Справа № 440/11759/24
Суддя: Н.Ю. Алєксєєва
Дата ухвалення: 2026-01-13 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОЛТАВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 січня 2026 року м. ПолтаваСправа № 440/11759/24

Полтавський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Алєксєєвої Н.Ю., розглянув у письмовому провадженні справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Полтавській області про визнання протиправною та скасування податкової вимоги.

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до Полтавського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Головного управління ДПС у Полтавській області про визнання протиправною та скасування податкової вимоги від 10.05.2023 №0-1631.

В обґрунтування позовних вимог ОСОБА_1 (далі ОСОБА_1 , позивач) послався на прийняття, у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України Верховною Радою України 15.03.2022 був Закону України №2120-ІХ «Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законодавчих актів України щодо дії норм на період дії воєнного стану», яким пункт 69 підрозділу 10 розділу ХХ «Перехідні положення» ПК України був доповнений, зокрема, підпунктом 69.1. Абзацом 1 пп.69.1 п.69 підрозділу 10 розділу ХХ «Перехідні положення» ПК України передбачено, що у разі відсутності у платника податків можливості своєчасно виконати свій податковий обов`язок щодо дотримання термінів сплати податків та зборів, подання звітності та/або документів (повідомлень), у тому числі передбачених статтями 39 і 392, пунктом 46.2 статті 46 цього Кодексу, реєстрації у відповідних реєстрах податкових або акцизних накладних, розрахунків коригування, подання електронних документів, що містять дані про фактичні залишки пального та обсяг обігу пального або спирту етилового тощо, платники податків звільняються від передбаченої цим Кодексом відповідальності з обов`язковим виконанням таких обов`язків протягом шести місяців після припинення або скасування воєнного стану в Україні.

ОСОБА_2 з 04.04.2022 є мобілізованим, за довідкою ВЧ НОМЕР_1 від 03.09.2024 №534 перебуває на військовій службі, відповідно до наказу командира ВЧ НОМЕР_1 про зарахування до списків особового складу №2 від 04.04.2022.

Під час перебування Позивача на лікуванні та реабілітації в м. Полтава, з метою отримання підтвердження неможливості виконання податкового обов`язку щодо сплати орендної плати, яка є складовою податку на майно, ним, на адресу ГУ ДПС у Полтавській області позивачем направлена заява про неможливість виконання податкового обов`язку від 06.11.2024 з документами, які підтверджують неможливість виконання податкового обов`язку, яка, згідно відстеження за трекінгом відправлення 366, отримана 12.11.2024.

Таким чином, враховуючи вищевикладені обставини, зокрема, наявність у позивача документально підтвердженої неможливості виконання податкових зобов`язань з декількох підстав, визначених Наказом №225, вважає, що позивач має усі правові підстави для звільнення від передбаченої ПК України відповідальності, з обов`язковим виконанням наявних у нього податкових обов`язків протягом шести місяців після припинення або скасування воєнного стану в Україні.

Ухвалою Полтавського окружного адміністративного суду від 03.10.2024 позовну заяву залишено без руху.

10.10.2024 позивачем надано до суду квитанцію про сплату судового збору та заяву про поновлення строку звернення до суду, яка обґрунтована тим, що ОСОБА_1 починаючи з 04.04.202 мобілізований до лав Збройних Сил України та одразу був направлений в зону ведення бойових дій, де забезпечував здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі та стримуванні збройної агресії. Зазначав, що з об`єктивних причин не знав та не міг знати про наявність оскаржуваної податкової вимоги до дати ознайомлення його представником з матеріалами справи №440/9126/24.

Ухвалою Полтавського окружного адміністративного суду від 15.10.2024 позовна заява прийнята до провадження, відкрите провадження в адміністративний справі, вирішено розглядати її за правилами спрощеного позовного провадження.

