Справа № 320/62328/25
Суддя: Лисенко В.І.
Дата ухвалення: 2026-01-14 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

про повернення позовної заяви

14 січня 2026 року м. Київ № 320/62328/25

Суддя Київського окружного адміністративного суду Лисенко В.І., розглянувши в електронній формі позовну заяву ФОП ОСОБА_1 до Головного управління Державної податкової служби у Київській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень,

в с т а н о в и в:

До Київського окружного адміністративного суду через підсистему Електронний суд звернувся ФОП ОСОБА_1 з позовом до Головного управління Державної податкової служби у Київській області, у якому просить суд:

- визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління ДПС у Київській області від 16.10.2024 № ;

- визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління ДПС у Київській області від 16.10.2024 № .

Ухвалою суду від 23.12.2025 позовну заяву ФОП ОСОБА_1 залишено без руху та визначено строк для усунення недоліків позовної заяви. У вказаній ухвалі суд зазначив про те, що позивач не був позбавлений можливості дізнатися про оскаржувані податкові повідомлення-рішення у встановлені законом строки, а тому посилання на необізнаність про їх існування не може визнаватися поважною причиною пропуску строку звернення до суду. З урахуванням наведеного, суд дійшов висновку, що підстави, зазначені у заяві про поновлення строку звернення до суду, є необґрунтованими та не підтверджені належними доказами.

08.01.2026 на виконання ухвали суду від позивача через підсистему "Електронний суд" надійшла заява про усунення недоліків позовної заяви. У вказаній заяві позивач знову зазначає про те, що ФОП ОСОБА_1 не отримував оскаржувані податкові повідомлення-рішення від 16.10.2024 № та від 16.10.2024 № . Під час аналізу реєстру судових рішень було встановлено, що 14.07.2025 щодо фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 Київським окружним адміністративним судом було відкрито провадження по справі №320/25756/25 щодо стягнення податкового боргу. З метою з`ясування обставин та складових податкового боргу 12.08.2025 ФОП ОСОБА_1 через представника Яківець М.В. звернувся до Головного управління ДПС у Київській області з адвокатським запитом. Представник позивача отримав від Головного управління ДПС у Київській області на електронну пошту матеріали перевірки, без наказу та направлень на перевірку, розрахунку штрафних санкцій до ППР, доказів направлення акту перевірки. Крім того, як такої відповіді оформленої на адвокатський запит від Головного управління ДПС у Київській області не надійшло, окрім лише надсилання файлів, що частково містили матеріали перевірки. Отже, позивач вважає, що він фактично був ознайомлений з оскаржуваними податковими повідомленнями-рішеннями лише 15.08.2025. Також, позивач посилається на запровадження в Україні військового стану.

Суд звертає увагу на те, що вказані позивачем у заяві обставини вже визнавалися судом такими, що не є поважними в ухвалі суду від 23.12.2025.

14.01.2026 заява позивача від 08.01.2026 була передана судді Лисенко В.І. для подальшого розгляду сектором ДЗК суду.

Дослідивши матеріали позовної заяви, клопотання позивача про поновлення строку звернення до суду, суд зазначає наступне.

Відповідно до частин першої-третьої статті 122 Кодексу адміністративного судочинства України позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами. Для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Таким чином, загальний строк звернення до суду з адміністративним позовом становить шість місяців з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів, а у випадку використання позивачем досудового порядку вирішення спору такий строк становить три місяці з дня вручення позивачу рішення за результатами розгляду його скарги, або шість місяців з дня звернення позивача до суб`єкта владних повноважень із відповідною скаргою у випадку, якщо рішення за результатами розгляду скарги позивача на рішення, дії або бездіяльність суб`єкта владних повноважень не було прийнято та (або) вручено суб`єктом владних повноважень позивачу у строки, встановлені законом.

При цьому КАС України передбачає можливість установлення іншими законами спеціальних строків звернення до адміністративного суду, а також спеціального порядку обчислення таких строків. Такі спеціальні строки мають перевагу в застосуванні порівняно із загальним строком звернення до адміністративного суду, визначеним частиною другою статті 122 цього Кодексу, а також скороченими строками, визначеними частиною четвертою статті 122 Кодексу адміністративного судочинства України.

Відносини у сфері оподаткування, права та обов`язки платників податків і зборів, компетенцію контролюючих органів, повноваження та обов`язки їх посадових осіб під час адміністрування податків, а також відповідальність за порушення податкового законодавства регулює Податковий кодекс України (далі - ПК України).

