Справа № 200/9343/25
Суддя: Буряк І.В.
Дата ухвалення: 2026-01-13 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 січня 2026 року Справа№200/9343/25

Суддя Донецького окружного адміністративного суду Буряк І.В., розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження (у письмовому провадженні) адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до військової частини НОМЕР_1 про визнання бездіяльності протиправною та стягнення середнього заробітку та компенсації втрати частини доходів у зв`язку із порушенням строків їх виплати

УСТАНОВИЛА:

ОСОБА_1 (далі позивач, ОСОБА_1 ) звернувся до Донецького окружного адміністративного суду із позовною заявою до військової частини НОМЕР_1 (далі відповідач ВЧ НОМЕР_1 ) у якій просить:

визнати протиправною бездіяльність ВЧ НОМЕР_1 щодо ненарахування і невиплати позивачу компенсації втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків виплати індексації грошового забезпечення;

стягнути з військової частини ВЧ НОМЕР_1 на користь позивача суму компенсації втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків виплати індексації грошового забезпечення у розмірі 27 941,99 грн.

стягнути з військової частини ВЧ НОМЕР_1 на користь позивача середній заробіток за час затримки розрахунку з 04.09.2025 по 25.11.2025 у розмірі 47 146,49 грн.

Ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 01.12.2025 позовну заяву залишено без руху.

Ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 17.12.2025 у задоволені клопотання про відстрочення сплати судового збору відмовлено.

Повернуто позовну заяву ОСОБА_1 до ВЧ НОМЕР_1 у частині позовних вимог про стягнення з відповідача на користь позивача середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні з 04.09.2025 по 25.11.2025 у розмірі 47 146,49 грн.

Водночас, суд дійшов висновку про наявність підстав для відкриття провадження у справі у частині позовних вимог про визнання протиправною бездіяльності ВЧ НОМЕР_1 щодо ненарахування і невиплати позивачу компенсації втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків виплати індексації грошового забезпечення та стягнення на користь позивача суму компенсації втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків виплати індексації грошового забезпечення у розмірі 27 941,99 грн.

Позов у частині, що розглядається судом, мотивовано таким.

ОСОБА_1 проходив військову службу у ВЧ НОМЕР_1 з 28.08.2017 по 28.08.2020.

Рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 19.07.2021 у справі №200/11116/20-а адміністративний позов ОСОБА_1 задоволено частково.

Визнано протиправними дії відповідача, які полягали у нарахуванні та виплаті позивачу індексації грошового забезпечення без застосування базового місяця січня 2008 року в період з 28 серпня 2017 року по 28 лютого 2018 року.

Зобов`язано військову частину нарахувати та виплатити позивачу індексацію грошового забезпечення за період з 28 серпня 2017 року по 28 лютого 2018 року, виходячи з базового місяця - січня 2008 року, з урахуванням фактично виплачених сум.

Визнано протиправною бездіяльність відповідача, яка полягає у ненарахуванні та невиплаті позивачу індексації грошового забезпечення за період з березня 2018 року по листопад 2018 року, виходячи з базового місяця березня 2018 року.

Зобов`язано відповідача нарахувати та виплатити позивачу індексацію грошового забезпечення за період з березня 2018 року по листопад 2018 року, виходячи з базового місяця березня 2018 року.

На виконання вказаного рішення суду відповідачем 25.11.2025 здійснено виплату сум індексації грошового забезпечення.

Отже, позивач вважає, що відповідач має виплатити на його користь суму компенсації втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків виплати індексації грошового забезпечення у розмірі 27 941,99 грн.

ВЧ НОМЕР_1 подано відзив, який свідчить про його незгоду із доводами позивача та містить прохання у позові відмовити з огляду на те, що Закон № 2050-ІІІ та Порядок №159 передбачають, що нарахування компенсації втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків виплати здійснюється лише щодо доходів, які мають постійний характер, натомість отримана позивачем на виконання рішення сума індексації грошового забезпечення мала разовий характер. Вказаний висновок відповідач обґрунтовує тим, що за своїм правовим змістом індексація грошового забезпечення не є постійною виплатою та залежить від величини індексу споживчих цін та підвищення посадових окладів (тарифних розрядів).

