Суддя: Лисенко В.І.
Дата ухвалення: 2026-01-13 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 січня 2026 року м. Київ №640/26428/20

Суддя Київського окружного адміністративного суду Лисенко В.І., розглянувши у порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві про визнання протиправними дій, зобов`язати вчинити дії,

в с т а н о в и в:

До Окружного адміністративного суду міста Києва звернувся ОСОБА_1 з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві, у якому просить суд:

- зобов`язати відповідача призначити пенсію за вислугу років згідно з ст. 55 Закону України "Про пенсійне забезпечення".

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 01.11.2020 вказану позовну заяву прийнято до провадження та відкрито провадження у справі.

На виконання положень п. 2 розділу ІІ Прикінцеві та перехідні положення Закону України "Про ліквідацію Окружного адміністративного суду міста Києва та утворення Київського міського окружного адміністративного суду" від 13 грудня 2022 року №2825-ІХ, дана справа отримана Київським окружним адміністративним судом за належністю, та протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями справа розподілена судді Лисенко В.І.

Згідно з частиною другою статті 35 Кодексу адміністративного судочинства України у разі зміни складу суду розгляд справи починається спочатку, за винятком випадків, визначених цим Кодексом.

Ухвалою суду від 12.08.2024 справу прийнято до провадження судді Лисенко В.І. та вирішено здійснювати розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін.

Позовні вимоги ОСОБА_1 обґрунтовані тим, що він звернувся із заявою про призначення пенсії за віком на пільгових умовах на підставі ст. 55 Закону України "Про пенсійне забезпечення". За результатами розгляду якої відповідач листом повідомив про те, що у призначенні пенсії відмовлено у зв`язку з відсутністю необхідного пільгового стажу. Крім того вказано, що періоди роботи з 23.04.1985 по 19.09.1985 та з 31.01.1986 по 31.08.1990 не можливо врахувати до пільгового стажу у разі прийняття позитивного рішення Комісією з питань підтвердження стажу роботи на посадах, що дають право на призначення пенсії на пільгових умовах, оскільки підприємство, в якому працював заявник, ліквідовано. Позивач не погоджується з відмовою у призначенні пенсії за віком, оскільки вважає, що має право на призначення пенсії, досяг встановленого пенсійного віку та має необхідний пільговий стаж роботи, який підтверджено трудовою книжкою.

Відповідач, не погоджуючись з позовними вимогами позивача, надіслав відзив на позовну заяву, у якому зазначив про те, що відповідно до наданих позивачем документів загальний трудовий стаж позивача становить 40 років 10 місяців 5 днів, стаж за вислугу років становить 7 років 9 місяців 5 днів. Оскільки у позивача відсутній необхідний пільговий стаж (12 років і 6 місяців), то підстави для призначення пенсії відсутні.

Позивач надіслав відповідь на відзив, у якій просив у задоволенні позову відмовити.

Розглянувши надані сторонами документи, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступне.

ОСОБА_1 є громадянином України, що підтверджується копією паспорту.

Позивач 28.09.2020 звернувся до ГУ ПФ України в м.Києві (за місцем реєстрації) із заявою про призначення пенсії за віком на пільгових умовах на підставі пункту 2 частини 2 статті 114 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування та відповідним пакетом документів.

За результатами розгляду вказаної заяви, ГУ ПФ у України в м.Києві своїм листом від 15.10.2020 повідомив про те, що згідно з архівними довідками від 21.01.2015 №К-бзє та від 30.11.2016 №5001-3, виданих Державними архівами Російської федерації» гр. ОСОБА_1 працював з 23.04.1985 не 19.09.1985 та з 31.01.1986 по 31.08.1990 на підприємствах, що є ліквідованими і тому підстав для зарахування до пільгового стажу вказаною періоду на даний час немає. Для зарахування вказаного періоду необхідно надати документи, передбачені п. 11 Порядку та за результатами розгляду мати позитивне рішення Комісії. Відповідно наданих до заяви документів про стаж (ідентифікаційний номер, трудова книжка, військовий квиток, диплом, довідки про підтвердження пільгового стажу, архівні довідки) загальний страховий стаж ОСОБА_1 складає 40 років 10 місяців 5 днів, стаж за виступ років 7 років 9 місяців 5 днів. Оскільки у позивача, згідно наданих до заяви від 28.09.2020 №7542 документів, відсутній необхідний пільговий стаж (12 років і 6 місяців), то підстави для призначення пенсії згідно даної заяви відсутні.

