Справа № 140/8612/25
Суддя: Сорока Юрій Юрійович
Дата ухвалення: 2026-01-13 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОЛИНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 січня 2026 року ЛуцькСправа № 140/8612/25

Волинський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого-судді Сороки Ю.Ю.,

розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом Приватного підприємства ВОЛПАС до Волинської митниці про визнання протиправним та скасування податкових повідомлень рішень,

ВСТАНОВИВ:

Приватне підприємство ВОЛПАС звернулося з позовом до Волинської митниці про скасування податкових повідомлень-рішень від 08.10.2024 року №UA82 №UA83.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що відповідачем була проведена документальна невиїзна перевірка дотримання Приватним підприємством ВОЛПАС щодо дотримання вимог законодавства України з питань митної справи, в частині обгрунтування та законності надання (отримання) пільг і звільнення від оподаткування за окремими МД, за результатами якої складено акт перевірки №34/24/7.3-19/43843288 від 20.09.2024 та винесено податкові повідомлення-рішення від 08.10.2024 року №UA82 №UA83.

Позивач вважає висновки акту перевірки та податкові повідомлення-рішення безпідставними, оскільки в підтвердження заявленої митної вартості подало разом із митними деклараціями документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, за переліком, визначеним ст.53 МК України.

Вказані документи надавались митниці, а тому у митного органу була можливість для перевірки складових митної вартості товару, вказаної декларантом у митних деклараціях.

Таким чином, доводи митного органу про наявність розбіжностей у поданих до митного оформлення документах викликані безпідставними припущеннями.

Крім того, митна декларація та безпосередньо декларація-інвойс, в яких було задекларовано товар при ввезенні на митну територію України, були прийняті митним органом, a імпортований товар випущений у вільний обіг, зокрема Волинська митниця ДMC здійснила митне оформлення товару без будь-яких зауважень, що в свою чергу, ще раз підтверджує, що декларант надав достатню кількість документів, які б підтверджували преференцію по сплаті митних платежів.

Ухвалою Волинського окружного адміністративного суду від 08 серпня 2025 року прийнято вказану позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі та ухвалено розгляд справи проводити за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).

У відзиві на позовну заяву представник відповідача заперечив проти вимог позовної заяви. Вказує, що за результатами перевірки обґрунтованості та законності надання (отримання) пільг і звільнення від оподаткування, з урахуванням отриманої інформації від митного органу Словаччини відповідно до частини чотирнадцятої статті 354 МКУ під час перевірки обґрунтованості та законності надання (отримання) пільг та підстав для звільнення від оподаткування встановлено факт неправомірного застосування режиму вільної торгівлі та застосування зменшеної ставки мита до товарів оформлених за МД від 14.03.2024 №UA205150/2024/004309, від 21.03.2024 №UA205150/2024/004689 у розумінні Доповнення І до Конвенції в рамках Угоди, про що складено акт перевірки №34/24/7.3-19/43843288 від 20.09.2024.

Встановлені порушення призвели до заниження ПП «ВОЛПАС» податкових зобов`язань по сплаті митних платежів за вищевказаними МД на загальну суму 175 773,58 грн, в тому числі: ввізне мито на суму 146 477,98 грн та податок на додану вартість на суму 29 295,60 грн.

Таким чином, документальною невиїзною перевіркою встановлено порушення ПП «ВОЛПАС»:

вимог статті 15 Доповнення 1 до Регіональної конвенції, частини 1 статті 257, частини 5 статті 280 Митного кодексу України в результаті чого занижено податкове зобов`язання по сплаті ввізного мита за MД типу ІМ 40ДЕ від 14.03.2024 №UA205150/2024/004309, від 21.03.2024 №UA205150/2024/004689 на загальну суму 146 477,98 грн;

підпункту в) пункту 185.1 статті 185, пункту 187.8 статті 187, пункту 190.1 статті 190 Податкового кодексу України в результаті чого занижено податкове зобов`язання по сплаті податку на додану вартість в періоді, що перевірявся, на загальну суму 29 295,60 грн.

На підставі вищевказаного акту перевірки контролюючим органом 08.10.2024 прийнято податкові повідомлення-рішення від 08.10.2025 №UA82, від 08.10.2024№UA83.

Таким чином, враховуючи обставини, викладені у акті про результати перевірки, та доводи, наведені митницею у відзиві на позовну, представник відповідача вважає, що винесені Волинською митницею податкові повідомлення-рішення рішень від 08.10.2025 №UA82, від 08.10.2024№UA83 є підставними, обґрунтованими, а відтак такими, що прийняті у повній відповідності до вимог чинного законодавства, у тому числі при дотриманні усіх процесуальних аспектів проведення документальної невиїзної перевірки.

Ухвалою суду від 02 вересня 2025 року позовну заяву Приватного підприємства ВОЛПАС до Волинської митниці про визнання протиправним та скасування податкових повідомлень рішень - залишено без руху. Запропоновано позивачу усунути недоліки позовної заяви шляхом подання заяви про поновлення строку звернення до адміністративного суду щодо заявлених позовних вимог, вказавши підстави для поновлення строку та додавши докази поважності причин його пропуску.

Ухвалою суду від 12.09.2025 продовжено розгляд справи за позовом Приватного підприємства ВОЛПАС до Волинської митниці про визнання протиправним та скасування податкових повідомлень-рішень.

