Справа № 620/14414/23
Суддя: Дар'я ВИНОГРАДОВА
Дата ухвалення: 2026-01-12 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЧЕРНІГІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

12 січня 2026 року Чернігів Справа № 620/14414/23

Чернігівський окружний адміністративний суд під головуванням судді Виноградової Д.О., розглянувши у порядку письмового провадження звіт Центральної телерадіостудії Міністерства оборони України щодо виконання рішення суду у справі № 620/14414/23 за позовом ОСОБА_1 до Центральної телерадіостудії Міністерства оборони України про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії,

У С Т А Н О В И В:

У провадженні Чернігівського окружного адміністративного суду перебувала справа № 620/14414/23.

Рішенням Чернігівського окружного адміністративного суду від 06.02.2024 у справі № 620/14414/23 позов ОСОБА_1 до Центральної телерадіостудії Міністерства оборони України про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії задоволено частково. Визнано протиправною бездіяльність Центральної телерадіостудії Міністерства оборони України щодо невиплати ОСОБА_1 у повному розмірі індексації грошового забезпечення за період з 01.03.2018 по 28.12.2018 включно, відповідно до абзаців 3, 4, 6 пункту 5 «Порядку проведення індексації грошових доходів населення», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17 липня 2003 року №1078. Зобов`язано Центральну телерадіостудію Міністерства оборони України нарахувати і виплатити ОСОБА_1 індексацію грошового забезпечення за період з 01.03.2018 по 28.12.2018 включно, відповідно до абзаців 3, 4, 6 пункту 5 «Порядку проведення індексації грошових доходів населення», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17 липня 2003 року №1078, з урахуванням раніше виплачених сум. У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

30.04.2024 ОСОБА_1 через систему «Електронний суд» звернувся до суду із заявою про встановлення судового контролю у справі № 620/14414/23, у якій просить:

встановити судовий контроль за виконанням рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 06 лютого 2024 року по справі № 620/14414/23 моїм за позовом до Центральної телерадіостудії Міністерства оборони України про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії;

встановити строк для подання Центральною телерадіостудією Міністерства оборони України звіту про виконання рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 06 лютого 2024 року по справі № 620/14414/23 на протязі 30 календарних днів.

Ухвалою Чернігівського окружного адміністративного суду від 05.11.2025, зокрема відмовлено Центральній телерадіостудії Міністерства оборони України у прийнятті звіту. У задоволенні клопотання ОСОБА_1 про накладення штрафу у справі № 620/14414/23 відмовлено. Встановлено Центральній телерадіостудії Міністерства оборони України новий строк для надання звіту про виконання судового рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 06.02.2024 у справі № 620/14414/23 два місяці з дня отримання даної ухвали.

02.01.2026 (згідно вхідного штампу суду) за допомогою системи «Електронний суд» від Центральної телерадіостудії Міністерства оборони України надійшов звіт про виконання судового рішення, у якому зазначено, що на виконання рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 06.02.2024 відповідачем по справі № 620/14414/23 26 грудня 2025 року здійснено донарахування і виплачено 37914 грн 89 коп індексації грошового забезпечення за період з 01.03.2018 по 28.12.2018 включно. Загалом на виконання судового рішення по справі ОСОБА_1 відповідачем було сплачено: 37914 грн 89 коп і 70 грн 01 коп, всього: 37984 грн 90 коп. На підтвердження виконання рішення суду відповідачем надано копії платіжних інструкцій № 1329 від 26.12.2025 та № 219 від 03.06.2024.

Ухвалою судді Чернігівського окружного адміністративного суду від 06.01.2026 призначено до розгляду у порядку письмового провадження звіт відповідача про виконання рішення суду у справі № 620/14414/23. Запропоновано позивачу у строк до 08.01.2026 подати до суду письмові пояснення щодо наведених у звіті обставин.