Відповідачем 05.11.2024 до справи наданий відзив, за змістом якого ГУ ДПС у Полтавській області проти задоволення адміністративного позову заперечувало. Відповідач вказав, що згідно даних інформаційно-комунікаційної системи ДПС України за фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1 станом на дату прийняття оскаржуваної вимоги обліковувався податковий борг на загальну суму 127872,55 грн, що складається із заборгованості з орендної плати з фізичних осіб.

Керуючись статтею 59 ПК України, 10.05.2023 в автоматичному режимі сформована податкова вимога № 0-1631 на загальну суму 127872,55 грн. податкову вимогу від 10.05.2023 №0- 1631 форми «Ф» направлено на податкову адресу ОСОБА_1 , а саме АДРЕСА_1 рекомендованим листом з повідомлення про вручення, та відповідно до рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення рекомендований лист отримано Позивачем 08.06.2024 року.

Документи вважаються належним чином врученими, якщо вони надіслані у порядку, визначеному п. 42.4 ст. 42 ПК України, за адресою (місцезнаходженням, податковою адресою) платника податків рекомендованим листом з повідомленням про вручення або особисто вручені платнику податків (його представнику). У разі якщо пошта не може вручити платнику податків документ через відсутність за місцезнаходженням посадових осіб платника податків, їх відмову прийняти документ, незнаходження фактичного місця розташування (місцезнаходження) платника податків або з інших причин, документ вважається врученим платнику податків у день, зазначений поштовою службою в повідомленні про вручення із зазначенням причини невручення (пп. 42.2, 42.4 ПК України).

Позивачем направлено до ГУ ДПС у Полтавській області лист про неможливість виконання податкового обов`язку, який отриманий Відповідачем 11.11.2024 року (вх.№58525/6/16-31).

За результати розгляду листа про неможливість виконання податкового обов`язку ГУ ДПС у Полтавській області було надано відповідь листом від 19.12.2024 №34670/6/16-31-24-09-08, та повідомлено Позивача про відсутність правових підстав у ГУ ДПС у Полтавській області прийняття рішення щодо неможливості своєчасного виконання ОСОБА_1 податкового обов`язку.

За таких обставин податкова вимога від 10.05.2023 № 0-1631 винесена згідно вимог чинного законодавства.

Позивач у відповіді на відзив, наданій до справи 14.11.2024, вказав про неотримання ним податкової вимоги, адже на дату вручення її перебував на військовій службі. ОСОБА_1 зазначив, що податкові декларації, подані позивачем до Кобеляцької ДПІ датовані 03.02.2022 та на дату їх подання позивач не міг передбачити, що буде призваний до лав Збройних Сил України та подальші 2,5 роки присвятить захисту Батьківщини, а не здійсненню обробітку орендованих земельних ділянок з метою отримання прибутку, з якого буде сплачуватися орендна плата.

Позивач наголошував про неможливість виконання податкового обов`язку, про що у встановлений законом спосіб, повідомлено відповідача. Відповідно, за документально підтвердженої неможливості виконання податкових зобов`язань з декількох підстав, визначених Наказом №225, позивач вказав, що має усі правові підстави для звільнення від передбаченої ПК України відповідальності з обов`язковим виконанням наявних у нього податкових обов`язків протягом шести місяців після припинення або скасування воєнного стану в Україні.

10.12.2024 позивач звернувся до суду із клопотання про зупинення провадження у справі.

Ухвалою Полтавського окружного адміністративного суду від 11.12.2024 клопотання ОСОБА_1 задоволене, зупинене провадження у справі до припинення перебування ОСОБА_1 у складі Збройних Сил України, що переведені на воєнний стан.

ОСОБА_2 02.10.2025 звернувся до суду із клопотання про поновлення провадження у справі.

Ухвалою Полтавського окружного адміністративного суду від 06.10.2025 клопотання ОСОБА_1 задоволене, поновлене провадження у справі, призначена справа до судового розгляду.

