Справа № 200/8090/24
Суддя: Гайдар Андрій Володимирович
Дата ухвалення: 2026-01-13 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПЕРШИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 січня 2026 року справа №200/8090/24

м. Дніпро

Перший апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: Гайдара А.В., Геращенка І.В., Казначеєва Е.Г., розглянув у порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області на рішення Донецького окружного адміністративного суду від 24 січня 2025 року (головуючий суддя І інстанції Духневич О.С.), складеного в повному обсязі 24 січня 2025 року у справі № 200/8090/24 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії,

В С Т А Н О В И В:

До Донецького окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 , в якій позивач просив суд:

- визнати протиправним та скасувати рішення відповідача від 11.10.2024 № 13 щодо відмови у призначенні пенсії на пільгових умовах відповідно до частини 3 статті 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування»;

- зобов`язати відповідача зарахувати до пільгового стажу, що надає право на отримання пільгової пенсії відповідно до частини 3 статті 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», періоди: роботи стажером гірника очисного забою з повним робочим днем у шахті з 13.06.2022 по 31.07.2022; перебування у відпустках без оплати з 22.11.1998 по 29.11.1998, з 03.09.1999 по 09.09.1999, 02.09.2011, 01.10.2011, 30.10.2011, 05.04.2015; перебування у простоях: 1 місяць з періодів з 01.04.2020 по 13.05.2020 та з 05.06.2020 по 12.07.2020, а також 24.02.2022, 26.02.2022;

- зобов`язати відповідача призначити пенсію на пільгових умовах відповідно до частини 3 статті 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», починаючи з 04.10.2024.

Рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 24 січня 2025 року позов задоволено.

Визнано протиправним та скасовано рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області від 11.10.2024 № 13 про відмову ОСОБА_1 у призначенні пенсії незалежно від віку відповідно до ч. 3 ст. 114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" від 09.07.2003 № 1058-IV.

Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Луганській області зарахувати ОСОБА_1 до пільгового стажу, що надає право на отримання пільгової пенсії відповідно до ч. 3 ст. 114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" від 09.07.2003 № 1058-IV період роботи з 13.06.2022 по 31.07.2022 на посаді стажера гірника очисного забою з повним робочим днем у шахті у Відокремленому підрозділі "Шахтоуправління "Добропільське" Державного підприємства "Добропіллявугілля-видобуток", періоду перебування у відпустках без збереження заробітної плати з 22.11.1998 по 29.11.1998, з 03.09.1999 по 09.09.1999, 02.09.2011, 01.10.2011, 30.10.2011, 05.04.2015 та періоду перебування у простоях по виробничій необхідності з 01.04.2020 по 13.05.2020, з 05.06.2020 по 12.07.2020 (в розрахунку 1 місяць), а також 24.02.2022, 26.02.2022.

Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Луганській області призначити ОСОБА_1 пенсію на пільгових умовах відповідно до ч. 3 ст. 114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" від 09.07.2003 № 1058-IV, починаючи з 04.10.2024

Не погодившись з судовим рішенням, відповідач - Головне управління Пенсійного фонду України в Луганській області, подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення Донецького окружного адміністративного суду від 24 січня 2024 року у справі № 200/8090/24 та відмовити у задоволені позовних вимог.

Вказав, що стаж позивача зараховано до норм діючого законодавства, а рішення пенсійного органу про відмову у призначені пенсії позивачу є правомірним

Сторони в судове засідання не викликались, про дату та місце розгляду справи повідомлялись судом належним чином.

Суд, заслухав доповідь судді-доповідача, перевірив матеріали справи і обговорив доводи апеляційної скарги, перевірив юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, дослідив правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, встановив наступне.

04.10.2024 ОСОБА_1 звернувся через веб-портал електронних послуг Пенсійного фонду України з заявою про призначення пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до п. 3 ст. 114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" від 09.07.2003 № 1058-IV.

За принципом екстериторіального прийняття рішень заява була передана для розгляду та ухвалення відповідного рішення до Головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області.

