Справа № 520/14084/25
Суддя: Мар'єнко Л.М.
Дата ухвалення: 2026-01-13 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Харківський окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м.Харків

13 січня 2026 року №520/14084/25

Харківський окружний адміністративний суд в складі головуючого судді Лариси Мар`єнко, розглянувши в місті Харкові в приміщенні Харківського окружного адміністративного суду у порядку спрощеного позовного провадження без виклику (повідомлення) сторін у судове засідання адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області, Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И В:

Позивач - ОСОБА_1 , звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області, в якому просить суд:

- визнати протиправним дії Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області щодо не зарахування до страхового стажу ОСОБА_1 періодів роботи з 22.10.1984 по 01.07.1985, з 28.03.1996 по 29.05.1996, з 17.06.1996 по 04.02.1998 та з 03.02.1999 по 30.08.1999;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області зарахувати до страхового стажу ОСОБА_1 періоду роботи з 22.10.1984 по 01.07.1985, з 28.03.1996 по 29.05.1996, з 17.06.1996 по 04.02.1998 та з 03.02.1999 по 30.08.1999 та здійснити перерахунок та виплату ОСОБА_1 пенсії за віком відповідно до Закону України від 09.07.2003 №1058-ІV "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", починаючи з 18.12.2024.

В обґрунтування позовних вимог представник позивача зазначив, що Головним управлінням Пенсійного фонду України у Львівській області при призначенні ОСОБА_1 пенсії за віком протиправно не зараховано до страхового стажу періоди роботи з 22.10.1984 по 01.07.1985, з 28.03.1996 по 29.05.1996, з 17.06.1996 по 04.02.1998 та з 03.02.1999 по 30.08.1999. Вважаючи порушеним право на достатнє пенсійне забезпечення в старості, позивач звернувся до суду за захистом своїх прав.

Ухвалою Харківського окружного адміністративного суду від 05.06.2025 відкрито спрощене позовне провадження у справі без виклику сторін у судове засідання.

Представник відповідача - Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області, надіслав суду відзив на позов, в якому позовні вимоги не визнав, просив відмовити у їх задоволенні, посилаючись на те, що вищевказані періоди роботи не зараховано до страхового стажу через наявні недоліки заповнення трудової книжки, а саме: нечіткий відтиск печатки, наявні виправлення в наказі про звільнення, нечітка сканкопія трудової книжки, з якої неможливо встановити дати наказів про прийняття та звільнення з роботи. Крім того, за період з 01.07.2000 по 18.07.2000 не зараховано до страхового стажу через відсутність необхідних відомостей про роботу ОСОБА_2 в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування.

Ухвалою Харківського окружного адміністративного суду від 16.12.2025 залучено до участі у справі в якості другого відповідача - Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області, розгляд справи розпочато спочатку.

Копія ухвали про залучення до участі у справі другого відповідача надсилалась судом до електронного кабінету відповідача в ЄСІТС "Електронний суд" та отримана ним 17.12.2025, що підтверджується довідкою про доставку електронного листа від 18.12.2025.

В установлений судом строк, відповідач правом надіслати відзив на позовну заяву не скористався, заяву про визнання позову суду також не надсилав.

Відповідно до частини 6 статті 162 КАС України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється згідно до вимог ст.229 КАС України.

Відповідно до частини 5 статті 262 КАС України, суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше.

Оцінивши повідомлені позивачем та відповідачем обставини, дослідивши матеріали справи, судом встановлені наступні обставини.

Позивач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , звернулась до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області з заявою від 05.03.2025 про призначення пенсії за віком відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".

Заяву розглянуто за принципом екстериторіальності та Головним управління Пенсійного фонду України у Львівській області прийнято рішення від 13.03.2025 №31 про призначення ОСОБА_1 пенсії за віком відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування". Пенсію обчислено при страховому стажі 30 років 06 місяців 25 днів.