Інших клопотань на адресу суду не надходило.

Заслухавши пояснення представника відповідача, дослідивши письмові докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, оцінивши їх за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді у судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, суд дійшов висновку, що у задоволенні позову слід відмовити, з огляду на таке.

Судом встановлено, що Волинською митницею відповідно до наказу Волинської Документ сформований в системі «Електронний суд» 21.08.2025 5 митниці від 05.09.2024 №263 «Про проведення документальної невиїзної перевірки дотримання ПП «ВОЛПАС» () вимог законодавства України з питань митної справи» Козачук Аллою Петрівною, головним державним інспектором відділу проведення документальних перевірок управління проведення митного аудиту Волинської митниці, інспектором митної служби IV рангу, Башировою Олександрою Юріївною, головним державним інспектором відділу організації та проведення пост-митного контролю управління проведення митного аудиту Волинської митниці, проведена документальна невиїзна перевірка дотримання ПП «ВОЛПАС» () (далі - ПП «ВОЛПАС»), Україна, 43020, Волинська обл., м. Луцьк, вул. Рівненська, буд.76-А вимог законодавства України з питань державної митної справи в частині обґрунтованості та законності надання (отримання) пільг і звільнення від оподаткування при митному оформленні товару за митними деклараціями від 14.03.2024 №UA205150/2024/004309, від 21.03.2024 №UA205150/2024/004689, за результатами якої складено акт перевірки №34/24/7.3-19/43843288 від 20.09.2024.

В ході проведеної документальної планової виїзної перевірки актом №34/24/7.3-19/43843288 від 20.09.2024 встановлено, що листом Державної митної служби України від 09.05.2024 №15/15-03/7/2573 надіслано відповідь уповноваженого митного органу Словаччини від 07.05.2024 №230758/2024-2000102/14Не, щодо результатів перевірки сертифікатів з перевезення товару EUR.1 від 06.03.2024 №D 399743, від 06.03.2024 №D399759, які були надані під час митного оформлення товару за МД від 14.03.2024 №UA205150/2024/004309, від 21.03.2024 №UA205150/2024/004689, імпортер ПП «ВОЛПАС».

У відповіді повідомлено, що сертифікати з перевезення EUR.1 від 06.03.2024 №D 399743, від 06.03.2024 №D399759, які було надано при митному оформленні товару за МД від 14.03.2024 №UA205150/2024/004309, від 21.03.2024 №UA205150/2024/004689, не видавались та не були засвідчені уповноваженим митним органом Республіки Словаччина м. Кошице.

Товар, зазначений у вищезазначених сертифікатах EUR.1 не може вважатися товаром, що відповідає преференційним правилам походження у розумінні Доповнення І Регіональної конвенції про пан-євро-середземноморські преференційні правила походження. Сертифікати з перевезення товару EUR.1 від 06.03.2024 №D 399743, від 06.03.2024 №D399759 не відповідають вимогам статті 16 Доповнення І до Регіональної конвенції про пан-євро-середземноморські преференційні правила походження та Угоди про асоціацію між Україною, з однієї сторони, та Європейським Союзом, Європейським Співтовариством з атомної енергії і їхніми державами-членами, з іншої сторони.

Отже, у відповіді уповноваженого митного органу Словаччини від 07.05.2024 №230758/2024-2000102/14Не чітко вказано про непідтвердження преференційного походження товарів, зазначених у сертифікатах з перевезення товару форми EUR.1 від 06.03.2024 №D 399743, від 06.03.2024 №D399759 за результатами перевірки.

Таким чином, статус походження товарів у вищезазначених сертифікатах походження товару EUR.1 за МД від 14.03.2024 №UA205150/2024/004309, від 21.03.2024 №UA205150/2024/004689 не підтверджено у відповідності до вимог Доповнення І і відповідних положень Доповнення ІІ до Регіональної конвенції про пан-євро-середземноморські преференційні правила походження та не може бути застосований преференційних режим з наданням звільнення від оподаткування по ввізному миту.

Оскільки для вищезазначених товарів преференційне походження є визначальним для оподаткування, а інформація зазначена у сертифікатах походження товару EUR.1 про преференційне походження виявилась непідтвердженою, тому преференційна ставка ввізного мита до товарів застосована неправомірно.

Враховуючи, що перевіркою походження товару не підтверджено їх преференційне походження, відповідно до вимог частини другої статті 46 МКУ, оподаткування товару за МД типу ІМ40ДЕ: від 14.03.2024 №UA205150/2024/004309, від 21.03.2024 №UA205150/2024/004689 повинно здійснюватися зі сплатою ввізного мита за ставкою на дату здійснення митного оформлення, згідно з ЗУ від 19.09.2013 №584-VIII «Про Митний тариф України» (зі змінами і доповненнями).

Отже, за результатами перевірки обґрунтованості та законності надання (отримання) пільг і звільнення від оподаткування, з урахуванням отриманої інформації від митного органу Словаччини відповідно до частини чотирнадцятої статті 354 МКУ під час перевірки обґрунтованості та законності надання (отримання) пільг та підстав для звільнення від оподаткування встановлено факт неправомірного застосування режиму Документ сформований в системі «Електронний суд» 21.08.2025 12 вільної торгівлі та застосування зменшеної ставки мита до товарів оформлених за МД від 14.03.2024 №UA205150/2024/004309, від 21.03.2024 №UA205150/2024/004689 у розумінні Доповнення І до Конвенції в рамках Угоди.

