Справа № 640/31564/20
Суддя: Файдюк Віталій Васильович
Дата ухвалення: 2026-01-13 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 січня 2026 року м. Київ

Колегія суддів Шостого апеляційного адміністративного суду у складі:

судді-доповідача - Файдюка В.В.,

суддів - Епель О.В., Мєзєнцева Є.І.,

розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на рішення Львівського окружного адміністративного суду від 09 квітня 2025 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб про визнання протиправною бездіяльності і стягнення коштів, -

В С Т А Н О В И Л А:

У грудні 2020 року ОСОБА_1 (далі - позивач, ОСОБА_1 ) звернулася до Окружного адміністративного суду міста Києва з позовом до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб (далі - відповідач, Фонд) про:

- визнання протиправною бездіяльності Фонду щодо невиплати ОСОБА_1 гарантованої суми відшкодування коштів за вкладом за рахунок коштів Фонду за договором банківського складу НОМЕР_1;

- стягнення з Фонду на користь ОСОБА_1 гарантованої суми відшкодування коштів за вкладом за договором банківського складу НОМЕР_1 у розмірі 200 000 грн за рахунок коштів Фонду.

Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 09.04.2025 позов задоволено повністю.

При цьому суд першої інстанції виходив з того, що статус позивача як вкладника ПАТ «Юніон Стандарт Банк» встановлений рішенням суду, яке набрало законної сили, а подальша ліквідація банку як юридичної особи не може бути підставою для невиплати позивачу відшкодування з огляду на порушення її прав як вкладника банку.

Не погоджуючись із прийнятим судовим рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати його та ухвалити нове, яким у задоволенні позову відмовити у повному обсязі.

В обґрунтування своїх доводів зазначає, що судом не було враховано, що починаючи з внесення запису про припинення ПАТ «ЮСБ Банк» як юридичної особи у Фонду припиняються повноваження ліквідатора банку та з виплати гарантованих сум. Наголошує, що Фонд не відповідає за зобов`язаннями банку. Підкреслює, що додаткова інформація щодо ОСОБА_1 не була подана до Фонду, а тому відсутня бездіяльність щодо невиплати гарантованої суми. Окремо звертає увагу, що будь-яких дій, спрямованих на виконання судового рішення у примусовому порядку, позивачем не вчинялося.

Ухвалою Шостого апеляційного адміністративного суду від 21.05.2025 відкрито апеляційне провадження у справі та встановлено строк для подачі відзиву на апеляційну скаргу, а також витребувано матеріали справи з суду першої інстанції.

У відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_1 просить залишити її без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін, погоджуючись з мотивами і висновками суду першої інстанції.

Ухвалою Шостого апеляційного адміністративного суду від 10.12.2025 продовжено строк розгляду справи та призначено її до розгляду у порядку письмового провадження з 13.01.2026.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін, виходячи з такого.

Вирішуючи спір, суд першої інстанції встановив, що ОСОБА_1 мала відкритий картковий рахунок у ПАТ «Юніон Стандарт Банк» НОМЕР_1.

Між позивачем та ТОВ «АДВ Сістемс» 02.10.2015 укладено договір безпроцентної позики (поворотної фінансової допомоги) №021015ПФД, відповідно до якого ТОВ «АДВ Сістемс» передає у власність ОСОБА_1 грошові кошти в сумі 997 000 грн, а остання зобов`язується їх повернути у строк до 02.11.2015.

Згідно з банківською випискою по особовому рахунку за період з 28.04.2015 по 20.01.2016 позивачці зараховано 02.10.2015 суму коштів 997 000 грн від ТОВ «АДВ Сістемс» з призначенням платежу - «надання безвідсоткової поворотної допомоги»/

Постановою Правління Національного банку України від 24.09.2015 №631/БТ віднесено ПАТ «Юніон Стандарт Банк» до категорії проблемних. Згідно з постановою Правління Національного банку України від 02.10.2015 №665/БТ ПАТ «Юніон Стандарт Банк» віднесено до категорії неплатоспроможних.

Рішенням Уповноваженої особи Фонду на тимчасову адміністрацію Публічного акціонерного товариства «Юніон Стандарт Банк» №3-ТА від 10.12.2015 визнано нікчемним правочин за участю ОСОБА_1 із одночасним застосуванням наслідків нікчемності, а саме проведення сторнування банківських операцій з перерахування коштів.

