ухвалою від 03.09.2025 суддя прийняв позовну заяву до розгляду, відкрив провадження в адміністративній справі та вирішив розгляд справи проводити в порядку спрощеного позовного провадження (без виклику учасників справи в судове засідання).

Ухвалою від 30.12.2025 суд залучив до участі у справі в якості другого відповідача Головне управління ДПС у Черкаській області.

З`ясувавши доводи позивача, викладені у позовній заяві, дослідивши подані письмові докази, суд встановив таке.

Позивач ОСОБА_1 є платником податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, та перебуває на податковому обліку в Головному управлінні ДПС у Черкаській області.

Відповідно до наявного в матеріалах справи податкового повідомлення-рішення від 24.04.2025 № 0-2301-UA0022110, прийнятого згідно з пп. 54.3.3 п. 54.3 ст. 54 та пп. 266.7.2 п. 266.7 ст. 266 Податкового кодексу України, позивачу визначено суму податкового зобов`язання з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, що сплачується фізичними особами власниками об`єктів житлової нерухомості, у сумі 2 222,55 грн за об`єкт нерухомості за адресою: АДРЕСА_1 за податковий період 2024 рік.

Позивач звернувся до керівника ГУ ДПС у Черкаській області зі скаргою від 14.05.2025, в якій просив перерахувати податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки.

Листом від 19.06.2025 № 14937/6/23-00-24-07-04 Головне управління ДПС у Черкаській області повідомило позивача, що відповідно до пп. 266.7.3 п. 266.7 ст. 266 ПК України Головним управлінням ДПС у Черкаській області проведено звірку даних щодо об`єктів нерухомості, які за даними Державного реєстру речових прав на нерухоме майно перебувають у власності позивача. Згідно інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта позивач є власником житлових будинків, які знаходяться за адресами: АДРЕСА_2 , загальною площею 48,4 м2.; АДРЕСА_2 , загальною площею 50,7 м2.; АДРЕСА_3 , загальною площею 56,4 м2.; АДРЕСА_1 , загальною площею 185,9 м2., частка позивача становить 2/25, право власності зареєстровано 25.11.2016, та частка 9/50, право власності зареєстровано 10.09.2020. У зв`язку з наявністю розбіжностей даних щодо об`єктів нерухомості, яка перебуває у власності платника податку, Головним управлінням ДПС у Черкаські області скасовано (відкликано) податкові повідомлення-рішення за 2023 рік від 20.04.2024 № 0-2301- UА0065521, № 0-2301-UА0022110, від 01.05.2024 № 0-2301-UА0022110, № 0-2301-UА0065521. У той же час, на підставі оновлених даних, проведено нарахування податкового зобов`язання за 2023-2024 р.р. та винесено податкові повідомлення-рішення від 17.06.2025 № 0-2301-UА0065521, № 0-2301-UА0022110, № 0-2301-UА0065521, № 0-2301-UА0065521, № 0-2301-UА0022110, № 0-2301-UА0065521, № 0-2301-UА0022110, № 0-2301, № 0-2301-UА0022110, № 0-2301.

Позивач звернувся до керівника ГУ ДПС у Черкаській області зі скаргою від 04.07.2025 щодо нарахування податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, в якій просив зменшити базу оподаткування на 120 кв. м за рахунок його нерухомості, розташованої у селі Медведівка Черкаського району Черкаської області.

Листом від 22.09.2025 № 22497/6/23-00-24-07-04 Головне управління ДПС у Черкаській області повідомило позивача, що на виконання вимог ст. 266 ПК України Головним управлінням ДПС у Черкаській області за місцем податкової адреси (місцем реєстрації) власника нерухомості, згідно з пунктом 266.7 статті 266 Кодексу проведено обчислення сум податкових зобов`язань та формування податкових повідомлень - рішень з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, на загальну площу об`єкта житлової нерухомості з урахуванням пільги передбаченої підпунктом 266.4.1 пункту 266.4 статті 266 Кодексу та правомірно винесені податкові повідомлення рішення за 2023-2024 р.р. від 17.06.2025, а саме: № 0-2301-UА0065521; № 0-2301-UА0022110; № 0-2301-UА0065521; № 0-2301-UА0065521; № 0-2301-UА0022110; № 0-2301-UА0065521; № 0-2301-UА0022110; № 0-2301; № 0-2301-UА0022110, № 0-2301. Також зазначило, що в разі незгоди з наданою відповіддю позивач можете оскаржити її в порядку, визначеному ст. 16 Закону України «Про звернення громадян».

Вважаючи протиправною бездіяльність відповідача щодо розгляду його скарги від 04.07.2025, позивач звернувся до суду з цим позовом.

Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи, суд виходить з такого.