Встановлені порушення призвели до заниження ПП «ВОЛПАС» податкових зобов`язань по сплаті митних платежів за вищевказаними МД на загальну суму 175 773,58 грн., в тому числі: ввізне мито на суму 146 477,98 грн та податок на додану вартість на суму 29 295,60 грн.

Документальною невиїзною перевіркою встановлено порушення ПП «ВОЛПАС»:

вимог статті 15 Доповнення 1 до Регіональної конвенції, частини 1 статті 257, частини 5 статті 280 Митного кодексу України в результаті чого занижено податкове зобов`язання по сплаті ввізного мита за MД типу ІМ 40ДЕ від 14.03.2024 №UA205150/2024/004309, від 21.03.2024 №UA205150/2024/004689 на загальну суму 146 477, 98 грн;

підпункту в) пункту 185.1 статті 185, пункту 187.8 статті 187, пункту 190.1 статті 190 Податкового кодексу України в результаті чого занижено податкове зобов`язання по сплаті податку на додану вартість в періоді, що перевірявся, на загальну суму 29 295, 60 грн.

08.10.2024 Волинською митницею було прийнято податкові повідомлення-рішення №UA82 та №UA83.

Позивач, вважаючи протиправними вищезазначені податкові повідомлення-рішення відповідача, звернувся в суд з даним позовом.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає наступне.

Відносини, пов`язані із справлянням митних платежів, регулюються Митним кодексом України, Податковим кодексом України та іншими законами України з питань оподаткування (частина друга статті 1 МК України).

Відповідно до частини сьомої статті 336 МК України (тут і надалі в редакції, чинній на момент проведення перевірки) митний контроль здійснюється посадовими особами органів доходів і зборів шляхом проведення документальних перевірок дотримання вимог законодавства України з питань державної митної справи, у тому числі своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати митних платежів.

В розумінні положень статті 345 МК України документальна перевірка - це сукупність заходів, за допомогою яких органи доходів і зборів переконуються у правильності заповнення митних декларацій, декларацій митної вартості та в достовірності зазначених у них даних, законності ввезення (пересилання) товарів на митну територію України або на територію вільної митної зони, вивезення (пересилання) товарів за межі митної території України або за межі території вільної митної зони, а також своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати митних платежів. Як обумовлено частиною другою зазначеної статті, документальні перевірки дотримання вимог законодавства України з питань державної митної справи, у тому числі своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати митних платежів, проводяться органами доходів і зборів з урахуванням строків давності, визначених статтею 102 Податкового кодексу України.

Згідно з частинами 1-3 статті 351 МК України предметом документальних невиїзних перевірок є дані про своєчасність, достовірність, повноту нарахування та сплати митних платежів при переміщенні товарів через митний кордон України підприємствами, а також при переміщенні товарів через митний кордон України громадянами з поданням митної декларації, передбаченої законодавством України для підприємств.

Документальна невиїзна перевірка проводиться у разі: 1) виявлення ознак, що свідчать про можливе порушення законодавства України з питань державної митної справи, за результатами аналізу електронних копій митних декларацій, інформації, що стосується товарів, митне оформлення яких завершено, отриманої від суб`єктів зовнішньоекономічної діяльності та виробників таких товарів, з висновків акредитованих відповідно до законодавства експертів; 2) надходження від уповноважених органів іноземних держав документально підтвердженої інформації про непідтвердження автентичності поданих органу доходів і зборів документів щодо товарів, митне оформлення яких завершено, недостовірність відомостей, що в них містяться, а також запитів стосовно надання інформації про зовнішньоекономічні операції, які здійснювалися за участю суб`єктів зовнішньоекономічної діяльності-резидентів України.

Документальна невиїзна перевірка проводиться на підставі наказу органу доходів і зборів.

Суд зазначає, що суть спору між сторонами стосується виключно встановлення країни походження товару, який ввозився позивачем на митну територію України, та як наслідок наявності чи відсутності у нього права на застосування преференційного митного режиму до ввезеного товару.

Статтями 257, 266 МК України визначено обов`язок декларанта здійснити декларування товарів і транспортних засобів відповідно до порядку, встановленого цим Кодексом, та сплатити митні платежі.

Згідно з пунктом 187.8 статті 187 ПК України датою виникнення податкових зобов`язань у разі ввезення товарів на митну територію України є дата подання митної декларації для митного оформлення. У випадках, передбачених статтею 191 цього Кодексу, дата виникнення податкових зобов`язань визначається з урахуванням положень статті 191 цього Кодексу.

Пунктом 190.1 статті 190 ПК України встановлено, що базою оподаткування податком на додану вартість для товарів, що ввозяться на митну територію України, є договірна (контрактна) вартість, але не нижче митної вартості цих товарів, визначеної відповідно до розділу III МК України, з урахуванням мита та акцизного податку, що підлягають сплаті і включаються до ціни товарів. При визначенні бази оподаткування для товарів, що ввозяться на митну територію України, перерахунок іноземної валюти у валюту України здійснюється за курсом валюти, визначеним відповідно до статті 39-1 цього Кодексу.

