Справа № 140/201/26
Суддя: Смокович Віра Іванівна
Дата ухвалення: 2026-01-12 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОЛИНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

про передачу адміністративної справи за підсудністю

12 січня 2026 року ЛуцькСправа № 140/201/26

Волинський окружний адміністративний суд у складі судді Смокович В.І., отримавши позовну заяву ОСОБА_1 до Головного управління Національної гвардії України про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся із позовом до Головного управління Національної гвардії України про визнання протиправними дій Головного управління Національної гвардії України щодо відмови у виготовленні та наданні до Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області нової довідки про розмір грошового забезпечення ОСОБА_1 , розрахованого відповідно до вимог ст. 9, 43 і 63 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», положень постанови Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 №704 «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» із зазначенням відомостей про розміри посадового окладу та окладу за військове (спеціальне) звання, які розраховані шляхом множення прожиткового мінімуму для працездатних осіб (2270 грн., 2481 грн. та 2684 грн), встановленого Законами України «Про Державний бюджет України на 2021 рік», «Про Державний бюджет України на 2022 рік», «Про Державний бюджет України на 2023 рік» на відповідний тарифний коефіцієнт згідно додатків 1, 14 до Постанови №704, надбавки за вислугу років та щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (надбавки, доплати, підвищення) та премії в розмірах у відсотках, встановлених для відповідної категорії військовослужбовців за відповідною посадою та обчислених з урахуванням розмірів встановлених окладів станом на 2021, 2022 та 2023 роки, для перерахунку пенсії з 01 лютого 2021 року, з 01 лютого 2022 року та з 01 лютого 2023 року; зобов`язати Головне управління Національної гвардії України підготувати та надати до Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області нову довідку про розміри грошового забезпечення ОСОБА_1 станом на 01.01.2021, 01.01.2022 та 01.01.2023 у відповідності до вимог ст. 9, 43 і 63 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», положень постанови Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 №704 «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» із обов`язковим зазначенням відомостей про розміри посадового окладу та окладу за військове (спеціальне) звання, які розраховані шляхом множення прожиткового мінімуму для працездатних осіб (2270 грн., 2481 грн. та 2684 грн.), встановленого Законами України «Про Державний бюджет України на 2021 рік», «Про Державний бюджет України на 2022 рік», «Про Державний бюджет України на 2023 рік», на відповідний тарифний коефіцієнт згідно додатків 1, 14 до Постанови №704, надбавки за вислугу років та щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (надбавки, доплати, підвищення) та премії, в розмірах у відсотках, встановлених для відповідної категорії військовослужбовців за відповідною посадою, та обчислених з урахуванням розмірів встановлених окладів станом на 2021, 2022 та 2023 рік, для здійснення обчислення та перерахунку пенсії з 01 лютого 2021 року, з 01 лютого 2022 року та з 01 лютого 2023 року.

Відповідно до частини першої статті 171 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) суддя після одержання позовної заяви, серед іншого, з`ясовує, чи належить позовну заяву розглядати за правилами адміністративного судочинства і чи подано позовну заяву з дотриманням правил підсудності.

Перевіряючи відповідність позовної заяви вказаним вимогам, суд зазначає наступне.

Поняття «підсудність» розкривається законодавцем у параграфі 3 глави 2 розділу І КАС України та визначається останнім як територіальна юрисдикція, питання якої врегульовані приписами статей 25-30 КАС України.

Відповідно до частини першої статті 25 КАС України адміністративні справи з приводу оскарження індивідуальних актів, а також дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень, які прийняті (вчинені, допущені) стосовно конкретної фізичної чи юридичної особи (їх об`єднань), вирішуються за вибором позивача адміністративним судом за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем проживання (перебування, знаходження) цієї особи-позивача або адміністративним судом за місцезнаходженням відповідача, крім випадків, визначених цим Кодексом.

Відповідно до частини другої статті 26 КАС України позови до юридичних осіб пред`являються в суд за їхнім місцезнаходженням згідно з Єдиним державним реєстром юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань, якщо інше не передбачено цим Кодексом.

З аналізу вищевикладених правових норм видно, що КАС України встановлює декілька видів територіальної підсудності, в тому числі: загальну (залежно від місцезнаходження відповідача) та альтернативну (за вибором позивача).

Тобто, якщо предметом позову є оскарження правових актів індивідуальної дії, а також дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень, які прийняті (вчинені, допущені) стосовно конкретної особи, то позивач може застосувати альтернативну підсудність.

У зв`язку з цим, у даному випадку, застосуванню підлягають положення частини першої статті 25 КАС України (за вибором позивача).

Згідно абзацу п`ятого статті 3 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» місце проживання - житло, розташоване на території адміністративно-територіальної одиниці, в якому особа проживає, а також спеціалізовані соціальні установи, заклади соціального обслуговування та соціального захисту, військові частини.

Документи, до яких вносяться відомості про місце проживання - паспорт громадянина України, тимчасове посвідчення громадянина України, посвідка на постійне проживання, посвідка на тимчасове проживання, посвідчення біженця, посвідчення особи, яка потребує додаткового захисту, посвідчення особи, якій надано тимчасовий захист (абзац дев`ятий статті 3 вказаного Закону).

