Справа № 761/16225/25
Суддя: Кондратенко О. О.
Дата ухвалення: 2026-01-08 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Провадження № 2-а/761/674/2025
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 січня 2026 року суддя Шевченківського районного суду м. Києва Кондратенко О.О., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення

В С Т А Н О В И В:

В квітні 2024 року через систему «Електронний суд» ОСОБА_1 звернувся до Шевченківського районного суду м. Києва з адміністративним позовом, в якому просив суд:

-визнати протиправною та скасувати постанову адміністративної комісії при виконавчому комітеті Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) від 01.04.2025 №797 про накладення адміністративного стягнення, якою ОСОБА_1 було притягнуто до адміністративної відповідальності у вигляді штрафу в розмірі 1 700 грн за порушення, передбачене ст. 152 КУпАП та пунктами 15.1.1., 15.3.14 Правил благоустрою м. Києва, затверджених рішенням Київради від 25.12.2008 №1051/1051;

-провадження в адміністративній справі, закрити на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП.

Свої позовні вимоги обґрунтовує тим, що він є працівником ТОВ «Компанія «Пауер». На товаристві обіймає посаду електромонтера з ремонту та обслуговування електроустаткування, що підтверджується наказом про прийняття на роботу від 02.02.2017 №66-к. Вказана компанія не проводила на належній їй ділянці по вул. Дениса Монастирського, 3 (літ А) в м. Києві жодних робіт. 27.02.2025 позивач знаходився за даною адресою з метою надання консультації фізичній особі в приватному порядку. Земельна ділянка, на якій проводилися роботи, знаходиться у користуванні ТОВ «Агентство екологічних досліджень» на праві оренди. У момент перебування позивача на території торгівельно-офісного центру по вул. Дениса Монастирського, 3 (літ А) в м. Києві прибув працівник Департаменту територіального контролю м. Києва. Представник Департаменту територіального контролю м. Києва, не з`ясувавши хто являється керівником робочого персоналу, якого не було на місці під час виконання робіт, повідомив, що не буде чекати і може скласти адміністративний протокол на будь-яку особу, у якої є із собою паспорт. Протокол про адміністративне правопорушення № було складено на позивача, оскільки, він єдиний мав при собі паспорт громадянина України. Даний протокол ОСОБА_1 підписав, оскільки, перебував у психічно некомфортних для нього умовах при спілкуванні з агресивно налаштованим уповноваженим представником відповідача. Крім того, він надав письмові пояснення до протоколу під диктовку представника відповідача, в тому числі, в частині, що не буде брати участі у розгляді справи комісією.

Вважає, що протокол про адміністративне правопорушення складено лише формально і не щодо особи, яка дійсно вчинила правопорушення. На підставі протоколу про адміністративне правопорушення відповідач притягнув позивача до адміністративної відповідальності за ст. 152 КУпАП. Про розгляд адміністративної справи його не було повідомлено належним чином.

24.07.2025 через загальну канцелярію суду від представника відповідача - виконавчий органом Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) надійшов письмовий відзив на позовну заяву, в якому відповідач, заперечуючи проти позову, зазначив, що справу про адміністративне правопорушення відносно позивача було розглянуто адміністративною комісією, відповідно до вимог ст. 268 КУпАП. При винесенні оскаржуваної постанови було детально проаналізовано усі наявні матеріали та в повному обсязі досліджено усі докази та обставини вчиненого правопорушення.

24.07.2025 через систему «Електронний суд» від позивача надійшла відповідь на відзив, у якій позивач вважає, зокрема, що адміністративна комісія відповідача не з`ясувала дійсних обставин справи та винних осіб, формально та частково виконала свої повноваження, чим порушила право позивача надати особисто пояснення та право на захист у встановленому законодавством порядку.

Суд, розглянувши подані сторонами документи, повно і всебічно з?ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, об?єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно з ч. 1 ст. 2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

У справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку (ч. 2 ст. 2 КАС України).

Частиною 1 ст. 5 КАС України визначено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Стаття 55 Конституції України гарантує кожному право на оскарження в суді рішень дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

Перевіряючи обставини по справі, судом встановлено, що 27.02.2025 головним спеціалістом - інспектором з благоустрою Департаменту територіального контролю м. Києва виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) відносно ОСОБА_2 був складений протокол про адміністративне правопорушення № за адресою: м. Київ, вул. Дениса Монастирського, 3. Відповідно до протоколу 27.02.2025 о 13 год. 00 хв. керівник проєкту ТОВ «Компанія «Пауер» ОСОБА_2 порушив правила благоустрою м. Києва, а саме: виконання робіт по асфальтуванню без контрольної картки на тимчасове порушення благоустрою, виданої Департаментом територіального контролю м. Києва, чим порушено вимоги ст. 152 КУпАП, п.п. 15.1.1., 15.3.14 Правил благоустрою м. Києва, затверджених рішенням Київської міської ради від 25.12.2008 №1051/1051 (далі- Правила благоустрою м. Києва)

На усунення вищезазначених порушень інспектором з благоустрою було видано позивачу припис №20205194 від 27.02.2025.