07.01.2026 (згідно вхідного штампу суду) від позивача за допомогою системи «Електронний суд» надійшли додаткові пояснення щодо поданого відповідачем звіту. Так, позивач просить відмовити у прийнятті даного звіту, оскільки на думку позивача кошти виплачені не у повному обсязі (недоплачено 678,09 грн), що свідчить про часткове виконання рішення суду.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується заява про встановлення судового контролю, оцінивши поданий боржником звіт, суд дійшов таких висновків.

Відповідно до статті 129-1 Конституції України суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

У частині першій статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України (далі також КАС України) передбачено, що рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

За змістом статті 13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України. Обов`язковість урахування (преюдиційність) судових рішень для інших судів визначається законом.

Невиконання судових рішень має наслідком юридичну відповідальність, установлену законом. Судові рішення не можуть бути переглянуті іншими органами чи особами поза межами судочинства, за винятком рішень про амністію та помилування.

Відповідно до частин другої та третьої статті 14 КАС України судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України. Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом.

Згідно із статтею 370 КАС України судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності, - за її межами.

Водночас особливості судового контролю за виконанням судових рішень в адміністративних справах визначено статтями 381-1, 382, 382-1, 382-2 та 382-3 КАС України.

Відповідно до частини першої статті 381-1 КАС України судовий контроль за виконанням судових рішень в адміністративних справах здійснює суд, який розглянув справу як суд першої інстанції.

Згідно з частиною першою статті 382-2 КАС України суд розглядає звіт суб`єкта владних повноважень про виконання судового рішення протягом десяти днів з дня його надходження в порядку письмового провадження, а за ініціативою суду чи клопотанням сторін - у судовому засіданні з повідомленням учасників справи. Неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду питання, не перешкоджає судовому розгляду.

Частиною першою статті 382-1 КАС України передбачено, що за наслідками розгляду звіту суб`єкта владних повноважень суд постановляє ухвалу про прийняття або відмову у прийнятті звіту, яку може бути оскаржено в апеляційному порядку за правилами частини п`ятої статті 382-1 цього Кодексу.

Відповідно до частини другої статті 382-3 КАС України, суд відмовляє у прийнятті звіту, якщо суб`єктом владних повноважень не наведено обґрунтовані обставини, які ускладнюють виконання судового рішення, або заходи, які вживаються ним для виконання судового рішення, на переконання суду, є недостатніми для своєчасного та повного виконання судового рішення. Суд також відмовляє у прийнятті звіту, якщо звіт подано без додержання вимог частин другої та/або третьої статті 382-2 цього Кодексу.

Суд враховує, що метою встановлення судового контролю за виконанням судового рішення в адміністративній справі є спонукання відповідача-суб`єкта владних повноважень до виконання рішення суду, ухваленого не на його користь, якщо таке рішення передбачає вчинення певних дій.

При цьому визначальним є те, чи існують достатні підстави вважати, що відповідач ухиляється від виконання судового рішення, маючи реальну можливість його виконати.

Виконання судових рішень у справах є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду, що передбачено статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року (далі також Конвенція).

Відповідно до статті 17 Закону України від 23 лютого 2006 року № 3477-IV «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

У рішенні від 19 березня 1997 року у справі «Горнсбі проти Греції» Європейський суд з прав людини зазначив, що для цілей статті 6 Конвенції виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватися як складова частина судового розгляду. Право на судовий захист було б ілюзорним, якби національна правова система Високої Договірної Сторони дозволяла, щоб остаточне, обов`язкове для виконання судове рішення залишалося невиконаним на шкоду будь-якій зі сторін. Ефективний доступ до суду включає право на виконання судового рішення без невиправданих затримок.

У рішенні від 28 липня 1999 року у справі «Іммобільяре Саффі проти Італії» Європейський суд з прав людини наголосив, що право на звернення до суду також передбачає практичне виконання остаточних, обов`язкових для виконання судових рішень, які в державах, що поважають принцип верховенства права, не можуть залишатися невиконаними на шкоду стороні у провадженні.