Частиною другою статті 19 Конституції Україні передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з ч. 1 ст. 1 Закону України «Про звернення громадян» від 02.10.1996 № 393/96-ВР (далі Закон № 393/96-ВР) громадяни України мають право звернутися до органів державної влади, місцевого самоврядування, об`єднань громадян, підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, медіа, посадових осіб відповідно до їх функціональних обов`язків із зауваженнями, скаргами та пропозиціями, що стосуються їх статутної діяльності, заявою або клопотанням щодо реалізації своїх соціально-економічних, політичних та особистих прав і законних інтересів та скаргою про їх порушення.

Статтею 3 Закону № 393/96-ВР визначено, що під зверненнями громадян слід розуміти викладені в письмовій або усній формі пропозиції (зауваження), заяви (клопотання) і скарги.

Скарга - звернення з вимогою про поновлення прав і захист законних інтересів громадян, порушених діями (бездіяльністю), рішеннями державних органів, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, об`єднань громадян, посадових осіб.

Відповідно до ст. 4 Закону № 393/96-ВР до рішень, дій (бездіяльності), які можуть бути оскаржені, належать такі у сфері управлінської діяльності, внаслідок яких: порушено права і законні інтереси чи свободи громадянина (групи громадян); створено перешкоди для здійснення громадянином його прав і законних інтересів чи свобод; незаконно покладено на громадянина які-небудь обов`язки або його незаконно притягнуто до відповідальності.

Стаття 5 Закону № 393/96-ВР визначає, що звернення адресуються органам державної влади і органам місцевого самоврядування, підприємствам, установам, організаціям незалежно від форми власності, об`єднанням громадян або посадовим особам, до повноважень яких належить вирішення порушених у зверненнях питань.

Відповідно до ст. 7 Закону № 393/96-ВР звернення, оформлені належним чином і подані у встановленому порядку, підлягають обов`язковому прийняттю та розгляду. Якщо питання, порушені в одержаному органом державної влади, місцевого самоврядування, підприємствами, установами, організаціями незалежно від форм власності, об`єднаннями громадян або посадовими особами зверненні, не входять до їх повноважень, воно в термін не більше п`яти днів пересилається ними за належністю відповідному органу чи посадовій особі, про що повідомляється громадянину, який подав звернення. У разі якщо звернення не містить даних, необхідних для прийняття обгрунтованого рішення органом чи посадовою особою, воно в той же термін повертається громадянину з відповідними роз`ясненнями.

Відповідно до статті 15 Закону № 393/96-ВР органи державної влади, місцевого самоврядування та їх посадові особи, керівники та посадові особи підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, об`єднань громадян, до повноважень яких належить розгляд заяв (клопотань), зобов`язані об`єктивно і вчасно розглядати їх, перевіряти викладені в них факти, приймати рішення відповідно до чинного законодавства і забезпечувати їх виконання, повідомляти громадян про наслідки розгляду заяв (клопотань).

Відповідь за результатами розгляду заяв (клопотань) в обов`язковому порядку дається тим органом, який отримав ці заяви і до компетенції якого входить вирішення порушених у заявах (клопотаннях) питань, за підписом керівника або особи, яка виконує його обов`язки.

Рішення про відмову в задоволенні вимог, викладених у заяві (клопотанні), доводиться до відома громадянина в письмовій формі з посиланням на Закон і викладенням мотивів відмови, а також із роз`ясненням порядку оскарження прийнятого рішення.

Статтею 18 Закону № 393/96-ВР встановлено, що громадянин, який звернувся із заявою чи скаргою до органів державної влади, має право, зокрема, одержати письмову відповідь про результати розгляду заяви чи скарги.

Згідно зі статтею 19 Закону № 393/96-ВР органи державної влади і місцевого самоврядування, підприємства, установи, організації незалежно від форм власності, об`єднання громадян, медіа, їх керівники та інші посадові особи в межах своїх повноважень зобов`язані, зокрема: об`єктивно, всебічно і вчасно перевіряти заяви чи скарги; у разі прийняття рішення про обмеження доступу громадянина до відповідної інформації при розгляді заяви чи скарги скласти про це мотивовану постанову; на прохання громадянина запрошувати його на засідання відповідного органу, що розглядає його заяву чи скаргу; скасовувати або змінювати оскаржувані рішення у випадках, передбачених законодавством України, якщо вони не відповідають закону або іншим нормативним актам, невідкладно вживати заходів до припинення неправомірних дій, виявляти, усувати причини та умови, які сприяли порушенням; забезпечувати поновлення порушених прав, реальне виконання прийнятих у зв`язку з заявою чи скаргою рішень; письмово повідомляти громадянина про результати перевірки заяви чи скарги і суть прийнятого рішення; вживати заходів щодо відшкодування у встановленому законом порядку матеріальних збитків, якщо їх було завдано громадянину в результаті ущемлення його прав чи законних інтересів, вирішувати питання про відповідальність осіб, з вини яких було допущено порушення, а також на прохання громадянина не пізніш як у місячний термін довести прийняте рішення до відома органу місцевого самоврядування, трудового колективу чи об`єднання громадян за місцем проживання громадянина; у разі визнання заяви чи скарги необґрунтованою роз`яснити порядок оскарження прийнятого за нею рішення; не допускати безпідставної передачі розгляду заяв чи скарг іншим органам; особисто організовувати та перевіряти стан розгляду заяв чи скарг громадян, вживати заходів до усунення причин, що їх породжують, систематично аналізувати та інформувати населення про хід цієї роботи.

