Справа № 380/24472/24
Суддя: Гінда Оксана Миколаївна
Дата ухвалення: 2026-01-09 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 січня 2026 рокуЛьвівСправа № 380/24472/24 пров. № А/857/18622/25

Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

судді-доповідача: Гінди О.М.,

суддів: Заверухи О.Б., Матковської З.М.,

розглянувши в письмовому провадженні апеляційну скаргу Міністерства освіти і науки України на рішення Львівського окружного адміністративного суду від 07 квітня 2025 року (головуючий суддя: Костецький Н.В., місце ухвалення - м. Львів) у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Міністерства освіти і науки України, Державного підприємства «Інфоресурс» про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинення певних дій, -

встановив:

ОСОБА_1 , 04.12.2024 звернувся з позовом до суду, в якому просив:

- визнати протиправними дії Міністерства освіти і науки України та Державного підприємства «Інфоресурс» щодо відображення в довідці Єдиної державної електронної бази з питань освіти від 02.09.2024 № 245389 інформації про порушення послідовності здобуття освіти, визначеної частиною другою статті 10 Закону України «Про освіту» щодо ОСОБА_1 ;

- зобов`язати Міністерство освіти і науки України та Державне підприємство «Інфоресурс» вжити заходи щодо забезпечення внесення змін до системи ЄДЕБО, за яких у Довідці про здобувача освіти за даними Єдиної державної електронної бази з питань освіти щодо ОСОБА_1 у колонці «На підставі даних, що містяться у Єдиній державній електронній базі з питань освіти, почне здобуття освіти не порушує послідовності, визначеної частиною другою статті 10 Закону України «Про освіту» відображатиметься значення «Так, не порушує».

В обґрунтування позовних вимог зазначив, що у 2007 році отримав диплом кваліфікованого робітника, який виданий Новояворівським професійним ліцеєм 29.06.2007, та здобув професію слюсаря з ремонту автомобілів, водія автотранспортних засобів (категорії «В» і «С»). В подальшому, позивач був зарахований до ВСП «Львівський фаховий коледж» Львівського національного університету природокористування, з якого його було відраховано 31.12.2017. Відповідно, диплом ним не отримано. З 12.08.2024 позивача зараховано на денну форму навчання до ВСП «Технічний фаховий коледж» НУ «Львівська політехніка». Проте, відповідно до довідки про здобувача освіти за даними Єдиної державної електронної бази з питань освіти від 02.09.2024 № 245389, поточне здобуття позивачем освіти у ВСП «Технічний фаховий коледж» НУ «Львівська політехніка» (рівень освіти фаховий молодший бакалавр, форма здобуття освіти денна) порушує послідовність, визначену ч. 2 ст. 10 Закону України «Про освіту». Позивач вважає протиправним внесення вказаних відомостей, оскільки рівень освіти фахового молодшого бакалавра та інші вищі рівні освіти ним не було раніше здобуто, він був відрахований з навчання та не отримав відповідного документа про відповідний рівень освіти «молодшого спеціаліста».

Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 07 квітня 2025 року позов задоволено частково.

Визнано протиправними дії Міністерства освіти і науки України щодо відображення в довідці Єдиної державної електронної бази з питань освіти від 02.09.2024 № 245389 інформації щодо ОСОБА_1 про порушення послідовності здобуття освіти, визначеної частиною другою статті 10 Закону України «Про освіту».

Зобов`язано Міністерство освіти і науки прийняти рішення про те, що ОСОБА_1 не порушує рівень послідовності здобуття освіти та внести зміни до Єдиної державної електронної бази з питань освіти, в графу «На підставі даних, що містяться в Єдиній державній електронній базі з питань освіти, поточне здобуття освіти, поточне здобуття освіти не порушує послідовності, визначеної частиною другою статті 10 Закону України «Про освіту» - «Так, не порушує».