Необґрунтована тривала затримка виконання обов`язкового рішення може суперечити Конвенції. Саме на державу покладається обов`язок забезпечення того, щоб остаточні рішення, постановлені проти її органів або організацій чи підприємств, якими вона володіє або які вона контролює, були виконані відповідно до вищезазначених вимог Конвенції. Держава відповідає за виконання остаточних рішень, якщо органи влади контролюють обставини, що блокують або перешкоджають їхньому повному та своєчасному виконанню (рішення Європейського суду з прав людини від 26 липня 2012 року у справі «Савіцький проти України»).

Держава несе відповідальність за виконання остаточних рішень, якщо чинники, які затримують чи перешкоджають їх повному й вчасному виконанню, є у межах контролю органів влади (рішення Європейського суду з прав людини від 26 квітня 2005 року у справі «Сокур проти України»).

Відповідно до поданого звіту відповідача встановлено, що на виконання рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 06.02.2024 відповідачем по справі № 620/14414/23, 26 грудня 2025 року здійснено донарахування і виплачено 37914,89 грн індексації грошового забезпечення за період з 01.03.2018 по 28.12.2018 включно. Загалом на виконання судового рішення по справі позивачу відповідачем було виплачено: 37914,89 грн і 70,01 грн, всього: 37984, 90 грн. Вказане підтверджується долученими відповідачем до звіту копіями платіжних інструкцій № 1329 від 26.12.2025 та № 219 від 03.06.2024.

При цьому, у додаткових поясненнях ОСОБА_1 не погоджується з розміром виплаченої індексації та зазначає, що відповідачем на виконання рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 06.02.2024 у справі № 620/14414/23 недоплачено кошти у сумі 678,09 грн.

Заперечень щодо поданих додаткових пояснень від Центральної телерадіостудії Міністерства оборони України не надходило.

Суд зазначає, що рішенням Чернігівського окружного адміністративного суду від 06.02.2024 у справі № 620/14414/23, зокрема зобов`язано Центральну телерадіостудію Міністерства оборони України нарахувати і виплатити ОСОБА_1 індексацію грошового забезпечення за період з 01.03.2018 по 28.12.2018 включно, відповідно до абзаців 3, 4, 6 пункту 5 «Порядку проведення індексації грошових доходів населення», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17 липня 2003 року №1078, з урахуванням раніше виплачених сум.

Що стосується правової оцінки, наданої судом у рішенні, то суд зазначив, зокрема, що «(….) Сума можливої індексації грошового забезпечення в березні 2018 року (Б) визначається як результат множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, актуального для березня 2018 року, на величину приросту індексу споживчих цін у березні 2018 року, поділений на 100 відсотків (абзац 5 пункту 4 Порядку № 1078).

Якщо розмір підвищення доходу в березні 2018 року (А) дорівнює або є меншим за суму можливої індексації, що склалася у березні 2018 року (Б), то це є підставою для нарахування й виплати позивачу індексації-різниці до чергового підвищення тарифних ставок (окладів) або до дати звільнення зі служби.

Як уже було зазначено, у такому випадку відповідно до абзацу 4 пункту 5 Порядку № 1078 сума індексації-різниці в березні 2018 року розраховується як різниця між сумою можливої індексації (Б) і розміром підвищення доходу (А).

Зі змісту матеріалів справи судом досліджено, що грошове забезпечення позивача у лютому 2018 року дорівнювало 11491,01 грн.

Грошове забезпечення позивача у березні 2018 року становило 12043,01 грн. Відтак, грошовий дохід позивача збільшився на 552,00 грн. Разом з тим, у березні 2018 року прожитковий мінімум складав 1762,00 грн., величина приросту індексу споживчих цін 253,30%. Відповідно до абзацу 5 пункту 4 Порядку № 1078 сума індексації грошового забезпечення за березень 2018 року розраховується як: прожитковий мінімум для працездатних осіб станом на 01.03.2018 помножити на величину приросту індексу споживчих цін і поділити на 100 відсотків (1762,00 грн * 253,30% / 100 = 4463,15 грн). Відповідно до абзацу 4 пункту 5 Порядку № 1078 сума належної позивачу індексації у березні 2018 року розраховується як різниця між сумою індексації і розміром підвищення доходу, а саме: 4463,15 грн 552,00 грн = 3911,15 грн.

