Справа № 460/12222/25
Суддя: О.О. Максимчук
Дата ухвалення: 2026-01-12 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІВНЕНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

про зупинення провадження у справі

12 січня 2026 року м. Рівне№460/12222/25

Рівненський окружний адміністративний суд у складі судді Максимчука О.О., розглянувши матеріали адміністративної справи за позовом Головного управління ДПС у Рівненській області до Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 про стягнення податкового боргу,

В С Т А Н О В И В:

Головне управління ДПС у Рівненській області (далі - позивач) подало до Рівненського окружного адміністративного суду (далі - суд) адміністративний позов до Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 (далі - відповідач), у якому просить суд стягнути з відповідача до бюджету податковий борг в загальній сумі 589692,00 грн., в т.ч.: 1) по податку на додану вартість із вироблених в Україні товарів (робіт, послуг) (14010100) в сумі 9766,05 грн; 2) по орендній платі з фізичних осіб (18010900) в сумі 291184,64 грн; 3) по земельному податку з фізичних осіб Немовицька ТГ (18010700) в сумі 88861,94 грн; 4) по податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, сплачений фізичними особами, які є власниками об`єктів нежитлової нерухомості Немовицька ТГ (18010300) в сумі 177085,85 грн; 5) по земельному податку з фізичних осіб Сарненська ТГ (18010700) в сумі 18138,98 грн; 6) по податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, сплачений фізичними особами, які є власниками об`єктів нежитлової нерухомості Сарненська ТГ (18010300) в сумі 3668,17 грн; 7) по податку на доходи фізичних осіб, що сплачується фізичними особами за результатами річного декларування (11010500) в сумі 910,50 грн; 8) по військовому збору, що сплачується фізичними особами за результатами річного декларування (11011001) в сумі 75,87 грн.

Свій позов позивач обґрунтовує тим, що за відповідачем обліковується податкова заборгованість перед бюджетом в загальній сумі 589692,00 грн, яка виникла на підставі визначених контролюючим органом та не сплачених боржником у добровільному порядку, згідно: податкової декларації з податку на додану вартість № від 18.06.2025, податкової декларації про майновий стан і доходи № від 30.04.2025, податкових декларацій з плати за землю № від 19.02.2024, № від 18.02.2025, № від 14.02.2024, № від 18.02.2025, № від 13.02.2024, № від 18.02.2025, а також податкових повідомлень-рішень: №7-1714-UA0056682 від 03.07.2024, №7-1714-UA0056682 від 03.07.2024, №7-1714-UA0056682 від 03.07.2024, п№7-1714-UA0056682 від 03.07.2024, №7-1714-UA0056682 від 03.07.2024, №0-1714-UA0056682 від 29.05.2024, №0-1714-UA0056682 від 29.05.2024, №0-1714-UA0056682 від 29.05.2024, №0-1714-UA0056682 від 29.05.2024, №0-1714-UA0056682 від 29.05.2024, №0-1714-UA0056682 від 29.05.2024, №0-1714-UA0056682 від 29.05.2024, №0-1714-UA0056682 від 29.05.2024, №0-1714-UA0056682 від 29.05.2024, №0-1714-UA0056682 від 29.05.2024, №0-1714-UA0056682 від 29.05.2024, №0-1714-UA0056682 від 29.05.2024, № 0-1714-UA0056682 від 29.05.2024, №0-1714-UA0056682 від 29.05.2024, №0-1714-UA0056682 від 29.05.2024, №0-1714 UA0056682 від 29.05.2024, №0-1714-UA0056682 від 29.05.2024, №0-1714-UA0056682 від 29.05.2024, №6-1714-UA0055864 від 04.06.2024, №-1714-UA0055864 від 04.06.2024, №0-1714-UA0055864 від 29.05.2024.

Ухвалою від 21.07.2025 суд прийняв вказану позовну заяву до розгляду, відкрив провадження в справі, розгляд справи вирішив здійснювати суддею одноособово за правилами загального позовного провадження, призначив у справі підготовче засідання, у підготовче засідання викликав учасників справи.

Ухвалою від 11.08.2025 суд вирішив закрити підготовче провадження у справі №460/12222/25, призначив розгляд справи по суті у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань суду, в судове засідання викликати учасників справи.

Ухвалою від 08.12.2025 суд вирішив судове засідання з розгляду по суті у справі 460/12222/25 відкласти до 12:00 год 12.01.2026.

У визначені судом дату і час 12.01.2026 в судове засідання учасники справи та їх уповноважені представники до суду не прибули, а тому відповідно до приписів частини 4 статті 29 КАС України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

22.12.2025 до суду надійшло подане позивачем 18.12.2025 засобами поштового зв`язку клопотання про зупинення провадження у справі на підставі пункту 5 частини 1 статті 236 КАС України, яке обґрунтовується тим, що відповідач бажає бути присутнім в судових засіданнях по вказаній судовій справі, однак з 24.02.2022 по теперішній час проходить військову службу в Службі безпеки України, що підтверджується довідкою від 17.11.2025 №11/1/4-2751 та унеможливлює фізичну участь відповідача у судових засіданнях.