За результатами розгляду протоколу про адміністративне правопорушення № постановою адміністративної комісії виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) від 01.04.2025 №797 керівника проєкту ТОВ «Компанія «Пауер» ОСОБА_2 притягнуто до адміністративної відповідальності за ст. 152 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 1 700 грн.

Звертаючись до суду з вищезазначеним позовом, позивач просить визнати протиправною та скасувати постанову, оскільки, його було притягнуто до адміністративної відповідальності з недотриманням встановленого порядку; постанова прийнята з порушенням його прав та чинного законодавства; розгляд справи адміністративною комісією відбувся у його відсутність, при цьому про час та місце розгляду справи він взагалі не був повідомлений в установленому законом порядку.

Завданням Кодексу України про адміністративні правопорушення є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством (ст. 1 КУпАП).

У ст. 7 КУпАП передбачено, що ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом. Додержання вимог закону при застосуванні заходів впливу за адміністративні правопорушення забезпечується систематичним контролем з боку вищестоящих органів і посадових осіб, правом оскарження, іншими встановленими законом способами.

Відповідно до ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність. Адміністративна відповідальність за правопорушення, передбачені цим Кодексом, настає, якщо ці порушення за своїм характером не тягнуть за собою відповідно до закону кримінальної відповідальності.

Виходячи з положень ст.ст. 7, 9 КУпАП, притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе лише за умови, що суб?єкт владних повноважень встановить факт вчинення адміністративного правопорушення, за яке передбачена відповідальність відповідно до чинного законодавства.

Відповідно до ст. 245 КУпАП, завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

За приписами ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, безпеки на автомобільному транспорті та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Статтею 280 КУпАП визначено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Отже, уповноважена особа має всебічно, повно і об`єктивно з`ясувати обставини справи, зокрема, на підставі належних доказів, які підтверджують факт вчинення особою адміністративного правопорушення.

А відтак, при розгляді справ щодо оскарження постанови про притягнення до адміністративної відповідальності суд повинен перевірити: чи накладено адміністративне стягнення правомочним органом; чи є в діях даної особи ознаки проступку, за який законом передбачена адміністративна відповідальність, і вина у його вчиненні; чи не сплив строк давності для притягнення до адміністративної відповідальності; чи правильні висновки органу (посадової особи), який виніс постанову; чи враховані пом`якшуючі обставини, майновий стан винного, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Правові, економічні, екологічні, соціальні та організаційні засади благоустрою населених пунктів визначає Закон України «Про благоустрій населених пунктів», який спрямований на створення умов, сприятливих для життєдіяльності людини.

Відповідно до ст. 10 Закон України «Про благоустрій населених пунктів», до повноважень сільських, селищних, міських рад, які здійснюють управління у сфері благоустрою населених пунктів, належить, зокрема, затвердження правил благоустрою територій населених пунктів, а відповідно до ст. 20 цього Закону організацію благоустрою населених пунктів забезпечують місцеві органи виконавчої влади та органи місцевого самоврядування згідно з їхніми повноваженнями.

Відповідно до п. 15.1.1 Правил благоустрою м. Києва, підставою на порушення існуючого благоустрою та його відновлення у місті Києві є контрольна картка на тимчасове порушення благоустрою. Контрольна картка на тимчасове порушення благоустрою та його відновлення на період виконання земляних і монтажних робіт, пов`язаних з прокладанням, перекладанням, ремонтом, у тому числі ліквідації аварій інженерних мереж і споруд, будівництвом і ремонтом будинків, транспортних магістралей, доріг, площ, інженерних вишукувань, благоустроєм та озелененням територій, надається на підставі письмового звернення замовника (забудовника), в якому повинні бути вказані адреса, назва та характеристика виконуваних робіт. До листа додається заявка встановленої форми (інформація про виконавця робіт і замовника).

Згідно з п. 15.3.14 Правил благоустрою м. Києва благоустрій територій: - проект благоустрою на топоплані в М 1:500, погоджений та затверджений в установленому порядку; - розпорядження Київської міської державної адміністрації (для об`єктів, які фінансуються з міського бюджету); - розпорядження районної у м. Києві державної адміністрації (в тому числі для об`єктів, які фінансуються з районного бюджету); - документ на право землекористування (для організацій, ТОВ, ПП і т. п.).

Статтею 152 КУпАП передбачено, що порушення державних стандартів, норм і правил у сфері благоустрою населених пунктів, правил благоустрою територій населених пунктів -тягнуть за собою накладення штрафу на громадян від двадцяти до вісімдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян і на посадових осіб, громадян - суб`єктів підприємницької діяльності - від п`ятдесяти до ста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Отже, об`єктом цього правопорушення є суспільні відносини у сфері громадського благоустрою; об`єктивна сторона правопорушення полягає у порушенні правил благоустрою територій міст та інших населених пунктів; суб`єктивна сторона правопорушення характеризується наявністю вини як у формі умислу, так і у формі необережності; суб`єктами правопорушення можуть бути як посадові особи, так і громадяни.

