Справа № 420/437/21
Суддя: Шляхтицький О.І.
Дата ухвалення: 2026-01-12 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

12 січня 2026 р.м. ОдесаСправа № 420/437/21

Перша інстанція: суддя Тарасишина О.М.,

П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

судді-доповідача Шляхтицького О.І.,

суддів Семенюка Г.В., Димерлія О.О.,

розглянувши можливість відкриття апеляційного провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на окрему ухвалу Одеського окружного адміністративного суду від 07 листопада 2025 р. у справі № 420/437/21 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И В :

Одеський окружний адміністративний суд окремою ухвалою від 07.11.2025 заяву позивача про встановлення судового контролю за виконанням рішення суду задовольнив частково.

Визнав протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області щодо неналежного виконання постанови Верховного суду від 17.01.2024 у справі №420/437/21.

Постановив окрему ухвалу і направив її до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області та Пенсійного фонду України для вжиття заходів щодо усунення причин та умов, що сприяли порушенню закону.

Не погоджуючись із зазначеним судовим рішенням, позивач подав апеляційну скаргу у якій просить скасувати окрему ухвалу від 07.11.2025 у тій частині, якою відмовлено у накладенні штрафу та фактично не забезпечено реального судового контролю за виконанням судових рішень та постановити нове рішення, яким накласти на керівника ГУ ПФУ в Одеській області штраф у розмірі 40 прожиткових мінімумів, передбачений статтею 382-3 КАС України, за умисне невиконання постанови Верховного Суду та постанови П`ятого апеляційного адміністративного суду у справі № 420/437/21. П`ятий апеляційний адміністративний суд ухвалою від 08.12.2025 визнав неповажними причини пропуску ОСОБА_1 строку на апеляційне оскарження окремої ухвали Одеського окружного адміністративного суду від 07 листопада 2025 у справі № 420/437/21.

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишив без руху.

Надав апелянту строк у десять днів з дня вручення копії цієї ухвали для усунення недоліків апеляційної скарги, зазначених у мотивувальній частині ухвали.

Роз`яснив апелянту, що у разі не виконання вимог цієї ухвали у визначений судом строк (не наведення інших підстав для поновлення строку на апеляційне оскарження), а також у разі визнання неповажними наведених підстав для поновлення строку на апеляційне оскарження, буде відмовлено у відкритті апеляційного провадження відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 299 КАС України.

11.12.2025 (12.12.2025 передано судді-доповідачу) до П`ятого апеляційного адміністративного суду надійшла заява про усунення недоліків від ОСОБА_1 .

У заяві апелянт обґрунтовуючи причини пропуску строку на апеляційне оскарження вказав, що пропуск строку був зумовлений сукупністю об`єктивних причин - ухвала суду від 07.11.2025 не була належним чином вручена та не була доступною в електронному кабінеті, (фактичне дізнання про її існування відбулося лише 26.11.2025), перебування у міжнародній поїздці без можливості користуватись системою Е-суд.

Розглянувши зазначену заяву суд апеляційної інстанції виснував, що наведені апелянтом причини пропуску строку на апеляційне оскарження, а саме, що апелянт дізнався про наявність оскаржуваного рішення 26.11.2025 не знайшли свого підтвердження.

Також відповідно до наданих на усунення недоліків апеляційної скарги доказів не вбачається коли саме апелянт виїхав та повернувся на територію України, оскільки надані авіаквитки не є доказом перетину державного кордону.

З урахуванням наведеного П`ятий апеляційний адміністративний суд ухвалою від 17.12.2025 продовжив ОСОБА_1 строк для усунення недоліків поданої апеляційної скарги протягом десяти днів з дня отримання копії цієї ухвали - для надання заяви про поновлення строку із зазначенням інших підстав для поновлення строку на апеляційне оскарження з наданням доказів на підтвердження існування таких інших підстав.

Роз`яснив ОСОБА_1 , що у разі не виконання вимог цієї ухвали у визначений судом строк, а також у разі визнання неповажними наведених підстав для поновлення строку на апеляційне оскарження, буде відмовлено у відкритті апеляційного провадження відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 299 КАС України.

Так, відповідно до довідки про доставку електронного листа від 24.12.2025, копія ухвали апеляційного суду від 17.12.2025 була доставлена до електронного кабінету ОСОБА_1 в підсистемі ЄСІТС Електронний суд 18.12.2025 о 18:09 год.

Таким чином, документ вважається доставленим апелянту 19.12.2025, а тому недоліки апеляційної скарги мали бути усунені у строк до 29.12.2025 включно.

