Справа № 160/23334/25
Суддя: Голобутовський Роман Зіновійович
Дата ухвалення: 2026-01-13 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді Голобутовського Р.З.
розглянувши в порядку письмового провадження у місті Дніпро адміністративну справу за позовною заявою Головного управління ДПС у Дніпропетровській області до ОСОБА_1 про стягнення податкового боргу та за зустрічним позовом ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Дніпропетровській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень,
13.08.2025 Головне управління ДПС у Дніпропетровській області (далі позивач за первісною позовною заявою) звернулось до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з позовною заявою до ОСОБА_1 (далі відповідач за первісною позовною заявою), в якій просить:
- стягнути податковий борг з платника податків - фізичної особи ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) до бюджету у сумі 433533,23 грн.
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що заборгованість фізичної особи ОСОБА_1 перед бюджетом виникла по земельному податку з фізичних осіб через несплату платником податків у встановлений термін сум грошових зобов`язань у розмірі 358,43 грн, пені в сумі 182,05 грн та по податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, сплачений фізичними особами, які є власниками об`єктів нежитлової нерухомості, через несплату платником податків у встановлений термін сум грошових зобов`язань у розмірі 433174,80 грн. Заборгованість по день звернення до суду не погашена відповідачем за первісною позовною заявою у добровільному порядку у встановлений законодавством термін, тому підлягає примусовому стягненню в судовому порядку. У зв`язку з цим, позивач за первісною позовною заявою просить задовольнити позов в повному обсязі.
На виконання вимог ч. 3 ст. 171 Кодексу адміністративного судочинства України суддею зроблено запит до Єдиного державного демографічного реєстру щодо отримання інформації про місце проживання (реєстрації) відповідача.
Суддею отримано відповідь №1670758 від 14.08.2025 у якій зазначено, що місце реєстрації ОСОБА_1 є АДРЕСА_1 з 21.11.2017.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 15.08.2025 відкрито провадження в адміністративній справі; справу призначено до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи.
Сторони належним чином повідомлені про розгляд справи Дніпропетровським окружним адміністративним судом, що підтверджується матеріалами справи.
25.09.2025 до Дніпропетровського окружного адміністративного суду надійшла зустрічна позовна заява ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Дніпропетровській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень, в якій просить скасувати:
Ухвалою Дніпропетровского окружного адміністративного суду від 02.10.2025 зустрічну позовну заяву залишено без руху та надано строк на усунення недоліків позову.
13.10.2025 судом зареєстровано клопотання про усунення недоліків зустрічного позову.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 16.10.2025:
- поновлено ОСОБА_1 строк звернення до суду із зустрічною позовною заявою до Головного управління ДПС у Дніпропетровській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень;
- прийнято до розгляду зустрічну позовну заяву ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Дніпропетровській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень;
Справу призначено до розгляду за правилами загального позовного провадження. Підготовче засідання призначено на 11.11.2025 о 10:20 год.
31.10.2025 представником Головного управління ДПС у Дніпропетровській області подано до суду відзив на зустрічну позовну заяву, в якому позовні вимоги не визнав та просив суд відмовити в задоволенні зустрічного позову. В обґрунтування правової позиції зазначено, що в матеріалах справи відсутні докази позивача щодо використання вищевказаного об`єкта нерухомості у власний сільськогосподарській діяльності. Позивач жодного звіта за формою №20-ОПП до контролюючого органу не надав в підтвердження використання у своїй діяльності об`єктів нерухомого майна. На думку відповідача за зустрічним позовом, майно позивача за зустрічним позовом не звільнено від оподаткування за абз. «ж» пп. 266.2.2 п. 266.1 ст. 266 ПК України. Зазначено про неналежне складання висновку експерта.
В підготовче засідання, призначене на 11.11.2025, прибули представники сторін.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 11.11.2025:
- витребувано у ОСОБА_1 засвідчені належним чином копії документів на підтвердження операцій з постачання/реалізації с/г товару (договорів купівлі-подажу/поставки худоби, сільськогосподарського товару, накладні, податкові накладні, видаткові накладні, товаротранспорті накладні тощо) за 2021, 2022 та 2023 роки;
19.12.2025 представником ОСОБА_1 надано до суду витребувані ухвалою від 11.11.2025 документи.
В підготовче засідання, призначене на 19.12.2025, прибули представники сторін.
Судом закрито підготовче провадження у справі та, з огляду на відсутність заперечень представників сторін, перейдено до розгляду справи по суті в письмовому провадженні.
Дослідивши матеріали справи, суд встановив наступне.
