Справа № 160/25751/25
Суддя: Луніна Олена Станіславівна
Дата ухвалення: 2025-11-14 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Луніної О.С., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження у місті Дніпро адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії, -
- визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області, які виразилися у протиправній відмові у призначенні ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 пенсії за віком;
- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області призначити та виплачувати пенсію за віком відповідно статті 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , зарахувавши до страхового стажу:
- з 10.10.1980 по 31.12.1993 - робота в "Дніпропетровському домобудівному комбінаті" апаратником, малярем 3 розряду, комірником.
- з 12.02.2002 по 23.04.2004 - робота малярем 3 розряду ВАТ «Будівельно-монтажний тресті № 1 7 Будівельне управління № 4»;
- з 05.05.2004 по 21.07.2008 - робота малярем 3 розряду у ТОВ «Дніпровська будівельна компанія -17».
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 15.09.2025 р. прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження в адміністративній справі. Призначено розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи у письмовому провадженні.
25.09.2025р. від Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області до суду надійшов відзив на позовну заяву, в якому відповідач заперечив проти позову та зазначив, що позивач, 24.07.2025 подала до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області заяву про призначення пенсії за віком відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування". Заява опрацьовувалась за принципом єдиної черги завдань та єдиної черги спеціалістів. За доданими документами до страхового стажу не зараховано періоди роботи: - з 12.02.2002 по 23.04.2004, з 05.05.2004 по 21.07.2008 відповідно до трудової книжки НОМЕР_2 від 26.09.1977, оскільки в Реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування відсутні відомості про сплату страхових внесків. Періоди роботи з 12.02.2002 по 28.02.2003, з 01.08.2003 по 31.10.2003, з 01.09.2004 но 31.10.2004, з 01.01.2005 по 31.01.2005, з 01.03.2005 по 30.04.2005, з 01.06.2005 по 21.07.2008, зараховано частково відповідно до Реєстру застрахованих осіб.
Відповідно до частини першої статті 257 Кодексу адміністративного судочинства України, за правилами спрощеного позовного провадження розглядаються справи незначної складності.
За приписами частини п`ятої статті 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.
За викладених обставин, у відповідності до вимог статей 258, 262 Кодексу адміністративного судочинства України, справу розглянуто за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи у письмовому провадженні.
Дослідивши докази, наявні в матеріалах справи, з`ясувавши фактичні обставини справи, на яких ґрунтується адміністративний позов, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступне.
Судом встановлено, що ОСОБА_1 24.07.2025 року звернулась територіальних органів Пенсійного фонду України із заявою про призначення пенсії за віком відповідно до статті 26 Закону України від 09.07.2003 року № 1058-ІУ "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування (Далі- Закон України № 1058).
До страхового стажу не зараховано період трудової діяльності з 10.10.1980 по 31.12.1993 відповідно до вищезазначеної трудової книжки, оскільки відсутня довідка про реорганізацію.
Позивач вважає, шо рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області є протиправним та таким, шо не відповідає нормам чинного законодавства, що стало підставою для звернення до суду.
Вирішуючи спір по суті, суд виходить з наступного.
Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає наступне.
Відповідно до статті 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.
Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел, передбачених цим Законом, а також регулює порядок формування Накопичувального пенсійного фонду та фінансування за рахунок його коштів видатків на оплату договорів страхування довічних пенсій або одноразових виплат застрахованим особам, членам їхніх сімей та іншим особам, передбачений Законом України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" від 09.07.2003 р. №1058-IV (далі по тексту Закон № 1058-IV).
Статтею 1 Закону № 1058-IV, визначено, що страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягала державному соціальному страхуванню, якою або за яку сплачувався збір на обов`язкове державне пенсійне страхування згідно із законодавством, що діяло раніше, та/або підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню згідно із цим Законом і за який сплачено страхові внески.
Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 45 Закону № 1058-IV пенсія за віком призначається з дня, що настає за днем досягнення пенсійного віку, якщо звернення за пенсією відбулося не пізніше трьох місяців з дня досягнення особою пенсійного віку.
Відповідно до ч.3 ст. 26 Закону № 1058-IV у разі відсутності, починаючи з 1 січня 2019 року, страхового стажу, передбаченого частинами першою і другою цієї статті, право на призначення пенсії за віком мають особи після досягнення віку 65 років за наявності страхового стажу, зокрема, з 1 січня 2025 року по 31 грудня 2025 року - від 15 до 22 років.