Пунктом 56.18 статті 56 ПК України визначено, що з урахуванням строків давності, визначених статтею 102 цього Кодексу, платник податків має право оскаржити в суді податкове повідомлення-рішення або інше рішення контролюючого органу у будь-який момент після отримання такого рішення.

Статтею 102 ПК України визначено строки давності та їх застосування. При цьому строки давності для визначення податкових зобов`язань, для стягнення податкового боргу, для повернення надміру сплачених грошових зобов`язань тощо становлять 1095 днів.

Отже, строк для звернення до суду платника податків із вимогою щодо визнання протиправним рішення контролюючого органу повинен визначатися за правилами п. 56.18 ст. 56 Податкового кодексу України з урахуванням ст. 102 ПК України (1095 днів із дня отримання такого рішення), незалежно від того, чи скористалася особа своїм правом на досудове вирішення спору шляхом застосування процедури адміністративного оскарження.

Відповідно до п. 58.3 ст. 58 ПК України, податкове повідомлення-рішення вважається належним чином врученим платнику податків, якщо його надіслано у порядку, визначеному статтею 42 цього Кодексу.

Податкове повідомлення-рішення вважається надісланим (врученим) фізичній особі, якщо його вручено їй особисто чи її представникові, надіслано на адресу за місцем проживання або останнього відомого місцезнаходження фізичної особи з повідомленням про вручення або у порядку, визначеному пунктом 42.4 статті 42 цього Кодексу. У такому самому порядку надсилаються податкові вимоги та рішення про результати розгляду скарг.

Відповідно до п. 42.2. ст. 42 Податкового кодексу України, документи вважаються належним чином врученими, якщо вони надіслані у порядку, визначеному пунктом 42.4 цієї статті, надіслані за адресою (місцезнаходженням, податковою адресою) платника податків рекомендованим листом з повідомленням про вручення або особисто вручені платнику податків (його представнику).

При цьому добросовісний платник податків зобов`язаний забезпечити отримання ним кореспонденції за адресою місцезнаходження, що зазначена в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань. У разі невиконання цього обов`язку платник не вправі посилатись на неотримання ним документів як на обставину, що звільняє його від настання у зв`язку з цим негативних для такого платника наслідків».

У разі коли пошта не може вручити платнику податків податкове повідомлення-рішення або податкові вимоги, або рішення про результати розгляду скарги через відсутність за місцезнаходженням посадових осіб, їх відмову прийняти податкове повідомлення-рішення або податкову вимогу, або рішення про результати розгляду скарги, незнаходження фактичного місця розташування (місцезнаходження) платника податків або з інших причин, податкове повідомлення-рішення або податкова вимога, або рішення про результати розгляду скарги вважаються врученими платнику податків у день, зазначений поштовою службою в повідомленні про вручення із зазначенням причин невручення.

Відповідно до ч. 5 ст. 242 Кодексу адміністративного судочинства України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Відповідно до позиції Верховного Суду, викладеної у постанові від 24.09.2019 у справі № 825/1109/16, де суд, відмовляючи у задоволені касаційної скарги позивача, зазначив наступне: «Судами встановлено, що з метою стягнення податкового боргу позивачем направлено на адресу відповідача, вказану в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, податкову вимогу від 20.03.2014 №590-25. Зазначену податкову вимогу підприємством поштового зв`язку повернуто до Чернігівської об`єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Чернігівській області з відміткою «за закінченням терміну зберігання».

У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 07.12.2020 по справі №340/1451/20 зазначено, що «причина пропуску строку звернення до суду із адміністративним позовом може вважатися поважною, якщо вона відповідає одночасно усім таким умовам:

- це обставина або кілька обставин, яка безпосередньо унеможливлює або ускладнює можливість вчинення процесуальних дій у визначений законом строк;

- це обставина, яка виникла об`єктивно, незалежно від волі особи, яка пропустила строк;

- ця обставина виникла протягом строку, який пропущено;

- ця обставина підтверджується належними і допустимими засобами доказування.

Тобто, поважними причинами можуть визнаватися лише такі обставини, які є об`єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи, що звернулась з адміністративним позовом, пов`язані з дійсно істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення процесуальних дій та підтверджені належним чином.

Отже, поновленню підлягають лише порушені з поважних причин процесуальні строки, встановлені законом.

Таким чином, дотримання строків звернення до адміністративного суду є однією з умов дисциплінування учасників публічно-правових відносин якщо ці відносини стали спірними.

Необхідно зауважити на те, що інститут строків у адміністративному процесі сприяє досягненню юридичної визначеності у публічно-правових відносинах та стимулює суд і учасників адміністративного процесу добросовісно ставитися до виконання своїх обов`язків.»

