Справа № 420/24995/24
Суддя: Кравчук В.М.
Дата ухвалення: 2026-01-14 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

про відкриття провадження у справі

14 січня 2026 року

м. Київ

справа №420/24995/24

адміністративне провадження №К/990/55363/25

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

судді-доповідача Кравчука В.М., суддів Берназюка Я.О., Стеценка С.Г.,

перевіривши касаційну скаргу керівника Одеської обласної прокуратури

на постанову П`ятого апеляційного адміністративного суду від 26.11.2025 (колегія у складі суддів Бітова А.І., Лук`янчук О.В., Ступакової І.Г.)

у справі № 420/24995/24

за позовом заступника керівника Приморської окружної прокуратури міста Одеси

до Одеської державної академії будівництва та архітектури, Міністерства освіти і науки України,

за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача- Головного управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій в Одеській області,

про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії, -

УСТАНОВИВ:

У жовтні 2024 року заступник керівника Приморської окружної прокуратури міста Одеси звернувся до суду з позовом до Одеської державної академії будівництва та архітектури (далі - відповідач 1, ОДАБА), Міністерства освіти і науки України (далі - відповідач 2, МОН), за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача Головного управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій в Одеській області (далі - третя особа, ГУ ДСНС) про:

- визнання протиправною бездіяльності ОДАБА, Міністерства освіти і науки України щодо неоформлення (невзяття на баланс) та непроведення державної реєстрації права власності на приміщення захисної споруди цивільного захисту - ПРУ №56251, загальною площею 175,0/128,0 кв.м, розташованої за адресою: м. Одеса, вул. Дідріхсона, 4 (будівля гуртожитку літ. Д);

- зобов`язання ОДАБА, Міністерство освіти і науки України вжити заходів щодо оформлення (взяття на баланс) та державної реєстрації права державної власності на приміщення захисної споруди цивільного захисту - ПРУ №56251, загальною площею 175,0/128,0 кв.м, розташованої за адресою: м. Одеса, вул. Дідріхсона, 4 (будівля гуртожитку літ. Д);

- у випадку задоволення позовних вимог прокурора стягнути з відповідача понесені прокуратурою витрати на сплату судового збору в розмірі 3 028,00 грн.

Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 19.11.2024 позов задоволено.

Постановою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 26.11.2025 апеляційну скаргу Одеської державної академії будівництва та архітектури задоволено частково; скасовано рішення Одеського окружного адміністративного суду від 19.11.2024; позовну заяву заступника керівника Приморської окружної прокуратури міста Одеси залишено без розгляду у зв`язку з відсутністю у прокурора права на звернення до суду.

Не погоджуючись з постановою суду апеляційної інстанції, 26.12.2025 позивач подав до Верховного Суду надійшла касаційну скаргу, яка надійшла 29.12.2025, в якій просить скасувати постанову суду апеляційної інстанції, залишивши в силі рішення суду першої інстанції.

При вирішенні питання про відкриття касаційного провадження за зазначеною касаційною скаргою Суд виходить з такого.

Перевіряючи наявність підстав для відкриття касаційного провадження, Суд виходить з такого.

Відповідно до п. 20 ч. 1 ст. 4 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) адміністративна справа незначної складності (малозначна справа) - адміністративна справа, у якій характер спірних правовідносин, предмет доказування та склад учасників тощо не вимагають проведення підготовчого провадження та (або) судового засідання для повного та всебічного встановлення її обставин.

Частиною 6 ст. 12 КАС України передбачено перелік категорій справ, які відносяться до справ незначної складності.

Згідно з п. 3 ч. 6 ст. 12 КАС України для цілей цього Кодексу справами незначної складності є справи щодо оскарження фізичними особами рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень щодо обчислення, призначення, перерахунку, здійснення, надання, одержання пенсійних виплат, соціальних виплат непрацездатним громадянам, виплат за загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням, виплат та пільг дітям війни, інших соціальних виплат, доплат, соціальних послуг, допомоги, захисту, пільг.

