Справа № 560/11626/25
Суддя: Шидловський В.Б.
Дата ухвалення: 2026-01-12 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 560/11626/25

Головуючий у 1-й інстанції: Салюк П.І.

Суддя-доповідач: Шидловський В.Б.

12 січня 2026 року

м. Вінниця

Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Шидловського В.Б.

суддів: Капустинського М.М. Сапальової Т.В.

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 08 вересня 2025 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Хмельницькій області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення,

В С Т А Н О В И В :

У липні 2025 року ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом до Головного управління ДПС у Хмельницькій області, в якому просив суд визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення форми Ф від 09.04.2025 № 0-2225-UA0011141, № 0-2225-UA0011141, № 0-2225-UA0011141.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що 09.04.2025 у його електронний кабінет надійшли повідомлення про обов`язок сплатити суму грошового зобов`язання. Ознайомившись зі змістом оскаржуваних податкових повідомлень-рішень позивачу стало відомо, що відповідачем визначено суму податкового зобов`язання зі сплати податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, а саме: у сумі 4 11,80 гривень, за податковий період 2024 рік (ППР від 09.04.2025 № 0-2225-UA0011141 ГУ ДПС у Хмельницькій області); у сумі 47 964,05 гривень, за податковий період 2024 рік (ППР від 09.04.2025 № 0-2225-UA0011141 ГУ ДПС у Хмельницькій області); у сумі 28 417,75 гривень, за податковий період 2024 рік (ППР від 09.04.2025 № 0-2225-UA0011141 ГУ ДПС у Хмельницькій області). Однак, позивач вказує, що нерухоме майно, яке належить на праві власності позивача, не є об`єктом оподаткування податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, оскільки використовується ним безпосередньо в сільськогосподарській діяльності як сільськогосподарським товаровиробником. Внаслідок чого вважає оскаржувані податкові повідомлення-рішення протиправними та такими, що підлягають скасуванню.

Рішенням Хмельницького окружного адміністративного суду від 08 вересня 2025 року у задоволенні позовних вимог відмовлено.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, позивачем подано апеляційну скаргу, в якій він просить скасувати оскаржуване рішення та ухвалити нове, яким задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

Обґрунтовуючи вимоги апеляційної скарги апелянт посилається на порушення судом першої інстанції, при прийнятті рішення, норм матеріального та процесуального права, також неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, з обставин і обґрунтувань, викладених в апеляційній скарзі.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши рішення суду та доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що згідно відомостей з Інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно №435714609 від 16.07.2025 на підставі договору купівлі-продажу нерухомого майна, серія та номер: 3080, виданого приватним нотаріусом Хмельницького районного нотаріального округу Хмельницької області Сарелою Т.П., позивач 17.12.2021 набув у приватну власність нерухоме майно загальною площею 11,6 кв.м.; на підставі договору купівлі-продажу нерухомого майна, серія та номер: 3083, виданого приватним нотаріусом Хмельницького районного нотаріального округу Хмельницької області Сарелою Т.П., позивач 17.12.2021 набув у приватну власність нерухоме майно загальною площею 1351,1 кв.м. (опис: будівля складу КДУ) та на підставі договору купівлі-продажу нерухомого майна, серія та номер: 3077, виданого приватним нотаріусом Хмельницького районного нотаріального округу Хмельницької області Сарелою Т.П., позивач 17.12.2021 набув у приватну власність нерухоме майно загальною площею 800,5 кв.м. (опис: будівля складу агрегат вітамінної муки). Вище зазначене нерухоме майно 03.07.2024 перейшло згідно Договору про закріплення майна на праві повного господарського відання та рішення про закріплення майна на праві господарського відання користувачу Фермерському господарству Кобудь.

Зазначені нежитлові будівлі належали товариству з обмеженою відповідальністю Гусятинський елекватор.