ОСОБА_1 перебуває на обліку в Головному управлінні ДПС у Дніпропетровській області як платник податків.
В інтегрованих картках платника податків ОСОБА_1 обліковується податковий борг на загальну суму 433533,23 грн.
Заборгованість по податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, сплаченого фізичними особами, які є власниками об`єктів нежитлової нерухомості, яка виникла в результаті несплати платником податків у встановлений термін сум грошових зобов`язань у розмірі 433174,80 грн, згідно:
Не погоджуючись з наведеними податковими повідомленнями-рішеннями, ОСОБА_1 звернувся до суду із зустрічним позовом.
Судом встановлено, що ОСОБА_1 є власником наступних об`єктів нежитлової нерухомості:
- нежитлового приміщення - загальною площею 1632,1 кв.м. за адресою: Дніпропетровська обл., Павлоградський р-н, с. Булахівка, частка власності 1/1 з 02.06.2016;
- нежитлового приміщення будинку тваринника - загальною площею 94,5 кв.м. за адресою: АДРЕСА_2 , частка власності 1/1 з 07.0 2.2020;
- нежитлової будівлі - загальною площею 440,6 кв.м. за адресою: АДРЕСА_2 , частка власності 1/1 з 21.02.2020;
- нежитлової будівлі - загальною площею 358,7 кв.м. за адресою: АДРЕСА_2 , частка власності 1/1 з 21.02.2020.
Керуючись пп. 266.7.1 п. 266.7 ст. 266 ПК України Головним управлінням ДПС у Дніпропетровській області сформовані податкові повідомлення рішення (форма Ф) (код бюджетної класифікації 18010300), а саме:
1. нежитлове приміщення загальною площею 1632,1 кв.м. за адресою: Дніпропетровська обл., Павлоградський р-н, с. Булахівка:
2. нежитлове приміщення загальною площею 94,5 кв.м. за адресою: АДРЕСА_2 :
3. нежитлове приміщення загальною площею 440,6 кв.м. за адресою: АДРЕСА_2 :
4. нежитлова будівля загальною площею 358,7 кв.м. за адресою: АДРЕСА_2 :
11.12.2024 позивач звернувся до Головного управління ДПС у Дніпропетровській області із заявою про проведення звірки наявних у нього об`єктів житлової та нежитлової нерухомості та про проведення перерахунку суми податку на нерухоме майно за 2021, 2022, 2023 роки.
В заяві позивач вказував, що його основним видом діяльності є КВЕД 01.45 Розведення овець і кіз, відтак, відповідно до п. ж пп. 266.2.2 п. 266.2 ст. 266 ПК України не є об`єктом оподаткування будівлі та споруди сільськогосподарських виробників.
Надаючи правову оцінку підставам прийняття оскаржуваних за зустрічним позовом податкових повідомлень-рішень, суд керується наступним.
Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відповідно до ст. 67 Конституції України, кожен зобов`язаний сплачувати податки і збори в порядку і розмірах передбачених законом. Правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством (ч. 1 ст. 19 Конституції України).
Податковий кодекс України регулює відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час адміністрування податків та зборів, а також відповідальність за порушення податкового законодавства.
01.01.2015 набрав чинності Закон України "Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких законодавчих актів України щодо податкової реформи" від 28.12.2014 року №71-VIII, яким було внесено зміни до Податкового кодексу України в частині справляння податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, у тому числі його було поширено й на нежитлову нерухомість.
Відповідно до п.п. 266.1.1 п. 266.1 ст. 266 Податкового кодексу України, платниками податку є фізичні та юридичні особи, в тому числі нерезиденти, які є власниками об`єктів житлової та/або нежитлової нерухомості.
Згідно з п.п. 266.2.1 п. 266.2 ст. 266 Податкового кодексу України, об`єктом оподаткування є об`єкт житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі його частка.
Так, відповідно до п. 30.1 ст. 30 ПК України, податкова пільга - передбачене податковим та митним законодавством звільнення платника податків від обов`язку щодо нарахування та сплати податку та збору, сплата ним податку та збору в меншому розмірі за наявності підстав, визначених пунктом 30.2 цієї статті.
Підставами для надання податкових пільг є особливості, що характеризують певну групу платників податків, вид їх діяльності, об`єкт оподаткування або характер та суспільне значення здійснюваних ними витрат.
Тобто, податковою пільгою є часткове або повне звільнення осіб від сплати певного податку за наявності передбачених та закріплених юридичних фактів. Це означає, що податкова пільга поширюється виключно на певну категорію осіб, у той час, як для інших платників податків обов`язок щодо його сплати є незмінним.