ГУ ДПС у Полтавській області до справи надані додаткові письмові пояснення 17.11.2025, 17.12.2025 де відповідач вказав що згідно даних інформаційно-комунікаційної системи ДПС України за фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1 станом на дату прийняття оскаржуваної вимоги обліковувався податковий борг на загальну суму 127872,55 грн, що складається із заборгованості з орендної плати з фізичних осіб.

Керуючись статтею 59 ПК України, 10.05.2023 в автоматичному режимі сформована податкова вимога № 0-1631 на загальну суму 127872,55 грн. податкову вимогу від 10.05.2023 №0- 1631 форми «Ф» направлено на податкову адресу ОСОБА_1 , а саме АДРЕСА_1 рекомендованим листом з повідомлення про вручення, та відповідно до рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення рекомендований лист отримано Позивачем 08.06.2024 року.

Позивачем направлено до ГУ ДПС у Полтавській області лист про неможливість виконання податкового обов`язку, який отриманий Відповідачем 11.11.2024 року (вх.№58525/6/16-31).

За результати розгляду листа про неможливість виконання податкового обов`язку ГУ ДПС у Полтавській області було надано відповідь листом від 19.12.2024 №34670/6/16-31-24-09-08, та повідомлено Позивача про відсутність правових підстав у ГУ ДПС у Полтавській області прийняття рішення щодо неможливості своєчасного виконання ОСОБА_1 податкового обов`язку. Однією з підстав відмови у задоволенні листа Позивача, про неможливість виконання податкового обов`язку був факт належного виконання податкових обов`язків з інших платежів та зборів (своєчасне подання звітності, та сплата податкових зобов`язань).

Таким, чином податкова вимоги від 10.05.2023 № 0-1631 винесена згідно вимог чинного законодавства.

У додаткових поясненнях, наданих позивачем до суду 19.12.2025 ОСОБА_2 вказав, що з 27.01.1999 зареєстрований як фізична особа-підприємець. 17.09.2019 подано декларацію про створення сімейного фермерського господарства.

Подання податкової звітності (податкової декларації платника єдиного податку) в період перебування позивача на військовій службі здійснювалося фізичною особою-підприємцем ОСОБА_3 на підставі договору на надання бухгалтерських послуг №73 від 01.10.2016.

Згідно з частиною 9 статті 205 Кодексу адміністративного судочинства України якщо немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених цією статтею, але всі учасники справи не з`явилися у судове засідання, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта.

Зважаючи на відсутність перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених статтею 205 Кодексу адміністративного судочинства України, а також відсутність потреби заслухати свідка чи експерта, суд ухвалив розглянути справу у порядку письмового провадження.

Суд, вивчивши пояснення представників сторін, дослідивши письмові докази, надані сторонами до матеріалів адміністративної справи, встановив такі обставини.

ОСОБА_1 з 27.01.1999 зареєстрований як фізична особа-підприємець.

17.09.2019 позивачем подана декларація про створення сімейного фермерського господарства.

ОСОБА_2 з 04.04.2022 є мобілізованим, за довідкою ВЧ НОМЕР_1 від 03.09.2024 №534 перебуває на військовій службі, відповідно до наказу командира ВЧ НОМЕР_1 про зарахування до списків особового складу №2 від 04.04.2022.

Позивачем направлено до ГУ ДПС у Полтавській області лист про неможливість виконання податкового обов`язку, який отриманий Відповідачем 11.11.2024 року (вх.№58525/6/16-31).

За результатами розгляду листа про неможливість виконання податкового обов`язку ГУ ДПС у Полтавській області було надано відповідь листом від 19.12.2024 №34670/6/16-31-24-09-08, та повідомлено Позивача про відсутність правових підстав у ГУ ДПС у Полтавській області прийняття рішення щодо неможливості своєчасного виконання ОСОБА_1 податкового обов`язку.

Згідно даних інформаційно-комунікаційної системи ДПС України за фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1 станом на дату прийняття оскаржуваної вимоги 10.05.2023, обліковувався податковий борг на загальну суму 127872,55 грн, що складається із заборгованості з орендної плати з фізичних осіб.