Відповідно до наявних в матеріалах справи довідок від 16.05.2025 № 42, виданих комунальним підприємством Бюро технічної інвентаризації Старокостянтинівської міської ради будівля вагової, складу агрегат вітамінної муки та КДУ, що розташовані за адресою: Хмельницька обл., місто Старокостянтинів, вулиця Кожедуба, будинок 34, блоки 1-3 відносяться до класифікації Нежитлові сільськогосподарські будівлі, код 1271.

Позивач є членом Фермерського господарства "Кобудь" (). Основним видом господарської діяльності Господарства є розведення свиней (КВЕД 01.46). Іншими видами діяльності є також: вирощування зернових культур (крім рису), бобових культур і насіння олійних культур (код КВЕД: 01.11), виробництво хліба та хлібобулочних виробів; виробництво борошняних кондитерських виробів, торгів і тістечок нетривалого зберігання (код КВЕД: 10.71), оптова торгівля зерном, необробленим тютюном, насінням і кормами для тварин (код КВЕД: 46.21), оптова торгівля м`ясом і м`ясними продуктами (код КВЕД: 46.32, роздрібна торгівля м`ясом і м`ясними продуктами в спеціалізованих магазинах (код КВЕД: 47.22).

На підставі рішення засновника ФГ "Кобудь" від 01.01.2022 ФГ "Кобудь" прийняло для використання на праві господарського відання (без права відчуження) наступні об`єкти нерухомого майна: - будівля (вагова), загальною площею 11,6 кв.м., за адресою: Хмельницька обл., місто Старокостянтинів, вулиця Кожедуба, будинок 34, блок 1 (реєстраційний номер об`єкта нерухомості 040); - будівля (будівля складу КДУ), загальною площею 1351,1 кв.м., за адресою: Хмельницька обл., місто Старокостянтинів, вулиця Кожедуба, будинок 34, блок 2 (реєстраційний номер об`єкта нерухомості 040); будівля (будівля складу агрегат вітамінної муки), загальною площею 800,5 кв.м., за адресою: Хмельницька обл., місто Старокостянтинів, вулиця Кожедуба, будинок 34, блок 3 (реєстраційний номер об`єкта нерухомості 040).

Відповідно до наявного в матеріалах справи Акту приймання-передачі від 01.01.2022, вказані вище нежитлові будівлі, передані позивачем в господарське відання фермерському господарству Кобудь та не здавалось позивачем йому в оренду, лізинг чи позичку.

Головним управління ДПС у Хмельницькій області 09.04.2025 за податковий період 2024 рік винесено податкові повідомлення-рішення (далі ППР):

№ 0-2225-UA0011141 в сумі 411,80 гривень;

№ 0-2225-UA0011141 в сумі 47964,05 гривень;

№ 0-2225-UA0011141 в сумі 28417,75 гривень.

Не погоджуючись із вказаними ППР, позивач оскаржив їх до суду.

Суд першої інстанції при ухваленні оскаржуваного рішення виходив з необґрунтованості та недоведеності позовних вимог, а відтак відсутності підстав для задоволення адміністративного позову.

Колегія суддів не погоджується з висновком суду першої інстанції по суті спору, виходячи з наступного.

Частиною другою статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно із статтею 67 Конституції України кожен зобов`язаний сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом.

Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства регулює та визначає ПК України.

Статтею 15 ПК України визначено, що платниками податків визнаються фізичні особи (резиденти і нерезиденти України), юридичні особи (резиденти і нерезиденти України) та їх відокремлені підрозділи, які мають, одержують (передають) об`єкти оподаткування або провадять діяльність (операції), що є об`єктом оподаткування згідно з вказаним Кодексом або податковими законами, і на яких покладено обов`язок із сплати податків та зборів згідно з вказаним Кодексом.

Відповідно до пункту 10.1 статті 10 ПК України до місцевих податків належать податок на майно та єдиний податок.

Згідно зі статтею 265 ПК України податок на майно складається з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки; транспортного податку та плати за землю.