До початку судового засідання представник позивача подав до суду 12.01.2026 клопотання про розгляд справи в судовому засіданні без участі уповноваженого представника позивача, в якому також виклав свою позицію щодо вказаного вище клопотання відповідача про зупинення провадження у справі.

Вирішуючи наведене клопотання відповідача, суд враховує таке.

Підстави та порядок зупинення провадження в адміністративній справі визначені статтею 236 КАС України, якою передбачені як підстави обов`язкового зупинення провадження у справі так і випадки, коли суд має право зупинити провадження у справі, а також строки зупинення провадження у справі. Перелік підстав для зупинення провадження у справі передбачений статтею 236 КАС України є вичерпним.

Приписами пункту 5 частини 1 статті 236 КАС України визначено, що суд зупиняє провадження у справі в разі перебування сторони або третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору, у складі Збройних Сил України або інших утворених відповідно до закону військових формувань, що переведені на воєнний стан або залучені до проведення антитерористичної операції, - до припинення перебування сторони або третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору, у складі Збройних Сил України або інших утворених відповідно до закону військових формувань, що переведені на воєнний стан або залучені до проведення антитерористичної операції.

Судовий захист прав і свобод людини і громадянина необхідно розглядати як вид державного захисту прав і свобод людини і громадянина. І саме держава бере на себе такий обов`язок відповідно до частини другої статті 55 Конституції України. Право на судовий захист передбачає і конкретні гарантії ефективного поновлення в правах шляхом здійснення правосуддя. Відсутність такої можливості обмежує це право. А за змістом частини другої статті 64 Конституції України право на судовий захист не може бути обмежене навіть в умовах воєнного або надзвичайного стану (рішення Конституційного Суду України від 07 травня 2002 року №8-рп/2002).

Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Роль національних судів полягає у швидкому та ефективному розгляді справ (рішення ЄСПЛ у справі «Красношапка проти України»).

Відповідно до частини 1 статті 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень. Реалізація завдання адміністративного судочинства, визначеного статтею 2 КАС України, та ефективне поновлення порушеного (невизнаного, оспорюваного) права неможливе без дотримання судом встановлених законом строків розгляду та вирішення справи.

Частиною 3 статті 2 КАС України однією із основних засад (принципів) адміністративного судочинства визначено розумність строків розгляду справи судом. Вимога щодо дотримання розумного строку розгляду справи спрямована на швидкий захист судом порушених прав особи, оскільки будь-яке зволікання може негативно відобразитися на правах, які підлягають захисту, а відсутність своєчасного судового захисту може призводити до ситуацій, коли наступні дії суду вже не матимуть значення для особи та її прав.

Зупинення провадження по справі - це врегульована законом й оформлена ухвалою суду тимчасова перерва в провадженні у справі, викликана наявністю однієї із передбачених у законі обставин, які перешкоджають розглядові справи, до моменту, коли ці обставини перестануть існувати або будуть вчинені необхідні дії. Тобто інститут зупинення судового провадження застосовується не просто у зв`язку із виникненням підстав, передбачених процесуальним законом, а обумовлюється наявністю обставин, які створюють об`єктивні перешкоди для здійснення судового розгляду.

Обов`язок суду зупинити провадження у справі зумовлений об`єктивною неможливістю її розгляду, викликаний наявністю однієї із передбачених у законі обставин, які перешкоджають розглядові справи, коли зібрані докази не дозволяють встановити та оцінити певні обставини (факти), які є предметом судового розгляду. Для вирішення питання про зупинення провадження у справі суд у кожному випадку повинен з`ясовувати, чим обумовлюється неможливість розгляду справи. Необґрунтоване зупинення провадження у справі може призвести до затягування строків її розгляду й перебування учасників справи у стані невизначеності, що покладає на національні суди обов`язок здійснити швидкий та ефективний розгляд справи упродовж розумного строку.

У зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану», Указом Президента України від 24.02.2022 №64/202 постановлено ввести в Україні воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24.02.2022 строком на 30 діб. Надалі неодноразово строк дії воєнного часу продовжувався і не скасовано до теперішнього часу.

За приписами пункту другого вищевказаного Указу військовому командуванню (Генеральному штабу Збройних Сил України, Командуванню об`єднаних сил Збройних Сил України, командуванням видів, окремих родів військ (сил) Збройних Сил України, управлінням оперативних командувань, командирам військових з`єднань, частин Збройних Сил України, Державної прикордонної служби України, Державної спеціальної служби транспорту, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України, Національної гвардії України, Служби безпеки України, Служби зовнішньої розвідки України, Управління державної охорони України) разом із Міністерством внутрішніх справ України, іншими органами виконавчої влади, органами місцевого самоврядування наказано запроваджувати та здійснювати передбачені Законом України «Про правовий режим воєнного стану» заходи і повноваження, необхідні для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави.

