Справа № 420/34099/25
Суддя: Шевчук О.А.
Дата ухвалення: 2026-01-13 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

13 січня 2026 р.м. ОдесаСправа № 420/34099/25

Колегія суддів П`ятого апеляційного адміністративного суду

у складі: головуючої судді Шевчук О.А.,

суддів: Бойка А.В., Єщенка О.В.

розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Одеського окружного адміністративного суду від 31 жовтня 2025 року у справі за позовною заявою ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправною бездіяльність та зобов`язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИЛА:

У жовтні 2025 року позивач звернувся до суду з позовною заявою до відповідача, в якій просив визнати протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 щодо не нарахування та невиплати ОСОБА_1 в періоди з 11 січня 2023 року по 20 травня 2023 року грошового забезпечення, а також виплачених за вказаний період: грошової допомоги для оздоровлення, матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань, премії, визначивши їх розмір, виходячи з розмірів посадового окладу та окладу за військовим званням, розрахованих шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого Законом України «Про Державний бюджет України на 2023 рік» станом на 01.01.2023 р. на відповідні тарифні коефіцієнти, згідно з пунктом 4 постанови Кабінету Міністрів України від 30 серпня 2017 року № 704 «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб», з урахуванням раніше виплачених сум та із одночасною компенсацією сум податку з доходів фізичних осіб відповідно до пункту 2 Порядку виплати щомісячної грошової компенсації сум податку з доходів фізичних осіб, що утримуються з грошового забезпечення, грошових винагород та інших виплат, одержаних військовослужбовцями, поліцейськими та особами рядового і начальницького складу, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 15 січня 2004 року № 44;

- зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 здійснити ОСОБА_1 перерахунок грошового забезпечення за період з 11 січня 2023 року по 20 травня 2023 року грошового забезпечення, а також виплачених за вказаний період: грошової допомоги для оздоровлення, матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань, премії, визначивши їх розмір, виходячи з розмірів посадового окладу та окладу за військовим званням, розрахованих шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого Законом України «Про Державний бюджет України на 2023 рік» станом на 01.01.2023 р., на відповідні тарифні коефіцієнти, згідно з пунктом 4 постанови Кабінету Міністрів України від 30 серпня 2017 року № 704 «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб», з урахуванням раніше виплачених сум та із одночасною компенсацією сум податку з доходів фізичних осіб відповідно до пункту 2 Порядку виплати щомісячної грошової компенсації сум податку з доходів фізичних осіб, що утримуються з грошового забезпечення, грошових винагород та інших виплат, одержаних військовослужбовцями, поліцейськими та особами рядового і начальницького складу, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 15 січня 2004 року № 44.

Разом з позовною заявою представником позивача було подано заяву про поновлення строку, в якій представник позивача просила поновити строк звернення до суду ОСОБА_1 з позовною заявою до Військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправною бездіяльність та зобов`язання вчинити певні дії.

12 жовтня 2025 року до суду через систему «Електронний суд» від представника відповідача надійшла заява про відмову у відкритті провадження по справі, яка зареєстрована судом 13.10.2025 року, в якій представник просив визнати неповажними причинами пропуску ОСОБА_1 тримісячного строку звернення до суду з цим позовом; відмовити ОСОБА_1 у відкритті провадження у справі до військової частини НОМЕР_1 у зв`язку з пропущенням 3-місячного строку звернення до суду з цим позовом; позовну заяву ОСОБА_2 залишити без руху; повернути позовну заяву ОСОБА_2 особі, яка її подала.

Ухвалою Одеського окружного адміністративного суду від 27 жовтня 2025 року у задоволенні заяви позивача про поновлення пропущеного строку на звернення до суду відмовлено. Позовну заяву ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправною бездіяльність та зобов`язання вчинити певні дії залишено без руху. Встановлено позивачу 10-денний строк для усунення недоліків позовної заяви з дня отримання копії ухвали. Зазначено, що у разі невиконання вимог цієї ухвали позовна заява буде вважатись неподаною і буде повернута заявникові.

29 жовтня 2025 року до суду через систему «Електронний суд» від представника позивача надійшла заява про поновлення процесуального строку, в якій представник просила поновити строк звернення до суду ОСОБА_1 з позовною заявою до Військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправною бездіяльність та зобов`язання вчинити певні дії.

Ухвалою Одеського окружного адміністративного суду від 31 жовтня 2025 року у задоволенні клопотання представника позивача (вх. №ЕС/113767/25 від 29.10.2025) про поновлення строку звернення до суду відмовлено. У задоволенні клопотання представника відповідача Військової частини НОМЕР_1 (вх. №ЕС/107369/25 від 13.10.2025) про відмову у відкритті провадження у справі відмовлено. Позовну заяву ОСОБА_1 до військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправною бездіяльність та зобов`язання вчинити певні дії повернуто позивачеві.