Відповідно до ст. 20 Закону № 393/96-ВР звернення розглядаються і вирішуються у термін не більше одного місяця від дня їх надходження, а ті, які не потребують додаткового вивчення, - невідкладно, але не пізніше п`ятнадцяти днів від дня їх отримання. Якщо в місячний термін вирішити порушені у зверненні питання неможливо, керівник відповідного органу, підприємства, установи, організації або його заступник встановлюють необхідний термін для його розгляду, про що повідомляється особі, яка подала звернення. При цьому загальний термін вирішення питань, порушених у зверненні, не може перевищувати сорока п`яти днів. На обгрунтовану письмову вимогу громадянина термін розгляду може бути скорочено від встановленого цією статтею терміну.

Предметом цього спору у справі є бездіяльність відповідача щодо розгляду скарги позивача від 04.07.2025 щодо нарахування податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки.

Як встановив суд позивач звернувся до керівника ГУ ДПС у Черкаській області зі скаргою від 04.07.2025 щодо нарахування податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, в якій просив зменшити базу оподаткування на 120 кв. м за рахунок його нерухомості, розташованої у селі Медведівка Черкаського району Черкаської області.

Листом від 22.09.2025 № 22497/6/23-00-24-07-04 Головне управління ДПС у Черкаській області повідомило позивача, що відповідно до пп. 266.7.3 п. 266.7 ст. 266 ПК України Головним управлінням ДПС у Черкаській області проведено звірку даних щодо об`єктів нерухомості, які за даними Державного реєстру речових прав на нерухоме майно перебувають у власності позивача. Згідно інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта позивач є власником житлових будинків, які знаходяться за адресами: АДРЕСА_2 , загальною площею 48,4 м2.; АДРЕСА_2 , загальною площею 50,7 м2.; АДРЕСА_3 , загальною площею 56,4 м2.; АДРЕСА_1 , загальною площею 185,9 м2., частка позивача становить 2/25, право власності зареєстровано 25.11.2016, та частка 9/50, право власності зареєстровано 10.09.2020. На виконання вимог ст. 266 ПК України Головним управлінням ДПС у Черкаській області за місцем податкової адреси (місцем реєстрації) власника нерухомості, згідно з пунктом 266.7 статті 266 Кодексу проведено обчислення сум податкових зобов`язань та формування податкових повідомлень - рішень з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, на загальну площу об`єкта житлової нерухомості з урахуванням пільги передбаченої підпунктом 266.4.1 пункту 266.4 статті 266 Кодексу та правомірно винесені податкові повідомлення рішення за 2023-2024 р.р. від 17.06.2025, а саме: № 0-2301-UА0065521; № 0-2301-UА0022110; № 0-2301-UА0065521; № 0-2301-UА0065521; № 0-2301-UА0022110; № 0-2301-UА0065521; № 0-2301-UА0022110; № 0-2301; № 0-2301-UА0022110, № 0-2301.

Ураховуючи зазначене, суд вважає, що відповідач розглянув скаргу позивача у порядку Закону України «Про звернення громадян», надавши обґрунтовану та зрозумілу відповідь.

Відповідно до змісту статей 19 та 20 Закону України «Про звернення громадян» органи державної влади та їх посадові особи зобов`язані об`єктивно, всебічно і вчасно перевіряти заяви чи скарги. За загальним правилом, звернення розглядаються у термін не більше одного місяця від дня їх надходження.

Хоча факт порушення строку розгляду скарги від 04.07.2025 є встановленим, оскільки відповідь надана 22.09.2025, на момент розгляду справи стан протиправної бездіяльності припинився у зв`язку з прийняттям рішення за результатами розгляду скарги.

Бездіяльність це пасивна поведінка суб`єкта владних повноважень, яка полягає у невиконанні обов`язку, покладеного на нього законом.

Отже, якщо відповідач, хоча й з порушенням встановленого законом строку, розглянув скаргу та надав відповідь листом від 22.09.2025 № 22497/6/23-00-24-07-04, стан бездіяльності припинився у момент підписання та направлення зазначеного листа.