Так документом, який підтверджує відповідні відомості про місце проживання особи, є витяг із реєстру територіальної громади. Такий документ видається органом реєстрації або центром надання адміністративних послуг у паперовій формі за зверненням особи, яка декларує/реєструє місце проживання (перебування), власника (співвласників) житла, законного представника (представника) особи або власника (співвласника) житла, уповноваженої особи житла, іпотекодержателя або довірчого власника.

Представником позивача додано до позовної заяви витяг з Реєстру територіальної громади, в якому вказано, що ОСОБА_1 проживає АДРЕСА_1 .

Разом з тим як слідує з наданої позовної заяви зареєстрованим місцем проживання позивача ОСОБА_1 є також АДРЕСА_1 .

Дані фактичні обставини також підтверджуються відповіддю з Єдиного державного демографічного реєстру №2230667 від 12.01.2026, отриманої на запит суду.

Також як слідує з матеріалів справи відповідач Головне управління Національної Гвардії України - знаходиться за адресою: місто Київ, вулиця Святослава Хороброго, 9-А.

Таким чином, ні позивач, ні відповідач у справі не зареєстровані у встановленому законом порядку у Волинській області, що вказує на те, що адміністративна справа №140/201/26 територіально не підсудна та не підлягає вирішенню Волинським окружним адміністративним судом.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 08.10.2020 у справі №9901/44/20 сформувала правовий висновок про те, що за відсутності волевиявлення позивача, до якого суду необхідно передати справу, її розгляд судом за місцем проживання позивача об`єктивно сприятиме його захисту прав і свобод.

Суддя звертає увагу, що відповідно до частини першої статті 318 КАС України, рішення суду підлягає скасуванню з направленням справи на розгляд за встановленою законом підсудністю, якщо рішення прийнято судом з порушенням правил юрисдикції (підсудності), визначених статтями 20, 22, 25-28 цього Кодексу.

Таким, чином, порушення окружним адміністративним судом правил як предметної, так і територіальної підсудності є підставою для скасування судового рішення з направленням справи на розгляд за встановленою законом підсудністю.

Наведене дає підстави стверджувати, що процесуальний закон забороняє адміністративним судам розглядати справи, які йому територіально не підсудні, і зобов`язує суд направити таку справу на розгляд за встановленою законом підсудністю.

Крім того, згідно з рішенням Європейського суду з прав людини від 20 липня 2006 року у справі «Сокуренко і Стригун проти України», заяви № 29458/04 та № 29465/04, пункт 24, фраза «судом, встановленим законом» у п. 1 ст. 6 Конвенції поширюється не лише на правову основу самого існування «суду», але й дотримання таким судом певних норм, які регулюють його діяльність.

Вирішуючи справу «Занд проти Австрії», рішення від 12 жовтня 1978 року, Європейський суд з прав людини вказав на те, що поняття «суд, встановлений законом» передбачає «усю організаційну структуру судів, включно з (…) питаннями, що належать до юрисдикції певних категорій судів (…)». З огляду на це не вважається «судом, встановленим законом» орган, котрий, не маючи юрисдикції, здійснює судовий розгляд на підставі практики, яка не передбачена законом.

Згідно з пунктом 2 частини першої статті 29 КАС України суд передає адміністративну справу на розгляд іншого адміністративного суду, якщо при відкритті провадження у справі суд встановить, що справа належить до територіальної юрисдикції (підсудності) іншого суду.

Відповідно до частинами шостою та восьмою статті 29 КАС України питання про передачу адміністративної справи, крім випадку, визначеного п.п. 4-6 частини першої цієї статті, суд вирішує ухвалою. Ухвалу про передачу адміністративної справи з одного адміністративного суду до іншого може бути оскаржено.

Передача адміністративної справи з одного суду до іншого на підставі відповідної ухвали, яка підлягає оскарженню, здійснюється не пізніше наступного дня після закінчення строку на оскарження такої ухвали, а в разі подання апеляційної скарги - після залишення її без задоволення.

Відповідно до частини першої статті 30 КАС України спори між адміністративними судами щодо підсудності не допускаються.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 08.10.2020 у справі №9901/44/20 сформувала правовий висновок про те, що за відсутності волевиявлення позивача, до якого суду необхідно передати справу, її розгляд судом за місцем проживання позивача об`єктивно сприятиме його захисту прав і свобод.

Відтак, оскільки справа за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області про визнання протиправними дії та зобов`язання вчинити дії Волинському окружному адміністративному суду територіально не підсудна, тому її належить передати за підсудністю на розгляд іншого адміністративного суду - Вінницького окружного адміністративного суду (за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем проживання позивача).

Керуючись статтями 19, 20, 25, 29, 248, 256, 295 КАС України, суддя

УХВАЛИВ:

Адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної гвардії України про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити дії передати на розгляд іншого адміністративного суду - Вінницького окружного адміністративного суду (21001, м. Вінниця, вул. Брацлавська, 14).

Копію ухвали надіслати представнику позивача для відома.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею та може бути оскаржена в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги до Восьмого апеляційного адміністративного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення.

Суддя В.І. Смокович