У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Із цим рішенням суду першої інстанції не погодився відповідач та оскаржив в апеляційному порядку. Вважає його таким, що прийняте з порушенням норм матеріального права, а тому просить скасувати та ухвалити нову постанову, якою відмовити у задоволенні позовних вимог.

Обґрунтовуючи апеляційні вимоги, апелянт покликається на те, що позивач сукупно та поспіль понад два роки і чотири місяці здобував систематизовані знання, уміння і практичні навички, способи мислення, професійні, світоглядні і громадянські якості, морально-етичні цінності, інші компетентності за відповідним освітнім рівнем молодший спеціаліст. У 2024 році був зарахований до відокремленого структурного підрозділу «Технічний фаховий коледж Національного університету «Львівська політехніка» за освітнім професійним ступенем фаховий молодший бакалавр за спеціальністю 181 «Харчові технології».

Вважає, що суд помилково прийшов до висновку стосовно того, що ОСОБА_1 здобуває освіту в послідовному порядку.

Згідно п. 3 ч. 1 ст. 311 КАС України, суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження).

Враховуючи те, що апеляційну скаргу подано на рішення суду першої інстанції, ухвалене в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін, суд апеляційної інстанції вважає за можливе розглянути справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з таких мотивів.

Судом першої інстанції встановлено, що відповідно до диплому кваліфікованого робітника НОМЕР_1 від 29.06.2007, позивач закінчив у 2007 році Новояворівський професійний ліцей та здобув професію слюсаря з ремонту автомобілів, водія автотранспортних засобів, водія автотранспортних засобів (категорії «В» і «С»).

Згідно довідки Відокремленого структурного підрозділу «Львівський фаховий коледж Львівського національного університету природокористування» від 05.09.2024 № 161, позивач був здобувачем освіти у Екологічному коледжі Львівського національного аграрного університету, заочної форми навчання, спеціальність «Експлуатація та ремонт меліоративних будівельних машин і обладнання» (наказ на прийняття № 237-1/з від 25.12.2014). Позивач був відрахований з числа здобувачів освіти за невиконання індивідуального навчального плану відповідно до наказу на відрахування № 76-5з/в від 31.01.2017.

Згідно довідки Відокремленого структурного підрозділу «Львівський фаховий коледж Львівського національного університету природокористування» від 05.09.2024 № 162, Екологічний коледж Львівського національного аграрного університету був перейменований на Відокремлений структурний підрозділ «Львівський фаховий коледж Львівського національного університету природокористування» відповідно до наказу Міністерства освіти і науки України від 13.07.2021 № 808.

Наказом Відокремленого структурного підрозділу «Технічний фаховий коледж Національного університету «Львівська політехніка» від 12.08.2024 № 106-НВ позивача зараховано на навчання з 01.09.2024 студентом першого курсу денної форми навчання за кошти фізичних осіб, спеціальність 181 «Харчові технології».

У подальшому, 02.09.2024 було сформовано довідку про здобувача освіти за даними Єдиної державної електронної бази з питань освіти за № 245389, у якій вказано відомості, що на підставі даних, що містяться в Єдиній державній електронній базі з питань освіти, позивач порушує послідовність поточного здобуття освіти, визначену частиною другою статті 10 Закону України «Про освіту».

Не погоджуючись із діями Міністерства освіти і науки України щодо внесення в Єдину державну електронну базу з питань освіти відомостей щодо порушення позивачем послідовності здобуття освіти, визначеної частиною другою статті 10 Закону України «Про освіту», позивач звернувся до суду із цим позовом.

Задовольняючи частково позов, суд першої інстанції виходив з того, що процес здобуття освіти позивачем відповідає послідовності, визначеній ч. 2 ст. 10 Закону № 2145-VIII, тоді як Міносвіти в порушення приписів чинного законодавства України не забезпечило належного функціонування системи ЄДЕБО, що призвело до порушення прав позивача.

З огляду на викладене, суд апеляційної інстанції вважає за необхідне зазначити наступне.