Відповідно до статті 278 МК України датою виникнення податкових зобов`язань із сплати мита у разі ввезення товарів на митну територію України чи вивезення товарів з митної території України є дата подання органу доходів і зборів митної декларації для митного оформлення або дата нарахування такого податкового зобов`язання органом доходів і зборів у випадках, визначених цим Кодексом та законами України.

Частиною 1 статті 271 МК України встановлено, що мито - це загальнодержавний податок, встановлений Податковим кодексом України та цим Кодексом, який нараховується та сплачується відповідно до цього Кодексу, законів України та міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. В Україні застосовуються, зокрема, ввізне мито (пункт 2 частини першої названої статті).

Пунктом 1 частини 1 статті 276 МК України визначено, що платниками мита є особа, яка ввозить товари на митну територію України чи вивозить товари з митної території України у порядку та на умовах, встановлених цим Кодексом.

У пункті 1 частини 1 статті 289 МК України зазначено, що обов`язок із сплати митних платежів виникає у разі ввезення товарів на митну територію України - з моменту фактичного ввезення цих товарів на митну територію України.

Як зазначалось вище, позивачем за МД від 14.03.2024 №UA205150/2024/004309, від 21.03.2024 №UA205150/2024/004689 було ввезено на митну територію України товар із застосуванням преференції зі сплати ввізного мита за кодом « 410».

В той же час, як зазначено вище по тексту, відповідач в ході проведення перевірки встановив, що ввезений позивачем товар, згідно вказаних вище МД не може бути визнаний таким, що має преференційне походження з Європейського Союзу, та відповідно не має права на преференцію.

Такі висновки контролюючого органу базуються на інформації уповноваженого митного органу Словаччини від 07.05.2024 №230758/2024-2000102/14Не щодо не підтвердження преференційного походження товарів, зазначених у сертифікатах з перевезення товару EUR.1 від 06.03.2024 №D 399743, від 06.03.2024 №D399759.

Так, листом Державної митної служби України від 09.05.2024 №15/15- 03/7/2573 було проінформовано Волинську митницю про отримання інформації від уповноважених органів Республіки Словаччини (від 07.05.2024 №230758/2024-2000102/14Не) (доведено доповідною запискою управління митних платежів, контролю митної вартості та митно-тарифного регулювання ЗЕД від 27.05.2024 №15/15-01/5228), щодо результатів перевірки сертифікатів з перевезення товару EUR.1 від 06.03.2024 №D 399743, від 06.03.2024 №D399759, які були надані під час митного оформлення товару за МД від 14.03.2024 №UA205150/2024/004309, від 21.03.2024 №UA205150/2024/004689, імпортер ПП «ВОЛПАС».

Результати перевірки свідчать, що сертифікати з перевезення товарів EUR.1 від 06.03.2024 №D 399743, від 06.03.2024 №D399759 які було надано при митному оформленні товару за МД від 14.03.2024 №UA205150/2024/004309, від 21.03.2024 №UA205150/2024/004689, не видавались та не були засвідчені уповноваженим митним органом Республіки Словаччина м. Кошице.

Отже, у відповіді уповноваженого митного органу Словаччини від 07.05.2024 №230758/2024-2000102/14Не чітко вказано про непідтвердження преференційного походження товарів, зазначених у сертифікатах з перевезення товару форми EUR.1 від 06.03.2024 №D 399743, від 06.03.2024 №D399759 за результатами перевірки.

Таким чином, статус походження товарів у вищезазначених сертифікатах походження товару EUR.1 за МД від 14.03.2024 №UA205150/2024/004309, від 21.03.2024 №UA205150/2024/004689 не підтверджено у відповідності до вимог Доповнення І і відповідних положень Доповнення ІІ до Регіональної конвенції про пан-євро-середземноморські преференційні правила походження та не може бути застосований преференційних режим з наданням звільнення від оподаткування по ввізному миту.

Враховуючи, що для вищезазначених товарів преференційне походження є визначальним для оподаткування, а інформація зазначена у сертифікатах походження товарів EUR.1 про преференційне походження виявилась непідтвердженою, тому преференційна ставка ввізного мита до товарів застосована неправомірно.

За приписами частини 5 статті 280 МК України ввізне мито є диференційованим щодо товарів, що походять з держав, які спільно з Україною входять до митних союзів або утворюють з нею зони вільної торгівлі. У разі встановлення будь-якого спеціального преференційного митного режиму згідно з міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, застосовуються преференційні ставки ввізного мита, встановлені Митним тарифом України.

До товарів, що походять з України або з держав - членів Світової організації торгівлі, або з держав, з якими Україна уклала двосторонні або регіональні угоди щодо режиму найбільшого сприяння, застосовуються пільгові ставки ввізного мита, встановлені Митним тарифом України, якщо інше не встановлено законом.

До решти товарів застосовуються повні ставки ввізного мита, встановлені Митним тарифом України.

Частиною 1 статті 281 МК України обумовлена можливість встановлення тарифних пільг (тарифних преференцій) щодо ставок Митного тарифу України у вигляді звільнення від оподаткування ввізним митом, зниження ставок ввізного мита або встановлення тарифних квот відповідно до законодавства України та для ввезення товарів, що походять з держав, з якими укладено відповідні міжнародні договори.