Не погоджуючись з діями ГУ ПФ України в м.Києві про відмову у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах, позивач звернувся до суду з даною позовною заявою.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає наступне.

За приписами статті 3 Конституції України людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканість і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю. Права свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Держава відповідає перед людиною за свою діяльність. Утвердження і забезпечення прав свобод людини є головним обов`язком держави.

На підставі статті 19 Конституції України правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Як слідує зі статті 22 Конституції України конституційні права і свободи ґрунтуються і не можуть бути скасовані.

Відповідно до статті 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення, створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними.

Положеннями частини 1 статті 4 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 № 1058-IV (далі по тексту - Закон України № 1058-IV) визначено, що законодавство про пенсійне забезпечення в Україні, яке базується на Конституції України, складається з Основ законодавства України про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, цього закону, Закону про недержавне пенсійне забезпечення, законів, якими встановлюються умови пенсійного забезпечення, відміни від загальнообов`язкового державного пенсійного страхування та недержавного пенсійного забезпечення, міжнародних договорів з пенсійного забезпечення, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, а також інших законів та нормативно-правових актів, прийнятих відповідно до законів про пенсійне забезпечення в Україні.

Відповідно до п."а" ст.55 Закону право па пенсію за вислугу років мають плавсклад морського, річкового флоту і флоту рибної промисловості (крім суден портових, що постійно працюють на акваторії порту, службоводопоміжних, роз`їзних, приміського і внутріміського сполучення): після досягнення 55 років при загальному стажі роботи для чоловіків не менше 30, з них не менше 12 років 6 місяців на зазначеній роботі.

Відповідно до пункту 16 розділу XV «Прикінцеві положення» Закону України «Пре загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» положення Закону України "Пре пенсійне забезпечення застосовуються в частині визначення права на пенсію за вислугу років для осіб, які на день набрання чинності Законом України "Про внесення змін де деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій" (11.10.2017) мають вислугу рогів та стаж, необхідні для призначення такої пенсії, тому для усіх інших категорій осіб, які претендують на призначення пенсії за вислугу років, спеціальний стаж для визначення права на даний вид пенсії обчислюється лише по 10.10.2017.

Відповідно до статті 62 Закону України «Про пенсійне забезпечення» основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Приписами пункту 3 постанови Кабінету Міністрів України «Про затвердження Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній» від 12.08.1993 № 637 передбачено, що за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.

Згідно з пунктом 20 вказаної постанови, у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників (додаток № 5). У довідці має бути вказано: періоди роботи, що зараховуються до спеціального стажу; професія або посада; характер виконуваної роботи; розділ, підрозділ, пункт, найменування списків або їх номери, до якого включається цей період роботи; первинні документи за час виконання роботи, на підставі яких видана зазначена довідка. У разі відсутності правонаступника підтвердження періодів роботи, що зараховуються до трудового стажу для призначення пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установленої для окремих категорій працівників, здійснюється у порядку, визначеному Пенсійним фондом України за погодженням з Мінсоцполітики та Мінфіном.

Системний аналіз наведених норм права дає змогу дійти висновку, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка, тоді як підтвердження трудового стажу на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами можливе лише у випадку її відсутності або відсутності в ній записів.

Згідно з відомостями, які містяться в трудовій книжці позивача у спірні періоди він працював:

- з 01.01.1986 по 31.08.1990 начальником радіостанції у Магаданському виробничому об`єднанні рибної промисловості;

- з 10.09.1990 до 17.08.1998 начальником радіостанції у Київському суднобудівельно-судноремонтному заводі, АСК «Укррічфлот».