ГУ ДПС у Полтавській області винесена податкова вимога від 10.05.2023 №0-1631.

ОСОБА_1 не погодився із вказаною податковою вимогою, звернувся до суду із даним позовом про визнання її протиправною та скасування.

Суд, вивчивши та дослідивши матеріали справи, з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, оцінивши докази у сукупності, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, дійшов наступних висновків.

Стаття 67 Конституції України передбачає, що кожен зобов`язаний сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом.

Відповідно до статті 14 Податкового кодексу України:

- грошове зобов`язання платника податків - сума коштів, яку платник податків повинен сплатити до відповідного бюджету як податкове зобов`язання та/або штрафну (фінансову) санкцію, що справляється з платника податків у зв`язку з порушенням ним вимог податкового законодавства та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, а також санкції за порушення законодавства у сфері зовнішньоекономічної діяльності (підпункт 14.1.39 пункту 14.1);

- земельний податок - обов`язковий платіж, що справляється з власників земельних ділянок та земельних часток (паїв), а також постійних землекористувачів (далі - податок для цілей розділу XII цього Кодексу) (підпункт 14.1.72 пункту 14.1);

- плата за землю - обов`язковий платіж у складі податку на майно, що справляється у формі земельного податку або орендної плати за земельні ділянки державної і комунальної власності (підпункт 14.1.147 пункту 14.1);

- податкове зобов`язання - сума коштів, яку платник податків, у тому числі податковий агент, повинен сплатити до відповідного бюджету як податок або збір на підставі, в порядку та строки, визначені податковим законодавством (у тому числі сума коштів, визначена платником податків у податковому векселі та не сплачена в установлений законом строк) (підпункт 14.1.156 пункту 14.1);

- податковий борг - сума узгодженого грошового зобов`язання (з урахуванням штрафних санкцій за їх наявності), але не сплаченого платником податків у встановлений цим Кодексом строк, а також пеня, нарахована на суму такого грошового зобов`язання (підпункт 14.1.175 пункту 14.1).

- визначено, що податкова вимога - це письмова вимога контролюючого органу до платника податків щодо погашення суми податкового боргу (підпункт 14.1.153 пункту14.1).

Згідно зі статтею 16 Податкового кодексу України платник податків зобов`язаний, зокрема сплачувати податки та збори в строки та у розмірах, встановлених цим Кодексом та законами з питань митної справи (підпункт 16.1.4 пункту 16.1 статті 16).

Відповідно до статті 20 ПК України контролюючі органи мають право визначати у порядку, встановленому цим Кодексом, суми податкових та грошових зобов`язань платників податків (підпункт 20.1.18 пункту 20.1);

Згідно з статтею 36 ПК України податковим обов`язком визнається обов`язок платника податку обчислити, задекларувати та/або сплатити суму податку та збору в порядку і строки, визначені цим Кодексом, законами з питань митної справи.

Податковий обов`язок виникає у платника за кожним податком та збором.

Податковий обов`язок є безумовним і першочерговим стосовно інших неподаткових обов`язків платника податків, крім випадків, передбачених законом.

Виконання податкового обов`язку може здійснюватися платником податків самостійно або за допомогою свого представника чи податкового агента.

Відповідальність за невиконання або неналежне виконання податкового обов`язку несе платник податків, крім випадків, визначених цим Кодексом або законами з питань митної справи.

Згідно з пунктом 38.1 статті 38 ПК України виконанням податкового обов`язку визнається сплата в повному обсязі платником відповідних сум податкових зобов`язань у встановлений податковим законодавством строк.

Пунктом 59.1 статті 59 ПК України передбачено, що у разі коли у платника податків виник податковий борг, контролюючий орган надсилає (вручає) йому податкову вимогу в порядку, визначеному для надсилання (вручення) податкового повідомлення-рішення.

Податкова вимога може надсилатися (вручатися) контролюючим органом за місцем обліку платника податків, в якому обліковується податковий борг платника податків.