Згідно з частиною першою, другою, шостою статті 36 МК України країна походження товару визначається з метою оподаткування товарів, що переміщуються через митний кордон України, застосування до них заходів нетарифного регулювання зовнішньоекономічної діяльності, заборон та/або обмежень щодо переміщення через митний кордон України, а також забезпечення обліку цих товарів у статистиці зовнішньої торгівлі.

Країною походження товару вважається країна, в якій товар був повністю вироблений або підданий достатній переробці відповідно до критеріїв, встановлених цим Кодексом.

Положення цього Кодексу застосовуються для визначення походження товарів, на які при ввезенні їх на митну територію України поширюється режим найбільшого сприяння (непреференційне походження), з метою застосування до таких товарів передбачених законом заходів тарифного та нетарифного регулювання зовнішньоекономічної діяльності.

Згідно з частиною 1 статті 43 МК України документами, що підтверджують країну походження товару, є сертифікат про походження товару, засвідчена декларація про походження товару, декларація про походження товару, сертифікат про регіональне найменування товару.

Частиною 3 статті 43 МК України встановлено, що сертифікат про походження товару - це документ, який однозначно свідчить про країну походження товару і виданий компетентним органом даної країни або країни вивезення, якщо у країні вивезення сертифікат видається на підставі сертифіката, виданого компетентним органом у країні походження товару.

Вищевказаними нормами права встановлено перелік документів, які можуть підтвердити країну походження товару, серед яких зазначений сертифікат про походження товару. Отже, сертифікат про походження товару є лише одним із документів, на підставі якого митний орган визначає країну походження товару, що у свою чергу впливає на нарахування відповідних митних платежів митницею під час митного оформлення товарів і після випуску їх відповідно до заявленого митного режиму.

Відповідно до частини 8 статті 43 МК України у разі якщо в документах про походження товару є розбіжності у відомостях про країну походження товару або органом доходів і зборів встановлено інші відомості про країну походження товару, ніж ті, що зазначені у документах, декларант або уповноважена ним особа має право надати органу доходів і зборів для підтвердження відомостей про заявлену країну походження товару додаткові відомості.

Частиною 9 статті 43 МК України передбачено, що додатковими відомостями про країну походження товару є відомості, що містяться в товарних накладних, пакувальних листах, відвантажувальних специфікаціях, сертифікатах (відповідності, якості, фітосанітарних, ветеринарних тощо), митній декларації країни експорту, паспортах, технічній документації, висновках-експертизах відповідних органів, інших матеріалах, що можуть бути використані для підтвердження країни походження товару.

Частинами 1, 2 статті 44 МК України передбачено, що для підтвердження країни походження товару орган доходів і зборів у передбачених законом випадках має право вимагати та отримувати документи про походження такого товару. У разі ввезення товару на митну територію України документ, що підтверджує країну походження товару, обов`язково подається у разі, якщо це необхідно для застосування митно-тарифних заходів регулювання зовнішньоекономічної діяльності, кількісних обмежень (квот), інших заходів економічного або торговельного характеру, що здійснюються в односторонньому порядку або відповідно до двосторонніх чи багатосторонніх міжнародних договорів, укладених відповідно до закону, або заходів, що здійснюються відповідно до закону для забезпечення здоров`я населення чи суспільного порядку, а також у разі, якщо в органу доходів і зборів є підстави для підозри в тому, що товар походить з країни, товари якої заборонені до переміщення через митний кордон України згідно із законодавством України.

Відповідно до пункту 1 частини 3 статті 44 МК України, у разі ввезення товару на митну територію України, сертифікат про походження товару подається обов`язково на товари, до яких застосовуються преференційні ставки ввізного мита, встановлені Митним тарифом України.

Згідно з частиною 1 статті 45 МК України у разі виникнення сумнівів з приводу дійсності документів про походження товару чи достовірності відомостей, що в них містяться, включаючи відомості про країну походження товару, орган доходів і зборів може звернутися до компетентного органу, що видав документ, або до компетентних організацій країни, зазначеної як країна походження товару, із запитом про проведення перевірки цих документів про походження товару чи надання додаткових відомостей.

Законом України від 16.09.2014 №1678-VII ратифіковано Угоду від 27.06.2014 про асоціацію між Україною з однієї сторони та Європейським Союзом, Європейським співтовариством з атомної енергії і їхніми державами-членами з іншої сторони, якою, серед іншого, передбачено поглиблену та всеохоплюючу зону вільної торгівлі між Україною та Європейським Союзом (Угода про асоціацію з ЄС).

Статтею 26 частини 1 глави 1 розділу IV Угоди про асоціацію встановлено, що положення цієї Глави застосовуються до торгівлі товарами, що походять з територій Сторін. Для цілей цієї Глави походження означає, що товар підпадає під правила походження, викладені в Протоколі I Щодо визначення концепції походження товарів і методів адміністративного співробітництва (надалі - Протокол І, до цієї Угоди).

