Справа № 520/27270/25
Суддя: Чалий І.С.
Дата ухвалення: 2026-01-12 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

12 січня 2026 р.Справа № 520/27270/25
Суддя Другого апеляційного адміністративного суду Чалий І.С., розглянувши в порядку письмового провадження у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду заяву ОСОБА_1 про відвід суддів Ральченка І.М., Подобайло З.Г. по справі 520/27270/25

за позовом ОСОБА_1

до Управління соціального захисту населення Харківської районної державної адміністрації

про визнання неправомірною повторну відмову та зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

В провадженні Другого апеляційного адміністративного суду перебуває адміністративна справа за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Харківського окружного адміністративного суду від 18.12.2025 по справі № 520/27270/25 за позовом ОСОБА_1 до Управління соціального захисту населення Харківського районної державної адміністрації про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії.

07.01.2026 до суду надійшли заяви ОСОБА_1 про відвід суддів Ральченка І.М., Подобайло З.Г., з підстав, визначених ст. 36 КАС України.

Ухвалою Другого апеляційного адміністративного суду від 08.01.2026 заяви ОСОБА_1 про відвід суддів Ральченка І.М., Подобайло З.Г. - визнано необґрунтованими.

Відповідно до ст. 40 КАС України передано заяву про відвід для вирішення іншим складом суду у порядку, встановленому ч. 1 ст. 31 Кодексу адміністративного судочинства України.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу справи між суддями від 09.01.2026 для вирішення заяви про відвід визначено суддю Чалого І.С.

Суд, дослідивши доводи заяви про відвід та матеріали справи, не вбачає підстав для задоволення заяви про відвід, з огляду на таке.

Так, в обґрунтування поданої заяви про відвід ОСОБА_1 зазначив, що вказані судді у складі колегії суддів З.Г. Подобайло, І.М. Ральченко, І.С. Чалий відмовили в відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Харківського окружного адміністративного суду від 03.11.2025 по справі 520/5896/21 незважаючи на той факт, що підставою для винесення ухвали суддя Котеньов О.Г. вказав ст. 382 КАС України, що відповідно до ст. 294 КАСУ дає підстави для апеляційного оскарження. Також вказує, що він подав скаргу до ВРП на такі дії колегії суддів Подобайло З.Г., Ральченка І.М., Чалого І.С.

Дослідивши матеріали даної справи, доводи, якими обґрунтовано заяву ОСОБА_1 про відвід суддів З.Г. Подобайло, І.М. Ральченко суд дійшов висновку про відсутність визначених процесуальним законом підстав для задоволення вказаної заяви, враховуючи наступне.

Згідно з ч. 1 ст. 129 Конституції України суддя, здійснюючи правосуддя, є незалежним та керується верховенством права.

Відповідно до ст. 36 КАС України суддя не може брати участі в розгляді адміністративної справи і підлягає відводу (самовідводу): 1) якщо він брав участь у справі як свідок, експерт, спеціаліст, перекладач, представник, адвокат, секретар судового засідання або надавав правничу допомогу стороні чи іншим учасникам справи в цій чи іншій справі; 2) якщо він прямо чи опосередковано заінтересований в результаті розгляду справи; 3) якщо він є членом сім`ї або близьким родичем (чоловік, дружина, батько, мати, вітчим, мачуха, син, дочка, пасинок, падчерка, брат, сестра, дід, баба, внук, внучка, усиновлювач чи усиновлений, опікун чи піклувальник, член сім`ї або близький родич цих осіб) сторони або інших учасників судового процесу, або осіб, які надавали стороні або іншим учасникам справи правничу допомогу у цій справі, або іншого судді, який входить до складу суду, що розглядає чи розглядав справу; 4) за наявності інших обставин, які викликають сумнів у неупередженості або об`єктивності судді; 5) у разі порушення порядку визначення судді для розгляду справи, встановленого статтею 31 цього Кодексу.

Суддя підлягає відводу (самовідводу) також за наявності обставин, установлених статтею 37 цього Кодексу.

За приписами ч. 3 ст. 39 КАС України відвід (самовідвід) повинен бути вмотивованим і заявленим протягом десяти днів з дня отримання учасником справи ухвали про відкриття провадження у справі, але не пізніше початку підготовчого засідання або першого судового засідання, якщо справа розглядається за правилами спрощеного позовного провадження. Заявляти відвід (самовідвід) після цього дозволяється лише у виняткових випадках, коли про підставу відводу (самовідводу) заявнику не могло бути відомо до спливу вказаного строку, але не пізніше двох днів з дня, коли заявник дізнався про таку підставу.

Відповідно до положень ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Згідно з усталеною практикою Європейського Суду з прав людини наявність безсторонності повинна визначатися за суб`єктивним та об`єктивним критеріями. Відповідно до суб`єктивного критерію беруться до уваги особисті переконання та поведінка окремого судді, тобто чи виявляв суддя упередженість або безсторонність у даній справі. Відповідно до об`єктивного критерію визначається, серед інших аспектів, чи забезпечував суд як такий та його склад відсутність будь-яких сумнівів у його безсторонності. Стосовно суб`єктивного критерію, особиста безсторонність судді є презумпцією, поки не надано доказів протилежного.

Особиста безсторонність суду презюмується, поки не надано доказів протилежного.