Рішенням від 11.10.2024 № 13 позивачу відмовлено у призначенні пенсії, у зв`язку з відсутністю необхідного пільгового стажу на підземних роботах 25 років. Страховий стаж складає 25 років 07 місяців 3 дні, в тому числі пільговий стаж відповідно до ч. 3 ст. 114 Закону № 1058-IV - 24 роки 15 днів (підземні професії Постанова № 202 (25) - 22 роки 3 місяці 27 днів та роботи підземні, провідні професії (20) - 1 рік 8 місяців 18 днів).

До страхового стажу не зараховано період роботи з 01.03.2023 по 30.04.2023 на ДП "Добропіллявугілля-видобуток" у зв`язку з відсутністю сум нарахованої заробітної плати в Реєстрі. До пільговий стажу відповідно ч. 3 ст. 114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" від 09.07.2003 № 1058-IV не зараховано період роботи з 13.06.2022 по 31.07.2022 на ДП "Добропіллявугілля-видобуток" в якості стажера гірника очисного забою за довідкою про підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів в ній від 07.06.2024 № 286, яка видана ВП "Шахтоуправління "Добропільське" ДП "Добропіллявугілля-видобуток", оскільки не зазначено інформацію за якою тарифною ставкою провадилась оплата праці або не долучено спуски-виїзди в шахту.

Рішення від 11.10.2024 № 13 позивач вважає протиправним та таким, що підлягає скасуванню, а тому з метою захисту своїх прав та законних інтересів, звернувся з цим адміністративним позовом до суду.

Відповідно до ч. 1 ст. 308 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги.

Суд погоджує висновки суду першої інстанції про задоволення позовних вимог, з наступних підстав.

Згідно ч.2 ст.19 Конституції України, органи державної влади, органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 5 Закону України від 09 липня 2003 року № 1058-IV «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (далі Закон № 1058-IV) цей Закон регулює відносини, що виникають між суб`єктами системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування. Дія інших нормативно-правових актів може поширюватися на ці відносини лише у випадках, передбачених цим Законом, або в частині, що не суперечить цьому Закону.

Періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом (абзац перший частини четвертої статті 24 Закону № 1058-IV).

Частиною 3 статті 114 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування на пільгових умовах пенсія за віком призначається, працівникам, безпосередньо зайнятим повний робочий день на підземних і відкритих гірничих роботах (включаючи особовий склад гірничорятувальних частин) з видобутку вугілля, сланцю, руди та інших корисних копалин, на будівництві шахт і рудників та в металургії, - за списком робіт і професій, що затверджується Кабінетом Міністрів України, мають право на пенсію незалежно від віку, якщо вони були зайняті на зазначених роботах не менше 25 років, а працівники провідних професій на таких роботах: робітники очисного вибою, прохідники, вибійники на відбійних молотках, машиністи гірничих виймальних машин, сталевари, горнові, агломератники, вальцювальники гарячого прокату, оброблювачі поверхневих дефектів металу (вогневим засобом вручну) на гарячих дільницях, машиністи кранів металургійного виробництва (відділень нагрівальних колодязів та стриперних відділень), - за умови, що вони були зайняті на таких роботах не менше 20 років. Такий самий порядок пенсійного забезпечення поширюється і на працівників, безпосередньо зайнятих повний робочий день на підземних роботах (включаючи особовий склад гірничорятувальних частин) на шахтах з видобутку вугілля, сланцю, руди та інших корисних копалин, що реструктуризуються або перебувають у стадії ліквідації, але не більше двох років

За наявності стажу на підземних роботах менше 10 років у чоловіків і менше 7 років 6 місяців у жінок та страхового стажу, встановленого абзацами першим і п`ятнадцятим - двадцять третім пункту 1 частини другої цієї статті, за кожний повний рік зазначених робіт пенсійний вік, встановлений абзацом першим статті 26 цього Закону, зменшується на один рік. При цьому пенсійний вік для жінок не може бути нижчим за вік, встановлений абзацом першим пункту 1 частини другої цієї статті.