Частиною 1 статті 2 розділу 2 Протоколу І встановлено, що з метою впровадження цієї Угоди наступні товари мають вважатися як такі, що походять з Європейського Союзу:

1. товари, цілком вироблені в Європейському Союзі, як це визначається у статті 5 цього Протоколу;

2. товари, отримані в Європейському Союзі з матеріалів, які не були вироблені цілком у Європейському Союзі, за умови, що такі матеріали пройшли достатню обробку в ЄС відповідно до статті 6 цього Протоколу.

Відповідно до частини 1 статті 16 розділу 5 Протоколу І товари, що походять з Європейського Союзу, і товари, що походять з України, після ввезення до України чи Європейського Союзу відповідно підпадають під дію цієї Угоди за умови подання одного з таких документів:

1. Сертифікат з перевезення товару EUR.1;

2. У випадках, вказаних у статті 22(1) цього Протоколу, - декларація, що надалі іменуватиметься декларацією інвойс, надана експортером до інвойсу, повідомлення про доставку чи будь-якого іншого комерційного документа, який описує розглядувані товари достатньо детально для того, щоб їх можна було ідентифікувати.

Стаття 25 Протоколу 1 Угоди визначає, що для підтвердження походження вище зазначені декларації походження повинні подаватись одержувачем (ТОВ «РОЛЛ ТРАНС ГРУП») товару до митного органу країни імпорту згідно з чинним порядком цієї країни.

Відповідно до пункту 2 статті 39 Протоколу 1 «Щодо визначення концепції «Походження товарів» і методів адміністративного співробітництва» до Угоди про асоціацію між Україною, з однієї сторони, та Європейським Союзом, Європейським співтовариством з атомної енергії і їхніми державами-членами, з іншої сторони, ратифікованої Законом України від 16 вересня 2014 року №1678-VIII після приєднання України до Регіональної конвенції про пан-євро-середземноморські преференції правил походження (далі - Регіональна конвенція) Підкомітет з питань митного співробітництва може також вирішити замінити правила визначення походження, наведені в цьому Протоколі, тими, що містяться в додатку до Конвенції.

Законом України від 08.11.2017 року №2187-VIII «Про приєднання України до Регіональної конвенції», Україна приєдналася до Регіональної конвенції, яка набрала чинності з 01.02.2018 року.

Підкомітетом України - ЄС з питань митного співробітництва прийнято Рішення №1/2018 від 21 листопада 2018 року (далі - Рішення) про заміну Протоколу 1 (чинне з 01.01.2019 року).

Відповідно до статті 1 Рішення Протокол 1 замінюється текстом, викладеним у додатку до цього Рішення, зокрема з урахуванням статті 1 цього додатку у торгівлі з ЄС застосовуються правила походження Регіональної конвенції, викладені у Доповненні 1.

Відповідно до Доповнення 1 до Регіональної конвенції у розділі V

статті 15 визначено, що товари, які походять з однієї з Договірних Сторін, і ввозяться в інші Договірні Сторони, підпадають під дію цієї Угоди за умови подання одного з таких документів, що підтверджують походження:

(a) сертифікат з перевезення товару EUR.1.

(b) сертифікат з перевезення товару EUR-MED.

(c) у випадках, вказаних у Статті 21(1), декларація (надалі іменуватиметься «декларацією походження» або «декларацією походження EUR-MED»), надана експортером до інвойса, повідомлення про доставку чи будь-якого іншого комерційного документа, який описує розглядувані товари достатньо детально для того, щоб їх можна було ідентифікувати.

Відповідно до статті 21 (1) Доповнення 1 декларація про походження або декларація про походження EUR-MED, зазначена в статті 15 (1) (с), може бути складена:

уповноваженим експортером відповідно до положень Статті 23, або експортером на будь-яку партію товару, що складається з однієї або більше одиниць упаковки, що походять з певної країни, сукупна вартість яких не перевищує 6000 євро.

Згідно з пунктом 5 статті 21 Доповнення 1 експортер, який складає декларацію про походження або декларацію про походження EUR-MED, повинен бути готовим у будь- який час на вимогу митних органів Договірної сторони-експортера надати всі належні документи на підтвердження статусу походження розглядуваних товарів, а також виконання інших умов цієї Конвенції.

Згідно положень статті 33 Протоколу 1, митні органи країни імпорту мають право здійснювати подальші перевірки підтверджень походження у довільному порядку або тоді, коли мають обґрунтовані сумніви в достовірності таких документів, статусі походження відповідних товарів або виконанні інших вимог даного Протоколу 1.

Таким чином, Угода передбачає перевірку підтверджень походження товарів як у довільному порядку (вибіркова перевірка), так і при наявності обґрунтованих сумнівів.

Пунктом 1 статті 16 «Процедура видачі декларації про походження або декларації про походження EUR-MED» Доповнення 1 Регіональної Конвенції встановлено, що декларація про походження або декларація про походження EUR-MED має бути видана митними органами Договірної сторони-експортера на письмову заяву експортера або під відповідальність експортера, його уповноваженим представником.

В пункті 3 статті 16 Доповнення 1 зазначено що, експортер, який подає заявку про видачу декларації про походження ,повинен бути готовим у будь-який час на вимогу митних органів Договірної сторони-експортера, у якій видається декларація про походження ,надати всі належні документи на підтвердження статусу походження розглядуваних товарів, а також виконання інших умов цієї Конвенції.