У постанові Верховного Суду від 20.10.2020 у справі № 140/30/20, суд, задовольняючи касаційну скаргу ГУ ДПС у Львівській області, зазначив наступне: «В той же час суд звертає увагу на тому, що жодна норма податкового законодавства не зобов`язує податковий орган здійснювати заходи для з`ясування причин невручення податкової вимоги, чи для вжиття додаткових заходів (як-то електронні засоби зв`язку, кур`єрська доставка і т.д.) щодо вручення податкової вимоги. Відтак зазначений вище висновок суду апеляційної інстанції не ґрунтується на жодній нормі законодавства. При вирішенні спорів щодо стягнення боргу, зокрема якщо предметом спору є факт надсилання податкової вимоги, суди повинні враховувати, що, обов`язок доведення відповідних обставин у спорах між особою та суб`єктом владних повноважень покладається на суб`єкта владних повноважень. У разі надання контролюючим органом доказів, які в сукупності з іншими доказами у справі свідчать, що податковим органом надіслано податкову вимогу в порядку встановленому законом, платник податків має спростовувати ці доводи. Товариством не спростовано доводи податкового органу, стосовно надіслання податкової вимоги в порядку встановленому законом. Враховуючи зазначене вище правове регулювання, досліджені судами попередніх інстанцій докази, Суд визнає, що податкову вимогу надіслано в порядку встановленому Податковим кодексом України, що свідчить про наявність підстав про стягнення податкового боргу. Окрім того, Суд звертає увагу на тому, що добросовісний платник податків зобов`язаний забезпечити отримання ним кореспонденції за адресою місцезнаходження, що зазначена в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань. У разі невиконання цього обов`язку платник не вправі посилатись на неотримання ним документів як на обставину, що звільняє його від настання у зв`язку з цим негативних для такого платника наслідків».

Щодо застосування строку позовної давності в контексті ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод у справі "Gradescolo S.R.L. проти Молдови" Суд зазначив, що дотримання строку звернення є однією з умов реалізації права на позов і тісно пов`язано з реалізацією права на справедливий суд. Наявність такої умови запобігає зловживанням і погрозам звернення до суду. Її відсутність призводила б до постійного збереження стану невизначеності у правовідносинах.

Тобто практика Європейського суду з прав людини свідчить про те, що право на звернення до суду не є абсолютним і може бути обмеженим, в тому числі і встановленням строків на звернення до суду за захистом порушених прав.

Таким чином, податкові повідомлення-рішення від 16.10.2024 № , № були надіслані платнику податків ФОП ОСОБА_1 рекомендованим листом з повідомленням про вручення, але були повернуті за закінченням встановленого строку зберігання. Наведене позивач не спростовує та визнає.

Отже, оскаржувані податкові повідомлення-рішення вважаються врученими платнику податків саме у день повернення поштового відправлення з копіями спірних рішень відповідачу.

Суд зазначає, що у матеріалах позову відсутні будь-які докази існування обставин, які безпосередньо унеможливлювали або ускладнювали можливість вчинення позивачем процесуальних дій у визначений законом строк і створювали об`єктивні перешкоди, які перешкоджали зверненню до суду.

Таким чином, контролюючим органом було вжито усіх заходів щодо належного повідомлення позивача про винесення оскаржуваних податкових повідомлень-рішень.

З вищенаведеного вбачається, що позивач не отримав оскаржувані ППР виключно з власної вини.

Таким чином, недоліки, які зазначені в ухвалі від 23.12.2025 позивачем у встановлений судом термін усунені не були, та станом на момент винесення вказаної ухвали жодних документів від позивача на її виконання до суду не надходило.

Відповідно до п.1 п.4 ст.169 КАС України позовна заява повертається позивачеві, якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви, яку залишено без руху, у встановлений судом строк.

Згідно з ч. 3 ст. 283 КАС України, серед іншого, невиконання вимог суду в установлений строк тягне за собою повернення заявнику заяви та доданих до неї документів.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку про необхідність повернення позовної заяви позивачу.

Керуючись статтями 169, 171, 243, 248 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

у х в а л и в:

Позовну заяву ФОП ОСОБА_1 до Головного управління Державної податкової служби у Київській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень, - повернути позивачеві.

Роз`яснити позивачеві, що повернення позовної заяви не позбавляє права повторного звернення до адміністративного суду в порядку, встановленому законом.

Копію ухвали разом з матеріалами позовної заяви надіслати позивачеві.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею та може бути оскаржена до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня проголошення (підписання) ухвали.

Суддя Лисенко В.І.