Листом від 25.04.2025 №2000-0202-8/63455 Головним управлінням Пенсійного фонду України в Харківській області, на запит представника позивача, повідомлено, що період роботи з 22.10.1984 по 01.07.1985 не зараховано до страхового стажу у зв`язку з нечітким відтиском печатки при звільненні, що унеможливлює її читання. Окрім того, відповідно до статті 24-1 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", періоди трудової діяльності до 1 січня 1992 року за межами України у республіках колишнього Союзу РСР зараховуються до страхового стажу, особам, які проживають в Україні, за умови нездійснення іншою державою пенсійних виплат таким особам за зазначені періоди. Порядок підтвердження нездійснення іншою державою пенсійних виплат визначається Кабінетом Міністрів України. У разі відсутності обміну інформацією між органами пенсійного забезпечення України та органами пенсійного забезпечення іншої держави і неможливості документального підтвердження нездійснення іншою державою пенсійних виплат за зазначені періоди особа повідомляє про це органи Пенсійного фонду в заяві про призначення, поновлення та продовження виплати пенсії. Період роботи з 28.03.1996 по 29.05.1996 не зараховано до страхового стажу у зв`язку з нечітким відтиском печатки при звільненні та наявні виправлення в наказі про звільнення. Періоди роботи з 17.06.1996 по 04.02.1998 та з 03.02.1999 по 30.08.1999 не зараховано до страхового стажу у зв`язку з неможливістю визначити в сканкопії трудової книжки дати наказів про прийняття та звільнення з роботи.

Вважаючи такі дії управління пенсійного фонду щодо незарахування до страхового стажу періодів роботи з 22.10.1984 по 01.07.1985, з 28.03.1996 по 29.05.1996, з 17.06.1996 по 04.02.1998 та з 03.02.1999 по 30.08.1999 протиправними, а свої права порушеними, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Вирішуючи спір по суті заявлених позовних вимог, суд виходить з наступних підстав та мотивів.

Відповідно до ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 46 Конституції України визначено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Відповідно до частини першої статті 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" №1058-IV починаючи з 1 січня 2018 року право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років мають особи за наявності страхового стажу, зокрема, в період з з 1 січня 2024 року по 31 грудня 2024 року - не менше 31 року.

Відповідно до частини 1 статті 24 Закону №1058-IV страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.

Частиною 2 статті 24 Закону №1058-IV визначено, що страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом.

Відповідно до статті 62 Закону України від 05 листопада 1991 року №1788-XII "Про пенсійне забезпечення" основним документом, що підтверджує стаж роботи є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Згідно з п.2.1 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 №22-1, до заяви про призначення пенсії за віком документи, зокрема: документи про стаж, що визначені Порядком підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року №637.

За період роботи, починаючи з 01 січня 2004 року, орган, що призначає пенсію, додає довідку з бази даних реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування (далі - реєстр застрахованих осіб) за формою згідно з додатком 4 до Положення про реєстр застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 18 червня 2014 року №10-1, зареєстрованою в Міністерстві юстиції України 08 липня 2014 року за №785/25562 (у редакції постанови правління Пенсійного фонду України від 27 березня 2018 року №8-1), а у разі необхідності - за формою згідно з додатком 3 до Положення.

Постановою Кабінету Міністрів України №637 від 12 серпня 1993 року затверджено Порядок підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній.

Пунктом 1 цього Порядку в редакції, що діяла на час виникнення спірних правовідносин, встановлено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка.

За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

Відповідно до п.3 цього ж Порядку за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.

Таким чином, трудова книжка є основним документом, що підтверджує стаж роботи, і лише у разі відсутності в ній відповідних записів та наявності неточностей про періоди роботи, особа, що звертається за призначенням пенсії, на підтвердження стажу роботи, повинна надати інші документи.

Пенсійний орган, приймаючи рішення про призначення ОСОБА_1 пенсії за віком №31 від 13.03.2025, встановив, що страховий стаж позивача складає 30 років 06 місяців 25 днів відповідно наданих до заяви документів про стаж, та зазначив, що до страхового стажу не враховано період роботи згідно записів трудової книжки з 22.10.1984 по 01.07.1985, з 28.03.1996 по 29.05.1996, з 17.06.1996 по 04.02.1998 та з 03.02.1999 по 30.08.1999, оскільки записи про звільнення засвідчено печаткою непридатною для читання, наявні виправлення в наказі про звільнення, неможливо визначити зі сканкопії трудової книжки дати наказів про прийняття та звільнення з роботи.

