Справа № 160/17784/25
Суддя: Кучма Костянтин Сергійович
Дата ухвалення: 2025-12-24 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого - судді Кучми К.С.
при секретарі судового засідання - Казаковій Л.А.
представника відповідача за первісним позовом та представника позивача за зустрічним позовом Лісового Д.О.
розглянувши у відкритому судовому засіданні у м.Дніпрі в режимі відеоконференції адміністративну справу за правилами загального позовного провадження за позовною заявою Головного управління ДПС у Дніпропетровській області до ОСОБА_1 про стягнення суми податкового боргу та зустрічною позовною заявою ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Дніпропетровській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень,
Головне управління ДПС у Дніпропетровській області звернулося до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з позовною заявою, в якій з урахуванням її уточнень від 08.10.2025 р., просить: стягнути борг з платника податків фізичної особи ОСОБА_1 до бюджету у сумі 58 046,67 грн.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 24.06.2025 року прийнято вищевказану позовну заяву до розгляду та відкрито провадження в адміністративній справі. Призначено справу до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи.
23.07.2025 року до суду через систему «Електронний суд» надійшов зустрічний позов ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Дніпропетровській області.
До суду 23.07.2025 року від відповідача за первісним позовом та позивача за зустрічним позовом надійшов відзив на позовну заяву, в якому вказано, що 15.12.2020 р. між ФОП ОСОБА_2 , ФОП ОСОБА_1 (орендарі) та Криворізькою міською радою (орендодавець) було укладено договір оренди земельної ділянки №2020626, зі строком дії - 5 років. Відповідно до умов договору, орендарі приймають у спільне користування від орендодавця - Криворізької міської ради в строкове платне користування земельну ділянку, загальною площею - 1,0050 га для розміщення комплексу будівель промисловості від частини колишнього заводу. На земельній ділянці розміщені об`єкти нерухомого майна - комплекс будівель та споруд: по 1/2 частини будівлі складу, яке на праві приватної сумісної власності належить двом особам - ОСОБА_2 та ОСОБА_1 . Тобто, Головним управлінням ДПС у Дніпропетровській області не враховано, що йому належить лише 1/2 частки будівлі, оскільки решта нерухомості належить ОСОБА_2 . Проте, фіскальним органом було нараховано йому податкові зобов`язання з орденної плати за землю у повному обсязі незважаючи, що частину користування земельною ділянкою має сплачувати інший співвласник. Також, контролюючим органом не враховано, що він є власником нежитлових будівель, які відносяться до будівель промисловості, які в розумінні абз."є" пп.266.2.2 п.266.2 ст.266 ПК України не є об`єктами оподаткування податком на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, а тому у нього відсутній обов`язок сплачувати вказаний податок. За таких обставин, відповідач за первісним позовом просив суд у задоволенні позову відмовити в повному обсязі.
28.07.2025 року до суду від позивача за первісним позовом та відповідача за зустрічним позовом надійшла відповідь на відзив, в якій зазначено, що у спорах за позовом контролюючого органу про стягнення з платника податку податкового боргу встановленню та дослідженню підлягають, зокрема, факт узгодженості грошового зобов`язання, чи є останнє узгодженим з огляду на наявність (відсутність) процедури оскарження, факт сплати / несплати платником податку узгодженого грошового зобов`язання, зокрема і самостійно визначеного платником податку, протягом строків, визначених законодавством, факт направлення та вручення платнику контролюючим органом податкової вимоги, дотримання позивачем порядку здійснення цього заходу та інше. Відповідач за первісним позовом у відзиві на позовну заяву фактично намагається оскаржити податкові повідомлення-рішення без дотримання порядку оскарження рішень контролюючих органів та не в межах строку передбаченого ПК України. Таким чином, у зв`язку з отриманням особисто податкових повідомлень-рішень платником, твердження відповідача за первісним позовом щодо необізнаності наявності податкового боргу не відповідає дійсності та є безпідставними. Також, не надано доказів, які б підтверджували неузгодженість податкових зобов`язань. За таких обставин, позивач за первісним позовом просив суд позов задовольнити з підстав викладених у ньому.
Ухвалою суду від 28.07.2025 року зустрічну позовну заяву залишено без руху та встановлено позивачеві за зустрічним позовом у строк десять днів з дня отримання копії цієї ухвали, для усунення недоліків позову: шляхом подання до суду уточненої зустрічної позовної заяви, в якій уточнити зміст позовних вимог, відповідно до ст.5 КАС України та заяви про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, з обґрунтуванням причин пропуску строку та доказів, що підтверджують причини такого пропуску.
До суду 31.07.2025 року надійшли заперечення, в яких ОСОБА_1 вказано, що встановлення законодавцем певних податкових пільг зі сплати податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, як в даному випадку абзац "є" підпункту 266.2.2 пункту 266.2 статті 266 ПК України, за своєю сутністю спрямоване на збалансування суспільних відносин у сфері справляння податків та мало на меті створити умови для стимулювання та зменшення податкового навантаження на тих платників податків фізичних та юридичних осіб, які є власниками певних об`єктів нерухомості, що використовуються за функціональним призначенням, тобто для промислового виробництва. Такий підхід у розумінні норми, про яку йдеться, випливає з того, що функціональне призначення об`єкта, який звільняється від оподаткування, яким є предмет - будівля промисловості (вид нежитлової нерухомості), є фактично визначальною родовою ознакою, оскільки не є об`єктом оподаткування саме будівлі промисловості, тобто будівлі, які використовуються для виготовлення промислової продукції будь-якого виду.