Відповідно до підпункту 266.1.1 пункту 266.1 статті 261 ПК України платниками податку є фізичні та юридичні особи, в тому числі нерезиденти, які є власниками об`єктів житлової та/або нежитлової нерухомості.

Підпунктом 266.2.1 пункту 266.2 статті 266 ПК України встановлено, що об`єктом оподаткування податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки є житлова та нежитлова нерухомість, в тому числі її частка.

Відповідно до підпункту 266.1.1 пункту 266.1 статті 261 ПК України платниками податку є фізичні та юридичні особи, в тому числі нерезиденти, які є власниками об`єктів житлової та/або нежитлової нерухомості.

Згідно з підпунктом 266.2.1 пункту 266.2 статті 266 ПК України об`єктом оподаткування податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки є житлова та нежитлова нерухомість, в тому числі її частка.

Згідно з підпунктом 14.1.129-1 пункту 14.1 статті 14 ПК України об`єкти нежитлової нерухомості - будівлі, їх складові частини, що не є об`єктами житлової нерухомості. До об`єктів нежитлової нерухомості відносяться:

а) будівлі готельні - готелі, мотелі, кемпінги, пансіонати, ресторани та бари, туристичні бази, гірські притулки, табори для відпочинку, будинки відпочинку;

б) будівлі офісні - будівлі фінансового обслуговування, адміністративно-побутові будівлі, будівлі для конторських та адміністративних цілей;

в) будівлі торговельні - торгові центри, універмаги, магазини, криті ринки, павільйони та зали для ярмарків, станції технічного обслуговування автомобілів, їдальні, кафе, закусочні, бази та склади підприємств торгівлі й громадського харчування, будівлі підприємств побутового обслуговування;

г) гаражі - гаражі (наземні й підземні) та криті автомобільні стоянки;

ґ) будівлі промислові та склади;

д) будівлі для публічних виступів (казино, ігорні будинки);

е) господарські (присадибні) будівлі - допоміжні (нежитлові) приміщення, до яких належать сараї, хліви, гаражі, літні кухні, майстерні, вбиральні, погреби, навіси, котельні, бойлерні, трансформаторні підстанції тощо;

є) інші будівлі.

За змістом пункту "ж" підпункту 266.2.2 пункту 266.2 статті 266 ПК України не є об`єктом оподаткування будівлі, споруди сільськогосподарських товаровиробників (юридичних та фізичних осіб), віднесені до класу "Нежитлові сільськогосподарські будівлі" (код 1271) Класифікатора будівель і споруд НК 018:2023, що використовуються за призначенням у господарській діяльності суб`єктів господарювання та не здаються їх власниками в оренду, лізинг, позичку.

Відповідно до підпунктів 266.3.1, 266.3.2 пункту 266.3 статті 266 ПК України базою оподаткування є загальна площа об`єкта житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі його часток.

База оподаткування об`єктів житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі їх часток, які перебувають у власності фізичних осіб, обчислюється контролюючим органом на підставі даних Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, що безоплатно надаються органами державної реєстрації прав на нерухоме майно та/або на підставі оригіналів відповідних документів платника податків, зокрема документів на право власності.

Передбачена підпунктом «ж» підпункту 266.2.2 пункту 266.2 статті 266 ПК України пільга стосується сільськогосподарських товаровиробників і направлена на створення сприятливих умов для здійснення сільськогосподарської діяльності, стимулювання такої діяльності та досягнення її збалансованого податкового навантаження.

Тобто, для визначення податкової пільги, законодавець ключовими критеріями обрав сукупність дотримання таких обов`язкових умов:

1) віднесення будівлі до класу будівель сільськогосподарського призначення, лісівництва та рибного господарства;

2) власник об`єкта нерухомості (будівлі, споруди) є сільськогосподарським товаровиробником;

3) вказані будівлі не здаються в оренду, лізинг, позичку.

При ухваленні рішення, суд першої інстанції погодився із тим, що позивач є сільськогосподарським товаровиробником, а приміщення не здавались в оренду, лізинг чи позичку.