Перевіряючи обґрунтованість вказаних доводів, суд зазначає наступне.

У спірний період роботи позивача порядок ведення трудових книжок регулювався Інструкцією про порядок ведення трудових книжок на підприємствах, в установах та організаціях, затвердженою постановою Держкомпраці СРСР від 20.06.1974 №162, положення якої діяли до 29.07.1993, а з 29.07.1993 - Інструкцією про порядок ведення трудових книжок працівників, затверджена спільним наказом Міністерства праці України, Міністерства юстиції України, Міністерства соціального захисту населення України від 29.07.1993 №58.

Відповідно до п.2.2 Інструкції №162 до трудової книжки вносяться зокрема, відомості, про працівника: прізвище, ім`я та по батькові, дата народження; відомості про роботу: прийом на роботу, переведення на іншу постійну роботу, звільнення.

Всі записи в трудовій книжці про прийом на роботу, переведення на іншу постійну роботу, звільнення вносяться адміністрацією підприємства після видання наказу (розпорядження), а при звільненні - в день звільнення повинні точно відповідати тексту наказу (розпорядження) п.2.3 Інструкції №162.

Відповідно до п.4.1 Інструкції №162 при звільненні робочого або службовця всі записи про роботу, внесені в трудову книжку за час роботи на даному підприємстві, засвідчуються підписом керівника підприємства або спеціально уповноваженою ним особою та печаткою підприємства або печаткою відділу кадрів.

Згідно до пунктів 1.1, 2.1 Інструкції №58 трудова книжка є основним документом про трудову діяльність працівника. Трудові книжки і вкладиші до них заповнюються у відповідних розділах українською і російською мовами.

За змістом пункту 2.2 Інструкції №58 до трудової книжки вносяться, зокрема, відомості про працівника: прізвище, ім`я та по батькові, дата народження; відомості про роботу, переведення на іншу постійну роботу, звільнення.

Відповідно до п.2.4 Інструкції №58 усі записи в трудовій книжці про прийняття на роботу, переведення на іншу постійну роботу або звільнення, а також про нагороди та заохочення вносяться власником або уповноваженим ним органом після видання наказу (розпорядження), але не пізніше тижневого строку, а в разі звільнення - у день звільнення і повинні точно відповідати тексту наказу (розпорядження). Записи виконуються акуратно, ручкою кульковою або з пером, чорнилом чорного, синього або фіолетового кольорів, і завіряються печаткою запис про звільнення, а також відомості про нагородження та заохочення.

Відповідно до пункту 4.1 Інструкції №58 у разі звільнення працівника всі записи про роботу і нагороди, що внесені у трудову книжку за час роботи на цьому підприємстві, засвідчуються підписом керівника підприємства або спеціально уповноваженою ним особою та печаткою підприємства або печаткою відділу кадрів.

Відтак, обов`язок щодо внесення достовірних та правильних записів до трудової книжки працівника покладається саме на роботодавця.

Працівник не відповідає за правильність записів у трудовій книжці та не повинен контролювати роботодавця щодо її заповнення. На особу не може перекладатись тягар доведення правдивості чи достовірності даних, що зазначені у трудовій книжці.

Відповідальність за організацію ведення обліку, зберігання і видачу трудових книжок покладається на керівника підприємства, установи, організації, в зв`язку з чим недотримання правил ведення трудової книжки не може спричиняти жодних негативних наслідків для особи якій належить трудова книжка, та відповідно не може впливати на її особисті права.

Неналежний порядок ведення та заповнення трудової книжки та іншої документації з вини адміністрації підприємства не може бути підставою для позбавлення позивача його конституційного права на соціальний захист, в тому числі і щодо вирішення питання призначення пенсії за віком.

Вказані висновки узгоджуються з правовою позицією Верховного Суду, викладеною у постанові від 21.02.2018 у справі №687/975/17.

Відповідно до правової позиції Верховного Суду викладеної у постанові від 19.12.2019 у справі №307/541/17 підставою для призначення пенсії за віком є відповідний стаж роботи, а не дотримання усіх формальних вимог при заповненні трудової книжки. Управління ПФУ не врахувало, що не усі недоліки записів у трудовій книжці можуть бути підставою для неврахування відповідного стажу, оскільки визначальним є підтвердження факту зайнятості особи, а не правильність записів у трудовій книжці.