Податкова вимога не надсилається (не вручається), а заходи, спрямовані на погашення (стягнення) податкового боргу, не застосовуються, якщо загальна сума податкового боргу платника податків не перевищує ста вісімдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян. У разі збільшення загальної суми податкового боргу до розміру, що перевищує сто вісімдесят неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, контролюючий орган надсилає (вручає) податкову вимогу такому платнику податків. Строк давності, визначений пунктом 102.4 статті 102 цього Кодексу для стягнення податкового боргу, у такому випадку розпочинається не раніше дня виникнення податкового боргу у сумі, що перевищує сто вісімдесят неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Згідно з пунктом 59.3 статті 59 ПК України податкова вимога разом з детальним розрахунком суми податкового боргу надсилається не раніше першого робочого дня після закінчення граничного строку сплати суми грошового зобов`язання.

Пункт 269.1 статті 269 ПК України визначає, платниками плати за землю є:

269.1.1. платники земельного податку:

269.1.1.1. власники земельних ділянок, земельних часток (паїв);

269.1.1.2. землекористувачі, яким відповідно до закону надані у користування земельні ділянки державної та комунальної власності на правах постійного користування;

269.1.2. платники орендної плати - землекористувачі (орендарі) земельних ділянок державної та комунальної власності на умовах оренди.

За статтею 270 ПК України об`єктами оподаткування платою за землю є:

270.1.1. об`єкти оподаткування земельним податком:

270.1.1.1. земельні ділянки, які перебувають у власності;

270.1.1.2. земельні частки (паї), які перебувають у власності;

270.1.1.3. земельні ділянки державної та комунальної власності, які перебувають у володінні на праві постійного користування;

270.1.2. об`єкти оподаткування орендною платою - земельні ділянки державної та комунальної власності, надані в користування на умовах оренди.

Стаття 271 ПК України визначає, що базою оподаткування є:

271.1.1. нормативна грошова оцінка земельної ділянки з урахуванням коефіцієнта індексації, визначеного відповідно до порядку, встановленого цим розділом;

271.1.2. площа земельної ділянки, нормативну грошову оцінку якої не проведено.

Відповідно до пунктів 286.2, 286.3 статті 286 ПК України платники плати за землю (крім фізичних осіб) самостійно обчислюють суму плати за землю щороку станом на 1 січня і не пізніше 20 лютого поточного року подають до відповідного контролюючого органу за місцезнаходженням земельної ділянки податкову декларацію на поточний рік за формою, встановленою у порядку, передбаченому статтею 46 цього Кодексу, з розбивкою річної суми рівними частками за місяцями. Подання такої декларації звільняє від обов`язку подання щомісячних декларацій. При поданні першої декларації (фактичного початку діяльності як платника плати за землю) разом з нею подається витяг із технічної документації про нормативну грошову оцінку земельної ділянки, а надалі такий витяг подається у разі затвердження нової нормативної грошової оцінки землі.

Платник плати за землю має право подавати щомісяця звітну податкову декларацію, що звільняє його від обов`язку подання податкової декларації не пізніше 20 лютого поточного року, протягом 20 календарних днів місяця, що настає за звітним.

В ході розгляду справи позивач вказав що податкові декларації, подані позивачем до Кобеляцької ДПІ датовані 03.02.2022.

Згідно даних інформаційно-комунікаційної системи ДПС України за фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1 станом на дату прийняття оскаржуваної вимоги обліковувався податковий борг на загальну суму 127872,55 грн, що складається із заборгованості з орендної плати з фізичних осіб. Станом на 13.11.2025 рік за ОСОБА_1 обліковується податковий борг на загальну суму 114637,11 грн по орендній платі з фізичних осіб.

Відповідно до статті 59 ПК України, 10.05.2023 відповідачем в автоматичному режимі сформована податкова вимога №0-1631 на загальну суму 127872,55 грн. Податкову вимогу від 10.05.2023 №0- 1631 форми «Ф» направлено на податкову адресу ОСОБА_1 , а саме АДРЕСА_1 рекомендованим листом з повідомлення про вручення.