Не погодившись з таким рішенням та діями Уповноваженої особи щодо не включення її до переліку вкладників, що мають право на отримання гарантованої суми відшкодування за вкладом за рахунок Фонду, ОСОБА_1 звернулася до суду.

Постановою Одеського окружного адміністративного суду від 05.07.2017 у справі №815/854/16 позов задоволено:

- визнано протиправним та скасовано рішення Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на тимчасову адміністрацію ПАТ «Юніон Стандарт Банк» від 10.12.2015р. №3-ТА в частині визнання правочину, проведеного за участю позивачки, нікчемним із одночасним застосуванням наслідків нікчемності, а саме - проведення сторнування банківських операцій з перерахування коштів з рахунку позивача та відображення сторнованих коштів на рахунку їх первісного власника;

- визнано протиправними дії Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на тимчасову адміністрацію ПАТ «Юніон Стандарт Банк» щодо не включення позивачки до Переліку вкладників ПАТ «Юніон Стандарт Банк», що мають право на отримання гарантованого відшкодування за вкладом за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб;

- зобов`язано Уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на тимчасову адміністрацію ПАТ «Юніон Стандарт Банк» включити ОСОБА_1 до Переліку вкладників ПАТ «Юніон Стандарт Банк», що мають право на отримання гарантованого відшкодування за вкладом за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб відповідно до залишку на картковому рахунку позивачки станом на 03.10.2015 з одночасним поданням відповідних відомостей до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб.

Постановою Одеського апеляційного адміністративного суду від 09.11.2017 скасовано постанову суду першої інстанції, а в задоволенні позову відмовлено.

Постановою Верховного Суду від 19.08.2020 касаційну скаргу ОСОБА_1 задоволено частково. Постанову Одеського апеляційного адміністративного суду від 09.11.2017 скасовано. Постанову Одеського окружного адміністративного суду від 05.07.2017 скасовано в частині задоволення позовних вимог про визнання протиправним та скасування рішення Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на тимчасову адміністрацію ПАТ «Юніон Стандарт Банк» від 10.12.2015р. №3-ТА в частині визнання правочину, проведеного за участю позивача, нікчемним із одночасним застосуванням наслідків нікчемності, а саме - проведення сторнування банківських операцій з перерахування коштів з рахунку позивача та відображення сторнованих коштів на рахунку їх первісного власника, а провадження у справі в цій частині позовних вимог закрито.

У решті постанову Одеського окружного адміністративного суду від 05.07.2017 залишено без змін.

Водночас, у період розгляду та вирішення судами справи №815/854/16 Виконавчою дирекцією Фонду прийнято рішення № 2465 від 26.09.2016 про зміну уповноваженої особи Фонду на ліквідацію ПАТ «ЮСБ БАНК».

Відповідно до зазначеного рішення Уповноваженою особою Фонду на ліквідацію ПАТ «ЮСБ БАНК» з 30.09.2019 призначено провідного економіста відділу контролю та супроводження процедури завершення ліквідації управління припинення процедури ліквідації неплатоспроможних банків Караченцева Артема Юрійовича, якому делеговані всі повноваження ліквідатора ПАТ «ЮСБ БАНК», визначені Законом України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», зокрема, статтями 37, 38, 47-52, 52, 53 Закону, у тому числі з підписання всіх договорів, пов`язаних з реалізацією активів банку у порядку, визначеному Законом, окрім повноважень щодо звернення до пов`язаної з банком особи з вимогою про відшкодування шкоди та звернення з такою вимогою до суду, а також з вимогою до небанківської фінансової установи, якою від фізичних осіб залучені як позики або вклади кошти, що згідно з Законом прирівнюються до вкладів, та повноважень в частині організації реалізації активів банку

До Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань внесено запис про припинення ПАТ «ЮСБ БАНК» (дата проведення державної реєстрації 11.12.2019, запис № 3048023).

У свою чергу, з огляду на постанову Верховного Суду від 19.08.2020 у справі №815/854/16 позивач 23.10.2020 звернулася до відповідача із заявою щодо виплати гарантованої суми відшкодування за вкладом, розміщеним у ПАТ «ЮСБ БАНК» за рахунком НОМЕР_1, у розмірі 200 000,00 грн.