Відповідачем не зараховано спірні періоди роботи позивача до пільгового стажу, оскільки згідно поданих документів видно, що підприємство припинило свою діяльність. Для зарахування даного періоду роботи до пільгового стажу роботи необхідно надати рішення комісії Пенсійного фонду України з питань підтвердження стажу роботи, що дає право на призначення пенсії.

Відповідно до підпункту 2 пункту 2.1 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 № 22-1, до заяви про призначення пенсії за віком додаються документи, наведені у цьому пункті, в тому числі: документи про стаж, що визначені Порядком підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 № 637.

Підпунктом 5 пункту 2.1 Порядку №22-1 визначені документи, які підтверджують право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, зокрема це: довідка про підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, видана підприємством, установою, організацією відповідно до пункту 20 Порядку підтвердження наявного трудового стажу (у випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсію на пільгових умовах згідно з пунктами 1-6, 8 частини другої, частиною третьою статті 114 Закону України та пунктом 23 розділу XV «Прикінцеві положення» Закону). У разі ліквідації підприємства, установи, організації без визначення правонаступника пільговий стаж підтверджується комісією з питань підтвердження стажу роботи, що дає право на призначення пенсії, згідно з Порядком підтвердження періодів роботи, що зараховуються до стажу для призначення пенсії, затвердженим постановою правління Пенсійного фонду України від 10.11.2006 № 18-1, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 24.11.2006 № 1231/13105 (далі по тексту - Порядок підтвердження періодів роботи, що зараховуються до стажу для призначення пенсії). Орган, що призначає пенсію, додає рішення цієї комісії; документи про проведення атестації робочих місць за умовами праці відповідно до «Про Порядок проведення атестації робочих місць за умовами праці» постанови Кабінету Міністрів України від 01.08.1992 № 442 (для зарахування до стажу, що дає право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, періодів роботи з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1 або із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, після 21.08.1992).

Порядок підтвердження періодів роботи, що зараховуються до стажу для призначення пенсії затверджено Постановою правління Пенсійного фонду України 10.11.2006 № 18-1 (далі по тексту - Порядок № 18-1).

Вказаний Порядок №18-1 зокрема визначає процедуру підтвердження періодів роботи, що зараховуються до стажу роботи для призначення пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлену для окремої категорії працівників, у разі ліквідації підприємства, установи, організації без визначення правонаступника.

Однак, відповідно до п. 20 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній (затверджено постановою Кабінету Міністрів України від 112 серпня 1993 року № 637), таке підтвердження здійснюється тільки у випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років.

Натомість у трудовій книжці позивача зазначена посада з 31.01.1986 року-31.08.1990 року та з 10.09.1990 р.-17.08.1998 р, яка відповідає Спискам професій і посад плавскладу окремих видів суден морського, річкового флоту і флоту рибної промисловості, які мають право на пенсію за вислугу років незалежно від віку (Затверджено постановою Кабінету Міністрів України від 12 жовтня 1992 року № 583).

Також позивачем відповідачу були надані уточнюючі довідки, де докладно вказані відомості про трудову пільгову зайнятість позивача в період з 31.01.1986 року - 31.08.1990 року та з 10.09.1990 р. - 17.08.1998 р., на посадах, що відповідає Спискам професій і посад плавскладу окремих видів суден шорського, річкового флоту і флоту рибної промисловості, які мають право на пенсію за вислугу років незалежно від віку (Затверджено постановою Кабінету Міністрів України від 12 жовтня 1992 року № 583).

Крім того, відповідно до абз. 6 ст. 56 Закону України «Про пенсійне забезпечення» при призначенні пенсій на пільгових умовах відповідно до статей 13 і 14 та пенсій за вислугу років відповідно до статті 55 цього Закону провадиться взаємне зарахування періодів роботи, передбачених цими статтями, за умови, що значені роботи дають право на пенсію на аналогічних або більш пільгових умовах.

Згідно ст. 38 Закону України «Про професійно-технічну освіту» передбачено, що час навчання у укладі професійної (професійно-технічної) освіти зараховується до трудового стажу здобувача освіти, у тому числі в безперервний і в стаж роботи за спеціальністю, що дає право на пільги, встановлені для відповідної категорії працівників, якщо перерва між днем закінчення навчання і днем зарахування на роботу за набутою професією не перевищує трьох місяців.