Натомість, суд дійшов помилкового висновку, що спірні приміщення відноситься до групи 125 «Промислові та складські будівлі», а не до групи «Нежитлові сільськогосподарські будівлі».

Надаючи юридичну оцінку спірним правовідносинам, що виникли між сторонами, колегія суддів зазначає наступне.

Позивач є членом Фермерського господарства «КОБУДЬ» ().

Основним видом господарської діяльності ФГ «КОБУДЬ» є вирощування розведення свиней (код КВЕД: 01:46). Іншими видами діяльності є також: вирощування зернових культур (крім рису), бобових культур і насіння олійних культур (код КВЕД: 01.11) та ін.

Тобто, суд не врахував, що позивач є суб`єктом господарювання, основна діяльність якого класифікується саме у секції A Класифікації видів економічної діяльності ДК 009:2010 «Сільське господарство, лісове господарство та рибне господарство», група «Тваринництво».

Діяльність фермерського господарства не класифікується у секції Н в класі 52.10 «Складське господарство», який включає: діяльність із зберігання та складування всіх видів товарів: експлуатацію зерносховищ, товарних складів загального призначення, складів-холодильників, бункерів тощо.

Мотивуючи рішення, суд зазначив, що дана нерухомість (будівля вагової, складу агрегат вітамінної муки та склад КДУ) відноситься до групи 125 «Промислові та складські будівлі», класу 1252 «Резервуари, силоси та склади», який включає в себе холодильники та спеціальні склади.

Даний висновок базується виключно на припущеннях суду, оскільки жодний доказ з матеріалів справи не дає можливість зробити висновок щодо віднесення цих приміщень до промислових будівель.

Наказом Міністерства економіки України від 16.05.2023 № 3573 затверджено і введено в дію Класифікатор будівель і споруд НК 018:2023, який є складовою частиною національної системи класифікації. Ідентифікатор НК 018:2023 НКБС (надалі по тексту НК 018:2023).

Згідно з НК 018:2023 до групи (код 125) «Промислові та складські будівлі» належить клас (код 1251) «Промислові будівлі» та клас (код 1252) «Резервуари, силоси та склади».

Клас Промислові будівлі (код 1251) включає:

- будівлі, що використовуються для промислового виробництва, наприклад, фабрики, майстерні, бойні, пивоварні тощо.

Цей клас не включає:

- резервуари, силоси та складські приміщення (1252);

- будівлі сільськогосподарського призначення (1271);

- комплексні промислові споруди (електростанції, нафтопереробні заводи тощо), які не мають характеристик будівель (230).

Клас Резервуари, силоси та склади (код 1252) включає:

- резервуари та ємності;

- резервуари для нафти та газу;

- силоси для зерна, цементу та інших сухих продуктів;

- холодильники та спеціальні склади.

Цей клас включає також:

- складські майданчики.

Цей клас не включає:

- сільськогосподарські силоси та складські будівлі, що використовуються для сільського господарства (1271);

- водонапірні башти (2222);

- нафтотермінали (2303).

Суд не врахував функціональне призначення об`єктів, яке є визначальним при віднесенні їх до тієї чи іншої групи НК 018:2023.

Група 1252 «Резервуари, силоси та склади» охоплює промислові об`єкти, в тому числі холодильники та спеціальні склади для зберігання продукції, сировини чи проміжних матеріалів у промислових виробничих процесах.

Натомість група 1271 «Будівлі сільськогосподарського призначення, лісівництва та рибного господарства» включає склади, які забезпечують сільськогосподарське виробництво та зберігання його продуктів (зерна, кормів, сировини тваринного походження тощо).

Таким чином, визначальним є функціональне використання приміщень.

Судом не враховано, що група 1252 «Резервуари, силоси та склади» не містить у своєму переліку спірних типів приміщень, а саме: будівлі вагової, складу агрегат вітамінної муки та склад КДУ (Комплекс для дозування кормів та добавок).