25.12.2025 (26.12.2025 передано судді-доповідачу) до П`ятого апеляційного адміністративного суду надійшла заява про усунення недоліків від ОСОБА_1 .

У зв`язку із перебуванням у відпустці судді Димерлія О.О. з 22.12.2025 по 09.01.2026 та судді Шляхтицького О.І. з 29.12.2025 по 11.01.2026 процесуальні дії по справі не вчинялись.

У заяві про поновлення строку апелянт обґрунтовуючи причини пропуску строку на апеляційне оскарження надав фотокопію сторінки № 26 паспорта громадянина України для виїзду за кордон, яка містить офіційні відмітки органів прикордонного контролю про перетин державного кордону України, а саме виїзд з території України 07.11.2025 та в`їзд на територію України 18.11.2025.

Апелянт зазначив, що під час перебування за кордоном він не мав об`єктивної можливості своєчасно підготувати та подати апеляційну скаргу, зокрема у зв`язку з відсутністю доступу до матеріалів справи, технічних засобів та стабільного доступу до електронних сервісів судової влади України, що унеможливлювало реалізацію права на апеляційне оскарження у встановлений законом строк. Таким чином вважає, що пропуск строку апеляційного оскарження зумовлений об`єктивними та незалежними від волі апелянта обставинами, що свідчить про наявність поважних причин для його поновлення.

Надаючи оцінку зазначеним обставинам колегія суддів акцентує, що згідно з відомостями Автоматизованої системи документообігу Документ в електронному вигляді "Окрема ухвала" від 07.11.25 по справі № 420/437/21 (суддя Тарасишина О.М.) було надіслано одержувачу ОСОБА_1 в його електронний кабінет.

Документ доставлено до електронного кабінету: 08.11.25 11:26

З урахуванням наведеного днем вручення оскаржуваної ухвали є 08.11.2025, а тому апеляційну скаргу мало бути подано у строк до 23.11.2025 включно.

Проте, ОСОБА_1 звернувся до суду із апеляційною скаргою лише 01.12.2025, тобто із пропуском п`ятнадцятиденного строку на апеляційне оскарження.

Відповідно до наданих із заявою від 24.12.2025 доказів апелянт був відсутній на території України з 07.11.2025 по 18.11.2025, проте звернувся до суду із апеляційною скаргою лише 01.12.2025, тобто з порушенням п`ятнадцятиденного строку на апеляційне оскарження ухвали суду першої інстанції.

В аспекті наведеного вище апеляційний суд зазначає про відсутність поважних підстав для поновлення строку на апеляційне провадження. Дотримання процесуальних строків звернення із апеляційною скаргою є процесуальним обов`язком сторони, яка не погоджується з судовими рішеннями, і для його виконання процесуальний закон встановлює достатній строк п`ятнадцять днів з дня складення повного тексту оскаржуваного судового рішення (з дня отримання копії судового рішення).

Ці ж правові висновки знайшли своє підтвердження у постанові Верховного Суду від 25 червня 2024 року по справі №420/29406/23.

Статтею 129 Конституції України однією із засад судочинства визначено рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом.

Відповідно частини 1 статті 45 КАС України учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами. Зловживання процесуальними правами не допускається.

Згідно статті 44 КАС України учасники справи зобов`язані виконувати процесуальні дії у встановлені законом або судом строки.

Законодавче обмеження строку оскарження судового рішення, насамперед, обумовлено специфікою спорів, які розглядаються в порядку адміністративного судочинства, а запровадження таких строків обумовлене досягненням юридичної визначеності у публічно-правових відносинах.

Відповідно до правових висновків Європейського Суду з прав людини, право на суд, одним з аспектів якого є право доступу до суду, не є абсолютним і може підлягати дозволеним за змістом обмеженням, зокрема, щодо умов прийнятності скарг. Такі обмеження не можуть зашкоджувати самій суті права доступу до суду, мають переслідувати легітимну мету, а також має бути обґрунтована пропорційність між застосованими засобами та поставленою метою (пункт 33 рішення у справі Перетяка та Шереметьєв проти України від 21.12.2010, заява №45783/05). Норми, що регулюють строки подачі скарг, безсумнівно, спрямовані на забезпечення належного здійснення правосуддя і юридичної визначеності. Зацікавлені особи мають розраховувати на те, що ці норми будуть застосовані (пункти 22-23 рішення у справі Мельник проти України від 28.03.2006, заява №23436/03).

Отже, встановлення процесуальних строків законом передбачено з метою дисциплінування учасників адміністративного судочинства та своєчасного виконання ними передбачених КАС України певних процесуальних дій.