Аналогічна норма міститься у ч.1 ст.14 Закону України «Про пенсійне забезпечення» (далі - Закон № 1788-ХІІ), а саме, працівники, безпосередньо зайняті повний робочий день на підземних і відкритих гірничих роботах (включаючи особовий склад гірничорятувальних частин) по видобутку вугілля, сланцю, руди та інших корисних копалин, на будівництві шахт і рудників та в металургії, - за списком робіт і професій, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, мають право на пенсію незалежно від віку, якщо вони були зайняті на цих роботах не менше 25 років, а працівники провідних професій на цих роботах: робітники очисного вибою, прохідники, вибійники на відбійних молотках, машиністи гірничих виймальних машин, сталевари, горнові, агломератники, вальцювальники гарячого прокату, оброблювачі поверхневих дефектів металу (вогневим засобом вручну) на гарячих дільницях, машиністи кранів металургійного виробництва (відділень нагрівальних колодязів та стриперних відділень), - за умови, якщо вони були зайняті на цих роботах не менше 20 років. Такий же порядок пенсійного забезпечення поширюється і на працівників, безпосередньо зайнятих повний робочий день на підземних роботах (включаючи особовий склад гірничо-рятувальних частин) на шахтах по видобутку вугілля, сланцю, руди та інших корисних копалин, що реструктуруються або знаходяться в стадії ліквідації, але не більше 2 років.

Постановою Кабінету Міністрів України від 31 березня 1994 року № 202 затверджено Список робіт і професій, що дають право на пенсію незалежно від віку при безпосередній зайнятості протягом повного робочого дня на підземних і відкритих гірничих роботах (включаючи особовий склад гірничорятувальних частин), пов`язаних з видобутком вугілля, сланцю, руди та інших корисних копалин, на будівництві шахт і рудників та в металургії, терміном не менше 25 років (далі - Список № 202).

До вказаного Списку включено усіх робітників, зайнятих протягом повного робочого дня на підземних роботах (абзац 1 розділу І Списку № 202).

Комплексний аналіз зазначених норми дає підстави для висновку, що право на передбачену частиною третьою статті 114 Закону № 1058-IV пенсію незалежно від віку мають робітники, зайняті протягом повного робочого дня на підземних роботах в шахтах, та за наявності передбаченого стажу такої роботи - 25 років або працівники провідних професій за умови, що вони були зайняті на таких роботах не менше 20 років.

Щодо зарахування пільгового стажу для призначення пенсії за віком відповідно до ч. 3 ст. 114 Закону України від 09.07.2003 № 1058-VI, суд зазначає наступне.

З копії трудової книжки ОСОБА_1 серія НОМЕР_1 вбачається, що позивач у період з 22.11.1998 по 29.11.1998, з 03.09.1999 по 09.09.1999, 02.09.2011, 01.10.2011, 30.10.2011, 05.04.2015 працював гірником підземним 3 розряду з повним робочим днем в ТДВ "Шахта "Білозерська"; з 01.04.2020 по 13.05.2020 та з 05.06.2020 по 12.07.2020, а також 24.02.2022, 26.02.2022 працював гірником підземним 4 розряду з повним робочим днем в ТДВ "Шахта "Білозерська"; з 13.06.2022 по 31.07.2022 працював стажером гірника очисного забою з повним робочим днем у шахті у ВП "Шахтоуправління "Добропільське" ДП "Добропіллявугілля-видобуток".

Аналіз посад на яких працював позивач дає підстави для висновку про належність їх до Списку № 1, що передбачена ч. 3 ст. 114 Закону № 1058-IV.

Суд зазначає, що відповідно до ч. 1 ст. 62 Закону № 1788-XII основним документом, який підтверджує стаж роботи, є трудова книжка.

Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

У пунктах 1 та 2 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.93 № 637 (далі - Порядок № 637) зазначено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами. У разі коли документи про трудовий стаж не збереглися, підтвердження трудового стажу здійснюється органами Пенсійного фонду на підставі показань свідків.