Водночас, листом від 24.11.2020 № 02-036-14620/20 Фонд повідомив, що Уповноваженою особою Фонду на ліквідацію ПАТ «ЮСБ БАНК» 09.12.2019 подано документи до державного реєстратора юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадянських формувань для державної реєстрації припинення банку як юридичної особи в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадянських формувань. Відповідно до частини сьомої статті 26 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» Фондом завершено виплати гарантованих сум відшкодування вкладникам ПАТ «ЮСБ БАНК» та відображено в обліку списання зобов`язань Фонду з виплати відшкодувань вкладникам ПАТ «ЮСБ БАНК». Також у листі зазначено, що відповідно до статті 53 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» 11.12.2019 внесено запис до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань №3048023 про державну реєстрацію припинення ПАТ «ЮСБ БАНК» як юридичної особи, а отже, ліквідація банку вважається завершеною, а банк ліквідованим. Таким чином, повноваження Фонду гарантування вкладів фізичних осіб як ліквідатора ПАТ «ЮСБ БАНК» припинено.

Вважаючи доведеним своє право на виплату гарантованої суми відшкодування коштів за вкладом та протиправною відмову Фонду у виплаті їй гарантованої суми відшкодування за вкладом, ОСОБА_1 звернулася до суду за захистом своїх прав.

На підставі встановлених вище обставин, здійснивши системний аналіз приписів ст. ст. 1, 3, 4, 12, 26, 27, 28 Закону України «Про систему гранування вкладів фізичних осіб» (далі - Закон; тут і надалі у редакції, яка була чинною на момент виникнення спірних правовідносин), Положення про виконання Фондом гарантування вкладів фізичних осіб засобами автоматизованої системи виплат судових рішень на користь вкладників щодо стягнення гарантованої суми відшкодування за вкладом, розміщеним у банку, вкладникам якого припинено або завершено виплати, та/або пов`язаних з таким стягненням інших сум, затвердженого рішенням виконавчої дирекції Фонду від 03.02.2022 №87 (далі - Положення №87), а також правових позицій Верховного Суду, суд першої інстанції прийшов до висновку, що право позивача як вкладника на гарантовану суму відшкодування не залежить від припинення банку з огляду на підтвердження такого права рішенням суду, яке набрало законної сили.

З такими висновками суду першої інстанції колегія суддів не може не погодитися з огляду на таке.

Правові, фінансові та організаційні засади функціонування системи гарантування вкладів фізичних осіб, повноваження Фонду, порядок виплати Фондом відшкодування за вкладами встановлені, зокрема, Законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 26 Закону Фонд гарантує кожному вкладнику банку відшкодування коштів за його вкладом. Фонд відшкодовує кошти в розмірі вкладу, включаючи відсотки, нараховані на день прийняття рішення Національним банком України про віднесення банку до категорії неплатоспроможних та початку процедури виведення Фондом банку з ринку, але не більше суми, встановленої адміністративною радою Фонду на дату прийняття такого рішення незалежно від кількості вкладів в одному банку. Сума граничного розміру відшкодування коштів за вкладами не може бути меншою 200000,00 грн. Фонд не відшкодовує кошти: передані банку в довірче управління; за вкладом у розмірі менше 10 гривень; за вкладом, підтвердженим ощадним (депозитним) сертифікатом на пред`явника.

Згідно із п. 3 ч. 1 ст. 2 Закону вклад - кошти в готівковій або безготівковій формі у валюті України або в іноземній валюті, які залучені банком від вкладника (або які надійшли для вкладника) на умовах договору банківського вкладу (депозиту), банківського рахунку або шляхом видачі іменного депозитного сертифіката, включаючи нараховані відсотки на такі кошти, в свою чергу; вкладником є фізична особа (крім фізичних осіб - суб`єктів підприємницької діяльності), яка уклала або на користь якої укладено договір банківського вкладу (депозиту), банківського рахунку або яка є власником іменного депозитного сертифіката.

Положеннями статті 27 Закону передбачено, що уповноважена особа Фонду складає перелік вкладників та визначає розрахункові суми відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду відповідно до вимог цього Закону та нормативно-правових актів Фонду станом на день прийняття рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку.

