Справа № 160/26003/25
Суддя: Семененко Я.В.
Дата ухвалення: 2026-01-12 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

12 січня 2026 року м. Дніпросправа № 160/26003/25

Третій апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого - судді Семененка Я.В. (доповідач),

суддів: Добродняк І.Ю., Суховарова А.В.,

розглянувши в порядку письмового провадження в місті Дніпрі апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області

на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 27 жовтня 2025 року (суддя С. В. Прудник) у справі № 160/26003/25 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, у якому просив:

- визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області від 10.07.2025 року №12 про відмову позивачу в призначенні пенсії за віком згідно пункту 4 частини першої статті 115 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Житомирській області призначити позивачу з 30.11.2023 року дострокову пенсію за віком відповідно до пункту 4 частини 1 статті 115 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування від 09.07.2003 року №1058-VI, зарахувавши до страхового стажу періоди роботи з 17.08.1981 року по 28.10.1981 року; з 23.11.1983 року по 21.03.1984 року; з 29.03.1984 року по 15.01.1986 року; з 10.02.1986 року по 01.08.1988 року; з 12.09.1988 року по 18.01.1990 року; з 02.02.1990 року по 14.06.1990 року; з 08.08.1990 року по 31.07.1992 року; з 19.08.1992 року по 05.01.1995 року; та з 14.11.1996 року по 13.04.1999 року.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що спірне рішення пенсійного органу про відмову позивачу у призначенні пенсії за віком є протиправним, а тому підлягає скасуванню.

Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 27 жовтня 2025 року адміністративний позов задоволено.

Судом першої інстанції зазначено, що надання уточнюючих довідок підприємств, установ, організацій або їх правонаступників передбачено для підтвердження трудового стажу та є необхідним лише у випадку відсутності трудової книжки або коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсію.

Суд врахував, що у позивача відсутня можливість надати оригінал трудової книжки, так як вона знаходиться на не підконтрольній українській владі території у Луганській області. Натомість, позивачем надано копію трудової книжки.

Суд зауважив, що відсутність у позивача можливості надати оригінал трудової книжки,

яка знаходиться на не підконтрольній українській владі території не може бути підставою для відмови особі у реалізації наявного у неї права на пенсійне забезпечення.

Суд звернув увагу, що за умови підтвердження трудового стажу, як громадянин України, позивач наділений правом на відповідний соціальний захист з боку держави, яка в особі своїх органів не може відмовляти у його наданні з формальних підстав.

З огляду на викладене, суд вважав, що вказані обставини щодо неможливості надання оригіналу трудової книжки, з урахуванням наявності її копії, не можуть бути підставою для позбавлення позивача його конституційного права на соціальний захист щодо вирішення питання надання пенсії за віком на загальних підставах, а тому подана копія трудової книжки має бути врахована відповідачем при призначенні пенсії, взята до уваги в якості первинного джерела інформації.

Згідно копії трудової книжки позивача від 17.08.1981 позивач був зайнятий у наступних періодах: з 17.08.1981 по 28.10.1981; з 23.11.1983 по 21.03.1984; з 29.03.1984 по 15.01.1986; з 10.02.1986 по 01.08.1988; з 12.09.1988 по 18.01.1990; з 02.02.1990 по 14.06.1990; з 08.08.1990 по 31.07.1992; з 19.08.1992 по 05.01.1995; з 14.11.1996 по 13.04.1999.

У трудовій книжці наявна інформація про дати призначення та звільнення, назви підприємств та посад, які займав позивач, реквізити документів, на підставі яких позивача призначали та звільняли. Вказані записи є чіткими, зрозумілими, не містять виправлень, виконані уповноваженими особами, засвідчені їх підписами та відповідними печатками підприємств.

Суд вважав, що періоди роботи позивача, інформація про які, міститься у копії трудової книжки від 17.08.1981, а саме, з 17.08.1981 по 28.10.1981; з 23.11.1983 по 21.03.1984; з 29.03.1984 по 15.01.1986; з 10.02.1986 по 01.08.1988; з 12.09.1988 по 18.01.1990; з 02.02.1990 по 14.06.1990; з 08.08.1990 по 31.07.1992; з 19.08.1992 по 05.01.1995; та з 14.11.1996 по 13.04.1999 підлягають зарахуванню до страхового стажу позивача, що дає право на призначення пенсії за віком.

Суд з`ясував, що позивач станом на дату звернення до територіального пенсійного органу - 30.11.2023, досяг встановленого законодавством України віку, та з врахуванням вищеперелічених періодів роботи, мав визначений пунктом 4 частини першої статті 115 Закону №1058-VI необхідний страховий стаж, тому має право на призначення дострокової пенсії за віком згідно до пункту 4 частини першої статті 115 Закону №1058-VI.