Позивачем надано відповідь на відзив, де зазначено про необґрунтованість доводів відповідача та викладено прохання позов задовольнити у повному обсязі, оскільки п. 3 Порядку № 159 прямо передбачено, що компенсації підлягають грошові доходи, які одержують громадяни в гривнях на території України і не мають разового характеру, зокрема, суми індексації грошових доходів громадян.

Судом установлено такі фактичні обставини справи.

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є громадянином України, що встановлено на підставі паспорта громадянина України серії НОМЕР_2 , виданого Іллічівським РВ Маріупольського МУ УМВС України в Донецькій області 11.06.2002; РНОКПП НОМЕР_3 .

В період з 28 серпня 2017 року по 28 серпня 2020 року позивач проходив військову службу, про що свідчить довідка ІНФОРМАЦІЯ_2 від 21 вересня 2020 року № 457.

ОСОБА_1 набув статус учасника бойових дій, що підтверджено посвідченням серії НОМЕР_4 , виданим ІНФОРМАЦІЯ_3 12.03.2018.

Наказом начальника ІНФОРМАЦІЯ_2 від 28.08.2020 № 481-ОС Про особовий склад старший сержант ОСОБА_1 звільнений з військової служби у запас наказом начальника ІНФОРМАЦІЯ_2 від 28.07.2020 № 399-ОС за підпунктом «а» (у зв`язку із закінченням строку контракту) пункту 2 частини 5 статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», був виключений зі списків особового складу та всіх видів забезпечення.

Рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 19.07.2021 у справі № 200/11116/20-а адміністративний позов ОСОБА_1 задоволено частково.

Визнано протиправними дії відповідача, які полягали у нарахуванні та виплаті позивачу індексації грошового забезпечення без застосування базового місяця січня 2008 року в період з 28 серпня 2017 року по 28 лютого 2018 року.

Зобов`язано військову частину нарахувати та виплатити позивачу індексацію грошового забезпечення за період з 28 серпня 2017 року по 28 лютого 2018 року, виходячи з базового місяця - січня 2008 року, з урахуванням фактично виплачених сум.

Визнати протиправною бездіяльність відповідача, яка полягає у ненарахуванні та невиплаті позивача індексації грошового забезпечення за період з березня 2018 року по листопад 2018 року, виходячи з базового місяця березня 2018 року.

Зобов`язано відповідача нарахувати та виплатити позивачу індексацію грошового забезпечення за період з березня 2018 року по листопад 2018 року, виходячи з базового місяця березня 2018 року.

На виконання вказаного рішення суду відповідачем 25.11.2025 здійснено виплату сум індексації грошового забезпечення у розмірі 24 407,07 грн, що підтверджується платіжною інструкцією № 13696 від 24.11.2025.

Правова позиція суду обґрунтована таким.

Питання, пов`язані зі здійсненням компенсації громадянам втрати частини доходів у випадку порушення встановлених строків їх виплати, врегульовані Законом України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати» від 19.10.2000 № 2050-ІІІ (далі - Закон № 2050-III).

Статтею 2 Закону № 2050-ІІІ визначено, що компенсація громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати (далі - компенсація) провадиться у разі затримки на один і більше календарних місяців виплати доходів, нарахованих громадянам за період починаючи з дня набрання чинності цим Законом.

Під доходами у цьому Законі слід розуміти грошові доходи громадян, які вони одержують на території України і які не мають разового характеру, серед іншого, сума індексації грошових доходів громадян (абзац другий частини другої статті 2 Закону №2050-III).

Що, відповідно, спростовує доводи, викладені відповідачем у відзиві стосовно разового характеру індексації грошового забезпечення, як складової грошового забезпечення військовослужбовця.

Зі змісту цієї норми також слідує, що право на компенсацію частини доходів у громадянина пов`язується з настанням такого юридичного факту (події), як невиплата грошового доходу у встановлені строки його виплати.