Відповідно до п. 3 Порядку № 637 за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження наявного трудового стажу приймаються довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які місять відомості про періоди роботи.

Згідно з п. 20 Порядку № 637 у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників. У довідці має бути вказано: періоди роботи, що зараховуються до спеціального стажу; професія або посада; характер виконуваної роботи; розділ, підрозділ, пункт, найменування списків або їх номери, до якого включається цей період роботи; первинні документи за час виконання роботи, на підставі яких видана зазначена довідка.

Аналіз зазначених норм свідчить про те, що саме трудова книжка працівника є пріоритетним документом, що підтверджує його стаж роботи.

Вказаний висновок узгоджується із правовими позиціями Верховного Суду, викладеними у постановах від 05.12.2019 у справі № 235/805/17, від 06.12.2019 у справі № 663/686/16-а, від 06.12.2019 у справі № 500/1561/17, від 05.12.2019 по справі № 242/2536/16-а.

При цьому, надання уточнюючих довідок підприємства, установи або організації необхідне лише у двох випадках: за відсутності трудової книжки як такої або необхідних записів у ній, які визначають право на пільгове пенсійне забезпечення.

В матеріалах справи наявна уточнююча довідка ВП "Шахтоуправління "Добропільське" ДП "Добропіллявугілля-видобуток" № 286 від 07.06.2024 та № 642 від 24.10.2024, які підтверджують безпосередню зайнятість позивача повний робочий день на роботах згідно Списку № 1 у період з 13.06.2022 по 31.07.2022.

Згідно протоколу розрахунку стажу форми РС-право, період роботи з 13.06.2022 по 31.07.2022 зараховано відповідачем тільки до страхового стажу.

З огляду на викладене, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку, що позивачем підтверджено пільговий стаж роботи за вказаний період, а тому відповідачем неправомірно не зараховано вказаний період до пільгового стажу.

Щодо не зарахування до пільгового стужу періоду перебування у відпустках без збереження заробітної плати з 22.11.1998 по 29.11.1998, з 03.09.1999 по 09.09.1999, 02.09.2011, 01.10.2011, 30.10.2011, 05.04.2015 та перебування у простоях по виробничій необхідності з 01.04.2020 по 13.05.2020, з 05.06.2020 по 12.07.2020, а також 24.02.2022, 26.02.2022, суд зазначає наступне.

В матеріалах справи наявні уточнюючі довідки ТДВ "Шахта "Білозерська" від 31.05.2024 № 227, 229, № 230 відповідно до яких, позивач у період з 22.11.1998 по 29.11.1998, з 03.09.1999 по 09.09.1999, 02.09.2011, 01.10.2011, 30.10.2011, 05.04.2015 перебував у відпустках без збереження заробітної плати; з 01.04.2020 по 13.05.2020, з 05.06.2020 по 12.07.2020, а також 24.02.2022, 26.02.2022 перебував у простоях по виробничій необхідності.

В листі Міністерства соціальної політики України від 08.02.2016 № 713/039/161-16 надано роз`яснення в якому зазначено, що відповідно до статті 34 Кодексу законів про працю України простій - це зупинення роботи, викликане відсутністю організаційних або технічних умов, необхідних для виконання роботи, невідворотною силою або іншими обставинами.

У разі простою працівники можуть бути переведені за їх згодою з урахуванням спеціальності і кваліфікації на іншу роботу на тому ж підприємстві, в установі, організації на весь час простою або на інше підприємство, в установу, організацію, але в тій самій місцевості на строк до одного місяця.

Час простою та періоди відпусток без збереження заробітної плати, якщо вони були пов`язані з виробничою необхідністю, працівникам, які працюють в шкідливих і важких умовах праці, можуть бути зараховані до пільгового стажу, але не більше 1 місяця в календарному році.