Відтак, суд вказав, що для ефективного захисту порушених прав позивача доцільно буде зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Житомирській області призначити позивачу пенсію за віком з 30.11.2023 (з моменту звернення із заявою про призначення пенсії).

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, Головне управління Пенсійного фонду України в Житомирській області подало апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позовних вимог.

Обґрунтовуючи вимоги апеляційної скарги, скаржник вказує, що вік позивача 60 років, страховий стаж позивача становить 22 роки, за результатом поданих позивачем документів до страхового стажу зараховано всі періоди трудової діяльності, трудова книжка в матеріалах пенсійної справи відсутня. Відтак, скаржник наполягає, що для зарахування позивачу до страхового стажу спірних періодів роботи підстави відсутні, а спірне рішення про відмову у призначенні пенсії є правомірним через відсутність у позивача необхідного страхового стажу.

Дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, перевіривши правильність застосування судом норм матеріального та процесуального права, правову оцінку досліджених судом доказів по справі, суд апеляційної інстанції вважає за необхідне зазначити наступне.

Встановлені обставини справи свідчать про те, що позивач звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області із заявою про призначення пенсії за віком.

За принципом екстериторіальності Головне управління Пенсійного фонду України в Житомирській області рішенням від 01.12.2023 відмовило позивачу у призначенні пенсії за віком.

Головне управління Пенсійного фонду України в Житомирській області на виконання рішення суду від 05.06.2024 у справі №160/5691/24 повторно розглянуло заяву позивача від 30.11.2023 та прийняло рішення від 09.07.2024 №12 про відмову у призначенні пенсії за віком, відповідно до статті 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», у зв`язку з відсутністю необхідного страхового стажу.

Крім того, на виконання рішення суду від 13.02.2025 року у справі №160/23631/24 Головне управління Пенсійного фонду України в Житомирській області зарахувало до загального страхового стажу роботи позивача періоди участі в антитерористичній операції в особливий період з 01.01.2017 по 04.04.2017, з 05.07.2017 по 03.08.2017, з 23.10.2017 по 03.11.2017, з 03.11.2017 по 10.03.2018, з 13.03.2018 по 06.06.2018, а також, періоди участі у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України з 30.04.2018 по 06.06.2018, з 17.12.2018 по 11.08.2019, з 20.03.2020 по 23.11.2020, з 14.09.2021 по 13.07.2022, з 13.07.2022 по 17.08.2022 у кратному обчисленні із розрахунку один місяць служби за три. Також, пенсійний орган повторно розглянув заяву позивача від 30.11.2023 про призначення пенсії за віком із зниженням пенсійного віку відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 115 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

За результатами повторного розгляду заяви Головним управлінням Пенсійного фонду України в Житомирській області прийнято рішення від 10.07.2025 року №12 про відмову в призначенні пенсії за віком згідно пункту 4 частини першої статті 115 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» у зв`язку з відсутністю необхідного страхового стажу 25 років.

Так, у вказаному рішенні повідомляється: вік заявника 60 років; страховий стаж становить 22 роки 00 місяців 00 днів. Результати розгляду документів, доданих до заяви: за доданими документами до страхового стажу зараховано всі періоди трудової діяльності.

Разом з тим, у відповідь на адвокатський запит Головним управлінням Пенсійного фонду України в Житомирській області супровідним листом від 15.07.2025 року надано розрахунок стажу позивача. Здійснивши аналіз копії трудової книжки позивача та наданого розрахунку стажу, позивач встановив, що пенсійним органом не зараховано до страхового стажу позивача періоди роботи зазначені у трудовій книжці з 1981 по 1999 роки, а саме, не зараховано періоди роботи: з 17.08.1981 по 28.10.1981; з 23.11.1983 по 21.03.1984; з 29.03.1984 по 15.01.1986; з 10.02.1986 по 01.08.1988; з 12.09.1988 по 18.01.1990; з 02.02.1990 по 14.06.1990; з 08.08.1990 по 31.07.1992; з 19.08.1992 по 05.01.1995; з 14.11.1996 по 13.04.1999.

Вважаючи спірне рішення від 10.07.2025 року №12 протиправним, позивач звернувся до суду за захистом своїх прав.

Переглядаючи рішення суду в межах доводів апеляційної скарги колегія суддів виходить із такого.