Використане у статті 3 Закону № 2050-ІІІ формулювання, що компенсація обчислюється шляхом множення суми «нарахованого, але не виплаченого грошового доходу» за відповідний місяць, означає, що має існувати обов`язкова складова обчислення компенсації - невиплачений грошовий дохід, який може бути або нарахований, або який можна нарахувати, зокрема, і на підставі судового рішення.

Наведене нормативне регулювання не встановлює першості нарахування і виплати доходу, який своєчасно не був виплачений, та не ставить у залежність компенсацію втрати частини грошових доходів від попереднього, окремого нарахування доходів. За цим регулюванням правове значення має те, чи з порушенням строків був виплачений нарахований дохід, чи виплачений і коли цей платіж, чи не нараховувався і не виплачувався грошовий дохід, право на який визнано судовим рішенням. Саме ці події є тими юридичними фактами, з якими пов`язується виплата компенсації втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати.

Тобто зміст і правова природа спірних правовідносин у розумінні положень статей 1-3 Закону № 2050-ІІІ дають підстави вважати, що право на компенсацію втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати особа набуває незалежно від того, чи були такі суми їй попередньо нараховані, але не виплачені.

Такий підхід до розуміння зазначених норм права сформулював Верховний Суд України ще у постановах від 19.12.2011 у справі № 6-58цс11, від 11.07.2017 у справі №2а-1102/09/2670 та підтримується Верховним Судом, зокрема, у постановах від 22.06.2018 у справі № 810/1092/17, від 13.01.2020 у справі №803/203/17, від 29.04.2021 у справі №240/6583/20 та інш.

Водночас, Верховний Суд у складі Судової палати з розгляду справ щодо захисту соціальних прав Касаційного адміністративного суду у постанові від 02.04.2024 у справі № 560/8194/20 (касаційне провадження № К/990/129/22) вирішив питання неоднакового застосування норм статті 7 Закону № 2050-ІІІ та відступив від висновків, викладених Верховним Судом, зокрема, у постановах від 09.06.2021 у справі №240/186/20, від 17.11.2021 у справі № 460/4188/20, від 27.07.2022 у справі №460/783/20, від 11.05.2023 у справі № 460/786/20.

У цій постанові Верховний Суд у складі Судової палати з розгляду справ щодо захисту соціальних прав Касаційного адміністративного суду, серед іншого, сформулював висновки, відповідно до яких нарахування і виплата компенсації втрати частини доходів у випадку порушення строку їх виплати, проводиться у чітко визначений Законом № 2050-ІІІ строк - у тому ж місяці, в якому здійснюється виплата заборгованості за відповідний місяць, отримання відмови власника або уповноваженого ним органу (особи) виплатити таку компенсацію у відповідь на заяву особи про виплату відповідної компенсації на підставі Закону № 2050-ІІІ не змінює час, з якого така особа повинна була дізнатись про порушення своїх прав, а свідчить про час, коли особа почала вчиняти активні дії щодо реалізації свого права на отримання компенсації у позасудовому чи судовому порядку, та відповідно з вказаної дати не може розпочинатись відлік строку звернення з позовом до суду.

У справі № 560/8194/20 судова палата виходила з того, що відмова відповідача у виплаті компенсації громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати у розумінні статті 7 Закону № 2050-ІІІ не обов`язково має висловлюватися через ухвалення окремого акту індивідуальної дії, оскільки це не передбачено законодавством.

За висновком судової палати зазначену норму варто тлумачити у її системному зв`язку з нормами статей 2-4 Закону № 2050-ІІІ, які визначають, що компенсація втрати частини доходів через порушення строку їх виплати повинна нараховуватись у місяці, в якому проведено виплату заборгованості. Відповідно невиплата компенсації у вказаний період свідчить про відмову виплатити таку згідно із Законом № 2050-ІІІ і не потребує оформлення відмови окремим рішенням. Вчинення ж відповідачем активної дії, що проявляється, зокрема, у наданні листа-відповіді на звернення особи щодо виплати належних їй сум компенсації, слід розглядати лише як додаткову форму повідомлення про відмову.