Суд першої інстанції безпідставно зазначив, що вказані приміщення є холодильниками та спеціальними складами.

Матеріали справи не містять жодного доказу, що в даних будівлях розміщене холодильне обладнання.

Будівля складу КДУ (комплекс для дозування кормів та добавок) і будівля складу агрегат з виробництва вітамінної муки призначені для забезпечення годівлі сільськогосподарських тварин.

Вказані будівлі не виконують функцій промислових складів, призначених для зберігання промислової продукції, а є невід`ємною частиною сільськогосподарської інфраструктури.

Комплекс для дозування кормів та добавок (КДУ) це спеціалізоване обладнання, яке використовується в сільському господарстві та тваринництві для автоматичного або напівавтоматичного зважування, змішування та подачі кормів і преміксів у заданих пропорціях.

Склади, у яких розміщуються зазначені об`єкти, використовуються для зберігання сировини та готової продукції сільськогосподарського виробництва (зерно, кормові добавки, вітамінна мука).

Вітамінна мука це кормовий матеріал, який використовується у тваринництві для годівлі великої рогатої худоби, свиней, птиці. Вона не є продуктом харчової чи хімічної промисловості, оскільки призначена не для кінцевого споживача-людини, а для забезпечення годівлі тварин.

Судом не враховано, що вказане використання є типовим саме для сільськогосподарських складів, а не промислових резервуарів чи складських приміщень у промисловості, тим більше холодильників.

Висновок суду в цій частині є безпідставним та необґрунтованим.

Таким чином, склад КДУ та агрегату вітамінної муки є невід`ємною частиною сільськогосподарського виробничого комплексу, використовуються для зберігання сировини і продукції тваринництва, тому, відповідно до НК 018:2023, повинні класифікуватися за класом 1271 «Будівлі сільськогосподарського призначення, лісівництва та рибного господарства», а не за класом 1252 «Резервуари, силоси та склади» (холодильники та спеціальні склади).

Колегія суддів зазначає, що спірне нерухоме майно розміщене на земельних ділянках з кадастровими номерами: :09:015:0007, :09:015:0009, :09:015:0006, що відносяться до категорії земель сільськогосподарського призначення, цільове призначення: 01.01 Для ведення товарного сільськогосподарського виробництва.

Дана інформація є публічною.

Вказана земля та нерухоме майно, що на ній знаходиться, в силу ст.120 Земельного кодексу України та ст.377 Цивільного кодексу України є невіддільними речами.

При прийнятті рішення, судом першої інстанції не надано жодної правової оцінки доказам, долученим позивачем до матеріалів справи, зокрема.

Позивачем надано до позову Інформацію з Державного земельного кадастру про право власності та речові права на земельну ділянку від 03.07.2025.

Відомостями з Державного земельного кадастру підтверджується, що цільове призначення земельної ділянки, на якій знаходяться спірні будівлі 01.01 Для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. Категорія земель землі сільськогосподарського призначення.

Відповідно до ст.22 Земельного кодексу України, землями сільськогосподарського призначення визнаються землі, надані для виробництва сільськогосподарської продукції, здійснення сільськогосподарської науково-дослідної та навчальної діяльності, розміщення відповідної виробничої інфраструктури, у тому числі інфраструктури оптових ринків сільськогосподарської продукції, або призначені для цих цілей.

Зі змісту ч.2 ст.22 Земельного кодексу України слідує, що до земель сільськогосподарського призначення належать:

а) сільськогосподарські угіддя (рілля, багаторічні насадження, сіножаті, пасовища та перелоги);

б) несільськогосподарські угіддя (господарські шляхи і прогони, полезахисні лісові смуги та інші захисні насадження, крім тих, що віднесені до земель інших категорій, землі під господарськими будівлями і дворами, землі під інфраструктурою оптових ринків сільськогосподарської продукції, землі під об`єктами виробництва біометану, які є складовими комплексів з виробництва, переробки та зберігання сільськогосподарської продукції, землі тимчасової консервації тощо).