Відповідно до положень п.4 ч.1 ст.115 Закону України від 09.07.2003 №1058-IV «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» право на призначення дострокової пенсії за віком мають військовослужбовці, особи начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ, поліцейські, особи начальницького і рядового складу Державного бюро розслідувань, які брали участь у бойових діях, в антитерористичній операції в районах її проведення, у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях в районах їх здійснення та/або безпосередньою участю у здійсненні заходів, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, а також ті, яким встановлено інвалідність внаслідок поранення, контузії, каліцтва, отриманих під час захисту Батьківщини або під час виконання інших обов`язків військової служби (службових обов`язків), або внаслідок захворювання, пов`язаного з перебуванням на фронті, виконанням інтернаціонального обов`язку чи безпосередньою участю в антитерористичній операції в районах її проведення, у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях в районах їх здійснення та/або безпосередньою участю у здійсненні заходів, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, дружини (чоловіки), якщо вони не взяли повторний шлюб, і батьки військовослужбовців, осіб начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ, поліцейських, осіб начальницького і рядового складу Державного бюро розслідувань, які померли (загинули) у період проходження військової служби (виконання службових обов`язків) чи після звільнення із служби, але внаслідок поранення, контузії, каліцтва, отриманих під час виконання обов`язків військової служби (службових обов`язків), захворювання, пов`язаного з перебуванням на фронті, ліквідацією наслідків Чорнобильської катастрофи, виконанням інтернаціонального обов`язку чи безпосередньою участю в антитерористичній операції в районах її проведення, у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях в районах їх здійснення та/або безпосередньою участю у здійсненні заходів, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, особи, яким надано статус учасника бойових дій відповідно до пунктів 20, 21 і 25 частини першої статті 6, особи з інвалідністю внаслідок війни відповідно до пунктів 12, 13 і 16 частини другої статті 7 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" (крім працівників підприємств, установ, організацій, які залучалися та брали безпосередню участь у здійсненні заходів, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, перебуваючи безпосередньо в районах та у період здійснення зазначених заходів), особи з числа резервістів, військовозобов`язаних і осіб, які входили до складу добровольчого формування територіальної громади, яким надано статус учасника бойових дій відповідно до пункту 19 статті 6, особи з інвалідністю внаслідок війни відповідно до пункту 11 статті 7 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту", дружини (чоловіки), якщо вони не взяли повторний шлюб, і батьки, яким надано статус сім`ї загиблих (померлих) Захисників і Захисниць України відповідно до пунктів 3 і 4 частини першої статті 10-1 зазначеного Закону, пункту 5 частини першої статті 10-1 зазначеного Закону з числа членів сімей резервістів і військовозобов`язаних, а також пункту 6 частини першої статті 10-1 зазначеного Закону, - після досягнення чоловіками 55 років, жінками - 50 років та за наявності страхового стажу не менше 25 років у чоловіків і не менше 20 років у жінок.

Відповідно статті 24 Закону № 1058-IV страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.

Страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом.

Згідно з п.2.1 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 №22-1, в редакції на час виникнення спірних правовідносин, до заяви про призначення пенсії за віком документи, зокрема: документи про стаж, що визначені Порядком підтвердження наявного стажу роботи для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року № 637 (далі - Порядок підтвердження наявного стажу роботи). За періоди роботи після впровадження персоніфікованого обліку у системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування (далі - персоніфікований облік) орган, що призначає пенсію, додає індивідуальні відомості про застраховану особу з реєстру застрахованих осіб за формою згідно з додатком 4 до Положення про реєстр застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 18 червня 2014 року № 10-1, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 08 липня 2014 року за № 785/25562 (у редакції постанови правління Пенсійного фонду України від 27 березня 2018 року № 8-1) (далі - Положення), а у разі необхідності - за формою згідно з додатком 3 до Положення (далі - індивідуальні відомості про застраховану особу).

Постановою Кабінету Міністрів України №637 від 12 серпня 1993 року затверджено Порядок підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній.

Пунктом 1 цього Порядку в редакції, що діяла на час виникнення спірних правовідносин, встановлено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи за період до впровадження персоніфікованого обліку у системі загальнообов`язкового державного соціального страхування, є трудова книжка.

За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній стаж роботи встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

Відповідно до п.3 цього ж Порядку за відсутності трудової книжки, а також у випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження стажу роботи приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, а також виписки або довідки, складені на основі даних, наявних в інформаційних (автоматизованих) та/або інформаційно-комунікаційних системах підприємств, установ, організацій, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.

Отже, основним документом, що підтверджує стаж роботи є трудова книжка. І лише у двох випадках: за відсутності трудової книжки як такої або необхідних записів у ній, які визначають право на пенсійне забезпечення, необхідне надання уточнюючої довідки підприємства, установи або організації.

Аналогічна позиція викладена Верховним Судом у постановах від 20 лютого 2018 року у справі №234/13910/17 та від 07 березня 2018 року у справі №233/2084/17.

Матеріалами справи підтверджено, що рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області від 10.07.2025 року №12 відмовлено позивачу призначенні за віком згідно пункту 4 частини першої статті 115 Закону №1058 у зв`язку з відсутністю необхідного страхового стажу 25 років.