При цьому, будівлі, споруди сільськогосподарських товаровиробників (юридичних та фізичних осіб) у розрізі податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, не є податковою пільгою, яка встановлюється органом місцевого самоврядування.
Такі будівлі, споруди є прямо визначеними Податковим кодексом України об`єктами нерухомості, які не підлягають оподаткуванню, тобто наявність яких, податкове законодавство не пов`язує з виникненням у платника податкового обов`язку.
Відповідно до п.п. 266.2.2 п. 266.2 ст. 266 ПК України (у редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин) будівлі, споруди сільськогосподарських товаровиробників (юридичних та фізичних осіб), віднесені до класу "Нежитлові сільськогосподарські будівлі" (код 1271) Класифікатора будівель і споруд НК 018:2020, що використовуються за призначенням у господарській діяльності суб`єктів господарювання та не здаються їх власниками в оренду, лізинг, позичку.
В розумінні пп."ж" п.п. 266.2.2 п. 266.2 ст. 266 ПК України не сплачують податок на нерухоме майно особи - власники цього нерухомого майна (як юридичні, так і фізичні), які безпосередньо займаються сільськогосподарською діяльністю, тобто, зайняті у процесі виробництва, переробки власно виробленої сільськогосподарської продукції та її подальшої реалізації.
Зазначений висновок міститься в постанові Верховного Суду від 23.09.2021 у справі №140/2700/19.
При цьому правовий аналіз п.п. "ж" п.п. 266.2.2 п. 266.2 ст. 266 ПК України дає підстави для висновку, що її застосування передбачає наявність одночасно трьох умов для звільнення об`єкта нерухомості від оподаткування податком на нерухоме майно відмінне від земельної ділянки, а саме:
- віднесення будівлі до класу будівель сільськогосподарського призначення;
- власник об`єкта нерухомості (будівлі, споруди) є сільськогосподарським товаровиробником;
- вказані будівлі не здаються в оренду, лізинг, позичку.
За приписами п.п. 14.1.129-1. п. 14.1 ст. 14 ПК України об`єкти нежитлової нерухомості - будівлі, приміщення, що не віднесені відповідно до законодавства до житлового фонду, зокрема будівлі промислові та склади.
Відповідно до довідки виконавчого комітету Межиріцької сільської ради Павлоградського району Дніпропетровської області від 08.07.2025 №955/0/2-25 ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ), зареєстрований за адресою АДРЕСА_1 , є виробником сільськогосподарської продукції з 2016 року, та здійстює наступну діяльність:
- розведення великої рогатої худоби молочних та м?ясних порід, овець і кіз;
- вирощування зернових культур і насіння олійних культур;
- вирощування однорічних, дворічних та багаторічних культур;
- заготівля кормів для тварин.
В довідці підтверджено що у своїй діяльності сільгоспвиробника ОСОБА_2 використовує наступні об?єкти нерухомого майна:
- нежитлова будівля загальною плошею 358.7 кв.м., за адресою: АДРЕСА_2 , використовується як склад сільськогосподарського інвентаря і обладнання, та сільськогосподарської продукції;
- нежитлова будівля загальною плошею 440,6 кв.м., за адресою: Дніпропетровська обл.. Павлоградський район, с. Булахівка, вул. Центральна, 16г, використовується як склад сільськогосподарського інвентаря і обладнання, та сільськогосподарської продукції;
- майновий комплекс молочно-товарної ферми №1 (МТФ №1), за адресою: Дніпропетровська обл., Павлоградський район, с. Булахівка, комплекс будівель та споруд №4, використовується для розведення, утримання та відгодівлі сільськогосподарських тварин;
- будівля мініферми за адресою: Дніпропетровська обл., Павлоградський район, с. Булахівка, комплекс будівель та споруд №3, використовується для розведення, утримання та відгодівлі сільськогосподарських тварин;
Згідно з положеннями Державного класифікатора будівель та споруд НК 018-2000, затвердженого наказом Держстандарту України від 17.08.2000 №507 (чинного в період, за який позивачеві нараховано податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки) до класу "Будівлі сільськогосподарського призначення, лісівництва та рибного господарства" (код 1271) віднесено будівлі, призначені для сільськогосподарської діяльності, наприклад, корівники, стайні, свинарники, кошари, кінні заводи, собачі розплідники, птахофабрики, зерносховища, склади та надвірні, будівлі, підвали, винокурні, винні ємності, теплиці, сільськогосподарські силоси та т. ін.