Судом вище установлено, що заборгованість із виплати нарахованих сум грошового забезпечення (індексації) мала місце з 28.08.2017 та фактично виплачена 25.11.2025.

У постановах від 14.05.2019 у справі № 804/2994/18, від 23.12.2020 у справі №640/7975/15-а, від 05.07.2022 у справі №420/7633/20 виходив з того, що право особи на отримання компенсації втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків виплати виникає з моменту фактичного порушення строку виплати доходу. Тобто така компенсація підлягає нарахуванню за весь період невиплати відповідного доходу.

Аналогічний підхід Верховний Суд застосував у постанові від 24 січня 2025 року у справі № 380/1607/24, зазначивши, що право на компенсацію втрати частини доходу в особи пов`язується з настанням такого юридичного факту (події), як невиплата грошового доходу у встановлені строки його виплати. Компенсація, передбачена Законом України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати» і Порядком №159, виплачується саме у разі порушення строків виплати доходу, а не у разі несвоєчасної виплати відповідачем сум доходу, які стягнуто на підставі судового рішення, несвоєчасного виконання рішення суду тощо.

Крім того, у постанові Верховного Суду від 04.09.2025 у справі №420/16557/24 вказано, що відповідно до Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати» та Порядку № 159, компенсація втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати нараховується за весь період невиплати доходу, включно з днем фактичної виплати.

Отже, застосовуючи викладені висновки Верховного Суду, суд констатує, що відповідач зобов`язаний був виплатити позивачу компенсацію втрати частини доходів через порушення строку їх виплати за період з 28.08.2017 (моменту порушення строку виплати індексації грошового забезпечення, що встановлено судовим рішенням у справі №200/11116/20-а) по 25.11.2025. (дата фактичної виплати заборгованості з індексації грошового забезпечення на виконання рішення суду у справі №200/11116/20-а)

Водночас, суд звертає увагу, що розрахунок відповідної компенсації належить до повноважень роботодавця, а відтак належним способом захисту порушеного права є зобов`язання відповідача нарахувати та виплатити позивачу компенсацію втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати на суму несвоєчасно виплаченої індексації грошового забезпечення у розмірі 24 407,07 грн за весь час затримки їх виплати з 28.08.2017 по день фактичної виплати індексації грошового забезпечення 25.11.2025.

Ураховуючи усе викладене, позов належить задовольнити частково з підстав та у спосіб, що визначено у цьому рішенні суду.

Розподіл судового збору судом не здійснюється, оскільки позивач звільнений від його сплати.

Керуючись статтями 72-74, 77, 241-246, 260-262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

В И Р І Ш И В:

Позовну заяву ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_3 ) до Військової частини НОМЕР_1 ( АДРЕСА_2 , ЄДРПОУ НОМЕР_5 ) про визнання бездіяльності протиправною стягнення сум - задовольнити частково.

Визнати протиправною бездіяльність військової частини НОМЕР_1 , яка полягала у не нарахуванні та невиплаті ОСОБА_1 компенсації втрати частини доходів у зв`язку з порушенням термінів виплати індексації грошового забезпечення за період з 28.08.2017 по день фактичної виплати індексації грошового забезпечення 25.11.2025 у розмірі 24 407,07 грн, відповідно до Закону України від 19.10.2000 №2050-ІІІ «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати» та Порядку проведення компенсації громадянам втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21.02.2001 №159.

Зобов`язати військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 компенсацію втрати частини доходів у зв`язку з порушенням термінів виплати індексації грошового забезпечення на суму несвоєчасно виплаченої індексації грошового забезпечення у розмірі 24 407,07 грн за весь час затримки їх виплати з 28.08.2017 по день фактичної виплати індексації грошового забезпечення 25.11.2025 відповідно до Закону України від 19.10.2000 №2050-ІІІ «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати» та Порядку проведення компенсації громадянам втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21.02.2001 №159.

У решті позовних вимог відмовити.

Рішення суду набирає законної сили в порядку, визначеному статтею 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене до Першого апеляційного адміністративного суду за правилами, встановленими статтями 295-297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Рішення суду складено у повному обсязі 13.01.2026.

Суддя І.В. Буряк