Не погоджуючись з таким рішенням, позивач надав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом норм процесуального права, просить апеляційну скаргу задовольнити повністю; ухвалу суду першої інстанції скасувати; направити адміністративну справу до Одеського окружного адміністративного суду для розгляду справи по суті.

Доводами апеляційної скарги зазначено, що позивачем не було одержано письмового повідомлення про те, який розмір прожиткового мінімуму був застосований при розрахунку грошового забезпечення заявника, а також грошової допомоги на оздоровлення, матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань /інших щомісячних основних та додаткових видів з 11 січня 2023 року по 20 травня 2023 року, позивач не мав підстав для сумнівів у добросовісності відповідача при здійсненні розрахунку грошового забезпечення. Лише після отримання відповіді на адвокатський запит позивачу фактично стало відомо про порушення свого права. Позивач не мав об`єктивної можливості дізнатися про порушення свого права на момент отримання виплати, оскільки: військовослужбовець не отримує повного розрахункового листа або відомостей про структуру нарахувань; інформація про наявність/відсутність індексації або додаткових виплат не є відкритою та зрозумілою без спеціальних розрахунків і роз`яснень фінансових органів; лише після звернення (запиту, отримання відповіді, ознайомлення з довідками чи документами) позивач міг дізнатися, що право порушене. Таким чином, на думку апелянта, сам факт отримання грошового забезпечення не може свідчити про усвідомлення позивачем факту порушення права, що підтверджується сталою судовою практикою. Зокрема, у постанові Верховного Суду від 02.11.2023 у справі № 640/6214/20 наголошено: «Сам факт отримання грошових виплат не свідчить про те, що працівник дізнався про порушення свого права, якщо лише після отримання офіційної відповіді від роботодавця або проведення розрахунків йому стало відомо про наявність недоплати.»

20 листопада 2025 року до суду через систему «Електронний суд» від представника відповідача надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому представник просить повністю відмовити у задоволенні апеляційної скарги позивача; відмовити ОСОБА_1 у задоволенні вимог, щодо направлення адміністративної справи № 420/34099/25 до Одеського окружного адміністративного суду для розгляду справи по суті; ухвалу суду першої інстанції залишити без змін.

З огляду на наведені в апеляційній скарзі та у відзиві аргументи, колегія суддів зазначає про наступне.

Так, відповідно до частини 1 статті 122 КАС України передбачено, що позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Відповідно до частин 2 статті 233 КЗпП України (у редакції, чинній до змін, внесених згідно із Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо оптимізації трудових відносин» від 19.07.2022) у разі порушення законодавства про оплату праці працівник має право звернутися до суду з позовом про стягнення належної йому заробітної плати без обмеження будь-яким строком.

Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, щодо оптимізації трудових відносин», який набрав чинності з 19.07.2022, частину другу статті 233 КЗпП України викладені в такій редакції: «Із заявою про вирішення трудового спору у справах про звільнення працівник має право звернутися до суду в місячний строк з дня вручення копії наказу (розпорядження) про звільнення, а у справах про виплату всіх сум, що належать працівникові при звільненні, - у тримісячний строк з дня одержання ним письмового повідомлення про суми, нараховані та виплачені йому при звільненні (стаття 116)».

Відповідно до нової редакції статті 234 КЗпП України у разі пропуску з поважних причин строків, установлених статтею 233 цього Кодексу, суд може поновити ці строки, якщо з дня отримання копії наказу (розпорядження) про звільнення або письмового повідомлення про суми, нараховані та виплачені працівникові при звільненні (стаття 116), минуло не більше одного року.

Крім цього, відповідно до статті 123 КАС України, у разі подання особою позову після закінчення строків, установлених законом, без заяви про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані судом неповажними, позов залишається без руху.

При цьому, протягом десяти днів з дня вручення ухвали особа має право звернутися до суду з заявою про поновлення строку звернення до адміністративного суду або вказати інші підстави для поновлення строку.

Якщо заяву не буде подано особою в зазначений строк або вказані нею підстави для поновлення строку звернення до адміністративного суду будуть визнані неповажними, суд повертає позовну заяву.

Якщо факт пропуску позивачем строку звернення до адміністративного суду буде виявлено судом після відкриття провадження в адміністративній справі і позивач не заявить про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані ним у заяві, будуть визнані судом неповажними, суд залишає позовну заяву без розгляду.