При визначенні наявності у відповідній справі законних підстав сумніватися в безсторонності певного судді позиція особи, про яку йдеться, має важливе, але не вирішальне значення. Вирішальне значення при цьому матиме можливість вважати такі сумніви об`єктивно обґрунтованими, іншими словами, "має не лише здійснюватися правосуддя - ще має бути видно, що воно здійснюється". Адже йдеться про необхідність забезпечення довіри, яку суди в демократичному суспільстві повинні вселяти у громадськість (рішення Європейського Суду з прав людини від 10 грудня 2009 року у справі "Мироненко і Мартенко проти України", заява № 4785/02 та рішення Європейського Суду з прав людини від 9 січня 2013 року у справі "Олександр Волков проти України", заява № 21722/11).

Практика цього Суду свідчить, що при об`єктивному підході до встановлення наявності упередженості суду (суддів) повинно бути визначено окремо від поведінки судді, чи існують очевидні факти, що можуть поставити під сумнів його безсторонність. Коли це стосується органу, який засідає як суд присяжних, то визначається окремо від персональної поведінки його членів, чи існують явні факти, що ставлять під сумнів неупередженість органу в цілому. Так само й у вирішенні питання щодо існування легітимних причин, сумнівів у неупередженості конкретного судді (пункті 45-50 рішення ЄСПЛ у справі "Морель проти Франції"; пункт 23 рішення ЄСПЛ у справі "Пескадор Валеро проти Іспанії") або органу, що засідає у вигляді суду присяжних (пункт 40 рішення ЄСПЛ у справі "Лука проти Румунії"), позиція зацікавленої сторони є важливою, але не вирішальною. Вирішальним є наявність обґрунтованості сумніву в неупередженості суду (пункт 44 рішення ЄСПЛ у справі "Ветштайн проти Швейцарії"; пункт 30 рішення ЄСПЛ у справі "Пабла Кю проти Фінляндії"; пункт 96 рішення ЄСПЛ у справі "Мікалефф проти Мальти").

ЄСПЛ в пункті 49 рішення у справі "Білуха проти України" вказав, що наявність безсторонності відповідно до пункту 1 статті 6 Конвенції повинна визначатися за суб`єктивним та об`єктивним критеріями. Відповідно до суб`єктивного критерію беруться до уваги особисті переконання та поведінка окремого судді, тобто чи виявляв суддя упередженість або безсторонність у даній справі. Відповідно до об`єктивного критерію визначається, серед інших аспектів, чи забезпечував суд як такий та його склад відсутність будь-яких сумнівів у його безсторонності. Стосовно об`єктивного критерію цей суд указує на те, що при вирішенні питання, чи є у справі обґрунтовані причини побоюватися, що певний суддя був небезсторонній, позиція заінтересованої особи є важливою, але не вирішальною. Вирішальним же є те, чи можна вважати такі побоювання об`єктивно обґрунтованими (пункт 52 рішення у справі "Білуха проти України").

Отже, не може бути підставою для відводу судді заява, яка містить лише припущення про існування відповідних обставин, не підтверджених належними і допустимими доказами.

Особа яка подала заяву про відвід судді (суддів), повинна довести на підставі доказів факт упередженості судді (суддів) у розгляді справи.

Водночас відвід повинен бути вмотивований, з наведенням відповідних аргументів, доказів, які підтверджують наявність підстав для відводу.

Головна мета відводу - гарантування безсторонності суду, зокрема, щоб запобігти упередженості судді (суддів) під час розгляду справи.

Як вбачається зі змісту заяв ОСОБА_1 про відвід суддів Подобайло З.Г., Ральченка І.М. заявник фактично не погоджується з процесуальним рішенням суддів, прийнятими в межах розгляду справи № 520/5896/21, зокрема з ухвалою від 17.11.2025, що викликає у позивача сумнів у неупередженості вищезазначених суддів при розгляді справи № 520/27270/25.

Разом з цим, частиною 4 статті 36 КАС України визначено, що незгода сторони з процесуальними рішеннями судді, рішення або окрема думка судді в інших справах, висловлена публічно думка судді щодо того чи іншого юридичного питання, не може бути підставою для відводу.

Будь-яких доказів, які б підтверджували пряму чи опосередковану заінтересованість складу суду в результаті розгляду цієї справи або наявність обставин, які викликають сумнів у її неупередженості при розгляді даної справи, з матеріалів справи та доводів заяви про відвід не вбачається.

В свою чергу, незгода із рішеннями суду підлягає оскарженню у порядку, встановленому процесуальним законодавством.

Посилання позивача на те, що він подав скаргу до ВРП на колегію суддів, як на підставу для відводу суддів, суд апеляційної інстанції не приймає, адже подання скарги до ВРП є правом позивача, реалізація якого не може свідчити про упередженість колегії щодо розгляду цієї справи.

Разом з цим, жодних належних обґрунтувань таким припущенням ОСОБА_1 не зазначає, отже, наведені позивачем у заяві про відвід суддів Другого апеляційного адміністративного суду Подобайло З.Г., Ральченко І.М., обставини не можуть слугувати підставою для відведення суддів як така, що викликає сумнів у їх неупередженості або об`єктивності.

З огляду на наведене вище, вимоги поданої заяви ґрунтуються на особистих припущеннях заявника, які не підтверджені жодними доказами.

Крім того, заявником не наведено інших підстав для відводу суддів, передбачених статтями 36, 37 КАС України.

Враховуючи викладене, оскільки підстави для відводу заявником належним чином не обґрунтовані та не доведені останнім, у задоволенні заяв ОСОБА_1 про відвід суддів Подобайло З.Г., Ральченка І.М., у справі № 520/27270/25 належить відмовити.

Керуючись ст. ст. 36, 40 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

УХВАЛИВ:

У задоволенні заяв ОСОБА_1 про відвід суддів Подобайло З.Г., Ральченка І.М. у справі № 520/27270/25 - відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя (підпис)Чалий І.С.