Відповідно до ст.66 Земельного кодексу України до земель промисловості належать землі, надані для розміщення та експлуатації основних, підсобних і допоміжних будівель та споруд промислових, гірничодобувних, транспортних та інших підприємств, їх під`їзних шляхів, інженерних мереж, адміністративно-побутових будівель, інших споруд.

З огляду на законодавче регулювання категорій земель за основним цільовим призначенням, колегія суддів зазначає, що на землях сільськогосподарського призначення не можуть розміщуватись промислові об`єкти нерухомого майна.

Розміщення промислових об`єктів на землях сільськогосподарського призначення відповідно до вимог земельного законодавства не допускається без зміни цільового призначення земельної ділянки.

Більше того, суд першої інстанції не дослідив та не надав жодної правової оцінки нотаріально посвідченим Договорам купівлі-продажу нерухомого майна від 17.12.2021 року, що укладені між колишнім власником спірного майна ТОВ «Гусятинський елеватор» (до 06.03.2018 назва Товариства СТОВ «Інтер-Случ») та позивачем ОСОБА_1 (копії містяться в справі).

Пунктом 1.6. вказаних договорів підтверджено, що нерухоме майно розташоване на земельній ділянці з кадастровим номером :09:015:0007, :09:015:0009, :09:015:0006, цільове призначення: 01.01. Для ведення товарного сільськогосподарського виробництва.

Суд не звернув уваги та не надав жодної оцінки також п.1.3. Договорів купівлі продажу нерухомого майна від 17.12.2021 року, зокрема.

Пунктом 1.3. Договорів купівлі-продажу його сторонами ТОВ «Гусятинський елеватор» (колишня назва СТОВ «Інтер-Случ») та ОСОБА_1 встановлено наступне: «…Нерухоме майно, що є предметом даного Договору, належить Продавцеві на підставі Рішення іменем України, Господарського суду Хмельницької області від 10 грудня 2008 року, справа № 5/2927…».

Відповідно до обставин вказаної господарської справи, СТОВ «Інтер-Случ» м.Старокостянтинів звернувся з позовом до Старокостянтинівського Бюро технічної інвентаризації, оцінки та реєстрації про визнання права власності на основні засоби (будівлі господарського призначення) із зобов`язанням БТІ ОР зареєструвати за позивачем право власності на основні засоби.

Рішенням господарського суду Хмельницької області від 10 грудня 2008 року (справа №5/2927) позов задоволено. Визнано за СТОВ «Інтер-Случ» право власності на основні засоби (будівлі господарського призначення) згідно наведеного переліку, серед яких спірні:

9. Будівля вагової (м.Старокостянтинів, вул.Чкалова, 34, блок 1);

10. Будівля складу КДУ (м.Старокостянтинів, вул.Чкалова, 34, блок 2);

11. Будівля складу АВМ (м.Старокостянтинів, вул.Чкалова, 34, блок 3)…

Вказане рішення суду є в публічному доступі в Єдиному державному реєстрі судових рішень (копія додається).

Вказаним рішенням також встановлено обставини, що 30.03.2003 між СТОВ «Інтер-Случ» та АТЗТ «Інтер-Контакт» було укладено договір № 80/03 купівлі продажу, згідно якого позивач придбав сільськогосподарську техніку, реманент, обладнання, споруди та інший товар.

За актами прийому-передачі майна від 01.04.2003 року позивачу (СТОВ «Інтер Случ») були передані наступні будівлі:

1. Будівля контори (м.Старокостянтинів, вул.Жукова, 18/1);

2. Будівля корівника двохрядного (м.Старокостянтинів, вул.Жукова, 19, блок 2);

3. Будівля їдальні (м.Старокостянтинів, вул.Жукова, 19, блок 7), у Специфікації та Акті прийому-передачі зазначена будівля значиться як "бригадний дім", що був перейменований на "будівлю їдальні" згідно наказу по виробничій діяльності СТОВ "ІНТЕР - СЛУЧ" від 27. 06.2007 року №25-1);