Відповідно до записів в трудовій книжці ОСОБА_1 серії НОМЕР_1 , виданої 02.08.1982 року, остання в період:

з 22.10.1984 по 01.07.1985 працювала на посаді старшого бібліотекаря бібліотеки і читального залу в "Саратовском высшем военном командном краснознаменном училище имени Ф.Э.Дзержинского" (мовою оригіналу) (запис №3-4);

з 28.03.1996 по 29.05.1996 - в командитному товаристві "ВВБ" на посаді головного бухгалтера фірми (наказ про звільнення №21а-к від 01.06.1996, міститься виправлення дати з припискою генерального директора товариства "виправленому вірити") (запис №13-14);

з 17.06.1996 по 04.02.1998 - на ТОВ фірма "Підприємство ВІМ" на посаді бухгалтера, з 29.07.1996 - головного бухгалтера фірми (запис №15, 16, 17);

з 03.02.1999 по 30.08.1999 - на ТОВ фірма "Стройсервіс"на посаді головного бухгалтера.

Наявні у справі докази свідчать, що вказані вище періоди роботи з 22.10.1984 по 01.07.1986, з 28.03.1996 по 29.05.1996, з 17.06.1996 по 04.02.1998, з 03.02.1999 по 30.09.1999 підтверджено записами у трудовій книжці позивача, запис про звільнення позивача з КТ "ВВБ" відповідно до наказу №21а-к від 01.06.1996 (виправлена дата наказу), засвідчений підписом та містить відбиток печатки.

Суд зазначає, що відбиток печатки, який не читається, погано читається, у тому числі через час його проставлення, не є підставою для застосування наведеної вище спеціальної процедури підтвердження страхового стажу. Вирішальним є наявність запису у трудовій книжці, якій фактично вчинено.

Суд з цього приводу вважає також за необхідне зазначити, що записи про цей період роботи позивача містять всі необхідні дані, виконані послідовно (дати вчинення записів про прийняття на роботу узгоджуються із датами записів при звільнення з попередніх місць роботи), не місять суперечливих відомостей про періоди роботи та переведення узгоджуються між собою; запис про звільнення завірений відбитком печатки.

Виходячи з наведеного, суд дійшов висновку, що вказаний період роботи належним чином підтверджений відомостями трудової книжки, пенсійним органом не спростований.

Виявлені пенсійним органом недоліки в заповненні трудової книжки не є такими, що виключають можливість зарахування відповідного періоду роботи до страхового стажу позивача. При цьому відповідач не ставиться під сумнів достовірність записів, внесених до трудової книжки позивача, а вказує на окремий недолік під час заповнення трудової книжки.

Власне недотримання правил ведення трудової книжки може мати негативні наслідки саме для особи, яка допустила такі порушення, а не для особи, яка звернулася за пенсією а отже, й не може впливати на її особисті права, а відтак недотримання роботодавцем усіх вимог при заповненні трудової книжки, не може бути беззаперечною підставою для відмови в призначенні пенсії, особи, яка звернулася за такою.

Аналогічного висновку дійшов Верховний Суд у постанові від 06.02.2018 у справі №677/277/17.

Крім того, за висновками, викладеними Верховним Судом у постановах від 06.03.2018 у справі №754/14898/15-а, від 11.11.2020 у справі №677/831/17, не всі недоліки записів у трудовій книжці можуть бути підставою для неврахування відповідних періодів роботи до страхового стажу, оскільки визначальним є підтвердження факту зайнятості особи на відповідних роботах, а не правильність записів у трудовій книжці.

За таких підстав суд дійшов висновку про безпідставне неврахування означених періодів роботи позивача з 22.10.1984 по 01.07.1986, з 28.03.1996 по 29.05.1996, з 17.06.1996 по 04.02.1998, з 03.02.1999 по 30.09.1999 року до його страхового стажу.

