Справа № 240/27759/25
Суддя: Майстренко Наталія Миколаївна
Дата ухвалення: 2026-01-09 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

про повернення позовної заяви

09 січня 2026 року м. Житомир справа № 240/27759/25

категорія 112010203

Суддя Житомирського окружного адміністративного суду Майстренко Наталія Миколаївна, розглянувши позовну заяву ОСОБА_1 до Головного Управління пенсійного фонду України в Луганській області про визнання протиправним рішення,

встановив:

ОСОБА_1 звернулась в Житомирський окружний адміністративний суд з позовом до Головного Управління пенсійного фонду України в Луганській області, в якому просить суд:

- визнати протиправним рішення Головного Управління пенсійного фонду України в Луганській області № 97 від 07.03.2025 року про відмову у призначенні ОСОБА_1 пенсії за віком зі зменшенням пенсійного віку на сім років згідно з статтею 55 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи";

- зобов`язати Головне Управління пенсійного фонду України в Житомирській області призначити, нарахувати та виплатити ОСОБА_1 пенсію за віком зі зменшенням пенсійного віку на сім років згідно ст.55 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", починаючи з 27.02.2025 року.

Ухвалою Житомирського окружного адміністративного суду від 22.12.2025 року позовну заяву було залишено без руху та надано позивачу строк для усунення її недоліку шляхом подання до суду заяви про поновлення строку звернення до суду із зазначенням поважних причини його пропуску та наданням документальних доказів на підтвердження таких причин.

Зокрема, судом було встановлено, що позивач, звертаючись до суду 08.12.2025 року та оскаржуючи рішення пенсійного органу, датоване 07.03.2025 року, пропустила встановлений частиною 2 статті 122 КАС України шестимісячний строк. При цьому, заяву про поновлення цього строку, у якій були б зазначені поважні причини його пропуску та надані документальні докази на підтвердження таких причин, позивач не подала.

02.01.2026 року в порядку усунення недоліків позовної заяви до суду надійшла заява позивача про поновлення строку звернення до адміністративного суду, в якій представник позивача вказує, що прийняте відповідачем рішення позивач оскаржила через веб-портал Пенсійного фонду України 27.03.2025 року, однак, не дочекавшись відповіді, повторно подала скаргу через веб-портал 19.06.2025 року.

Разом з тим, за твердженням представника позивача, і на повторну скаргу відповіді не було надано, в зв`язку з чим позивач звернулась до суду з цим позовом.

Розглянувши заяву позивача про поновлення пропущеного строку звернення до суду та письмові пояснення щодо обґрунтування пропуску такого строку, суд зазначає таке.

Суд не погоджується з вказаними аргументами представника позивача щодо поважності причин строку звернення до суду, оскільки при визначенні початку перебігу строку звернення до суду суд з`ясовує момент, коли особа фактично дізналася або мала реальну можливість дізнатися про наявність відповідного порушення (рішення, дії, бездіяльності), а не коли вона з`ясувала для себе, що певні рішення, дії чи бездіяльність стосовно неї є порушенням.

Залишаючи дану позовну заяву без руху, суд в ухвалі від 22.12.2025 року вказав, що оскаржене рішення прийняте Головним управлінням Пенсійного фонду України в Луганській області 07.03.2025 року, водночас, з цим позовом до суду позивач звернулась 08.12.2025 року.

При цьому, із змісту заяви про поновлення строку звернення до суду слідує, що про прийняте рішення від 07.03.2025 року позивач дізналася вчасно, про що свідчить подання нею скарги до Пенсійного фонду України від 27.03.2025 року.

Разом із тим, звернення зі скаргою до пенсійного органу не є обов`язковим досудовим порядком захисту та не зупиняє перебігу строку звернення до суду, встановленого частиною другою статті 122 КАС України.

Закон не пов`язує початок перебігу строку звернення до суду з моментом отримання відповіді на скаргу до ПФУ, а звернення зі скаргою є правом, а не обов`язком особи і не зупиняє перебігу процесуального строку.

Позивач знала або повинна була знати про порушення свого права не пізніше 27.03.2025 року, однак, доказів існування обставин, які унеможливлювали звернення до суду у межах шестимісячного строку, суду не надала.

Надані позивачем пояснення та докази підтверджують її добросовісні очікування отримання відповіді від відповідача, однак, самі по собі не свідчать про наявність об`єктивних і непереборних обставин, які унеможливлювали звернення до суду у межах встановленого законом строку.

З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що пропуск строку звернення до суду зумовлений обраним позивачем способом захисту та очікуванням результатів розгляду скарги пенсійним органом, що, за відсутності інших виняткових обставин, не може бути визнано поважною причиною для його поновлення.

Будь-яких інших належним та допустимих доказів неможливості звернутись до суду за захистом порушеного права у строк, визначений чинним законодавством України, позивачем не надано.

Відповідно до частин першої, другої статті 123 КАС України в разі подання особою позову після закінчення строків, установлених законом, без заяви про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані судом неповажними, позов залишається без руху. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали особа має право звернутися до суду з заявою про поновлення строку звернення до адміністративного суду або вказати інші підстави для поновлення строку. Якщо заяву не буде подано особою в зазначений строк або вказані нею підстави для поновлення строку звернення до адміністративного суду будуть визнані неповажними, суд повертає позовну заяву.

Відповідно до пункту 9 частини четвертої статті 169 КАС України позовна заява повертається позивачеві у випадках, передбачених частиною другою статті 123 цього Кодексу.

Беручи до уваги ту обставину, що позивачем не надано суду доказів, які б свідчили про існування обставин, що об`єктивно перешкоджали їй звернутись з даним позовом до суду у межах строків, встановлених законом, а судом з позовної заяви та доданих до неї матеріалів не встановлено підстав для визнання поважними причин пропуску строку звернення до суду, суд дійшов висновку, що адміністративний позов підлягає поверненню.

Як передбачено частиною 6 статті 169 КАС України, про повернення позовної заяви суд постановляє ухвалу. Копія ухвали про залишення позовної заяви без руху або про повернення позовної заяви надсилається особі, яка подала позовну заяву, не пізніше наступного дня після її постановлення. Копія позовної заяви залишається в суді.

Роз`яснити позивачу, що відповідно до приписів частини 8 статті 169 КАС України повернення позовної заяви не позбавляє права повторного звернення до адміністративного суду в порядку, встановленому законом.

Керуючись статтями 169, 243, 248, 256, 294, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ухвалив:

Позовну заяву ОСОБА_1 до Головного Управління пенсійного фонду України в Луганській області про визнання протиправним рішення повернути позивачу.

Копію ухвали про повернення позовної заяви надіслати особі, яка її подала, не пізніше наступного дня після її постановлення, разом із позовною заявою й усіма доданими до неї матеріалами.

Повернення позовної заяви не позбавляє права повторного звернення до адміністративного суду в порядку, встановленому законом.

Ухвала суду набирає законної сили негайно після її підписання суддею.

Ухвала суду може бути оскаржена до Сьомого апеляційного адміністративного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення.

Суддя Н.М. Майстренко