Як підтверджується матеріалами справи, пенсійним органом не було враховано період роботи позивача з 12.02.2002 по 23.04.2004, з 05.05.2004 по 21.07.2008 відповідно до трудової книжки НОМЕР_2 від 26.09.1977, оскільки в Реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування відсутні відомості про сплату страхових внесків з 12.02.2002 по 28.02.2003, з 01.08.2003 по 31.10.2003, з 01.09.2004 по 31.10.2004, з 01.01.2005 по 31.01.2005, з 01.03.2005 по 30.04.2005, з 01.06.2005 по 21.07.2008.
Суд зазначає, що відповідно до ст. 62 Закону України «Про пенсійне забезпечення» від 05.11.1991 №1788-XII (далі по тексту Закон №1788-XII) основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, встановлюється Кабінетом Міністрів України.
Постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 р. №637 затверджено Порядок підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній (далі по тексту Порядок № 637).
Згідно п. 1 Порядку № 637 основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.
Статтею 1 Закону України «Про пенсійне забезпечення» передбачено, що громадяни України мають право на державне пенсійне забезпечення за віком, по інвалідності, у зв`язку з втратою годувальника та в інших випадках, передбачених цим Законом.
Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел передбачено Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 року №1058-ІV (далі по тексту Закон №1058-ІV).
Відповідно до п. 3 Порядку № 637, за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.
Аналіз наведених норм дає суду підстави зробити висновок, що надання особою до пенсійного органу документів та уточнюючих довідок на підтвердження наявного трудового стажу при призначенні пенсії потрібно лише в тих випадках, коли відсутня трудова книжка або відповідні записи в ній.
Суд зауважує, що трудова книжка позивача серії НОМЕР_2 від 26.09.1977 року містить всі необхідні записи, що підтверджують факт роботи позивача у період з 12.02.2002 по 23.04.2004, з 05.05.2004 по 21.07.2008.
Верховний Суд України в Постанові у справі №341/460/17 від 09.10.2020 зробив висновок про наступне:
«Страхові внески є складовою умовою існування солідарної системи і підлягають обов`язковій сплаті, перерахунок пенсії провадиться з урахуванням часу, коли особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню, та за який підприємством, де працює людина, (страхувальником) сплачені щомісячні страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.
За змістом вищезазначених норм, обов`язок по сплаті страхових внесків та відповідальність за несвоєчасну або не в повному обсязі сплату страхових внесків законом покладено на страхувальника.
Відповідальність за несплату страхових внесків несе підприємство-страхувальник, оскільки здійснює нарахування страхових внесків із заробітної плати застрахованої особи.
Колегія суддів зазначає, що, фактично, внаслідок невиконання підприємством обов`язку по сплаті внесків до Пенсійного фонду України позивач позбавлений соціальної захищеності та пенсійного стажу за час роботи на вказаному підприємстві, що є неприпустимим та таким, що суперечить основним конституційним засадам в сфері соціального захисту.
Європейська соціальна хартія (переглянута) від 3 травня 1996 року, ратифікована Законом України від 14 вересня 2006 року № 137-V, яка набрала чинності з 1 лютого 2007 року, визначає, що кожна особа похилого віку має право на соціальний захист (п. 23 ч. I). Ратифікувавши вказану Хартію, Україна взяла на себе міжнародне зобов`язання запроваджувати усіма відповідними засобами досягнення умов, за яких можуть ефективно здійснюватися права та принципи, що закріплені у частині I Хартії.
Отже, право особи на отримання пенсії як складова частина права на соціальний захист є її конституційним правом, яке гарантується міжнародними зобов`язаннями України.
Отже, відсутність в інформаційній базі системи персоніфікованого обліку даних про сплату страхових внесків для нарахування пенсії не є підставою для позбавлення позивача права на призначення пенсії.
З огляду на наведене слід зобов`язати пенсійний орган зарахувати позивачу до страхового стажу період роботи з 12.02.2002 по 23.04.2004, з 05.05.2004 по 21.07.2008.
Щодо неврахування до страхового стажу періоду трудової діяльності з 10.10.1980 по 31.12.1993, оскільки відсутня довідка про реорганізацію, суд зауважує та наголошує, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є саме трудова книжка і лише в разі коли відсутні записи в трудовій книжці, особа повинна підтвердити свій стаж на підставі інших документів, уточнюючих довідок, тощо.