Наданими до суду висновками ФОП ОСОБА_3 (кваліфікаційний сертифікат відповідального виконавця окремих видів робіт (послуг), пов`язаних зі створенням об`єктів архітектури АЕ №003625, зареєстрований у реєстрі атестованих осіб 13.03.2015 №349001) вказані будівлі позивача віднесено до нежитлових будівель класу 1271 «Нежитлові сільськогосподарські будівлі».
Досліджуючи питання щодо наявності у позивача як фізичної особи статусу сільськогосподарського товаровиробника, судом враховано, що за змістом п.п. 14.1.235 п. 14.1 ст. 14 ПК України сільськогосподарський товаровиробник - юридична особа незалежно від організаційно-правової форми або фізична особа - підприємець, яка займається виробництвом сільськогосподарської продукції та/або розведенням, вирощуванням та виловом риби у внутрішніх водоймах (озерах, ставках та водосховищах) та її переробкою на власних чи орендованих потужностях, у тому числі власновиробленої сировини на давальницьких умовах, та здійснює операції з її постачання.
Відповідно до п.п. 14.1.234 п. 14.1 ст. 14 ПК України сільськогосподарська продукція (сільськогосподарські товари) - продукція/товари, що підпадають під визначення груп 1-24 УКТ ЗЕД, якщо при цьому такі товари (продукція) вирощуються, відгодовуються, виловлюються, збираються, виготовляються, виробляються, переробляються безпосередньо виробником цих товарів (продукції), а також продукти обробки та переробки цих товарів (продукції), якщо вони були придбані або вироблені на власних або орендованих потужностях (площах) для продажу, переробки або внутрішньогосподарського споживання.
Тобто, визначення сільськогосподарський товаровиробник, яке міститься у підпункті 14.1.235 пункту 14.1 статті 14 ПК України, застосовується для цілей глави розділу ХІV цього Кодексу - спрощена система оподаткування, облік та звітність, тоді як в даному випадку йдеться про сплату податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки (розділ ХІІ Податок на майно).
Поняття сільськогосподарський товаровиробник також міститься у ст. 1 Закону України від 18.01.2001 №2238-III "Про стимулювання розвитку сільського господарства на період 2001 - 2004 років", під яким законодавець визначає фізичну або юридичну особу, яка займається виробництвом сільськогосподарської продукції, переробкою власновиробленої сільськогосподарської продукції та її реалізацією. У свою чергу відповідно до норм вказаної сільське господарство (сільськогосподарське виробництво) - вид господарської діяльності з виробництва продукції, яка пов`язана з біологічними процесами її вирощування, призначеної для споживання в сирому і переробленому вигляді та для використання на нехарчові цілі.
За змістом ст. 1 Закону України від 23.09.2008 №575-VI "Про сільськогосподарський перепис" виробники сільськогосподарської продукції - це юридичні особи всіх організаційно-правових форм господарювання та їх відокремлені підрозділи, фізичні особи (фізичні особи - підприємці, домогосподарства), які займаються сільськогосподарською діяльністю, передбаченою класифікацією видів економічної діяльності, мають у володінні, користуванні або розпорядженні землі сільськогосподарського призначення чи сільськогосподарських тварин.
Відтак, системний аналіз наведених норм права дає підстави вважати, що поняття сільськогосподарський товаровиробник не суперечить його визначенню у п.п. 14.1.235 п. 14.1 ст. 14 ПК України, яке, до того ж, має чітко обмежену сферу застосування.
Як наслідок, для інших випадків мають бути застосовані субсидіарно норми інших законів відповідно до положень п. 5.3 ст. 5 ПК України.
Зазначене дає підстави для висновку, що в розумінні абз. "ж" п.п.266.2.2 п. 266.2 ст. 266 ПК України право на пільгу зі сплати податку мають особи (як юридичні, так і фізичні), які безпосередньо займаються сільськогосподарською діяльністю, тобто, зайняті у процесі виробництва, переробкою власно виробленої сільськогосподарської продукції та її подальшої реалізації.
