Справа № 160/17309/25
Суддя: Чередниченко В.Є.
Дата ухвалення: 2026-01-13 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

13 січня 2026 року м. Дніпросправа № 160/17309/25

Третій апеляційний адміністративний суд

у складі колегії суддів: головуючого - судді Чередниченка В.Є. (доповідач),

суддів: Шальєвої В.А., Іванова С.М.,

перевіривши на відповідність вимог Кодексу адміністративного судочинства України апеляційну скаргу Одеської митниці на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 12 серпня 2025 року у справі №160/17309/25 за позовом товариства з обмеженою відповідальністю "АТБ-маркет" до Одеської митниці про визнання протиправним та скасування рішення,-

ВСТАНОВИВ:

Одеська митниця, не погодившись з рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 12 серпня 2025 року, після отримання його 12 серпня 2025 року (згідно з заявою про поновлення строку на апеляційне оскарження), 18 грудня 2025 року звернулася до суду з апеляційною скаргою, згідно з якою просить його скасувати та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити повністю.

Ухвалою Третього апеляційного адміністративного суду від 22 грудня 2025 року апеляційну скаргу залишено без руху та запропоновано скаржнику протягом десяти днів з моменту отримання ухвали про залишення апеляційної скарги без руху, звернутися до суду апеляційної інстанції з заявою про поновлення строків вказавши інші поважні підстави для поновлення строку апеляційного оскарження.

Ухвала суду мотивована тим, що скаржником пропущено встановлений законом тридцятиденний строк для звернення до суду з апеляційною скаргою, оскільки копію оскаржуваного рішення суду першої інстанції скаржником отримано 12 серпня 2025 року про що зазначено скаржником у поданій ним апеляційній скарзі, а з апеляційною скаргою Одеська митниця звернулась до суду 18 грудня 2025 року.

Суд апеляційної інстанції зауважив, що факт попереднього звернення до суду з апеляційною скаргою у встановлений законом строк не є безумовною підставою для поновлення строку звернення до суду з апеляційною скаргою, оскільки надання особі, яка бере участь у справі, права на повторне звернення до суду з апеляційною скаргою не звільняє таку особу від дотримання встановленого законом строку на подання апеляційної скарги та не передбачає зупинення строку на апеляційне оскарження для нього та можливості у зв`язку з цим у подальшому свавільно розпоряджатися часом на апеляційне оскарження.

Первинноподана апеляційна скарга була повернута скаржнику ухвалою суду від 02.12.2025 року, у зв`язку з несплатою судового збору у визначеному законодавством розмірі, яка набрала статусу остаточної та оскаржена не була, як наслідок до повторних апеляційних скарг застосовуються вимоги КАС України як до нової апеляційної скарги.

Також, судом прийнято до уваги й те, що після повернення попередньоподаної апеляційної скарги ухвалою Третього апеляційного адміністративного суду від 02.12.2025 року, з повторною апеляційною скаргою до суду Одеська митниця звернулась 18.12.2025 року, сплативши при цьому 15.12.2025 року судовий збір за подання апеляційної скарги у визначеному законодавством розмірі, однак суд апеляційної інстанції вважає, що такий строк є невиправдано тривалим для звернення до суду з вже оформленою апеляційною скаргою та спростовує твердження скаржника про його сумлінне і добросовісне ставлення до наявних у нього прав і обов`язків, встановлених законом та вчинення усіх можливих і залежних від нього дій для вчасного подання апеляційної скарги.

Ухвалу Третього апеляційного адміністративного суду від 22 грудня 2025 року скаржник отримав 22 грудня 2025 року (вівторок), що підтверджується довідкою про доставку зазначеної ухвали суду до електронного кабінету скаржника через підсистему «Електронний суд».

30 грудня 2025 року скаржник звернувся до суду з клопотанням в якому просив суд поновити строк звернення до суду з апеляційною скаргою, посилаючись на обмежене фінансування сплати судового збору та введення воєнного стану.

Однак, суд апеляційної інстанції не може вважати зазначені обставини поважними підставами пропуску строку звернення до суду з апеляційною скаргою, оскільки підставою для поновлення такого строку можуть бути лише обставини, що були об`єктивно непереборними та такими, що не залежали від волевиявлення скаржника та пов`язаними з дійсними труднощами, що унеможливили своєчасне звернення до суду з апеляційною скаргою, натомість подане скаржником клопотання не містить зазначення таких обставин.