4. Будівля контори АТЦ (м.Старокостянтинів, вул.Жукова, 19, блок 2), у Специфікації та Акті прийому-передачі зазначена будівля значиться як "авто гараж", що був перейменований на "будівлю контори АТЦ" згідно наказу по виробничій діяльності СТОВ «ІНТЕР -СЛУЧ» від 27.06.2007 року №25-1);

5. Будівля акумуляторного цеху (м.Старокостянтинів, вул.Жукова, 27, блок 3);

6. Будівля майстерні по ремонту сільськогосподарського інвентаря (м.Старокостянтинів, вул.Жукова, 27, блок 4);

7. Будівля майстерні (м.Старокостянтинів, вул.Жукова, 27, блок 5);

8. Будівля центральної майстерні (м.Старокостянтинів, вул.Жукова, 27, блок 6);

9. Будівля вагової (м.Старокостянтинів, вул.Чкалова, 34, блок 1);

10. Будівля складу КДУ (м.Старокостянтинів, вул.Чкалова, 34, блок 2);

11. Будівля складу АВМ (м.Старокостянтинів, вул.Чкалова, 34, блок 3);

12. Будівля центрального складу №1 (м.Старокостянтинів, вул.Хмельницького, 23, блок 1/1);

13. Будівля вагової (м.Старокостянтинів, вул.Хмельницького, 23, блок 1/2);

14. Будівля центрального складу №2 (м.Старокостянтинів, вул.Хмельницького, 23, блок 2);

15. Будівля центрального складу-магазина (м.Старокостянтинів, вул.Хмельницького,23, блок 3)

16. Будівля складу-піднавісу (м.Старокостянтинів, вул.Хмельницького, 23, блок 4);

17. Будівля пилорами (м.Старокостянтинів, вул.Хмельницького, 23, блок 5);

18. Будівля хлібопекарського цеху (м.Старокостянтинів, вул.Хмельницького, 23, блок 6).

Якщо проаналізувати перелік майна, що передавався колишньому власнику СТОВ «ІНТЕР СЛУЧ» згідно договору, очевидними є факти, що це саме сільськогосподарські приміщення (корівник, майстерня по ремонту сільськогосподарського інвентаря, контора, пилорама, вагова, будівля КДУ, будівля агрегат вітамінної муки)

Суд не врахував, що нічого спільного з промисловими об`єктами ні спірні три об`єкти, ні інша нерухомість не мали.

Частиною 4 ст.78 КАС України встановлено, що обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Більше того, організаційно-правова форма колишнього власника майна СТОВ «ІНТЕР-СЛУЧ» сільськогосподарське товариство з обмеженою відповідальністю. Вказані обставини додатково підтверджуються і видами економічної діяльності СТОВ «ІНТЕР-СЛУЧ» (ТОВ «Гусятинський елеватор») (): 52.10 Складське господарство, 01.11 Вирощування зернових культур (крім рису), бобових культур і насіння олійних культур, 01.41 Розведення великої рогатої худоби молочних порід, 01.46 Розведення свиней.

Здійснення сільськогосподарської діяльності виключає використання цих об`єктів в промисловому виробництві.

Суд першої інстанції вказаним обставинам жодної оцінки не надав.

Мотивуючи оскаржуване рішення, суд зазначив, що в матеріалах справи знаходяться довідки КП «Бюро технічної інвентаризації Старокостянтинівської міської ради» від 16.05.2025 № 42 «Про класифікацію об`єкта нерухомого майна», згідно яких нежитлові будівлі, які належать позивачу на праві власності, за вимогами НК 018:2023 віднесені до класу (код 1271) «Нежитлові сільськогосподарські будівлі».

Однак, суд надав критичну оцінку даним довідкам, оскільки вони нібито не є офіційним документом для підтвердження класифікації такого об`єкта і тому суд не визнає їх належним доказом у даній справі.