У постанові від 19.03.2019 по справі № 295/8979/16-а Верховний Суд, між іншим, зазначив, що час простою та періоди відпусток без збереження заробітної плати, якщо вони були пов`язані з виробничою необхідністю, працівникам, які працюють у шкідливих і важких умовах праці, можуть бути зараховані до пільгового стажу, але не більше одного місяця в календарному році.

Аналогічного висновку дійшов Верховний Суд в постанові від 26.03.2020 по справі № 423/2860/16-а.

Згідно протоколу розрахунку стажу форми РС-право, періоди перебування у відпустках без збереження заробітної плати з 22.11.1998 по 29.11.1998, з 03.09.1999 по 09.09.1999, 02.09.2011, 01.10.2011, 30.10.2011, 05.04.2015 та перебування у простоях по виробничій необхідності з 01.04.2020 по 13.05.2020, з 05.06.2020 по 12.07.2020, а також 24.02.2022, 26.02.2022 зараховані відповідачем тільки до страхового стажу.

Отже, до пільгового стажу позивача підлягає зарахуванню період перебування у відпустках без збереження заробітної плати з 22.11.1998 по 29.11.1998, з 03.09.1999 по 09.09.1999, 02.09.2011, 01.10.2011, 30.10.2011, 05.04.2015 та період перебування у простоях по виробничій необхідності з 01.04.2020 по 13.05.2020 та з 05.06.2020 по 12.07.2020 (в розрахунку 1 місяць), а також 24.02.2022, 26.02.2022, що в своїй сукупності становить 3 місяці 12 днів, а з урахуванням врахованого відповідачем за Списком № 1 пільгового стажу - 1 рік 8 місяців 18 днів, загальний пільговий стаж за Списком № 1 становить 2 роки.

Згідно із пунктом 5 постанови Верховної Ради України "Про порядок введення в дію Закону України "Про пенсійне забезпечення"" від 06 грудня 1991 року № 1931-XII Міністерству соціального забезпечення України було надано право давати роз`яснення про порядок застосування Закону України "Про пенсійне забезпечення", обов`язкові для всіх підприємств, установ і організацій, розташованих на території України.

На виконання постанови Верховної Ради України "Про порядок введення в дію Закону України "Про пенсійне забезпечення" від 06 грудня 1991 року № 1931-XII Міністерством соціального забезпечення України видано роз`яснення від 20 січня 1992 року № 8 "Про порядок врахування трудового стажу, що дає право на пенсії незалежно від віку працівникам, безпосередньо зайнятим повний робочий день на роботах, передбачених статтею 14 Закону України "Про пенсійне забезпечення".

Відповідно до роз`яснення Міністерства соціального забезпечення України від 20 січня 1992 року № 8 "Про порядок врахування трудового стажу, що дає право на пенсію незалежно від віку працівникам, безпосередньо зайнятим повний робочий день на роботах, передбачених статтею 14 Закону України "Про пенсійне забезпечення"" працівникам, зайнятим на підземних роботах та в металургії, які мають не менше 10 років стажу роботи, що дає право на пенсію незалежно від віку у відповідності зі статтею 14 Закону України "Про пенсійне забезпечення", але не відпрацювавши повного стажу, передбаченого зазначеною статтею Закону, пенсія незалежно від віку може призначатися при наявності не менше 25 років стажу підземної та в металургії роботи із зарахуванням до нього:

кожного повного року гірничим очисного забою, прохідником, забійником на відбійних молотках, машиністом гірничих виємочних машин, сталеваром, горновим, агломератником, вальцювальником гарячого прокату - за 1 рік роботи 3 місяці;

кожного повного року роботи, передбаченої у відповідних розділах Списку № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, які дають право на пільгове пенсійне забезпечення, - за 9 місяців.

Тобто відповідно до роз`яснення Міністерства соціального захисту населення України від 20 січня 1992 року № 8 основною умовою для взаємозаліку пільгового трудового стажу роботи є наявність 10-річного стажу роботи.