Тому, обраний позивачем спосіб захисту у вигляді зобов`язання відповідача вчинити певні дії не призведе до реального відновлення прав, оскільки неможливо зобов`язати суб`єкта владних повноважень до виконання обов`язку, який вже був ним реалізований. Тому визнання бездіяльності протиправною в спірному випадку за наявності вже наданої відповіді носить суто формальний характер.

Також позивач стверджує, що скарга не була розглянута всебічно в частині пільги на 120 кв. м.

Проте, суд враховує, що з листа від 22.09.2025 № 22497/6/23-00-24-07-04 вбачається, що відповідач провів звірку даних з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно згідно з пп. 266.7.3 п. 266.7 ст. 266 ПК України. Проведення обчислення сум податкових зобов`язань та формування податкових повідомлень-рішень з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, на загальну площу об`єкта житлової нерухомості відбулося з урахуванням пільги, передбаченої підпунктом 266.4.1 пункту 266.4 статті 266 ПК України. Тому зазначене свідчить на користь відсутності бездіяльності відповідача в цьому випадку.

Судова практика чітко розмежовує поняття бездіяльність (повна відсутність реакції) та прийняття рішення, яке не задовольняє заявника. У спірному випадку має місце саме розгляд скарги, а оцінка правильності нарахування податку є предметом окремого спору про скасування податкових повідомлень-рішень, а не спору про звернення громадян.

На підставі викладеного, суд дійшов висновку, що порушення строків розгляду звернення, передбачених ст. 20 Закону України «Про звернення громадян», є процедурним порушенням, яке за умови надання відповіді по суті у цьому випадку під час розгляду справи, не призводить до стану протиправної бездіяльності, яка б вимагала судового втручання.

Надання відповідачем відповіді після проведення звірки даних свідчить про виконання відповідачем своїх обов`язків щодо об`єктивного розгляду скарги позивача.

Визнання бездіяльності протиправною після того, як відповідь вже була надана, не призведе до реального відновлення прав позивача, оскільки його право на отримання відповіді вже реалізоване.

Оскільки на час розгляду справи судом встановлено факт надання ГУ ДПС у Черкаській області відповіді на скаргу від 04.07.2025, право позивача на розгляд його звернення є реалізованим. Порушення строків розгляду не є самостійною підставою для визнання бездіяльності протиправною у розумінні КАС України, якщо фактично розгляд відбувся.

Щодо фактичної незгоди позивача з нарахуванням податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, та прийнятого рішення за результатами розгляду скарги щодо скасування частини податкових повідомлень-рішень та винесення нових податкових повідомлень-рішень, то суд зауважує, що вирішення питання про правильність обчислення податкових зобов`язань та правомірність застосування податкових пільг має відбуватися виключно у порядку, встановленому спеціальним законодавством.

Так, згідно з пунктом 56.1 статті 56 Податкового кодексу України рішення, прийняті контролюючим органом, можуть бути оскаржені в адміністративному або судовому порядку.

Оскільки сума податкового зобов`язання з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, обчислюється контролюючим органом та надсилається платнику у формі податкового повідомлення-рішення відповідно до пп. 266.7.2 п. 266.7 ст. 266 ПК України, то саме податкове повідомлення-рішення є тим юридично значущим документом, який породжує правові наслідки для платника.

Суд зазначає, що оскарження бездіяльності або процедурних аспектів розгляду звернення в порядку Закону України «Про звернення громадян» не є тотожним оскарженню суті податкового нарахування. Незгода позивача з обчисленою сумою податку або відмовою у наданні пільги, зокрема на 120 кв. м, після проведення звірки даних, має наслідком виникнення податкового спору.

За таких обставин, належним та ефективним способом захисту прав позивача у цьому випадку є пред`явлення позову про визнання протиправними та скасування відповідних податкових повідомлень-рішень, а не оскарження процедури листування з податковим органом. У межах розгляду цієї справи про бездіяльність суд не може перебирати на себе функції податкового органу та здійснювати оцінку правильності нарахування податку, оскільки це виходить за межі предмета цього спору.

Інші доводи учасників справи висновків суду не спростовують, оскільки ґрунтуються на невірному трактуванні фактичних обставин та норм матеріального права, що регулюють спірні правовідносини.

Оцінюючи встановлені обставини справи та аргументи сторін у їх сукупності, суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позову.

Частиною першою статті 9 КАС України передбачено, що розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до частин 1, 2 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

У зв`язку з відмовою у задоволенні позову розподіл судових витрат не здійснюється.

Керуючись ст.ст. 72, 77, 90, 139, 242, 245, 246, 250, 255, 263, 295, 371 КАС України, суд

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову ОСОБА_1 відмовити повністю.

Копію рішення направити особам, які беруть участь у справі.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, яка може бути подана до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня підписання судового рішення.

Суддя Валентин ГАРАЩЕНКО