Позивач вказав про неотримання оскаржуваної податкової вимоги.

З матеріалів справи вбачається, що податкову вимогу від 10.05.2023 №0-1631 форми «Ф» направлено на податкову адресу ОСОБА_1 , а саме АДРЕСА_1 рекомендованим листом з повідомлення про вручення та відповідно до рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення рекомендований лист отримано Позивачем 08.06.2024 року.

Документи вважаються належним чином врученими, якщо вони надіслані у порядку, визначеному п. 42.4 ст. 42 ПК України, за адресою (місцезнаходженням, податковою адресою) платника податків рекомендованим листом з повідомленням про вручення або особисто вручені платнику податків (його представнику). У разі якщо пошта не може вручити платнику податків документ через відсутність за місцезнаходженням посадових осіб платника податків, їх відмову прийняти документ, незнаходження фактичного місця розташування (місцезнаходження) платника податків або з інших причин, документ вважається врученим платнику податків у день, зазначений поштовою службою в повідомленні про вручення із зазначенням причини невручення (пп. 42.2, 42.4 ПК України).

Відповідно до п. 106 Правил надання послуг поштового зв`язку, затверджених постановою КМУ від 05.03.2009 р. №270, під час вручення фізичній особі реєстрованого поштового відправлення, виплати коштів за поштовим переказом з повідомленням про вручення працівник поштового зв`язку на підставі пред`явленого одержувачем документа, що посвідчує особу, зазначає на бланку повідомлення про вручення його прізвище. На бланку повідомлення про вручення поштового відправлення з позначкою «вручити особисто», внутрішнього рекомендованого листа з позначкою «судова повістка» одержувач розписується та зазначає прізвище.

Напис про одержання поштового відправлення, в якому зазначене його прізвище, зроблений працівником поштового зв`язку, зазвичай є переконливим доказом отримання відправлення саме адресатом. Таке переконання ґрунтується на презумпції добросовісного виконання працівниками пошти своїх обов`язків.

24 січня 2019 року Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду в рамках справи №826/14361/16, адміністративне провадження №К/9901/31654/18 (ЄДРСРУ №79409372) вказав, що для встановлення факту направлення (вручення) фізичній особі податкового повідомлення-рішення поштою у встановленому законодавством порядку, дослідженню підлягають: відповідність адреси одержувача у поштовому відправленні місцю проживання або останньому відомому місцезнаходженню фізичної особи; повідомлення про вручення рекомендованого поштового відправлення, в якому зазначено дату вручення або причини невручення; відповідність дати відправлення на корінці податкового повідомлення-рішення даті, зазначеній у повідомленні про вручення рекомендованого поштового відправлення тощо.

Виходячи з вище зазначеного ГУ ДПС у Полтавській області належним чином виконано обов`язок щодо формування та надсилання податкової вимоги № 0-1631 від 10.05.2023 відповідно до статей 59, 42 ПК України.

Позивач також вказує, що у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України Верховною Радою України 15.03.2022 був прийнятий Закон України №2120-ІХ «Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законодавчих актів України щодо дії норм на період дії воєнного стану», яким пункт 69 підрозділу 10 розділу ХХ «Перехідні положення» ПК України був доповнений, зокрема, підпунктом 69.1. Абзацом 1 пп.69.1 п.69 підрозділу 10 розділу ХХ «Перехідні положення» ПК України передбачено, що у разі відсутності у платника податків можливості своєчасно виконати свій податковий обов`язок щодо дотримання термінів сплати податків та зборів, подання звітності та/або документів (повідомлень), у тому числі передбачених статтями 39 і 39-2, пунктом 46.2 статті 46 цього Кодексу, реєстрації у відповідних реєстрах податкових або акцизних накладних, розрахунків коригування, подання електронних документів, що містять дані про фактичні залишки пального та обсяг обігу пального або спирту етилового тощо, платники податків звільняються від передбаченої цим Кодексом відповідальності з обов`язковим виконанням таких обов`язків протягом шести місяців після припинення або скасування воєнного стану в Україні.