Частиною 1 ст. 308 КАС України передбачено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Оскільки, позивачем не оскаржується в апеляційному порядку судове рішення суду першої інстанції, а тому, предметом розгляду в суді апеляційної інстанції, у відповідності до вимог ч. 1 ст. 308 КАС України, є законність і обґрунтованість судового рішення суду у частині задоволення позову.

Спірним у цій справі є питання послідовності здобуття позивачем освіти, визначеної частиною другою статті 10 Закону України «Про освіту» у контексті застосування пункту 1 частини третьої статті 23 Закону № 3543-XII, а відтак, правомірність формування довідки про здобувача освіти за даними Єдиної державної електронної бази з питань освіти.

Суспільні відносини, що виникають у процесі реалізації конституційного права людини на освіту, прав та обов`язків фізичних і юридичних осіб, які беруть участь у реалізації цього права, а також компетенцію державних органів та органів місцевого самоврядування у сфері освіти регулює та визначає Закон України від 05 вересня 2017 року № 2145-VIII «Про освіту» (далі Закон № 2145-VIII, в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин).

Частиною другою статті 10 Закону № 2145-VIII передбачено такі рівні освіти:

дошкільна освіта;

початкова освіта;

базова середня освіта;

профільна середня освіта;

перший (початковий) рівень професійної (професійно-технічної) освіти;

другий (базовий) рівень професійної (професійно-технічної) освіти;

третій (вищий) рівень професійної (професійно-технічної) освіти;

фахова передвища освіта;

початковий рівень (короткий цикл) вищої освіти;

перший (бакалаврський) рівень вищої освіти;

другий (магістерський) рівень вищої освіти;

третій (освітньо-науковий/освітньо-творчий) рівень вищої освіти.

Статтею 16 Закону № 2145-VIII передбачено, що:

Фахова передвища освіта спрямована на формування та розвиток освітньої кваліфікації, що підтверджує здатність особи до виконання типових спеціалізованих завдань у певній галузі професійної діяльності, пов`язаних з виконанням виробничих завдань підвищеної складності та/або здійсненням обмежених управлінських функцій, що характеризуються певною невизначеністю умов та потребують застосування положень і методів відповідної науки, і завершується здобуттям відповідної освітньої та/або професійної кваліфікації.

Фахова передвища освіта здобувається на основі повної або базової середньої освіти.

Заклади фахової передвищої освіти можуть утворювати навчально-методичні, навчальні, науково-виробничі та інші об`єднання за галузевими або професійними ознаками.

Особа, яка здобула ступінь фахової передвищої освіти, може продовжити навчання на рівнях вищої освіти, у тому числі за скороченою програмою підготовки.

Порядок, умови, форми та особливості здобуття фахової передвищої освіти визначаються спеціальним законом.

За приписами статті 40 Закону № 2145-VIII після успішного завершення навчання за освітньою програмою здобувачі освіти (крім вихованців дошкільних закладів освіти) отримують відповідний документ про освіту.

Документи про освіту видаються закладами освіти та іншими суб`єктами освітньої діяльності.

Інформація про видані документи про середню, професійну (професійно-технічну), фахову передвищу та вищу освіту вноситься до Єдиного державного реєстру документів про освіту в порядку, визначеному центральним органом виконавчої влади у сфері освіти і науки.

Пунктом 23 частини першої статті 1 Закону № 2145-VIII визначено, що рівень освіти завершений етап освіти, що характеризується рівнем складності освітньої програми, сукупністю компетентностей, які визначені, як правило, стандартом освіти та відповідають певному рівню Національної рамки кваліфікацій.

Системний аналіз наведених вище правових норм надає суду апеляційної інстанції підстави для висновку, що фізична особа вважається такою, що здобула певний рівень освіти та набула знань і навичок, які відповідають такому рівню, у разі завершення нею навчання за відповідною освітньо-кваліфікаційною програмою, виконання відповідної освітньої програми необхідного обсягу та проходження атестації. Таким чином, основним критерієм є завершеність попереднього етапу навчання та здобуття певного рівня освіти, що, своєю чергою, має підтверджуватись відповідним документом про освіту.