Колегія суддів не погоджується з даними висновками суду з огляду на наступне.

Так, до 01 січня 2013 року державна реєстрація права власності та інших речових прав на об`єкти нерухомого майна проводилась, зокрема, відповідно до Тимчасового положення про порядок державної реєстрації права власності та інших речових прав на нерухоме майно, затвердженого наказом Мінюста від 07.02.2002 №7/5 (втратило чинність), реєстраторами підприємств бюро технічної інвентаризації (далі БТІ) у Реєстрі прав власності, що є невід`ємною архівною складовою частиною Державного реєстру прав, та на паперових носіях (реєстрових книгах та реєстраційних справах), які досі зберігаються в БТІ.

У пункті 1.3. Договорів купівлі-продажу, на підставі яких до позивача перейшло право власності на спірні об`єкти нерухомості вказано, що право власності ТОВ «Гусятинський елеватор» зареєстровано в Старокостянтинівському БТІ від 06.04.2010 року (номер запису 596, 597, 598 в книзі 2ю).

Тобто, у момент переходу права власності до ТОВ «Гусятинський елеватор» (2010 рік) на вказані об`єкти майна, саме Старокостянтинівське БТІ було органом, уповноваженим проводити відповідні реєстраційні дії.

Суд залишив поза увагою, що цей орган є спеціально уповноваженим суб`єктом у сфері інвентаризації та зберігає архівні матеріали. Відтак, видані ним документи є офіційними, мають презумпцію достовірності та підтверджують зазначені у них відомості.

Відповідач вказані обставини не спростував.

Позивачем надані додаткові докази (довідки БТІ), якими підтверджено, що вказані приміщення за вимогами НК 018:2023 віднесені до класу (код 1271) «Нежитлові сільськогосподарські будівлі».

Відповідно до п.1 ч.1 ст.317 КАС України підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Таким чином, колегія суддів доходить висновку, що рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню із прийняттям нової постанови про задоволення позовних вимог.

Відповідно до ст.242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи. Судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Колегія суддів також враховує позицію Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів учасників справи у касаційному провадженні), сформовану, зокрема у справах "Салов проти України" (заява № 65518/01; пункт 89), "Проніна проти України" (заява № 63566/00; пункт 23) та "Серявін та інші проти України" (заява № 4909/04; пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення.

Підсумовуючи викладене, колегія суддів приходить до висновку, що суд першої інстанції при вирішенні даного публічно-правового спору не в повному обсязі встановив фактичні обставини справи та не надав їм належної правової оцінки, а доводи апеляційної скарги відповідача спростовують висновки суду першої інстанції та дають правові підстави для скасування оскаржуваного судового рішення.

У силу п.2 ч.1 ст.315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення.

Згідно зі ст.317 КАС України підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення зокрема є, неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

З огляду на викладені обставини справи, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про те, що судом першої інстанції ухвалено рішення з порушенням норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи і є підставою для скасування рішення суду першої інстанції з прийняттям нової постанови про задоволення адміністративного позову.

Відповідно до п.2 ч.5 ст.328 КАС України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у справах незначної складності та інших справах, розглянутих за правилами спрощеного позовного провадження (крім справ, які відповідно до цього Кодексу розглядаються за правилами загального позовного провадження).

Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 310, 315, 317, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В:

апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити повністю.

Рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 08 вересня 2025 року скасувати.

Ухвалити нову постанову, якою позовні вимоги задовольнити.

Визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення Головного управління ДПС у Хмельницькій області форми Ф від 09.04.2025 № 0-2225-UA0011141, № 0-2225-UA0011141, № 0-2225-UA0011141.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у Хмельницькій області на користь ОСОБА_1 понесені ним судові витрати зі сплати судового збору у сумі 2431 грн.49 коп. (969 грн. 00 коп. + 1162 грн. 80 коп. + 299 грн. 69 коп.).

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає.

Головуючий Шидловський В.Б.

Судді Капустинський М.М. Сапальова Т.В.