Разом з тим, зі змісту матеріалів справи вбачається, що пенсійний орган позивачу не зарахував до страхового стажу періоди роботи з 17.08.1981 по 28.10.1981; з 23.11.1983 по 21.03.1984; з 29.03.1984 по 15.01.1986; з 10.02.1986 по 01.08.1988; з 12.09.1988 по 18.01.1990; з 02.02.1990 по 14.06.1990; з 08.08.1990 по 31.07.1992; з 19.08.1992 по 05.01.1995; з 14.11.1996 по 13.04.1999.

Як правильно з`ясував суд першої інстанції, позивач через неможливість надати оригінал трудової книжки, надав пенсійному органу копію трудової книжки позивача НОМЕР_1 , відомості якої підтверджують трудову діяльність позивача з 17.08.1981 по 28.10.1981; з 23.11.1983 по 21.03.1984; з 29.03.1984 по 15.01.1986; з 10.02.1986 по 01.08.1988; з 12.09.1988 по 18.01.1990; з 02.02.1990 по 14.06.1990; з 08.08.1990 по 31.07.1992; з 19.08.1992 по 05.01.1995; з 14.11.1996 по 13.04.1999.

Відповідно до положень ч.3 ст. 44 Закону №1058 органи Пенсійного фонду мають право вимагати відповідні документи від підприємств, організацій і окремих осіб, видані ними для оформлення пенсії, а також в необхідних випадках перевіряти обґрунтованість їх видачі та достовірність поданих відомостей про осіб, які підлягають загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню, умови їх праці та інших відомостей, передбачених законодавством для визначення права на пенсію. На такі перевірки не поширюється дія положень законодавства про здійснення державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності.

Однак, пенсійним органом не надано до суду доказів звернення згідно ч.3 ст. 44 Закону №1058 для отримання відомостей щодо спірних періодів роботи позивача, а також спростування трудової діяльності відповідача у спірних періодах.

Апеляційний суд зазначає, що визначальним є підтвердження факту зайнятості особи на відповідних роботах.

Суд першої інстанції слушно зауважив, що відсутність у позивача можливості надати оригінал трудової книжки, яка знаходиться на не підконтрольній українській владі території не може бути підставою для відмови особі у реалізації наявного у неї права на пенсійне забезпечення.

Відтак, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що періоди з 17.08.1981 по 28.10.1981; з 23.11.1983 по 21.03.1984; з 29.03.1984 по 15.01.1986; з 10.02.1986 по 01.08.1988; з 12.09.1988 по 18.01.1990; з 02.02.1990 по 14.06.1990; з 08.08.1990 по 31.07.1992; з 19.08.1992 по 05.01.1995; та з 14.11.1996 по 13.04.1999 підлягають зарахуванню до страхового стажу позивача, а тому спірне рішення скаржника від 10.07.2025 року №12 про відмову позивачу у призначенні пенсії за віком є протиправним та підлягає скасуванню.

В свою чергу, станом на дату звернення до пенсійного органу - 30.11.2023, позивач досяг встановленого законодавством віку та з врахуванням вищезгаданих спірних періодів роботи, мав визначений пунктом 4 частини першої статті 115 Закону №1058-VI необхідний страховий стаж, а є вірним висновок суду першої інстанції, що позивач має право на призначення дострокової пенсії за віком згідно до пункту 4 частини першої статті 115 Закону №1058-VI, у зв`язку із чим наявні підстави зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Житомирській області призначити позивачу пенсію за віком з 30.11.2023 (з моменту звернення із заявою про призначення пенсії).

Суд апеляційної інстанції вважає помилковими доводи скаржника про втручання в дискреційні повноваження пенсійного органу шляхом зобов`язання його вчинити дії, оскільки такі повноваження пенсійним органом вже реалізовано самостійно шляхом прийняття оскаржуваного рішення, яке було предметом судового контролю у межах цієї справи, а суб`єктом звернення дотримано всі умови згідно закону для прийняття позитивного для нього рішення, що виключає право пенсійного органу діяти на власний розсуд.

Підсумовуючи вищевикладене, суд апеляційної інстанції приходить до висновку про те, що судом першої інстанції правильно встановлено обставини справи та ухвалено рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, у зв`язку з чим підстав для його скасування не існує.

Керуючись ст. ст. 241-245, 250, 315, 316, 319, 321, 322, 327, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області залишити без задоволення, а рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 27 жовтня 2025 року у справі № 160/26003/25 - без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати ухвалення, може бути оскаржена в касаційному порядку у випадках та строки, передбачені ст.ст.328, 329 КАС України.

Повний текст постанови складено 12.01.2026

Головуючий - суддя Я.В. Семененко

суддя І.Ю. Добродняк

суддя А.В. Суховаров