Інститут строків в адміністративному процесі сприяє досягненню юридичної визначеності у публічно-правових відносинах, а також стимулює учасників адміністративного процесу добросовісно ставитися до виконання своїх обов`язків. Ці строки обмежують час, протягом якого такі правовідносини можуть вважатися спірними; після їх завершення, якщо ніхто не звернувся до суду за вирішенням спору, відносини стають стабільними.

Отже, тільки наявність об`єктивних перешкод для своєчасної реалізації прав щодо оскарження судового рішення у апеляційному порядку у строк, встановлений процесуальним законом, може бути підставою для висновку про пропуск строку апеляційного оскарження з поважних причин.

Отже, наведені скаржником доводи не можуть бути свідченням того, що останній без зайвих зволікань скористався своїм правом на подання апеляційної скарги, а також підтвердженням поважності причин пропущення строку на апеляційне оскарження рішення суду першої інстанції.

Відтак, посилання апелянта на наявність підстав для поновлення судом пропущеного строку на апеляційне оскарження, колегією суддів відхиляються, оскільки за встановлених обставин, в діях останнього не вбачається наміру добросовісної реалізації належного суб`єкту владних повноважень права на апеляційне оскарження. Зазначене свідчить виключно про формальний підхід скаржника до оформлення апеляційної скарги.

Крім того, суд вважає за необхідне зазначити, що звернення до апеляційного суду з апеляційною скаргою це право сторони, а не обов`язок, а тому, якщо особа вважає за необхідне скористатися своїм правом на апеляційне оскарження, то реалізація зазначеного права повинна відбуватися із дотриманням порядку та строків встановлених положеннями КАС України. Зловживання процесуальними правами не допускається.

Обґрунтовуючи висновки про обов`язок сторони належним чином використовувати процесуальні права, у рішенні від 07.07.1989 у справі Union Alimentaria Sanders S.A. v. Spain Європейський суд з прав людини зазначив, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, пов`язаних зі зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.

Відповідно частини 2 статті 6 КАС України, суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.

Відповідно до сталої практики Європейського суду з прав людини вирішення питання щодо поновлення строку на оскарження перебуває в межах дискреційних повноважень національних судів, однак такі повноваження не є необмеженими. Від судів вимагається вказувати підстави. Можливість поновлення не буде необмеженою, оскільки сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження (рішення Європейського суду з прав людини у справі Олександр Шевченко проти України від 26 квітня 2007 року та рішення у справі Трух проти України від 14 жовтня 2003 року).

У кожному випадку національні суди повинні встановити, чи виправдовують причини поновлення строку оскарження втручання у принцип res judicata, особливо коли національне законодавство не обмежує дискреційні повноваження судів стосовно часу або підстав для поновлення строків (див. рішення у справі Пономарьов проти України від 3 квітня 2008 року).

Відповідно частини 2 статті 44 КАС України, учасники справи зобов`язані добросовісно користуватися належними їм процесуальними правами і неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

Для цього апелянт як особа, зацікавлена у поданні апеляційної скарги, повинен вчиняти усі можливі та залежні від нього дії, використовувати у повному обсязі наявні засоби та можливості, передбачені законодавством.

Проте, обґрунтованих доводів, належних і допустимих доказів на підтвердження наявності у останнього об`єктивних перешкод, які унеможливили реалізацію права на звернення з апеляційною скаргою в найкоротші строки після отримання копії оскаржуваного рішення в підсистемі "Електронний Суд" 08.11.2025 позивачем не надано.

Відповідно пункту 4 частини 1 статті 299 КАС України суд апеляційної інстанції відмовляє у відкритті апеляційного провадження у справі, якщо скаржником у строк, визначений судом, не подано заяву про поновлення строку на апеляційне оскарження або наведені підстави для поновлення строку на апеляційне оскарження визнані судом неповажними.

Враховуючи вищевикладене та керуючись статтями 298, 299, 325, 328 КАС України, суд КАС України, -

У Х В А Л И В :

Відмовити у задоволенні клопотання ОСОБА_1 про поновлення строку на апеляційне оскарження окремої ухвали Одеського окружного адміністративного суду від 07 листопада 2025 у справі № 420/437/21.

Відмовити у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на окрему ухвалу Одеського окружного адміністративного суду від 07 листопада 2025 р.

Ухвала набирає законної сили з моменту підписання та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом тридцяти днів до Верховного Суду.

Суддя-доповідач О.І. Шляхтицький
Судді Г.В. Семенюк О.О. Димерлій