Слід зауважити і на тому, що дії відповідача щодо не сплати судового збору, у визначений законодавством строк, враховуючи його обізнаність щодо норм діючого законодавства, що передбачає такий обов`язок, який у відповідача у цій справі виник після отримання копії рішення суду першої інстанції, що оскаржується, згідно з матеріалами справи - 11.10.2025 року, свідчать про умисне порушення ним такого елементу здійснення принципу верховенства права як і принципу юридичної визначеності, що спростовує також твердження скаржника про його сумлінне і добросовісне ставлення до наявних у нього до прав і обов`язків, встановлених законом та вчинення усіх можливих і залежних від нього дій для вчасного подання апеляційної скарги.

Доказів того, що відповідачем розпочато процедуру сплати судового збору за подання апеляційної скарги у цій справі після отримання копії судового рішення, що оскаржується.

При цьому, суд апеляційної інстанції зазначає, що надання відповідачем суду документу від 15.12.2025 року на підтвердження здійснення ним доплати судового збору, не є належним виконанням ухвали Третього апеляційного адміністративного суду від 22 грудня 2025 року, оскільки така сплата цією ухвалою не вимагалась. Крім того, сам по собі факт сплати судового збору у визначеному законодавством розмірі за межами строку на апеляційне оскарження, не є підставою для його поновлення.

У пункті 74 рішення Європейського Суду з прав людини Лелас проти Хорватії суд звернув увагу на те, що держава, чиї органи влади не дотримувалися своїх власних внутрішніх правил та процедур, не повинна отримувати вигоду від своїх правопорушень та уникати виконання своїх обов`язків. Ризик будь-якої помилки, зробленої органами державної влади, повинна нести держава, а помилки не повинні виправлятися за рахунок зацікавленої особи, особливо якщо при цьому немає жодного іншого приватного інтересу.

У справі Рисовський проти України Європейський Суд з прав людини підкреслює особливу важливість принципу належного урядування. Він передбачає, що …у разі, коли йдеться про питання загального інтересу, зокрема, якщо справа впливає на такі основоположні права людини, як майнові права, державні органи повинні діяти вчасно та в належний і якомога послідовніший спосіб….

Тобто, виходячи з принципу належного урядування, державні органи загалом зобов`язані діяти в належний спосіб, а держава не повинна отримувати вигоду у вигляді відкриття провадження у справах, строк звернення до суду в яких не дотримано.

Таким чином, суд апеляційної інстанції зробив висновок про те, що Держава, приймаючи певні правові норми щодо сплати судового збору, взяла на себе відповідні зобов`язання щодо його сплати при зверненні до суду суб`єктів владних повноважень протягом встановленого строку на апеляційне оскарження та надання документу, що підтверджує сплату в цей строк, а отже не своєчасне виконання державним органом цих правил не може бути підставою для надання переваги йому у вигляді поновлення строку на апеляційне оскарження перед іншою стороною, яка бере участь у справі та дотримується процесуального закону.

Також, суд зауважує і на тому, що сам лише факт запровадження воєнного стану не може бути підставою для безумовного поновлення скаржнику процесуального строку на звернення до суду з повторною апеляційною скаргою, скаржником не наведено підстав які б вказували на наявність обставин об`єктивного і непереборного характеру (підтверджених доказами), які пов`язані з запровадженням воєнного стану та які істотно ускладнили або унеможливили своєчасну реалізацію права на апеляційне оскарження судового рішення.

Суд апеляційної інстанції приймає до уваги й те, що факт попереднього звернення до суду з апеляційною скаргою не є безумовною підставою для поновлення строку звернення до суду з апеляційною скаргою, оскільки надання особі, яка бере участь у справі права на повторне звернення до суду з апеляційною скаргою, не звільняє таку особу від дотримання встановленого законом строку на подання апеляційної скарги та не передбачає зупинення строку на апеляційне оскарження для нього та можливості у зв`язку з цим у подальшому свавільно розпоряджатися часом на апеляційне оскарження.

Згідно з пунктом 4 частини 1 статті 299 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції відмовляє у відкритті апеляційного провадження в разі, якщо скаржником у строк, визначений судом, не подано заяву про поновлення строку на апеляційне оскарження або наведені підстави для поновлення строку на апеляційне оскарження визнані судом неповажними.

Приймаючи до уваги те, що наведені скаржником обставини не є поважними підставами для поновлення йому строку звернення до суду з апеляційною скаргою, суд вважає необхідне відмовити у відкритті апеляційного провадження.

Керуючись пунктом 4 частини 1 статті 299 КАС України, Третій апеляційний адміністративний суд, -

УХВАЛИВ:

Визнати неповажними підстави вказані Одеською митницею у заяві про поновлення строку на апеляційне оскарження.

Відмовити у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою Одеської митниці на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 12 серпня 2025 року у справі №160/17309/25.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її підписання суддями та може бути оскаржена протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Повне судове рішення складено та підписано 13 січня 2026 року.

Головуючий - суддя В.Є. Чередниченко

суддя В.А. Шальєва

суддя С.М. Іванов