При цьому згідно з положеннями ч. 4 ст. 257 КАС України за правилами спрощеного позовного провадження не можуть бути розглянуті справи у спорах: 1) щодо оскарження нормативно-правових актів, за винятком випадків, визначених цим Кодексом; 2) щодо оскарження рішень, дій та бездіяльності суб`єкта владних повноважень, якщо позивачем також заявлено вимоги про відшкодування шкоди, заподіяної такими рішеннями, діями чи бездіяльністю, у сумі, що перевищує сто розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб; 3) про примусове відчуження земельної ділянки, інших об`єктів нерухомого майна, що на ній розміщені, з мотивів суспільної необхідності; 4) щодо оскарження рішення суб`єкта владних повноважень, на підставі якого ним може бути заявлено вимогу про стягнення грошових коштів у сумі, що перевищує: для юридичних осіб - п`ятсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб; для фізичних осіб та фізичних осіб - підприємців - сто розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб; 5) щодо оскарження рішень Національної комісії з реабілітації у правовідносинах, що виникли на підставі Закону України "Про реабілітацію жертв репресій комуністичного тоталітарного режиму 1917-1991 років"; 6) щодо оскарження індивідуальних актів Національного банку України, Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, Міністерства фінансів України, Національної комісії з цінних паперів та фондового ринку, рішень Кабінету Міністрів України, визначених частиною першою статті 266-1 цього Кодексу.

Системний аналіз вищезазначених положень процесуального закону дає підстави для висновку про те, що суд має право віднести справу до категорії малозначних за результатами оцінки характеру спірних правовідносин, предмету доказування, складу учасників та інших обставин, крім справ, які підлягають розгляду в порядку загального позовного провадження.

У цій справі оскаржується бездіяльність Одеської державної академії будівництва та архітектури, Міністерства освіти і науки України щодо неоформлення (невзяття на баланс) та непроведення державної реєстрації права власності на приміщення захисної споруди цивільного захисту.

Суд першої інстанції в ухвалі від 12.08.2024 про відкриття провадження вирішив питання про розгляд цієї справи за правилами спрощеного позовного провадження.

У такому разі ухвалені у цій справі судові рішення відповідно до п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України не підлягають касаційному оскарженню, крім випадків, якщо: а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; г) суд першої інстанції відніс справу до категорії справ незначної складності помилково.

Доведення зазначених обставин та, відповідно, права на касаційне оскарження судових рішень у справах, розглянутих за правилами спрощеного позовного провадження, покладається на особу, яка подає касаційну скаргу.

У контексті наведеного Суд звертає увагу скаржника на те, що для підтвердження фундаментального значення для формування єдиної правозастосовної практики скаржник має сформулювати проблемне правове питання, вирішення якого у випадку відкриття Верховним Судом касаційного провадження, впливатиме на широку масу спорів, створюючи тривалий у часі, відмінний від минулого підхід до вирішення актуальної правової проблеми.

Вжите ж законодавцем словосполучення "значний суспільний інтерес" необхідно розуміти як серйозну, обґрунтовану зацікавленість, яка має неабияке виняткове значення для усього суспільства в цілому, певних груп людей, територіальних громад, об`єднань громадян тощо до певної справи в контексті можливого впливу ухваленого у ній судового рішення на права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб. Вказане поняття охоплює ті потреби суспільства або окремих його груп, які пов`язані із збереженням, примноженням, захистом існуючих цінностей девальвація та/або втрата яких мала б значний негативний вплив на розвиток громадянського суспільства. Наявність значного суспільного інтересу може мати місце й тоді, коли предмет спору зачіпає питання загальнодержавного значення, як от визначення і зміни конституційного ладу в Україні, виборчого процесу (референдуму), обороноздатності держави, її суверенітету, найвищих соціальних цінностей, визначених Конституцією України тощо.

У той же час оцінка "значного суспільного інтересу" до розгляду справи та її винятковості може бути зроблена виключно на підставі дослідження мотивів, відповідно до яких сам учасник справи вважає її такою, що має таке значення. Тому особа, яка подає касаційну скаргу, має обґрунтувати наявність відповідних обставин у касаційній скарзі.

Касаційна скарга подана на підставі п. 1 ч. 4 ст. 328 (якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку), пп.а (касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики), в (справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу) п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.