Аналогічний розрахунок долучено позивачем до матеріалів справи. Відповідач заперечував щодо наданого У свою чергу, відповідач щодо наведеного позивачем розрахунку заперечував та вважав необгрунтованим. Вказаний розрахунок не спростований відповідачем та, на думку суду, є правильним

Тобто, відповідач зобов`язаний з березня 2018 року виплачувати суму індексації грошового забезпечення, визначену на підставі наведених вище положень Порядку № 1078, а у разі коли величина індексу споживчих цін перевищить поріг в розмірі 103 відсотка, то в підвищеному розмірі, аж до наступного підвищення тарифної ставки (окладу), при якому сума збільшення грошового забезпечення (заробітної плати) перевищить таку суму індексації.

Однак, відповідач вказаного не здійснив, що свідчить про його протиправну бездіяльність щодо невиплати позивачу починаючи з 01.03.2018 «індексації-різниці» в розмірі 3911,15 грн щомісячно, відповідно до абзаців 4, 6 пункту 5 Порядку № 1078 (…)».

Отже, у мотивувальній частині цього рішення суд вказав, що сума індексації різниці відповідно до абзаців 3, 4, 6 пункту 5 «Порядку проведення індексації грошових доходів населення» становить 3911,15 грн, а відтак суд дійшов висновку, що належна позивачу сума індексації-різниці з урахуванням згаданої виплати становить 3911,15 грн, навівши, водночас, чіткі обрахунки цієї суми.

Суд звертає увагу на те, що виконуючи рішення суду, яке набрало законної сили, відповідач зобов`язаний враховувати обставини, встановлені судовим рішенням, висновки, зроблені судом під час розгляду справи, правову оцінку, надану судом у рішенні, а також резолютивну частину відповідного судового рішення.

Суд повторює, що резолютивна частина справи № 620/14414/23 містить зобов`язання відповідача нарахувати і виплатити позивачу індексацію грошового забезпечення за період з 01.03.2018 по 28.12.2018 включно, відповідно до абзаців 3, 4, 6 пункту 5 «Порядку проведення індексації грошових доходів населення», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17 липня 2003 року №1078, з урахуванням раніше виплачених сум, а згідно з правовою оцінкою, наданою судом у мотивувальній частині цього судового рішення, сума належної позивачу індексації-різниці за вказаний період становить 3911,15 грн щомісяця.

Ця сума належно обрахована судом у загаданому вище рішенні як з урахуванням абзаців 3, 4, 5, 6 пункту 5 Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17 липня 2003 року № 1078, так і висновків Верховного Суду, викладених, зокрема у постановах від 23 березня 2023 року по справі №400/3826/21, від 6 квітня 2023 року по справі №420/11424/21, від 9 травня 2023 року по справі №400/12702/2 щодо застосування вказаних норм Порядку № 1078.

Тобто належним виконанням цього судового рішення, яке набрало законної сили, є нарахування та виплата відповідачем на користь позивача індексації-різниці за період з 01.03.2018 по 28.12.2018 у сумі по 3911,15 грн щомісяця. Вказані обставини відповідачем не спростовано належними та допустимими доказами.

За приписами статті 2 КАС України, суд має відновити порушені права осіб, які звернулися до суду з приводу їх порушення суб`єктом владних повноважень.

Згідно зі статтею 6 КАС України та ст. 17 Закон України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

У свою чергу, Європейський суд з прав людини у рішенні від 19.03.1997 у справі «Горнсбі проти Греції» наголосив, що це право було б ілюзорним, якби правова система Договірної держави допускала, щоб остаточне судове рішення, яке має обов`язкову силу, не виконувалося на шкоду одній із сторін. Важко собі навіть уявити, щоб стаття 6 детально описувала процесуальні гарантії, які надаються сторонам у спорі, - а саме: справедливий, публічний і швидкий розгляд, - і водночас не передбачала виконання судових рішень.