Пунктами 3 та 5 статті 32 Доповнення 1 визначено, що перевірка здійснюється митними органами Договірної сторони - експортера. Для виконання цього вони мають право вимагати будь-яких доказів і здійснювати будь-яку перевірку рахунків експортера та інші перевірки, які вважатимуть належними. Повідомлення про результати перевірки надсилається якомога раніше, результати чітко вказують на те, чи є перевірені документи достовірними та чи розглядувані товари можуть бути визнані такими, що походять з Європейського Союзу і відповідають іншим вимогам цієї Конвенції.

Пунктом 6 статті 32 «Перевірка підтверджень походження» Доповнення 1 встановлено, якщо відповідь не містить достатньої інформації для визначення достовірності розглядуваного документа або справжнього походження товарів, митні органи, що подали запит, повинні за відсутності виняткових обставин відмовити у наданні права на преференції.

У даному випадку формальна наявність сертифікатів з перевезення товару EUR.1 від 06.03.2024 №D 399743, від 06.03.2024 №D399759, які були надані під час митного оформлення товару за МД від 14.03.2024 №UA205150/2024/004309, від 21.03.2024 №UA205150/2024/004689, імпортер ПП «ВОЛПАС» не є достатньою підставою для висновків про вчинення ПП «ВОЛПАС» всіх необхідних та залежних від нього дій для здійснення декларування преференційного походження" ввезеного товару та отримання пільги - тарифної преференції.

Діючи добросовісно та застосовуючи тарифну преференцію за зниженим рівнем ставки ввізного мита, суб`єкт господарювання безсумнівно повинен переконатися, що поставлені експортером товари дійсно є товарами преференційного походження" відповідно до положень вищезазначеної Регіональної конвенції, а не покладатись лише на відповідальність експортера за видачу декларацій про походження товару.

У зазначених зовнішньоекономічних відносинах обов`язок з визначення, декларування і сплати мита та податків, згідно вимог українського законодавства і ратифікованих Верховною Радою України міжнародних договорів України, має саме платник податків ПП «ВОЛПАС», а тому саме він, а не продавець товару несе відповідальність за повноту виконання цього обов`язку.

Враховуючи, що перевіркою походження товару не підтверджено їх преференційне походження, відповідно до вимог частини другої статті 46 МКУ, оподаткування товару за МД типу ІМ40ДЕ: від 14.03.2024 №UA205150/2024/004309, від 21.03.2024 №UA205150/2024/004689 повинно здійснюватися зі сплатою ввізного мита за ставкою на дату здійснення митного оформлення, згідно з ЗУ від 19.09.2013 №584-VIII «Про Митний тариф України» (зі змінами і доповненнями).

Згідно пункту 109.1 статті 109 ПК України податковим правопорушенням є протиправне, винне (у випадках, прямо передбачених ПК України) діяння (дія чи бездіяльність) платника податку (в тому числі осіб, прирівняних до нього), контролюючих органів та/або їх посадових (службових) осіб, інших суб`єктів у випадках, прямо передбачених ПК України.

Імпортер не мав можливості у повній мірі проконтролювати всі дії експортера та перевірити документи, які той зобов`язаний надати уповноваженому органу для перевірки статусу товарів, вказаних в декларації походження, враховуючи це в діях імпортера не встановлено умисності дій.

За результатами перевірки обґрунтованості та законності надання (отримання) пільг і звільнення від оподаткування, з урахуванням отриманої інформації (документів) від уповноваженого митного органу Республіки Словаччина, відповідно до частини чотирнадцятої статті 354 Митного кодексу України під час перевірки обґрунтованості та законності надання (отримання) пільг та підстав для звільнення від оподаткування встановлено країну походження товару - невідомою та неправомірне застосування режиму вільної торгівлі та застосування зменшеної ставки мита до товарів зазначених в додатку 1 до акта перевірки, в рамках Доповнення І до Конвенції про пан-євро-середземноморські преференційні правила походження.

Верховним Судом у постановах від 01 березня 2021 року №240/7093/19, від 26.04.2023 року №260/4347/20, від 11.08.2022 року №460/8509/21, від 05.06.2024 року №380/2397/22 викладено правову позицію щодо правомірності та обґрунтованості дій митниці у разі отримання відповідей від уповноважених органів іноземних держав щодо не підтвердження преференційного походження товарів.

Так, Верховним Судом зазначено, що «...Спірні правовідносини виникли у зв`язку із наявністю відповіді компетентного органу, що видав документ, або компетентної організації країни, зазначеної як країна походження товару, що провів перевірку документів про походження товару, та зазначення у цій відповіді, що ввезений товар не може розглядатися, як товар з походженням в ЄС відповідно до положень Протоколу І до Угоди про асоціацію між СС та Європейським Співтовариством з атомної енергії і їхніми державами - членами з одного боку, та Україною з іншого боку.

Країна походження товару визначається з метою оподаткування товарів, що переміщуються через митний кордон України.

Країною походження товару вважається країна, в якій товар був повністю вироблений або підданий достатній переробці відповідно до критеріїв, встановлених Митним кодексом України.

Сертифікат про походження товару - це документ, який однозначно свідчить про країну походження товару і виданий компетентним органом.