На підтвердження провадження сільськогосподарської діяльності, позивачем за зустрічним позовом ОСОБА_1 надано до суду 19.12.2025:
- свідоцтва про реєстрацію транспортних засобів (трактору колісного та комбайну зернозбирального);
- договори купівлі-продажу тварин (корів) у 2021 році, у 2022 році, у 2023 році;
- паспорта на корів;
- акти про збір врожаю (сіна, ярового ячменю) в 2021 році;
- договір поставки сіна №20.05-21 від 20.05.2021, укладений з Сімейним фермерським господарством «Капітанчук Д.А.» з видатковою накладною до нього; договір поставки №01.09-21 від 01.09.2021, укладений з Сімейним фермерським господарством «Капітанчук Д.А.» з видатковою накладною до нього;
- акти про збір врожаю (сіна, пшениці озимої) в 2022 році;
- договори поставки №01.06-22 від 01.06.2022, №01.10-22 від 01.10.2022, укладені з Сімейним фермерським господарством «Капітанчук Д.А.» з видатковими накладними до них;
- акти про збір врожаю (сіна, кукурудзи кормової) в 2023 році;
- договір поставки сіна №26.05-23 від 26.05.2023, укладений з Сімейним фермерським господарством «Капітанчук Д.А.» з видатковою накладною до нього.
В контексті наданих до суду документів, а саме довідки виконавчого комітету Межиріцької сільської ради Павлоградського району Дніпропетровської області від 08.07.2025 №955/0/2-25, якою підтверджено, що ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) є виробником сільськогосподарської продукції з 2016 року; висновку ФОП ОСОБА_3 (кваліфікаційний сертифікат відповідального виконавця окремих видів робіт (послуг), пов`язаних зі створенням об`єктів архітектури АЕ №003625, зареєстрований у реєстрі атестованих осіб 13.03.2015 №349001) про віднесення будівель позивача до нежитлових будівель класу 1271 «Нежитлові сільськогосподарські будівлі»; первинних документів на підтвердження провадження позивачем в 2021, 2022, 2023 роках сільськогосподарської діяльності, суд приходить до висновку про дотримання ОСОБА_1 трьох умов, передбачених п.п. "ж" п.п. 266.2.2 п. 266.2 ст. 266 ПК України, необхідних для звільнення об`єкта нерухомості від оподаткування податком на нерухоме майно відмінне від земельної ділянки, а саме:
- віднесення будівлі до класу будівель сільськогосподарського призначення;
- власник об`єкта нерухомості (будівлі, споруди) є сільськогосподарським товаровиробником;
- вказані будівлі не здаються в оренду, лізинг, позичку.
Отже, судом встановлено, що у 2021, 2022, 2023 роках будівлі позивача, належні йому на праві власності
- нежитлове приміщення - загальною площею 1632,1 кв.м. за адресою: Дніпропетровська обл., Павлоградський р-н, с. Булахівка, частка власності 1/1 з 02.06.2016;
- нежитлове приміщення будинку тваринника - загальною площею 94,5 кв.м. за адресою: АДРЕСА_2 , частка власності 1/1 з 07.0 2.2020;
- нежитлова будівля - загальною площею 440,6 кв.м. за адресою: АДРЕСА_2 , частка власності 1/1 з 21.02.2020;
- нежитлова будівля - загальною площею 358,7 кв.м. за адресою: АДРЕСА_2 , частка власності 1/1 з 21.02.2020,
не підлягали оподаткуванню податком на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, сплаченого фізичними особами, які є власниками об`єктів нежитлової нерухомості в силу п.п. "ж" п.п. 266.2.2 п. 266.2 ст. 266 ПК України.
Як наслідок, в задоволенні первісної позовної заяви в частині стягнення суми податкового боргу у розмірі 433533,23 грн, донарахованої на підставі наведених податкових повідомлень-рішень належить відмовити.
Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України та ч. 2 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Згідно з вимогами ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.
Таким чином, виходячи із заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України та доказів, зібраних у справі, суд робить висновок, що первісний позов Головного управління ДПС у Дніпропетровській області не підлягає задоволенню, зустрічна позовна заява ОСОБА_1 підлягає задоволенню в повному обсязі.
Відповідно до ч. 1 ст. 143 Кодексу адміністративного судочинства України суд вирішує питання щодо судових витрат у рішенні, постанові або ухвалі.
Як передбачено ч. 2 ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України, при задоволенні позову суб`єкта владних повноважень з відповідача стягуються виключно судові витрати суб`єкта владних повноважень, пов`язані із залученням свідків та проведенням експертиз.
Оскільки в матеріалах справи відсутні докази понесених Головним управлінням ДПС у Дніпропетровській області судових витрат, що пов`язані із залученням свідків та проведенням експертиз, питання щодо стягнення сум судових витрат на користь Головного управління ДПС у Дніпропетровській області судом не вирішується.
Відповідно до ч. 1 ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
Керуючись ст. ст. 139, 241-246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України,
Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в строки, передбачені статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя Р.З. Голобутовський