Уповноважена особа Фонду зазначає у переліку вкладників суму відшкодування для кожного вкладника, яка розраховується виходячи із сукупного обсягу всіх його вкладів у банку та нарахованих процентів. Нарахування процентів за вкладами припиняється з дня прийняття рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку.

Інформація про вкладника в переліку вкладників має забезпечувати його ідентифікацію відповідно до законодавства.

Протягом шести днів з дня прийняття рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку виконавча дирекція Фонду затверджує реєстр вкладників для здійснення виплат відповідно до наданого уповноваженою особою Фонду переліку вкладників. Фонд публікує оголошення про відшкодування коштів вкладникам у газетах «Урядовий кур`єр», «Голос України» та на своїй офіційній сторінці в мережі Інтернет не пізніше ніж через сім днів з дня прийняття рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку.

Відповідно до ч. ч. 2, 3, 5 ст. 34 Закону не пізніше наступного робочого дня після початку тимчасової адміністрації Фонд розміщує інформацію про запровадження тимчасової адміністрації в банку на своїй офіційній сторінці в мережі Інтернет і не пізніше ніж через 10 днів публікує її в газетах «Урядовий кур`єр» або «Голос України».

Виконавча дирекція Фонду не пізніше наступного робочого дня після офіційного отримання рішення Національного банку України про віднесення банку до категорії неплатоспроможних призначає з числа працівників Фонду уповноважену особу Фонду. Уповноважена особа Фонду повинна відповідати вимогам, встановленим Фондом. Рішення про призначення уповноваженої особи Фонду доводиться Фондом до головного офісу банку та до кожного відокремленого підрозділу банку негайно.

Під час тимчасової адміністрації Фонд має повне і виняткове право управляти банком відповідно до цього Закону, нормативно-правових актів Фонду та вживати дії, передбачені планом врегулювання.

Частинами першою, третьою статті 36 Закону передбачено, що з дня початку процедури виведення Фондом банку з ринку призупиняються всі повноваження органів управління банку (загальних зборів, спостережної ради і правління (ради директорів) та органів контролю (ревізійної комісії та внутрішнього аудиту). Фонд набуває всі повноваження органів управління банку та органів контролю з дня початку тимчасової адміністрації і до її припинення.

Правочини, вчинені органами управління та керівниками банку після початку процедури виведення Фондом банку з ринку, є нікчемними.

Колегія суддів звертає увагу, що Закон пов`язує виникнення права на відшкодування суми коштів за вкладом разом із нарахованими на дату віднесення банку до категорії неплатоспроможних відсотками з настанням таких обставин:

1) прийняття Національним банком України рішення про віднесення відповідного банку до категорії неплатоспроможних;

2) наявність на дату віднесення банку до категорії неплатоспроможних у фізичної особи банківського вкладу за договором, укладеним до вказаної дати;

3) наявність на зазначеному банківському вкладі фізичної особи коштів разом з нарахованими відсотками на суму не менше 10 грн;

4) включення уповноваженою особою Фонду фізичної особи до переліку вкладників банку, які мають право на відшкодування суми коштів за вкладами, з визначенням конкретної суми відшкодування;

5) затвердження виконавчою дирекцією Фонду реєстрів вкладників, які мають право на відшкодування сум коштів за банківськими вкладами, відповідно до складеного уповноваженою особою Фонду переліку вкладників;

6) опублікування Фондом оголошення про відшкодування коштів вкладникам у газетах «Урядовий кур`єр», «Голос України» та на своїй офіційній сторінці в мережі Інтернет, що здійснюється не пізніше ніж через сім днів з дня прийняття рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку.

Дотримання прав вкладників банків передусім проявляється в законодавчих гарантіях повернення всієї суми вкладу та процентів на неї або доходів у іншій формі на умовах та в порядку, встановлених договором банківського вкладу.

У разі визнання банку неплатоспроможним гарантією забезпечення прав вкладників є поетапне відшкодування, в порядку передбаченому законом, суми за вкладом: Фонд гарантує кожному вкладнику банку відшкодування коштів за його вкладом в розмірі вкладу, включаючи відсотки, станом на день початку процедури виведення Фондом банку з ринку, але не більше суми граничного розміру відшкодування коштів за вкладами, встановленого на цей день, незалежно від кількості вкладів в одному банку; у частині, що перевищує суму, виплачену Фондом, в порядку загальних правил відшкодування за процедурами ліквідації.