Відповідно до диплому від 26 грудня 1985 року Позивач здобув спеціальність «Радіозв`язок та електрорадіонавігація морського та рибопромислового флоту». За цією спеціальністю, він не пізніше 3 місячного строку, 31.01.1986 року був зарахований на посаду начальника радіостанції, що передбачено Списком професій і посад плавскладу окремих видів суден морського, річкового флоту і флоту рибної промисловості, які мають право на пенсію за вислугу років незалежно від віку (Затверджено постановою Кабінету Міністрів України від 12 жовтня 1992 року № 583), що додатково збільшує пільговий стаж позивача на 3 роки 3 місяці 27 днів.

Відтак, суд робить висновок про протиправність дій ГУ ПФ України в м.Києві про відмову у призначенні позивачу пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Стосовно вимоги про призначення пенсії за вислугу років згідно з ст. 55 Закону України "Про пенсійне забезпечення", суд вказує, що питання призначення пенсії і розрахунок страхового стажу відноситься до дискреційних повноважень пенсійного органу.

Судом встановлено, що в оскаржуваному рішенні позивачу відмовлено у зарахуванні вказаних періодів до пільгового стажу не через наявні недоліки чи неточності у поданих документах, а через те, що відповідач зробив помилкові висновки про припинення діяльності підприємства та необхідності надання рішення Пенсійного фонду України з питань підтвердження стажу роботи, що надає право на призначення пенсії.

Тобто, позивачу відмовлено у зарахуванні спірних періодів роботи до пільгового стажу через недотримання відповідачем порядку розгляду документів.

Фактично надані позивачем документи щодо спірних періодів відповідачем не розглянуті через хибне твердження про необхідність підтвердження не шляхом дослідження наданих позивачем документів та можливості їх витребування в архівному відділі, а через необхідність звернення позивача до комісії з підтвердження трудового стажу.

Враховуючи, що відповідачем не розглянуті подані позивачем документи та не надано їм правової оцінки на предмет достатності для призначенні пенсії на пільгових умовах, суд не вправі здійснити зарахування вказаних періодів до пільгового стажу позивача без дотримання дискреції органу пенсійного фонду на перевірку вказаного питання.

Відтак, вимога позивача про зобов`язання відповідача зарахувати до пільгового стажу позивачу роботи за Списком №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженого Кабінетом Міністрів України спірні періоди роботи згідно відповідним записам трудової книжки є передчасною та не може бути задоволена судом без перевірки наданих документів органом Пенсійного фонду України.

Також, як вбачається з положень Рекомендації Комітету Європи № R(80)2 стосовно здійснення адміністративними органами влади дискреційних повноважень, прийнятої Комітетом 11.03.1980, під дискреційними повноваженнями слід розуміти повноваження, які адміністративний орган, приймаючи рішення, може здійснювати з певною свободою розсуду, тобто, коли такий орган може обирати з кількох юридично допустимих рішень те, яке він вважає найкращим за даних обставин.

Згідно з пунктом 1.6 Методології проведення антикорупційної експертизи, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 23.06.2010 №1380/5, дискреційні повноваження - сукупність прав та обов`язків органів державної влади та місцевого самоврядування, осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, що надають можливість на власний розсуд визначити повністю або частково вид і зміст управлінського рішення, яке приймається, або можливість вибору на власний розсуд одного з декількох варіантів управлінських рішень, передбачених нормативно-правовим актом, проектом нормативно-правового акта.

Таким чином, дискреція - це елемент управлінської діяльності, вона пов`язана з владними повноваженнями і їх носіями - органами державної влади та місцевого самоврядування, їх посадовими і службовими особами. Дискрецію не можна ототожнювати тільки з формалізованими повноваженнями - вона характеризується відсутністю однозначного нормативного регулювання дій суб`єкта, він не може ухилятися від реалізації своєї компетенції, але й не має права виходити за її межі.