Велика Палата Верховного Суду у пункті 117 постанови від 12.11.2025 у справі №754/947/22 сформулювала висновок про те, що під час застосування правил пункту 2 частини першої статті 251 ЦПК України та аналогічних процесуальних норм права, визначених у пункті 3 частини першої статті 227 ГПК України та в пункті 5 частини першої статті 236 КАС України, судам потрібно виходити з такого:

1) з моменту введення в Україні воєнного стану і до моменту його скасування чи припинення Збройні Сили України та інші утворені відповідно до закону військові формування потрібно вважати такими, що «переведені на воєнний стан»;

2) упродовж дії воєнного стану в Україні та проведення загальної мобілізації належними для застосування судом згаданих вище норм процесуального права є докази (військовий квиток, накази командира військової частини тощо), що містять інформацію про те, що військовослужбовець (сторона або третя особа, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору) перебуває на військовій службі;

3) якщо військовослужбовець (сторона або третя особа, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору), права якого захищають положення пункту 2 частини першої статті 251 ЦПК України, висловлює власну волю проти зупинення провадження у справі та прагнення продовжувати розгляд справи (особисто або через представника), суд має врахувати його волевиявлення та продовжити здійснювати судочинство у відповідному провадженні.

Водночас, у вказаній постанові від 12.11.2025 у справі №754/947/22 щодо тлумачення терміну «переведені на воєнний стан» Велика Палата Верховного Суду зазначила про таке:

- Указом Президента України введено воєнний стан на всій території України. Цим же Указом на військове командування усіх рівнів покладено обов`язок здійснювати заходи, необхідні для забезпечення оборони України;

- профільне законодавство, зокрема Закон № 3543-XII та Закон № 1932-ХІІ, хоч і не використовує термін «переведення на воєнний стан», натомість оперує поняттям «переведення на організацію і штати воєнного часу». Така трансформація військових формувань є одним із ключових заходів, що вживаються у випадку введення в державі воєнного стану та загальної мобілізації.

- з моменту оголошення загальної мобілізації та введення воєнного стану Збройні Сили України та інші утворені відповідно до закону військові формування переводяться в спеціальний правовий режим функціонування в цілому. Це виключає необхідність у додатковому з`ясуванні питання щодо переведення певної військової частини «на воєнний стан». Юридичний статус з`єднань, військових частин, підрозділів та інших складових структури ЗC України та інших військових формувань, що функціонують в умовах воєнного стану, не залежить від місця їх дислокації чи характеру виконуваних ними завдань, як-то перебування в районі воєнних (бойових) дій та участь в них.

- з моменту введення в Україні воєнного стану і до моменту його скасування чи припинення Збройні Сили України та інші утворені відповідно до закону військові формування в цілому потрібно вважати такими, що «переведені на воєнний стан» для цілей застосування пункту 2 частини першої статті 251 ЦПК України та аналогічних процесуальних норм.

Враховуючи наведене нормативно-правове регулювання питання щодо зупинення провадження у справі на підставі пункту 5 частини 1 статті 236 КАС України та висновки Великої Палати Верховного Суду щодо його застосування, а також висловлене відповідачем у клопотання про зупинення провадження у справі його бажання приймати участь в судових засідання у справі та підтверджений довідкою від 17.11.2025 №11/1/4-2751 факт проходження відповідачем з 24.02.2022 по теперішній час військової служби в Службі безпеки України, що унеможливлює фізичну участь відповідача у судових засіданнях, суд дійшов до висновку про те, що клопотання відповідача про зупинення провадження у справі підлягає задоволенню, а провадження у справі №460/12222/25 слід зупинити до припинення перебування відповідача ( ОСОБА_1 ) у складі Збройних Сил України або інших утворених відповідно до закону військових формувань, що переведені на воєнний стан або залучені до проведення антитерористичної операції.

Керуючись статтями 236, 241, 256, 295 КАС України, суд

У Х В А Л И В :

Клопотання відповідача ОСОБА_1 про зупинення провадження у справі №460/12222/25 задовольнити.

Провадження у справі №460/12222/25 за позовом Головного управління ДПС у Рівненській області до Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 про стягнення податкового боргу зупинити до припинення перебування відповідача ОСОБА_1 у складі Збройних Сил України або інших утворених відповідно до закону військових формувань, що переведені на воєнний стан або залучені до проведення антитерористичної операції.

Ухвала набирає законної сили негайно після її підписання.

Ухвала може бути оскаржена. Апеляційна скарга на ухвалу суду подається безпосередньо до Восьмого апеляційного адміністративного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення . Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини ухвали суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення (ухвали).

Повний текст ухвали складений і підписаний 12 січня 2026 року.

Суддя Олександр МАКСИМЧУК