У листі від 02 жовтня 2018 року № 19997/0/2-18 адресованому Пенсійному фонду України Міністерство соціальної політики України зазначило про доцільність застосування роз`яснення Міністерства соціального забезпечення України від 20 січня 1992 року № 8 "Про порядок врахування трудового стажу, що дає право на пенсію незалежно від віку працівникам, безпосередньо зайнятим повний робочий день на роботах, передбачених статтею 14 Закону України "Про пенсійне забезпечення".

Згідно з листом Міністерства соціальної політики України від 12 вересня 2018 року № 1209-27, до законодавчого врегулювання питання внесення змін до статті 114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", органи Пенсійного фонду України при призначенні пенсії відповідно до частини третьої статті 114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" враховують Роз`яснення № 8.

Суд зазначає, що статтею 114 Закону № 1058-IV передбачена можливість взаємного зарахування періодів роботи як за Списком робіт і професій, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 31 березня 1994 року № 202, так і періодів роботи, передбаченої у відповідних розділах списку № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, які дають право на пільгове пенсійне забезпечення, а Роз`ясненням № 8 лише розтлумачено як правильно застосовувати цю норму.

Аналогічного висновку дійшов Верховний Суд в постанові від 18.11.2024 по справі № 200/1009/24.

З огляду на вказане, двом повним рокам роботи позивача за професією, відповідає 2 роки 6 місяців стажу підземної роботи та роботи в металургії.

Відповідач в рішенні від 11.10.2024 № 13 зазначив, що пільговий стаж позивача за Постановою № 202 (25) складає 22 роки 3 місяці 27 днів. Разом з тим, вказані розрахунки є помилковими, оскільки відповідачем розраховано вказаний пільговий стаж не по день звернення із заявою про призначення пенсії 04.10.2024, а станом на 07.06.2024, що підтверджується протоколом розрахунку стажу форми РС-право.

При цьому, в матеріалах справи наявна уточнююча довідка ВП "Шахтоуправління "Добропільське" ДП "Добропіллявугілля-видобуток" № 642 від 24.10.2024, яка підтверджує, що станом на 24.10.2024 продовжує працювати гірником очисного забою 5 розряду.

Отже, пільговий стаж позивача за Постановою № 202 (25) складає 22 роки 7 місяців 27 днів (22 роки 3 місяці 27 днів + 4 місяці 0 днів), а зважаючи на встановлені обставини, із зарахуванням 30 місяців стажу до стажу за ч. 3 ст. 114 Закону № 1058-IV, спеціальний стаж позивача становить більше 25 років що є достатнім для призначення пенсії на пільгових умовах згідно ч. 3 ст. 114 Закону № 1058-IV.

Посилання відповідача в апеляційній скарзі на неможливість застосування для розрахунку пільгового стажу позивача роз`яснення Міністерства соціального захисту населення України від 20 січня 1992 року № 8 є неприйнятним та спростовується вищевказаними висновками суду.

Отже, виходячи з заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України та матеріалів справи, суд апеляційної інстанції погоджує висновок суду першої інстанції щодо задоволення позовних вимог.

Відповідно до положень ч.1 ст. 316 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду без змін, якщо визнає, що суд правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Решта доводів та заперечень апелянта висновків суду першої інстанції не спростовують.

Згідно п.41 висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Слід зазначити, що згідно практики Європейського суду з прав людини та зокрема, рішення у справі "Серявін та інші проти України" від 10 лютого 2010 року, заява 4909/04, відповідно до п.58 якого суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" від 9 грудня 1994 року, серія A, N 303-A, п.29).

Враховуючи вищевикладене, суд апеляційної інстанції вважає за необхідне залишити апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін, оскільки суд правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, а доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції.

Керуючись статтями 250, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області залишити без задоволення.

Рішення Донецького окружного адміністративного суду від 24 січня 2025 року у справі № 200/8090/24 залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду набирає законної сили з дати її ухвалення та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 Кодексу адміністративного судочинства України, протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 13 січня 2026 року.

Судді А.В. Гайдар

І.В. Геращенко

Е.Г. Казначеєв