Дискреційні повноваження - це законодавчо встановлена компетенція владних суб`єктів, яка визначає ступінь самостійності її реалізації з урахуванням принципу верховенства права; ці повноваження полягають у застосуванні суб`єктами адміністративного розсуду при здійсненні дій і прийнятті рішень. У більш звуженому розумінні дискреційні повноваження - це можливість діяти за власним розсудом, в межах закону, можливість застосувати норми закону та вчиняти конкретні дії (або дію) серед інших, кожні з яких окремо є відносно правильними (законними).

Аналогічна правова позиція міститься в постанові Верховного Суду України від 21.05.2013 № 21-87а13.

Так, обрахунок страхового стажу та призначення пенсії є дискреційними повноваженнями пенсійного органу. Суд не може підміняти державний орган, рішення якого оскаржується, приймати замість нього рішення, яке визнається протиправним, інше рішення, яке б відповідало закону, та давати вказівки, які б свідчили про вирішення питань, які належать до компетенції такого суб`єкта владних повноважень, оскільки такі дії виходять за межі визначених йому повноважень законодавцем.

У силу положень частини 5 статті 242 Кодексу адміністративного судочинства при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Відповідно до частин 1, 2 статті 245 Кодексу адміністративного судочинства України при вирішенні справи по суті суд може задовольнити позов повністю або частково чи відмовити в його задоволенні повністю або частково. У разі задоволення позову суд може прийняти рішення про визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії (пункт 4 частини 2 статті 245 Кодексу адміністративного судочинства України).

У випадку, визначеному пунктом 4 частини 2 статті 245 Кодексу адміністративного судочинства України суд може зобов`язати відповідача - суб`єкта владних повноважень прийняти рішення на користь позивача, якщо для його прийняття виконано всі умови, визначені законом, і прийняття такого рішення не передбачає права суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд. У випадку, якщо прийняття рішення на користь позивача передбачає право суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд, суд зобов`язує суб`єкта владних повноважень вирішити питання, щодо якого звернувся позивач, з урахуванням його правової оцінки, наданої судом у рішенні.

З урахуванням наведеного, а також дискреції пенсійного органу в питаннях призначення пенсії, суд з метою ефективного захисту права позивача на пенсію за віком вважає за необхідне зобов`язати належний орган Пенсійного фонду України повторно розглянути заяву позивача від 28.09.2020 №7542 про призначення пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до пункту 2 частини 2 статті 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Розподіл судових витрат здійснюється відповідно до статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суд встановив, що за подання позовної заяви у цій справі позивач сплатив судовий збір у розмірі 840,80 грн, що підтверджується квитанцією від 27.10.2020, копія якої наявна у матеріалах справи.

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку про наявність правових підстав для стягнення судового збору за рахунок бюджетних асигнувань відповідача на користь позивача у розмірі 840,80 грн.

Керуючись статтями 9, 14, 73, 74, 75, 76, 77, 78, 90, 143, 242- 246, 250, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

в и р і ш и в:

Адміністративний позов задовольнити частково.

Визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду в м.Києві щодо відмови ОСОБА_1 про призначення пенсії на пільгових умовах за Списком №2 відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в м.Києві , вул.Бульварна-Кудрявська, буд.16, м.Київ, 04053) повторно розглянути заяву ОСОБА_1 (РНОКПП - НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 ) від 28.09.2020 №7542 про призначення пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до пункту 2 частини 2 статті 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», з урахуванням правової позиції суду, викладеної у даному судовому рішенні.

Відмовити у задоволенні решти позовних вимог.

Стягнути з Головного управління Пенсійного фонду України в м.Києві (, вул.Бульварна-Кудрявська, буд.16, м.Київ, 04053) за рахунок бюджетних асигнувань витрати по сплаті судового збору на користь ОСОБА_1 (РНОКПП - НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 ) у розмірі 840,80 грн (вісімсот сорок грн 80 коп.).

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

У разі оголошення судом лише вступної та резолютивної частини рішення, або розгляду справи в порядку письмового провадження, апеляційна скарга подається протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення.

Суддя Лисенко В.І.