Судом апеляційної інстанції встановлено, що відповідно до атестата про повну загальну середню освіту № НОМЕР_2 від 29.06.2007, ОСОБА_1 закінчив у 2007 році Новояворівський професійний ліцей.

Відповідно до диплому кваліфікованого робітника НОМЕР_1 від 29.06.2007, позивач закінчив у 2007 році Новояворівський професійний ліцей та здобув професію слюсаря з ремонту автомобілів, водія автотранспортних засобів, водія автотранспортних засобів (категорії «В» і «С»).

Згідно довідки Відокремленого структурного підрозділу «Львівський фаховий коледж Львівського національного університету природокористування» від 05.09.2024 № 161, позивач був здобувачем освіти у Екологічному коледжі Львівського національного аграрного університету, заочної форми навчання, спеціальність «Експлуатація та ремонт меліоративних будівельних машин і обладнання» (наказ на прийняття № 237-1/з від 25.12.2014).

Однак, позивач був відрахований з числа здобувачів освіти за освітньо-професійним ступенем молодший спеціаліст за невиконання індивідуального навчального плану відповідно до наказу на відрахування № 76-5з/в від 31.01.2017.

Тобто, позивач не здобув фахової передвищої освіти.

Наказом Відокремленого структурного підрозділу «Технічний фаховий коледж Національного університету «Львівська політехніка» від 12.08.2024 № 106-НВ позивача зараховано на навчання з 01.09.2024 студентом першого курсу денної форми навчання за кошти фізичних осіб, спеціальність 181 «Харчові технології» за освітньо-професійним ступенем фаховий молодший бакалавр.

Отже, за встановлених обставин, у контексті наведених вимог законодавства, яким врегульовані спірні правовідносини, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що оскільки позивач не завершив навчання за рівнем фахової передвищої освіти, так як був відрахований з Екологічного коледжу Львівського національного аграрного університету, тобто не здобув освітньо-професійний ступінь фаховий молодший бакалавр, а тому ОСОБА_1 не порушив послідовності здобуття освіти, визначеної частиною другою статті 10 Закону України «Про освіту».

З огляду на викладене, суд апеляційної інстанції вважає необґрунтованим покликання відповідача, що попереднє навчання позивача у Екологічному коледжі Львівського національного аграрного університету за освітнім рівнем молодший спеціаліст, свідчить про порушення послідовності здобуття ним освіти.

Враховуючи наведене, дії Міністерства освіти і науки України в частині внесення відомостей до Єдиної державної електронної бази з питань освіти про порушення послідовності здобуття ОСОБА_1 освіти, визначеної частиною другою статті 10 Закону України «Про освіту» є протиправними.

Щодо внесення зміни до Єдиної державної електронної бази з питань освіти, то суд апеляційної інстанції зазначає наступне.

Відповідно до статті 8 Закону № 1556-VII засади функціонування Єдиної державної електронної бази з питань освіти визначаються законодавством.

Інформація про здобувачів освіти та працівників закладів вищої освіти, що міститься у Єдиній державній електронній базі з питань освіти, надається безоплатно центральному органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері статистики, для використання у статистичних цілях.

Статтею 74 Закону № 2145-VIII встановлено, що у системі освіти функціонує інтегрована інформаційна система - Єдина державна електронна база з питань освіти (далі - Електронна база).

Електронна база містить такі складові: Реєстр суб`єктів освітньої діяльності, Реєстр здобувачів освіти, Реєстр документів про освіту, Реєстр сертифікатів зовнішнього незалежного оцінювання, Реєстр студентських (учнівських) квитків, Реєстр педагогічних, науково-педагогічних працівників, Реєстр сертифікатів педагогічних працівників (далі - публічні електронні реєстри у сфері освіти).

Положення про Єдину державну електронну базу з питань освіти та порядок її ведення затверджуються Кабінетом Міністрів України.

Держателем Електронної бази та публічних електронних реєстрів у сфері освіти (далі - держатель Електронної бази) є центральний орган виконавчої влади у сфері освіти і науки, що здійснює організаційні заходи, пов`язані із забезпеченням функціонування Електронної бази та її складових.

Власником Електронної бази є держава в особі центрального органу виконавчої влади у сфері освіти і науки.

Адміністратором Електронної бази та публічних електронних реєстрів у сфері освіти (далі - адміністратор Електронної бази) є визначена Кабінетом Міністрів України юридична особа, що належить до сфери управління центрального органу виконавчої влади у сфері освіти і науки.

Адміністратор Електронної бази:

здійснює заходи із створення та супроводження програмного забезпечення Електронної бази;

відповідає за технічне і технологічне забезпечення Електронної бази, збереження та захист інформації (даних), що містяться в Електронній базі;

забезпечує надання та анулювання доступу до Електронної бази;

проводить навчання для роботи з Електронною базою;

здійснює інші заходи, передбачені законом.

Створення, ведення та адміністрування Електронної бази та публічних електронних реєстрів у сфері освіти здійснюються відповідно до цього Закону та законів України «Про захист інформації в інформаційно-комунікаційних системах», «Про захист персональних даних», «Про авторське право і суміжні права» та «Про публічні електронні реєстри».

Суб`єктами ведення Електронної бази є, зокрема, держатель та адміністратор Електронної бази.

Адміністратором Електронної бази та публічних електронних реєстрів у сфері освіти (далі - адміністратор Електронної бази) є визначена Кабінетом Міністрів України юридична особа, що належить до сфери управління центрального органу виконавчої влади у сфері освіти і науки. Адміністратор Електронної бази: здійснює заходи із створення та супроводження програмного забезпечення Електронної бази; відповідає за технічне і технологічне забезпечення Електронної бази, збереження та захист інформації (даних), що містяться в Електронній базі; забезпечує надання та анулювання доступу до Електронної бази; проводить навчання для роботи з Електронною базою; здійснює інші заходи, передбачені законом.

Відповідно до пункту 1 розділу І Положення про Єдину державну електронну базу з питань освіти, затвердженого наказом Міністерства освіти і науки України від 08 червня 2018 року № 620 (далі Положення № 620), це Положення розроблено відповідно до статті 74 Закону України «Про освіту» (далі - Закон) з метою визначення порядку функціонування Єдиної державної електронної бази з питань освіти (далі - ЄДЕБО) в галузі освіти як автоматизованої системи збирання, оброблення, зберігання та захисту інформації щодо здобувачів освіти, суб`єктів освітньої діяльності, що формується (створюється) та використовується для забезпечення потреб фізичних та юридичних осіб.

Пунктом 5 розділу І Положення № 620 передбачено, що власником ЄДЕБО та виключних майнових прав на її програмне забезпечення є держава. Розпорядником ЄДЕБО є Міністерство освіти і науки України, технічним адміністратором - державне підприємство «Інфоресурс», що належить до сфери управління розпорядника ЄДЕБО.

Основні функції уповноважених суб`єктів у ЄДЕБО визначені розділом ІV Положення № 620. Так, розпорядник ЄДЕБО, зокрема, вживає організаційних заходів, пов`язаних із забезпеченням функціонування ЄДЕБО; використовує інформацію, що міститься в ЄДЕБО, у тому числі персональні дані, з метою прийняття управлінських рішень та виконання повноважень, визначених законодавством; вносить до ЄДЕБО іншу інформацію, визначену законодавством; забезпечує верифікацію в ЄДЕБО інформації, визначеної підпунктами 1, 2 пункту 8, абзацами п`ятим - сьомим підпункту 1 та підпунктом 4 пункту 9 розділу III цього Положення, що підтверджується накладенням кваліфікованого електронного підпису.

Технічний адміністратор ЄДЕБО забезпечує: функціонування ЄДЕБО у порядку, визначеному розпорядником ЄДЕБО; здійснення заходів із технічного і технологічного забезпечення ЄДЕБО, створення, модернізації і супроводження її програмного забезпечення та веб-сайту з інформаційно-пошуковою системою доступу до відкритих даних, що містяться в ЄДЕБО; структурну систематизацію даних, що містяться в ЄДЕБО, відповідно до державних та/або галузевих класифікаторів; взаємодію ЄДЕБО з іншими автоматизованими системами, інформаційними ресурсами та державними реєстрами у випадках та у порядку, визначених законодавством; оброблення, ведення обліку та зберігання в ЄДЕБО замовлень, поданих суб`єктами освітньої діяльності в електронній формі, на формування інформації, що відтворюється в документах про освіту, студентських (учнівських) квитках державного зразка, в порядку, визначеному розпорядником ЄДЕБО; оброблення в ЄДЕБО інформації про прийом, відрахування, переривання навчання, поновлення і переведення здобувачів професійної (професійно-технічної), фахової передвищої, вищої та освіти дорослих, в тому числі післядипломної освіти; внесення та верифікацію в ЄДЕБО інформації, визначена відповідно до законодавства розпорядником ЄДЕБО; виконання інших заходів із забезпечення функціонування ЄДЕБО у порядку та обсягах, передбачених відповідно до законодавства розпорядником ЄДЕБО.

Отже, саме Міністерство освіти і науки України та Технічний адміністратор Єдиної державної електронної бази з питань освіти - Державне підприємство «Інфоресурс» мають повноваження щодо внесення змін до ЄДЕБО про наявність чи відсутність порушення послідовності здобуття освіти, визначеної частиною другою статті 10 Закону України «Про освіту» щодо позивача, натомість навчальний заклад, в якому навчається позивач, виконує лише технічну функцію, оскільки довідка формується автоматично на підставі даних ЄДЕБО, а тому позовні вимоги в цій частині також є підставними та обґрунтованими.

Аналогічний висновок у подібних правовідносинах викладений у постанові Верховного Суду від 29.10.2025 у справі № 200/5372/24, від 12.11.2025 у справі № 620/16629/24.

Враховуючи вищенаведене, суд апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що з метою повного та ефективного захисту порушеного права позивача, необхідно зобов`язати Міністерство освіти і науки прийняти рішення про те, що ОСОБА_1 не порушує рівень послідовності здобуття освіти та внести зміни до Єдиної державної електронної бази з питань освіти, в графу «На підставі даних, що містяться в Єдиній державній електронній базі з питань освіти, поточне здобуття освіти, поточне здобуття освіти не порушує послідовності, визначеної частиною другою статті 10 Закону України «Про освіту» - «Так, не порушує».

Таким чином, апеляційна скарга скаргу Міністерства освіти і науки України не спростовує правильність доводів, яким мотивовано судове рішення, зводиться по суті до переоцінки проаналізованих судом доказів та не дає підстав вважати висновки суду першої інстанції помилковими.

З огляду на викладене, суд апеляційної інстанції вважає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального права, тому відповідно до ст. 316 КАС України, апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, рішення суду без змін.

Відповідно до ст. 139 КАС України, судові витрати розподілу не підлягають.

Керуючись ст. ст. 308, 311, 316, 321, 322, 325, 328, КАС України, суд

постановив:

апеляційну скаргу Міністерства освіти і науки України залишити без задоволення, а рішення Львівського окружного адміністративного суду від 07 квітня 2025 року у справі № 380/24472/24 без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених пунктом другим частини п`ятої статті 328 КАС України.

Головуючий суддя О. М. Гінда
судді О. Б. Заверуха
З. М. Матковська