ОСОБА_2 з 04.04.2022 є мобілізованим, за довідкою ВЧ НОМЕР_1 від 03.09.2024 №534 перебуває на військовій службі, відповідно до наказу командира ВЧ НОМЕР_1 про зарахування до списків особового складу №2 від 04.04.2022.

Позивачем направлено до ГУ ДПС у Полтавській області лист про неможливість виконання податкового обов`язку, який отриманий Відповідачем 11.11.2024 року (вх.№58525/6/16-31).

За результатами розгляду листа про неможливість виконання податкового обов`язку ГУ ДПС у Полтавській області було надано відповідь листом від 19.12.2024 №34670/6/16-31-24-09-08, та повідомлено Позивача про відсутність правових підстав у ГУ ДПС у Полтавській області прийняття рішення щодо неможливості своєчасного виконання ОСОБА_1 податкового обов`язку. Однією з підстав відмови у задоволенні листа Позивача, про неможливість виконання податкового обов`язку був факт належного виконання податкових обов`язків з інших платежів та зборів (своєчасне подання звітності, та сплата податкових зобов`язань).

З даного приводу суд зазначає, що абзац 1 підпункту 69.1 пункту 69 підрозділу 10 розділу ХХ «Перехідні положення» ПК України передбачає звільнення платників податків, у яких відсутня можливість своєчасного виконання податкового обов`язку, зокрема, щодо дотримання термінів сплати податку від відповідальності, передбаченої ПК України.

у разі відсутності у платника податків можливості своєчасно виконати свій податковий обов`язок щодо

З матеріалів справи вбачається та сторонами не заперечується, що внаслідок невиконання податкового зобов`язання зі сплати самостійно визначеної суми податку за землю у позивача утворилася податкова заборгованість.

За загальним правилом відповідальність за неналежне виконання податкового обов`язку несе платник.

Це визначено статтею 109 ПК, відповідно до пунктів 109.1, 109.2 якої податковим правопорушенням є протиправне, винне (у випадках, прямо передбачених цим Кодексом) діяння (дія чи бездіяльність) платника податку (в тому числі осіб, прирівняних до нього), контролюючих органів та/або їх посадових (службових) осіб, інших суб`єктів у випадках, прямо передбачених цим Кодексом.

Діяння вважаються вчиненими умисно, якщо існують доведені контролюючим органом обставини, які свідчать, що платник податків удавано, цілеспрямовано створив умови, які не можуть мати іншої мети, крім як невиконання або неналежне виконання вимог, установлених цим Кодексом та іншим законодавством, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи.

Порушення податкового законодавства та порушень вимог, встановлених іншим законодавством, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, тягне за собою відповідальність, передбачену цим Кодексом та іншими законами України.

Статтею 111 ПК визначені види відповідальності за порушення законів з питань оподаткування та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи. За порушення законів з питань оподаткування та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, застосовуються такі види юридичної відповідальності: фінансова; адміністративна; кримінальна. Фінансова відповідальність за порушення законів з питань оподаткування та іншого законодавства встановлюється та застосовується згідно з цим Кодексом та іншими законами. Фінансова відповідальність застосовується у вигляді штрафних (фінансових) санкцій (штрафів) та/або пені.

Відповідно до пункту 124.1 статті 124 ПК України у разі якщо платник податків не сплачує узгоджену суму грошового зобов`язання (крім грошового зобов`язання у вигляді штрафних (фінансових) санкцій, застосованих до нього на підставі цього Кодексу чи іншого законодавства, контроль за яким покладено на контролюючі органи, а також пені, застосованої до нього на підставі цього Кодексу чи іншого законодавства, контроль за яким покладено на контролюючі органи) протягом строків, визначених цим Кодексом, такий платник податків притягується до відповідальності у вигляді штрафу.