Відповідно до частини другої статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

З огляду на викладене, з урахуванням приписів частини другої статті 9 КАС України, суд доходить висновку, що рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області від 13.03.2025 №31 в частині відмови ОСОБА_1 у зарахуванні до страхового стажу періоди роботи з 22.10.1984 по 01.07.1986, з 28.03.1996 по 29.05.1996, з 17.06.1996 по 04.02.1998, з 03.02.1999 по 30.09.1999 року є протиправним та підлягає скасуванню.

Відповідно до п.1 розділу ІІІ Порядку №3-1 приймання, розгляд та опрацювання заяви та документів, необхідних для призначення (перерахунку) пенсії, органами, що призначають пенсію, здійснюється відповідно до Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 25 листопада 2005 року № 22-1, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 27 грудня 2005 року за №1566/11846.

Згідно з п.4.2 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" затвердженого постанова правління Пенсійного фонду України 25.11.2005 № 22-1 після реєстрації заяви та сканування копій документів засобами програмного забезпечення за принципом екстериторіальності визначається структурний підрозділ органу, що призначає пенсію, який формує атрибути сканованих документів (із зазначенням часу їх створення), електронну пенсійну справу.

Відповідно до п.4.10 Порядку №22-1 після призначення, перерахунку пенсії, поновлення виплати раніше призначеної пенсії, переведення з одного виду пенсії на інший вид електронна пенсійна справа засобами програмного забезпечення передається до органу, що призначає пенсію, за місцем фактичного проживання особи, за місцезнаходженням установи виконання покарань, де відбуває покарання засуджений до позбавлення (обмеження) волі, для здійснення виплати пенсії.

З огляду на приписи Порядку №22-1 процедура перерахунку пенсії позивача в даному випадку покладена на Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області.

Таким чином, саме Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області має завершити процедуру обрахунку пенсійних виплат позивачу.

З метою ефективного захисту прав позивача, суд вважає за необхідне зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області здійснити з 19.12.2024 (дати призначення пенсії за віком) перерахунок пенсії ОСОБА_1 , зарахувавши до страхового стажу позивача період роботи з 22.10.1984 по 01.07.1986, з 28.03.1996 по 29.05.1996, з 17.06.1996 по 04.02.1998, з 03.02.1999 по 30.09.1999 року, а Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області - виплату перерахованої пенсії.

Приписами ч.1 та ч.2 ст.77 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 КАС України. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Зважаючи на встановлені у справі обставини, з огляду на приписи норм чинного законодавства, які регулюють спірні правовідносини, суд дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог.

Витрати зі сплати судового збору підлягають розподілу відповідно до частини восьмої статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України.

Керуючись ст.ст.19, 139, 229, 241-247, 250, 255, 293, 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області (майдан Свободи, буд.5, Держпром, під.3, пов.2, м.Харків, 61022, ), Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області (вул.Митрополита Андрея, буд.10, м.Львів, 79016, ) про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії задовольнити частково.

Вийти за межі позовних вимог.

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області від 13.03.2025 №31 в частині відмови ОСОБА_1 у зарахуванні до страхового стажу періоди роботи з 22.10.1984 по 01.07.1986, з 28.03.1996 по 29.05.1996, з 17.06.1996 по 04.02.1998, з 03.02.1999 по 30.09.1999 року.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області () здійснити з 19.12.2024 перерахунок пенсії ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 ), зарахувавши до страхового стажу періоди роботи з 22.10.1984 по 01.07.1986, з 28.03.1996 по 29.05.1996, з 17.06.1996 по 04.02.1998, з 03.02.1999 по 30.09.1999 року.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області здійснити виплату, перерахованої Головним управлінням Пенсійного фонду України у Львівській області, пенсії ОСОБА_1 , починаючи з 19.12.2024 року та врахуванням раніше виплачених сум.

В задоволенні іншої частини позовних вимог, - відмовити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області (вул.Митрополита Андрея, буд.10, м.Львів, 79016, ) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 ) витрати зі сплати судового збору у розмірі 968 (дев`ятсот шістдесят вісім) гривень 96 копійок.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження чи закриття апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Другого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Указом Президента України №64/2022 від 24.02.2022 з 24 лютого 2022 року був введений воєнний стан на території України, у зв`язку з бойовими діями на території м.Харків та Харківської області, повний текст рішення складено 13 січня 2026 року.

Суддя Лариса МАР`ЄНКО