Скаржник зазначає, що постанова суду апеляційної інстанції у порушення ч. 5 ст. 242 КАС України винесена без урахування висновків Великої Палати Верховного Суду та Верховного Суду, викладених у постановах від 15.10.2019 у справі №810/3894/17, від 28.09.2022 у справі №483/448/20, від 28.01.2021 у справі №380/3398/20, від 05.10.2021 у справі №380/2266/21, від 18.12.2021 у справі №804/3740/18, від 02.12.2021 у справі №320/10736/20, від 23.12.2021 у справі №0440/6596/18, від 05.05.2022 у справі №320/6514/18, від 14.02.2023 у справі №580/1374/22 щодо права прокурора на звернення до суду з метою захисту інтересів держави як самостійного позивача.

Також позивач покликається на те, що суд апеляційної інстанції не врахував позиції Верховного Суду, викладені в постановах від 05.11.2019 у справі №804/4585/18, від 25.04.2018 у справі №806/1000/17, від 19.09.2019 у справі №815/724/15, від 17.10.2019 у справі №569/4123/16-а про те, що «інтереси держави» охоплюють широке і водночас чітко не визначене коло законних інтересів, які не піддаються точній класифікації, а тому їх наявність повинна бути предметом самостійної оцінки у кожному випадку звернення прокурора до суду.

Також скаржник вказує на неправильне застосування судом апеляційної інстанції ст.ст. 6, 9, 131№ Конституції України, ст. 23 Закону України «про прокуратуру», ст.ст. 2,6,53,169, 242 КАС України. Також зазначає про помилкове застосування судом апеляційної інстанції п. 48 ч. 2 ст. 17-1 Кодексу цивільного захисту України та незастосування ст.ст. 182, 328, 331, 334 Цивільного кодексу України, ст.ст. 2,4,5 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень». Суд апеляційної інстанції помилково відніс спір до спорів з приводу проведення в належний для експлуатації технічний стан та готовність до укриття населення захисної споруди цивільного захисту.

Звернення прокурора до суду спрямоване на задоволення суспільної потреби у відновленні законності при вирішенні суспільно значимого питання законності користування державним майном без правовстановлюючих документів.

Також позивач зазначає, що важливим фактором на захист інтересів держави є збереження захисної споруди цивільного захисту у придатному для використання за призначенням стані. Справа має значний суспільний інтерес, оскільки спір у ній зачіпає питання загально-державного значення - порядок використання та збереження майна закладів освіти.

Справа, на думку скаржника, має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики, оскільки бездіяльність органів влади та установ системи освіти та наявність необгрунтованих рішень судів, які суперечать положенням норм чинного законодавства України призведе до обмеження повноважень органів прокуратури щодо захисту інтересів держави в судовому порядку.

Такі аргументи скаржника потребують перевірки, а тому Суд дійшов висновку про наявність підстав для відкриття касаційного провадження у цій справі.

Скарга подана у строк, встановлений у ст. 329 КАС України, відповідає вимогам ст. 330 КАС України, а тому підстав для залишення касаційної скарги без руху, її повернення чи відмови у відкриті касаційного провадження немає.

Керуючись ст.ст. 328 - 335, 338, 359 КАС України, Верховний Суд,-

ПОСТАНОВИВ:

1.Відкрити касаційне провадження за касаційною скаргою керівника Одеської обласної прокуратури на постанову П`ятого апеляційного адміністративного суду від 26 листопада 2025 року у справі №420/24995/24.

2.Витребувати з Одеського окружного адміністративного суду справу №420/24995/24.

3.Направити особам, які беруть участь у справі, копії ухвали про відкриття касаційного провадження разом з копією касаційної скарги.

4.Установити десятиденний строк з моменту отримання відповідачем цієї ухвали для подачі відзиву на касаційну скаргу. Роз`яснити, що до відзиву додаються докази надсилання (надання) його копій та доданих до нього документів іншим учасникам справи.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання, є остаточною та не може бути оскаржена.

Суддя В.М. Кравчук

Суддя Я.О. Берназюк

Суддя С.Г. Стеценко