Підпункт 14.1.162 пункту 14.1 статті 14 ПК України визначено, що пеня - сума коштів у вигляді відсотків, нарахована на суми податкових зобов`язань та/або на суми штрафних (фінансових) санкцій, не сплачених у встановлені законодавством строки, а також нарахована в інших випадках та порядку, передбачених цим Кодексом або іншим законодавством, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи;

Тобто, у ПК України під відповідальністю за несвоєчасну сплату самостійно визначеного податкового зобов`язання розуміється застосування штрафних (фінансових) санкцій (штрафів) та/або пені.

При цьому платник податків звільняється від відповідальності за несвоєчасне або перерахування не в повному обсязі таких податків, зборів та інших платежів до бюджетів та державних цільових фондів, включаючи нараховану пеню або штрафні санкції, зокрема за абзацом 1 підпункту 69.1 пункту 69 підрозділу 10 розділу ХХ «Перехідні положення» ПК України.

Таким чином, платник податків звільнений від відповідальності у вигляді штрафу та/або пені за порушення строків сплати податкового зобов`язання у разі відсутності у платника податків можливості своєчасно виконати свій податковий обов`язок щодо дотримання термінів сплати податків та зборів, подання звітності та/або документів (повідомлень), у тому числі передбачених статтями 39 і 39-2, пунктом 46.2 статті 46 цього Кодексу, реєстрації у відповідних реєстрах податкових або акцизних накладних, розрахунків коригування, подання електронних документів, що містять дані про фактичні залишки пального та обсяг обігу пального або спирту етилового тощо, платники податків звільняються від передбаченої цим Кодексом відповідальності з обов`язковим виконанням таких обов`язків протягом шести місяців після припинення або скасування воєнного стану в Україні.

Водночас абзац 1 підпункту 69.1 пункту 69 підрозділу 10 розділу ХХ «Перехідні положення» ПК України, не звільняє платників податків від обов`язку сплатити до бюджету належні суми податків та зборів, контроль за справлянням яких покладено на контролюючі органи, а також від застосування до них інших заходів, передбачених цим Кодексом.

Із загальних положень статті 38 ПК також випливає, що належним виконанням податкового зобов`язання є сплата в повному обсязі платником відповідних сум податкових зобов`язань.

Таким чином, звільнення платника від відповідальності за порушення строків погашення податкового зобов`язання не свідчить про звільнення від обов`язку виконати податкове зобов`язання.

З огляду на те, що оспорювана позивачем податкова вимога не є формою чи видом притягнення платника до відповідальності (не є за своєю суттю фінансовою санкцією у вигляді штрафу та/або пені), а свідчить про необхідність погашення суми податкового зобов`язання, відтак немає підстав і для її скасування, оскільки податкове зобов`язання на момент її винесення податковим органом належно виконане не було, а податкова вимога була винесена відповідно до норм ПК України, не була протиправною і, відповідно, не підлягає скасуванню.

Частиною першою та другою статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Положеннями статті 90 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), що міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

В даній справі відповідач надав суду належні і допустимі докази правомірності свого рішення, довів його законність та обґрунтованість.

Отже, з урахуванням вищенаведеного, суд дійшов до висновку про необхідність відмови у задоволенні позовних вимог.

Підстави для розподілу судових витрат, в порядку статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України, відсутні.

Керуючись статтями 241-245 Кодексу адміністративного судочинства України,

У Х В А Л И В:

В задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_2 ) до Головного управління ДПС у Полтавській області (вул. Європейська, 4, м. Полтава, Полтавська область, 36000, ) про визнання протиправною та скасування податкової вимоги відмовити.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене до Другого апеляційного адміністративного суду в порядку, визначеному частиною 8 статті 18, частинами 7-8 статті 44 та статтею 297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Апеляційна скарга на дане рішення може бути подана протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя Н.Ю. Алєксєєва
суддя суддя