Як було встановлено раніше, зобов`язано постановою Одеського окружного адміністративного суду від 05.07.2017 у справі №815/854/16, залишеною у відповідній частині без змін постановою Верховного Суду від 19.08.2020, зобов`язано Уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на тимчасову адміністрацію ПАТ «Юніон Стандарт Банк» включити ОСОБА_1 до Переліку вкладників ПАТ «Юніон Стандарт Банк», що мають право на отримання гарантованого відшкодування за вкладом за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб відповідно до залишку на картковому рахунку позивачки станом на 03.10.2015 з одночасним поданням відповідних відомостей до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб.

Отже, право позивача на відшкодування коштів за вкладом у ПАТ «Юніон Стандарт Банк» гарантоване Законом, а також встановлене судовими рішеннями у справі №815/854/16 та не потребує доказуванню.

Однак, не зважаючи на звернення ОСОБА_1 до Фонду із заявою про виплату гарантованої суми відшкодування коштів за вкладом у ПАТ «Юніон Стандарт Банк» за рахунком №001, відповідачем в порушення вимог вищенаведених норм допущено протиправну бездіяльність, яка призвела до того, що станом на дату ухвалення рішення у цій справі кошти у сумі 200 000 грн позивачем не отримано.

Тобто, як правильно підкреслив суд першої інстанції, предметом спору не є питання статусу позивача як вкладника та обов`язку Фонду включити позивача до відповідного реєстру. Це питання вже було вирішено адміністративним судом. Предметом спору є бездіяльність відповідача, що полягає у невиплаті позивачу гарантованої суми відшкодування коштів за вкладом (депозитом) на виконання постанови суду у справі №815/854/16.

У площині наведеного колегія суддів зауважує, що припинення банку як юридичної особи у спірному випадку не може бути підставою для невиплати позивачу відшкодування, передбаченого законодавством та судовим рішенням, позаяк таке право позивач мала й у період неплатоспроможності ПАТ «Юніон Стандарт Банк», що у подальшому підтверджено рішенням суду, яке набрало законної сили.

Викладене, на переконання суду апеляційної інстанції, нівелює посилання апелянта на внесення запису про припинення ПАТ «Юніон Стандарт Банк» як юридичної особи у 2019 році як перешкоду для виконання рішення суду, ухваленого у 2020 році, адже статус вкладника ОСОБА_1 не набула у 2020 році, а лише підтвердила його відповідним рішенням суду.

Судом враховується, що за усталеною практикою Верховного Суду дотримання прав вкладників банків передусім проявляється в законодавчих гарантіях повернення всієї суми вкладу та процентів на неї або доходів у іншій формі на умовах та в порядку, встановлених договором банківського вкладу (ч. 1 ст. 1058 ЦК України). У разі визнання банку неплатоспроможним гарантією забезпечення прав вкладників є поетапне відшкодування, в порядку передбаченому законом, суми за вкладом: Фонд гарантує кожному вкладнику банку відшкодування коштів за його вкладом в розмірі вкладу, включаючи відсотки, станом на день початку процедури виведення Фондом банку з ринку, але не більше суми граничного розміру відшкодування коштів за вкладами, встановленого на цей день, незалежно від кількості вкладів в одному банку; у частині, що перевищує суму, виплачену Фондом, в порядку загальних правил відшкодування за процедурами ліквідації.

Аналогічна позиція була висловлена в постановах Верховного Суду від 29.04.2021, від 19.08.2021, від 08.09.2021, від 05.07.2023 (справи №№200/14379/19-а, 200/2345/20-а, 200/3647/20-а, 200/3636/20, 200/3695/20-а, 200/14377/19-а та 500/2828/19 відповідно).

З урахуванням наведеного колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції інстанцій про протиправність бездіяльності Фонду щодо невиплати ОСОБА_1 гарантованої суми відшкодування за вкладом, розміщеним у ПАТ «Юніон Стандарт Банк» за договором банківського вкладу НОМЕР_1 у межах гарантованої суми 200 000 грн, та стягнення з відповідача на користь позивача зазначеної суми.