Якщо після відкриття провадження у справі суд дійде висновку, що викладений в ухвалі про відкриття провадження у справі висновок суду про визнання поважними причин пропуску строку звернення до адміністративного суду був передчасним, і суд не знайде інших підстав для визнання причин пропуску строку звернення до адміністративного суду поважними, суд залишає позовну заяву без розгляду.

Колегія суддів зазначає, що для визначення початку перебігу строку для звернення до суду необхідно встановити час, коли позивач дізнався або повинен був дізнатись про порушення своїх прав, свобод та інтересів.

При цьому, варто зазначити, що позивачу недостатньо лише послатись на необізнаність про порушення прав, свобод та інтересів; при зверненні до суду особа має довести той факт, що вона не могла дізнатися про порушення свого права й саме із цієї причини не звернулася за його захистом до суду у визначений законом строк.

Таким чином, для визначення початку перебігу строку для звернення до суду необхідно встановити час, коли позивач дізнався або повинен був дізнатись про порушення своїх прав, свобод та інтересів, а також зазначити поважні причини його пропуску.

Позивач просив здійснити перерахунок та виплату грошового забезпечення за період, який охоплює часові проміжки після внесення змін до статті 233 КЗпП України (19 липня 2022 року).

З огляду на вищезазначене, колегія суддів приходить до висновку, що правовідносин, які мали місце у період з 11 січня 2023 року по 20 травня 2023 року регулюються частиною другою статті 233 КЗпП України, якою визначено тримісячний строк (з дня одержання працівником письмового повідомлення про суми, нараховані та виплачені йому при звільненні) звернення до суду у справах про виплату всіх сум, що належать працівникові при звільненні.

На переконання колегії суддів, початок перебігу строку звернення до суду у цій справі, з урахуванням частини другої статті 233 КЗпП України (у чинній редакції), слід пов`язувати з моментом, коли позивач набув достовірної та документально підтвердженої інформації про обсяг і характер виплачених йому (у період з 11 січня 2023 року по 20 травня 2023 року) сум. Таким моментом може бути день вручення розрахункового листа, довідки про нараховані та виплачені суми тощо.

Повертаючись до обставин цієї справи, колегією суддів встановлено, що з 04.11.2024 року позивача виключено із списків особового складу частини та всіх видів забезпечення, а з позовною заявою про перерахунок та виплату грошового забезпечення за період з 11 січня 2023 року по 20 травня 2023 року позивач звернувся до суду 09 жовтня 2025 року.

При цьому, з матеріалів справи вбачається, що разом з позовною заявою представником позивача було подано заяву про поновлення строку. Однак в поданій заяві позивач не зазначає, коли саме дізнався про порушення свого права або коли ним було отримано розрахунок про нараховані та виплачені суми при звільнені.

Враховуючи вказані вище доводи апеляційної скарги, та обставини справи, колегія суддів дійшла висновку про необхідність постановлення ухвали про витребування доказів у обох сторін.

Відповідно до ст. 121 КАС України суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.

Частина 5 статті 5 КАС України визначає, що ніхто не може бути позбавлений права на участь у розгляді своєї справи у визначеному цим Кодексом порядку.

Відповідно по положень статті 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Частина 4 вказаної статті закріплює обов`язок суду щодо вжиття визначених законом заходів, необхідних для з`ясування всіх обставин у справі, у тому числі щодо виявлення та витребування доказів з власної ініціативи.

Відповідно до частини 1 статті 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно положень частини 3 статті 77 КАС України докази суду надають учасники справи. Суд може пропонувати сторонам надати докази та збирати докази з власної ініціативи, крім випадків, визначених цим Кодексом.

Частина 3 статті 80 КАС України встановлює, що про витребування доказів, за власною ініціативою або за клопотанням учасника справи, або про відмову у витребуванні доказів, суд постановляє ухвалу.

Враховуючи викладене, колегія суддів дійшла висновку, що з метою дотримання прав та гарантій позивача на всебічний та об`єктивний розгляд справи, необхідно витребувати відповідні докази.

Керуючись статтями 72, 77, 80, 122, 123, 205, 248, 321, 325, 328 КАС України, колегія суддів,-

УХВАЛИЛА:

Витребувати у ОСОБА_1 докази, коли саме він дізнався про нараховані та виплачені суми при звільненні.

Витребувати у Військової частини НОМЕР_1 докази, коли ОСОБА_1 було сповіщено про нараховані та виплачені суми при звільненні.

Витребувані судом докази надіслати у десятиденний строк з дня отримання копії цієї ухвали на адресу П`ятого апеляційного адміністративного суду або через систему «Електронний суд».

Ухвала суду набирає законної сили з моменту підписання суддями та оскарженню не підлягає.

Головуюча суддя: О.А. Шевчук

Суддя: А.В. Бойко

Суддя: О.В. Єщенко