У разі виникнення сумнівів з приводу дійсності документів про походження товару чи достовірності відомостей, що в них містяться, включаючи відомості про країну походження товару, орган доходів і зборів може звернутися до компетентного органу, що видав документ, або до компетентних організацій країни, зазначеної як країна походження товару, із запитом про проведення перевірки цих документів про походження товару чи надання додаткових відомостей.

Угодою про асоціацію між СС та Європейським Співтовариством з атомної енергії і 'їхніми державами-членами з одного боку, та Україною з іншого боку та, зокрема, Протоколом І до цієї угоди передбачено чіткий алгоритм дій митного органу у випадку виникнення сумнівів з приводу дійсності документів про походження товару чи достовірності відомостей, що в них містяться, включаючи відомості про країну походження товару.

У разі надходження від уповноважених органів іноземних держав документально підтверджених відомостей, зокрема, щодо країни походження, при ввезенні (пересиланні) на митну територію України, які відрізняються від задекларованих під час митного оформлення, контролюючий орган самостійно визначає базу оподаткування та податкові зобов`язання платника податків на підставі відомостей, зазначених у таких документах.

Податкове зобов`язання може визначатися контролюючим органом і після завершення митного оформлення товарів та їх випуску, за результатами документальної перевірки.

Суди попередніх інстанцій установили, що після завершення митного оформлення контролюючий орган (відповідач у справі) звернувся до уповноваженого органу Республіки Польща щодо підтвердження автентичності та правильності декларацій інвойс, складених на інвойсах, та сертифікатів з перевезення товaруEUR.1, поданих Товариством до митного оформлення. За результатами проведення перевірки цих документів про походження товару, уповноваженим органом Республіки Польща надано відповідь, у якій зазначено, що товари вказані в деклараціях про походження та сертифікатах з перевезення EUR.1 не підпадають під преференційний режим. В ході проведення перевірки експортер товарів не надав жодних доказів чи документів, що дозволяють застосувати преференційні правила походження товарів.

Отже, колегія суддів погоджується з висновком суду апеляційної інстанції, що компанія-експортер товару отримала сертифікати EUR.1 декларативно (повідомивши компетентні органи Республіки Польща про походження товарів з території ЄС) але в ході перевірки документально не змогла підтвердити походження вказаних товарів. Саме з цієї причини у вищевказаному листі-відповіді зазначено, що сертифікати EUR.1 є дійсними (видавалися), але не пройшли перевірку і не можуть застосовуватися для отримання товарами преференційного режиму».

При цьому, Верховним Судом зауважено, що саме Угодою про асоціацію з ЄС передбачено чіткий алгоритм дій митного органу у випадку отримання відповіді компетентного органу за результатами перевірки документів про походження товару, яка, зокрема, не містить достатньої інформації для визначення достовірності розглядуваного документа або справжнього походження товарів.

Враховуючи те, що вказаний алгоритм дій контролюючого органу, на запит якого проводилася перевірка документів про походження товару, не передбачає аналізу ним додаткових доказів (документів), наданих декларантом для підтвердження відомостей про заявлену країну походження товару згідно із частинами восьмою, дев`ятою статті 43 МК України, то митний орган не наділений повноваженнями діяти на власний розсуд за вказаних обставин та проводити додаткову перевірку документів про походження товару після отримання результатів такої перевірки компетентним органом заявленої декларантом країни походження товару.

При цьому суд звертає увагу на те, що обов`язок з визначення, декларування і сплати мита та податків, згідно вимог українського законодавства і ратифікованих Верховною Радою України міжнародних договорів України, має саме платник податків ПП «ВОЛПАС», а тому саме він, а не продавець товару несе відповідальність за повноту виконання цього обов`язку.

Окрім цього, у справі №260/4347/20 Верховним Судом вказано «...помилковими є висновки судів, що подання позивачем при митному оформленні товарів достатнього обсягу документів на підтвердження походження товарів із країн ЄС є достатньою підставою не враховувати інформацію, зазначену у листах уповноважених органів, для цілей порушення позивачем митних правил».

Відповідно до ч.5 ст.242 КАС України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

З огляду на викладене, не виявлення під час митного оформлення порушень законодавства, не може бути підставою для звільнення платника від сплати податків, якщо такі порушення були виявлені у подальшому.

Згідно зі статтею статті 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Підсумовуючи вищевикладене, перевіривши юридичну та фактичну обґрунтованість доводів учасників справи, оцінивши наявні у матеріалах справи докази, суд дійшов висновку, що встановлені у справі обставини підтверджують доводи відповідача, покладені в основу його відзиву на позовну заяву, при цьому, позивач не довів належними та допустимими доказами незаконності оскаржуваних податкових повідомлень-рішень від 08.10.2024 року №UA82 №UA83, а тому у задоволенні позовних вимог слід відмовити повністю.

Керуючись статтями 243, 245, 246, 262, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, на підставі Митного кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

В задоволенні позову Приватного підприємства ВОЛПАС до Волинської митниці про визнання протиправним та скасування податкових повідомлень рішень, відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо таку апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку повністю або частково шляхом подання апеляційної скарги до Восьмого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Позивач: Приватне підприємство ВОЛПАС (02121, м. Київ, вул. Колекторна, 42а/313, ).

Відповідач: Волинська митниця (44350, Волинська область, Любомльський район, село Римачі, вул. Призалізнична, 13 ).

Суддя Ю.Ю. Сорока