В той час, як вбачається з трудової книжки позивача НОМЕР_2 від 26.09.1977 року, ОСОБА_1 в період з 10.10.1980 по 31.12.1993 займала наступні посади:
- з 10.10.1980 - прийнята в паросиловий цех апаратиком 3 розряду в Дніпропетровський домобудівний комбінат;
- з 15.10.1984 - присвоєна професія апаратник хімводоочистки на тому самому підприємстві;
- з 01.12.1985 - паросиловий цех виробництва № 2 перейменовано в парокотельний;
- з 24.08.1987 - переведена малярем 3 розряду в ремонтно-будівну групу на виробництво № 2 на тому самому підприємстві;
- з 19.09.1990 - переведена в цьому самому цеху комірником;
- з 31.12.1993 - звільнена за власним бажанням.
Отже, доводи відповідача щодо відсутності довідки про реорганізацію є безпідставними, оскільки спірний період роботи позивача підтверджено записами трудової книжки.
Таким чином, період роботи позивача з 10.10.1980 по 31.12.1993 має бути зараховано до її страхового стажу.
Крім того, суд зауважує, що оскільки спірне рішення було прийнято Головним управлінням Пенсійного фонду України в Житомирській області, то й саме цей пенсійний орган повинен вчинити дії зобов`язального характеру та зарахувати спірні періоди до стажу роботи позивача.
Щодо позовної вимоги про призначення та виплату пенсії за віком відповідно статті 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" ОСОБА_1 , суд зазначає таке.
Статтею 58 Закону № 1058-IV визначено, що Пенсійний фонд є органом, який призначає пенсії та підготовляє документи для її виплати. Тобто, Пенсійний фонд має виключну компетенцію в питаннях призначення пенсії.
Суд не може підміняти пенсійний орган, уповноважений на виконання функцій з розрахунку та призначення пенсій громадянам, та на свій розсуд розраховувати пільговий та страховий стаж позивача.
З огляду на неналежне виконання визначеним пенсійним органом його повноважень щодо розгляду заяви позивача, що потягло за собою порушення прав позивача, з урахуванням дискреційних повноважень пенсійного органу на прийняття рішення про призначення пенсії та визначення підстав, за яких призначається пенсія або приймається рішення про відмову в її призначенні, суд дійшов висновку повторно розглянути заяву позивача про призначення пенсії за віком відповідно до заяви про призначення пенсії від 24.07.2025р., із урахуванням наданої судом у цьому рішенні правової оцінки.
У зв`язку з чим вимога про зобов`язання відповідача призначити пенсію за віком є необґрунтованою та задоволенню не підлягає.
За правилами частин 1 та 2 статті 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
На підставі викладеного, зважаючи на всі наведені обставини в їх сукупності, та з урахуванням того, що позивачем доведено правомірність пред`явленого позову, суд доходить висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню.
Відповідно до п.5 ч. 1 ст. 244 Кодексу адміністративного судочинства України під час ухвалення рішення суд вирішує питання судових витрат.
На підставі ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України суд вважає за необхідне присудити на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області понесені судові витрати у розмірі 605,60 грн.
Керуючись ст.ст. 139, 242-246, 250, 255, 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-
Адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії - задовольнити частково.
Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Житомирській області зарахувати до страхового стажу ОСОБА_1 періоди роботи з 10.10.1980 по 31.12.1993 - робота в «Дніпропетровському домобудівному комбінаті» апаратником, малярем 3 розряду, комірником, з 12.02.2002 по 23.04.2004 - робота малярем 3 розряду ВАТ «Будівельно-монтажний тресті №17 Будівельне управління №4», з 05.05.2004 по 21.07.2008 - робота малярем 3 розряду у ТОВ «Дніпровська будівельна компанія-17».
Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Житомирській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 , подану 24.07.2025р. та вирішити питання про призначення їй пенсії за віком відповідно до ст. 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», враховуючи висновки суду, наведені в даному рішенні.
У задоволенні іншої частини позовних вимог - відмовити.
Стягнути на користь ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області документально підтверджені судові витрати, пов`язані зі сплатою судового збору у розмірі 605,60 грн.
Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в строки, передбачені статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя О.С. Луніна