Справа № 400/123/26
Суддя: Птичкіна В.В.
Дата ухвалення: 2026-01-12 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

МИКОЛАЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

про залишення позовної заяви без руху

12 січня 2026 р. № 400/123/26

м. Миколаїв

Суддя Миколаївського окружного адміністративного суду Птичкіна В.В., ознайомившись з позовною заявою:

за позовомОСОБА_1 , АДРЕСА_1 ,

доГоловного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області, вул. Морехідна, 1,м. Миколаїв,54008, вул. Морехідна, 1,м. Миколаїв,54008

провизнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,
ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі - позивач) звернулася до суду з адміністративним позовом, що містить вимоги:

визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області (далі - Управління або відповідач) щодо припинення виплати з 01.12.2021 пенсії за вислугу років;

зобов`язати Управління поновити з 01.12.2021 нарахування та виплату позивачу пенсії за вислугу років.

Згідно з викладеним у позові, у грудні 2021 року позивач виїхала за кордон і досі перебуває там, при цьому, з 01.12.2021 позивач не отримувала пенсію. У 2025 році позивач, відповідно до затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 11.02.2025 № 299 "Порядку виплати пенсій (щомісячного довічного грошового утримання) та здійснення страхових виплат за страхуванням від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності, особам, які тимчасово проживають за межами України, або проживають на тимчасово окупованих Російською Федерацією територіях України, або виїхали з тимчасово окупованих Російською Федерацією територій України та проживають на підконтрольній Україні території" (далі - Порядок № 299), звернулася до відповідача із заявою про поновлення виплати пенсії, проте Управління виплату пенсії не поновило.

У позові вказано: "… вважаємо протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області щодо припинення виплати пенсії … протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області щодо відмови поновити виплату …".

З доданих до позову листів Управління суд встановив, що виплату пенсії позивачу було припинено (коли - не зазначено) за рішенням територіального органу Пенсійного фонду України на підставі пункту 4 частини першої статті 49 Закону України від 09.07.2003 № 1058-IV "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" - неотримання призначеної пенсії протягом 6 місяців підряд.

Отже, припиненню виплати пенсії з грудня 2021 року мало передувати неотримання позивачем пенсії принаймні з червня 2021 року. У позові про ці обставини нічого не вказано.

Рішення відповідача про припинення виплати пенсії до позову не додано.

Вимагаючи зобов`язати відповідача поновити виплату пенсії з 01.12.2021, позивач не вказав про відсутність у Управління підстав для припинення виплати пенсії (не зазначив, чим спростовується факт неотримання призначеної пенсії протягом 6 місяців підряд).

Крім того, якщо позивач вважає, що рішення відповідача про припинення виплати пенсії з 01.12.2021 було протиправним, то позовні вимоги мають бути викладені відповідним чином, з урахуванням встановлених Кодексом адміністративного судочинства України строків звернення до адміністративного суду.

Відповідно до статті 55 Закону України від 09.04.1992 № 2262-ХІІ "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" (далі - Закон № 2262), нараховані суми пенсії, на виплату яких пенсіонер мав право, але своєчасно не отримав з власної вини, виплачуються за минулий час, але не більш як за три роки до дня звернення за отриманням пенсії. У цьому разі частина суми недоотриманої пенсії, але не більш як за 12 місяців, виплачується одночасно, а решта суми виплачується щомісяця рівними частинами, що не перевищують місячного розміру пенсії.

Нараховані суми пенсії, не отримані пенсіонером з вини органу Пенсійного фонду України, виплачуються за минулий час без обмеження будь-яким строком з нарахуванням компенсації втрати частини доходів.

У позові відсутнє посилання на докази, що підтверджують вину відповідача у неотриманні позивачем пенсії з 01.12.2021.

Позивач стверджує, що відповідач не задовольнив її неодноразові заяви про поновлення виплати пенсії, проте до позову не додано жодної заяви.

Зі змісту доданих до позову листів Управління суд встановив, що позивач зверталася до відповідача 07.03.2025, 13.03.2025, від 21.04.2025, від 24.04.2025, від 09.05.2025, від 25.06.2025, від 17.07.2025, від 29.07.2025 (копії звернень, про що вказано вище, відсутні).

При цьому у позові не зазначено, яке саме з перелічених звернень було заявою про поновлення виплати пенсії, що була подана відповідно до Постанови № 299.

Отже, у позові має бути вказано, коли було подано відповідну заяву, та який з доданих листів відповідача є реакцією на цю заяву. Відповідно, позивач має подати як саму заяву, так і всі додані до неї документи (крім тих, що додані до позову).

У частині першій статті 160 Кодексу адміністративного судочинства України вказано, що у позовній заяві позивач викладає свої вимоги щодо предмета спору та їх обґрунтування.

Способи судового захисту зазначені у частині першій статті 5 Кодексу адміністративного судочинства України.

Згідно з пунктами 4, 5 частини п`ятої статті 160 Кодексу адміністративного судочинства України, в позовній заяві зазначаються: зміст позовних вимог і виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги; докази, що підтверджують вказані обставини.

У частинах четвертій, шостій, сьомій статті 161 Кодексу адміністративного судочинства України вказано, що позивач зобов`язаний додати до позовної заяви всі наявній в нього докази, що підтверджують обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги.

У разі пропуску строку звернення до суду позивач зобов`язаний додати до позову заяву про поновлення цього строку та докази поважності причин його пропуску.

До заяви про визнання індивідуального акта протиправним додається також оригінал або копія оспорюваного акта або засвідчений витяг з нього, а у разі відсутності акта чи договору у позивача - клопотання про його витребування.

На підставі наведеного суд встановив, що позовну заяву подано без додержання вимог, встановлених статтями 160, 161 Кодексу адміністративного судочинства України, що, відповідно до частини першої статті 169 цього Кодексу, є підставою для залишення позовної заяви без руху.

Керуючись статтями 160, 161, 169, 241, 243, 248 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

У Х В А Л И В:

1. Залишити позовну заяву без руху.

2. Запропонувати позивачу у десятиденний строк з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху усунути недоліки позовної заяви шляхом подання до Миколаївського окружного адміністративного суду:

- позовної заяви і доказів з урахуванням висновків суду, що викладені у мотивувальній частині ухвали.

3. Попередити позивача, що наслідком неусунення недоліків позовної заяви в установлений судом строк є повернення такої позовної заяви позивачу.

Ухвала про залишення позовної заяви без руху набирає законної сили з моменту її підписання суддею та не підлягає до оскарження окремо від рішення суду.

Суддя В.В. Птичкіна