В оскаржуваній постанові, прийнятої за результатами розгляду протоколу про адміністративне правопорушення, зазначено, що ОСОБА_1 притягнутий до адміністративної відповідальності, як керівник проєкту ТОВ «Компанія «Пауер». При цьому, до позовної заяви позивач долучив наказ (розпорядження) №66-к від 02.02.2014, згідно якого ОСОБА_1 прийнятий на роботу з 06.02.2017 на посаду електромонтера з обслуговування електроустановок інженерно-технічного підрозділу ТОВ «Компанія «Пауер».

Матеріали справи №797 про адміністративне правопорушення, вчинене ОСОБА_1 , не містять жодного доказу, що позивач є керівником проєкту ТОВ «Компанія «Пауер» і що саме він має нести відповідальність за порушення, що стало предметом оскаржуваної постанови.

Отже, позивач у позові зазначав про те, що він не є суб`єктом вищевказаного правопорушення, а відповідач у відзиві на позовну заяву не спростував зазначену обставину.

Матеріали фотофіксації адміністративного правопорушення, які знаходяться в матеріалах справи №797, суд не приймає до уваги, оскільки, з них не можливо встановити час та місце вчинення правопорушення, а також суб`єкта, який вчинив це правопорушення.

Таким чином, суд прийшов до висновку, що при винесенні оскаржуваної постанови достеменно не встановлено особу, якою було вчинено адміністративне правопорушення, оскільки, справа про адміністративне правопорушення не містить даних, що позивач є керівником проєкту ТОВ «Компанія «Пауер». Відтак, факти, які б свідчили про те, що саме позивач має нести відповідальність за ст. 152 КУпАП за невиконання вимог п.п. 15.1.1., 15.3.14 Правил благоустрою м. Києва не підтверджено належними та допустимими доказами.

Доводи відповідача у відзиві, що на момент складання інспектором з благоустрою протоколу про адміністративне правопорушення позивач не заперечував факту вчинення адміністративного правопорушення, судом відхиляються, оскільки, сам факт визнання особою вини у вчиненні адміністративного правопорушення не може бути достатнім доказом правомірності рішення суб`єкта владних повноважень за відсутності інших належних доказів і не звільняє відповідача від доведення правомірності свого рішення.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 08.07.2020 у справі №177/525/17.

Відповідно до ч. 1 ст. 72 КАС України, доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Нормами ч.ч. 1-3 ст. 73 КАС України передбачено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Отже, суб?єкт владних повноважень зобов`язаний довести правомірність своїх рішень, дій чи бездіяльності.

У силу принципу презумпції невинуватості, що підлягає застосуванню у справах про адміністративні правопорушення, всі сумніви щодо події порушення та винності особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь. Недоведені подія та вина особи мають бути прирівняні до доведеної невинуватості цієї особи (правовий висновок Верховного Суду, викладений в постанові від 08.07.2020 у справі №463/1352/16).

Притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе лише за наявності події адміністративного правопорушення та вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними доказами (правовий висновок Верховного Суду, викладений в постанові від 14.05.2020 у справі №240/12/17).

Даючи оцінку встановленим обставинам та доказам в їх сукупності, суд прийшов до висновку, що оскаржувана постанова про адміністративне правопорушення винесена з порушенням вимог КУпАП, дані, які містяться у ній викликають сумніви щодо вини позивача у вчиненні правопорушення, передбаченого ст.152 КУпАП. Крім того, адміністративна комісія при вирішенні питання щодо притягнення позивача до адміністративної відповідальності не звернула уваги на зазначені вище у рішенні порушення, не здійснила належної оцінки доказів у справі про адміністративне правопорушення.

Таким чином, зважаючи на відсутність належних та достатніх доказів на підтвердження факту вчинення позивачем адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 152 КУпАП, суд прийшов до висновку про недоведеність складу адміністративного правопорушення в діях позивача, оскаржувана постанова прийнята без всебічного, повного і об`єктивного дослідження усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення, а тому, відповідно до п. 3 ст. 293 КУпАП, ст. 286 КАС України, суд скасовує вказану постанову і закриває провадження у справі.

Згідно п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи («Проніна проти України», № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

У зв`язку з чим судом надане обґрунтування рішення саме за конкретними обставинами справи та аргументами сторін, які мають правове значення для вирішення спору, при цьому інші доводи сторін, не впливають на вищевказані висновки суду.

Згідно ч. 1 ст. 132 КАС України, судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Відповідно до ч. 1 ст. 139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Виходячи з положення ч. 1 ст. 139 КАС України, за рахунок бюджетних асигнувань виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) на користь позивача необхідно стягнути сплачений ним судовий збір в розмірі 605, 60 грн.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 247, 251, 252, 280, 288, 293 КУпАП, ст.ст. 2, 5, 9, 72, 73, 74, 77, 78, 79, 132, 139, 241, 242, 286, 293, 295 КАС України, суд

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення - задовольнити.

Скасувати постанову № 797 адміністративної комісії при виконавчому органі Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) від 01 квітня 2025 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за порушення ст. 152 КУпАП.

Закрити провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за порушення ст.152 КУпАП.

Стягнути з виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) (, м. Київ, вул. Хрещатик, 36) за рахунок бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 ) судовий збір у розмірі 605 (шістсот п`ять) грн 60 копійок.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя: