Справа № 320/1311/26
Суддя: Панченко Н.Д.
Дата ухвалення: 2026-01-12 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

про залишення позовної заяви без руху

12 січня 2026 року м. Київ № 320/1311/26

Суддя Київського окружного адміністративного суду Панченко Н.Д., розглянувши позовну заяву ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

До Київського окружного адміністративного суду звернулася ОСОБА_1 з позовом до ІНФОРМАЦІЯ_1 , в якому просить суд:

Зі змісту поданої позовної заяви вбачається, що позивач, зокрема, просить суд зобов`язати представників ІНФОРМАЦІЯ_1 надати через суд відповіді на питання, які, на його переконання, були проігноровані, а саме: надати довідку обстеження та медичного огляду з підписами всіх лікарів, у тому числі лікаря-гематолога; надати інформацію щодо стану здоров`я, рівня грошового забезпечення за контрактом з Національною гвардією України, а також щодо права на відпустку.

Відповідно до частини першої статті 171 Кодексу адміністративного судочинства України суддя після одержання позовної заяви з`ясовує, зокрема, чи відповідає позовна заява вимогам, встановленим статтями 160, 161 та 172 цього Кодексу, чи подано її у строк, установлений законом, а також чи відсутні підстави для залишення позовної заяви без руху.

Дослідивши позовну заяву на предмет дотримання вимог щодо її форми та змісту, суд дійшов висновку про її невідповідність вимогам процесуального закону, що є підставою для залишення позовної заяви без руху.

Відповідно до частини першої статті 5 КАС України кожна особа має право звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, та просити про їх захист у формах, прямо визначених цією нормою.

За змістом частини другої статті 5 КАС України захист порушених прав може здійснюватися й в інший спосіб, однак такий спосіб не повинен суперечити закону, має бути ефективним і відповідати характеру порушеного права.

Таким чином, позовні вимоги особи, яка звертається до адміністративного суду, мають бути юридично визначеними; чітко сформульованими; співвіднесеними з конкретним порушеним правом; спрямованими на реальний та ефективний захист такого права.

Суд звертає увагу, що адміністративне судочинство спрямоване на захист конкретного порушеного суб`єктивного права, а не на загальний контроль за діяльністю органів публічної влади чи відновлення абстрактної законності у публічних правовідносинах.

Обов`язковою умовою судового захисту є наявність порушення прав, свобод чи інтересів особи на момент звернення до суду. Таке порушення має бути реальним, індивідуалізованим і підтвердженим належними доказами.

У поданій позовній заяві позовні вимоги сформульовані у загальному вигляді, без чіткого визначення: які саме рішення, дії або бездіяльність відповідача є протиправними; у чому полягає протиправність такої поведінки; яким чином така поведінка призвела до порушення конкретних прав позивача; який саме спосіб судового захисту є необхідним та достатнім для їх поновлення.

З наведеного вбачається, що позовні вимоги не мають необхідного рівня юридичної визначеності та не узгоджуються зі способами захисту, передбаченими статтею 5 КАС України.

Суд також зауважує, що обов`язок з формулювання позовних вимог та визначення способу судового захисту покладений виключно на позивача. Суд не наділений повноваженнями самостійно визначати або коригувати спосіб захисту порушеного права на стадії відкриття провадження у справі.

Такий правовий висновок прямо викладений Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 22 лютого 2024 року у справі № 990/150/23, у якій зазначено, що суд не може підміняти волевиявлення позивача щодо способу захисту його прав та не зобов`язаний самостійно формулювати позовні вимоги замість сторони.

Хоча пункт 10 частини другої статті 245 КАС України та частина друга статті 9 КАС України надають суду право вийти за межі позовних вимог, таке право може бути реалізоване лише за результатами розгляду справи по суті, а не на стадії вирішення питання про відкриття провадження, та виключно за наявності належно сформульованих і юридично визначених позовних вимог.

Суд окремо звертає увагу на характер заявлених позовних вимог, у яких позивач фактично просить зобов`язати відповідача надати через суд відповіді на питання, які, на його переконання, залишилися без реагування з боку суб`єкта владних повноважень.

Разом з тим, адміністративне судочинство не передбачає такого способу судового захисту, як надання суб`єктом владних повноважень відповідей або пояснень «через суд» поза межами процесуальної форми, визначеної законом.

Відповідно до статті 5 Кодексу адміністративного судочинства України, судовий захист здійснюється шляхом: визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень; зобов`язання утриматися від певних дій або вчинити визначені законом дії; скасування або визнання нечинними актів; стягнення шкоди у випадках, передбачених законом.

Натомість зобов`язання суб`єкта владних повноважень надавати пояснення, відповіді на питання чи здійснювати комунікацію з позивачем у довільній формі не віднесене законом до самостійних способів судового захисту.

Суд не є органом, через який здійснюється листування між особою та суб`єктом владних повноважень, а також не уповноважений підміняти встановлені законом адміністративні процедури розгляду звернень, запитів чи службових документів.

Як зазначено у правових висновках Верховного Суду, адміністративний суд не вправі зобов`язувати суб`єкта владних повноважень вчиняти дії, які не передбачені законом або виходять за межі визначеної законом процедури, навіть якщо такі дії, на переконання позивача, спрямовані на відновлення справедливості чи усунення правової невизначеності.

Судове зобов`язання суб`єкта владних повноважень має бути чітко визначеним, юридично можливим та таким, що прямо випливає з норм матеріального права, а не ґрунтується на загальних уявленнях про доцільність або справедливість.

Фактично заявлені позивачем вимоги спрямовані не на захист конкретного порушеного права, а на спонукання відповідача до надання роз`яснень, довідок або пояснень у позасудовому порядку, що свідчить про підміну предмета адміністративного судочинства.

Крім того, відповідно до статті 9 КАС України суд розглядає адміністративні справи виключно в межах заявлених позовних вимог і не наділений повноваженнями самостійно формувати для сторін зміст комунікації або визначати перелік питань, на які суб`єкт владних повноважень має надати відповіді.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 22 лютого 2024 року у справі № 990/150/23 наголосила, що суд не може підміняти собою сторону у формуванні позовних вимог та способу захисту, а також не вправі виходити за межі процесуальної ролі, визначеної законом.

Отже, вимоги про зобов`язання суб`єкта владних повноважень надавати «відповіді через суд» не відповідають способам судового захисту, передбаченим статтею 5 КАС України, не мають належної юридичної визначеності та не можуть бути предметом розгляду в порядку адміністративного судочинства.

За таких обставин позивачу належить уточнити позовні вимоги, чітко визначивши конкретні рішення, дії або бездіяльність відповідача, які він вважає протиправними; порушене право чи інтерес; належний та передбачений законом спосіб його судового захисту.

За таких обставин суд доходить висновку, що подана позовна заява не відповідає вимогам статей 160 та 161 КАС України, а викладені в ній позовні вимоги не дають можливості встановити предмет судового захисту та межі судового розгляду, у зв`язку з чим позовна заява підлягає залишенню без руху з наданням позивачу строку для усунення виявлених недоліків.

Також, відповідно до частини третьої статті 161 Кодексу адміністративного судочинства України, до позовної заяви додається документ про сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі або документи, які підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

Частиною другою статті 132 цього Кодексу встановлено, що розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

Частиною першою статті 4 Закону України від 08.07.2011 № 3674-VI «Про судовий збір» (зі змінами та доповненнями) передбачено, що судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

Відповідно до підпункту 1 пункту 3 частини другої статті 4 Закону України від 08.07.2011 № 3674-VI Про судовий збір (зі змінами та доповненнями), за подання до адміністративного суду адміністративного позову немайнового характеру, який подано фізичною особою, встановлюється ставка судового збору у розмірі 0,4 прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Згідно з частиною третьою статті 6 Закону України від 08.07.2011 № 3674-VI Про судовий збір у разі коли в позовній заяві об`єднано дві і більше вимог немайнового характеру, судовий збір сплачується за кожну вимогу немайнового характеру.

Як встановлено судом, позивачем заявлена 1 вимога немайнового характеру.

Так, Законом України «Про Державний бюджет України на 2025 рік», установлено у 2026 році прожитковий мінімум для працездатних осіб: з 01 січня 2026 року становить 3328,00 грн.

Таким чином, при зверненні до суду із цим адміністративним позовом позивачеві необхідно було сплатити 1 331,20 грн судового збору (3328*0,4).

Проте, до позовної заяви не долучена квитанція про сплату судового збору на відповідну суму.

Тому, позивачу необхідно заплатити відповідний судовий збір у розмірі 1 331,20 грн та надати до суду оригінал квитанції про сплату судового збору.

Наведені обставини вказують на невідповідність позовної заяви вимогам процесуального закону.

Відповідно до статті 169 Кодексу адміністративного судочинства України, суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, встановлених статтями 160, 161 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня подання позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.

В ухвалі про залишення позовної заяви без руху зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб і строк їх усунення, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху.

Недоліки позовної заяви мають бути усунені шляхом подання до суду:

- уточненої позовної заяви (у кількості примірників, відповідно до кількості учасників справи та один для суду), яка відповідає вимогам, встановленим статтями 160, 161 Кодексу адміністративного судочинства України, зазначивши спосіб захисту прав та інтересів згідно з способами захисту порушеного права (свободи, законного інтересу), визначеними частиною першою статті 5 КАС України) та висновків, що викладені у даній ухвалі суду;

- оригіналу документа про сплату 1331,20 грн судового збору або документів, які підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

Інформація щодо реквізитів сплати судового збору за подання позовних заяв до Київського окружного адміністративного суду є загальнодоступною, оприлюднена на офіційному веб-порталі Судова влада України за інтернет-адресою http://adm.ko.court. gov.ua/sud1070//tax, а також розміщена на інформаційних стендах Київського окружного адміністративного суду.

Зважаючи на надану законодавцем до початку функціонування всіх підсистем (модулів) ЄСІТС технічну можливість розглядати (формувати та зберігати) справи в паперовій, електронній чи змішаній формі, суддя вважає за доцільне дану справу розглядати у змішаній формі (електронній формі).

Керуючись статтями 160, 161, 169, 171, 243, 248 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

УХВАЛИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії залишити без руху.

Протягом п`яти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху позивачеві необхідно усунути недоліки позовної заяви у спосіб, визначений даною ухвалою.

Копію ухвали суду надіслати (вручити, надати) позивачу (його представнику), зокрема, шляхом направлення тексту ухвали електронною поштою, факсимільним повідомленням (факсом, телефаксом), телефонограмою.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею та не підлягає оскарженню. Заперечення на ухвалу можуть бути включені до апеляційної скарги на рішення суду.

Суддя Панченко Н.Д.