Якщо вбачати у статті 6 тільки проголошення доступу до судового органу та права на судове провадження, то це могло б породжувати ситуації, що суперечать принципу верховенства права, який Договірні держави зобов`язалися поважати, ратифікуючи Конвенцію.

Отже, для цілей статті 6 виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватися як складова частина «судового розгляду».

З аналізу рішень Європейського суду з прав людини (остаточні рішення у справах «Алпатов та інші проти України», «Робота та інші проти України», «Варава та інші проти України», «ПМП «Фея» та інші проти України»), якими було встановлено порушення п. 1 ст. 6, ст. 13 Конвенції та ст. 1 Першого протоколу до Конвенції, вбачається однозначна позиція про те, що правосуддя не може вважатися здійсненим доти, доки не виконане судове рішення, а також констатується, що виконання судового рішення, як завершальна стадія судового процесу, за своєю юридичною природою є головною стадією правосуддя, що повністю узгоджується з нормою статті 129-1 Конституції України.

Отже, основним призначенням стадії виконання судового рішення є фактичне втілення судових присуджень у певні матеріальні блага, яких особа була протиправно позбавлена до отримання судового захисту.

Таким чином, судовий акт, який набрав законної сили, підлягає обов`язковому та безумовному виконанню особою, на яку покладено такий обов`язок.

Це означає, що особа, якій належить виконати судовий акт, повинна здійснити достатні дії для організації процесу його виконання, незалежно від будь-яких умов, оскільки інше суперечило б запровадженому статті 8 Конституції України принципу верховенства права.

Згідно частини першої статті 382-3 КАС України за наслідками розгляду звіту суб`єкта владних повноважень суд постановляє ухвалу про прийняття або відмову у прийнятті звіту, яку може бути оскаржено в апеляційному порядку за правилами частини п`ятої статті 382-1цього Кодексу.

Відповідно до частини одинадцятої статті 382-3 КАС України якщо суд прийняв звіт про виконання судового рішення, але суб`єктом владних повноважень відповідне судове рішення виконано не в повному обсязі, суд одночасно встановлює новий строк для подання звіту відповідно до частини третьої статті 382-1 цього Кодексу.

Дослідивши звіт, поданий Центральною телерадіостудією Міністерства оборони України, додаткові пояснення ОСОБА_1 , суд дійшов висновку про відсутність доказів повного виконання рішення суду, а отже і неможливість прийняти поданий звіт про виконання рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 06.02.2024 у справі № 620/14414/23, що є підставою для встановлення нового строку для його виконання.

Таким чином, суд вважає за необхідне відмовити у прийнятті звіту Центральній телерадіостудії Міністерства оборони України та з урахуванням наданих суду доводів позивача викладених у додаткових поясненнях, суд вважає за необхідне встановити новий строк для подання звіту та зобов`язанням відповідача надати детальний розрахунок нарахування та виплати індексації грошового забезпечення позивачу на виконання рішення суду.

Керуючись статтями 14, 241-242, 248, 370, 381-1-382-3 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

У Х В А Л И В:

Відмовити Центральній телерадіостудії Міністерства оборони України у прийнятті звіту.

Встановити Центральній телерадіостудії Міністерства оборони України новий строк для надання звіту про виконання судового рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 06.02.2024 у справі № 620/14414/23 два місяці з дня отримання даної ухвали (із наданням детального розрахунку нарахованої та виплаченої ОСОБА_1 , індексації грошового забезпечення за період з 01.03.2018 по 28.12.2018 включно, відповідно до абзаців 3, 4, 6 пункту 5 «Порядку проведення індексації грошових доходів населення», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17 липня 2003 року №1078 щомісячно).

Попередити Центральну телерадіостудію Міністерства оборони України про можливість застосування заходів, передбачених частиною другою статті 382 Кодексу адміністративного судочинства України.

Ухвала суду набирає законної сили з моменту її підписання суддею. Апеляційна скарга на ухвалу суду може бути подана безпосередньо до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст ухвали суду складено 12.01.2026.

Суддя Дар`я ВИНОГРАДОВА