Окрім наведеного колегія суддів звертає увагу, що безпосередньо Фондом передбачена можливість виплати гарантованої Законом суми відшкодування за вкладом після припинення та завершення виплати гарантованих сум, що знайшло своє втілення у Положенні №87, яким врегульовано порядок виконання Фондом засобами автоматизованої системи виплат Фонду в добровільному порядку судових рішень щодо стягнення/зобов`язання відшкодувати/здійснити виплату Фондом гарантованої суми відшкодування за вкладом, розміщеним у банку, вкладникам якого припинено або завершено виплати гарантованих сум відшкодування коштів за вкладами, та/або пов`язаних з таким стягненням інших сум.

Щодо аргументів апеляційної скарги про те, що рішення суду у справі №825/854/16 не було пред`явлено до примусового виконання позивачем колегія суддів зазначає, що відповідно до ч. 1 ст. 129-1 Конституції України суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання.

Положеннями ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція) визначено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення. Судове рішення проголошується публічно, але преса і публіка можуть бути не допущені в зал засідань протягом усього судового розгляду або його частини в інтересах моралі, громадського порядку чи національної безпеки в демократичному суспільстві, якщо того вимагають інтереси неповнолітніх або захист приватного життя сторін, або - тією мірою, що визнана судом суворо необхідною, - коли за особливих обставин публічність розгляду може зашкодити інтересам правосуддя.

Європейський суд з прав людини у справі «Горнсбі проти Греції» наголосив, що, відповідно до усталеного прецедентного права, пункт 1 статті 6 гарантує кожному право на звернення до суду або арбітражу з позовом стосовно будь-яких його цивільних прав та обов`язків. Таким чином, ця стаття проголошує «право на суд», одним з аспектів якого є право на доступ, тобто право подати позов до суду. Однак це право було б ілюзорним, якби правова система Договірної держави допускала, щоб остаточне судове рішення, яке має обов`язкову силу, не виконувалося на шкоду одній із сторін. Важко собі навіть уявити, щоб стаття 6 детально описувала процесуальні гарантії, які надаються сторонам у спорі, - а саме: справедливий, публічний і швидкий розгляд, - і водночас не передбачала виконання судових рішень. Якщо вбачати у статті 6 тільки проголошення доступу до судового органу та права на судове провадження, то це могло б породжувати ситуації, що суперечать принципу верховенства права, який Договірні держави зобов`язалися поважати, ратифікуючи Конвенцію.

Отже, для цілей ст. 6 Конвенції стадія виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватися як складова частина «судового розгляду».

З аналізу рішень Європейського суду з прав людини (остаточні рішення у справах «Алпатов та інші проти України», «Робота та інші проти України», «Варава та інші проти України», «ПМП «Фея» та інші проти України»), якими було встановлено порушення п. 1 ст. 6, ст. 13 Конвенції та ст. 1 Першого протоколу до Конвенції, вбачається однозначна позиція про те, що правосуддя не може вважатися здійсненим доти, доки не виконане судове рішення, а також констатується, що виконання судового рішення, як завершальна стадія судового процесу, за своєю юридичною природою є головною стадією правосуддя, що повністю узгоджується з нормою ст. 129-1 Конституції України.

Відтак, незабезпечення звернення позивачем виконавчого листа у справі №815/854/16 до примусового виконання жодним чином не свідчить про втрату нею права на виконання відповідного судового рішення.

Крім того, судом апеляційної інстанції враховується, що згідно з п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

Таким чином, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права, а викладені в апеляційній скарзі доводи позицію суду не спростовують.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.

Приписи ст. 316 КАС України визначають, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. ст. 242-244, 250, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325 КАС України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб - залишити без задоволення.

Рішення Львівського окружного адміністративного суду від 09 квітня 2025 року - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її ухвалення.

Касаційна скарга на постанову суду апеляційної інстанції подається безпосередньо до Верховного Суду у порядку та строки, визначені ст.ст. 328-331 КАС України.

Суддя-доповідач В.В. Файдюк

Судді О.В. Епель

Є.І. Мєзєнцев

Повне рішення складено 13 січня 2026 року.