На виконання ухвали суду від 28.07.2025 року позивачем за зустрічним позовом 04.08.2025 року були усунуті недоліки позовної заяви, а саме надано уточнену зустрічну позовну заяву, в якій останнім заявлені наступні вимоги: визнати протиправними та скасувати наступні податкові повідомлення-рішення відповідача з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки від 26.03.2024 р.:
Ухвалою суду від 01.09.2025 року визначено розгляд цієї справи за правилами загального позовного провадження, та підготовче засідання призначено на 17.09.2025 року.
16.09.2025 року до суду від позивача за первісним позовом та відповідача за зустрічним позовом надійшло клопотання про надання додаткового часу для направлення заяви про зменшення розміру позовних вимог у цій справі.
До суду 19.09.2025 року від Головного управління ДПС у Дніпропетровській області надійшов відзив на зустрічний позов, в якому зазначено, що відповідно до абз.«є» пп.266.2.2 п.266.2 ст.266 ПК України не є об`єктом оподаткування податком на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, будівлі промисловості, віднесені до класу "Промислові та складські будівлі" (код 125) Класифікатора будівель і споруд НК 018:2023, що використовуються за призначенням у господарській діяльності суб`єктів господарювання, основна діяльність яких класифікується у секціях B-F КВЕД ДК 009:2010, та не здаються їх власниками в оренду, лізинг, позичку. На підтвердження провадження своєї підприємницької діяльності, ОСОБА_1 був зобов`язаний подавати повідомлення про об`єкти оподаткування або об`єкти, пов`язані з оподаткуванням або через які провадиться діяльність, за формою №20-ОПП. Відповідно даних ІКС ДПС повідомлення про об`єкти оподаткування або об`єкти, пов`язані з оподаткуванням або через які провадиться діяльність за формою 20 ОПП по вищевказаному об`єкту до контролюючого органу не надавалось. Згідно із інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна нежитлова будівля, яка розташована за адресою: АДРЕСА_2 , зареєстрована як «комплекс». Отже, зважаючи на відсутність доказів з боку платника щодо використання об`єктів нерухомого майна в межах, саме власної підприємницької діяльності за функціональним призначенням (промислове виробництво), пільга передбачена абз.«є» пп. 266.2.2 п.266.2 ст. 266 ПК України ОСОБА_1 не передбачена. За таких обставин, позивач за первісним позовом та відповідач за зустрічним позовом просив суд у задоволенні зустрічного позову відмовити повністю.
19.09.2025 року до суду від позивача за первісним позовом надійшло клопотання про залишення зустрічного позову без розгляду, оскільки порушено строк звернення до суду.
До суду 06.10.2025 року від Головного управління ДПС у Дніпропетровській області надійшла заперечення на додаткові пояснення, в яких зазначено, що оскарження рішення Криворізької міської ради №523 від 26.05.2021 р. "Про затвердження технічної документації з нормативно-грошової оцінки земель м.Кривого Рогу" не є підставою для зупинення провадження, оскільки рішення міської ради не впливає на узгодженість податкового боргу.
08.10.2025 року до суду від ОСОБА_1 надійшло клопотання про долучення до матеріалів справи доказів щодо відсутності у нього заборгованості із орендної плати за землю.
До суду 08.10.2025 року від ОСОБА_1 надійшли заперечення на клопотання про залишення зустрічного позову без розгляду.
08.10.2025 року до суду від ОСОБА_1 надійшло клопотання про призначення судової почеркознавчої експертизи.
До суду 08.10.2025 року від позивача за первісним позовом та відповідача за зустрічним позовом надійшла заява про зменшення розміру позовних вимог.
20.10.2025 року від Головного управління ДПС у Дніпропетровській області надійшли заперечення на клопотання про призначення судової почеркознавчої експертизи.
03.11.2025 року до суду від відповідача за первісним позовом та позивача за зустрічним позовом надійшло клопотання про надання дозволу на здійснення відео та фото фіксації усіх судових засідань та їх транслювання в мережі Інтернет.
До суду 03.11.2025 року від відповідача за первісним позовом та позивача за зустрічним позовом надійшли письмові пояснення щодо строків звернення та проведення судової експертизи.
26.11.2025 року до суду від Головного управління ДПС у Дніпропетровській області надійшли письмові заперечення стосовно клопотання про надання дозволу на здійснення відео та фото фіксації усіх судових засідань та їх транслювання в мережі Інтернет.
Ухвалою суду від 26.11.2025 року задоволено клопотання відповідача за первісним позовом та позивача за зустрічним позовом про здійснення трансляції судових засідань у цій справі, постановлено здійснювати трансляцію перебігу судових засідань у цій справі в мережі Інтернет.
Протокольною ухвалою суду від 03.12.2025 року прийнято до розгляду заяву позивача за первісним позовом та відповідача за зустрічним позовом про зменшення розміру позовних вимог.
Ухвалою суду від 03.12.2025 року клопотання позивача за зустрічним позовом про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду з зустрічним позовом по цій справі - задоволено. Визнано поважними причини пропуску строку звернення до адміністративного суду та поновлено позивачу за зустрічним позовом строк звернення до суду з зустрічним позовом по цій справі. Відмовлено у задоволенні клопотання відповідача за зустрічним позовом про залишення зустрічного позову без розгляду по цій справі.
Протокольною ухвалою суду від 10.12.2025 року клопотання відповідача за первісним позовом та позивача за зустрічним позовом про залишення без розгляду його клопотання про призначення судової почеркознавчої експертизи - задоволено. Клопотання ОСОБА_1 про призначення судової почеркознавчої експертизи - залишено без розгляду.
Протокольною ухвалою суду від 10.12.2025 року клопотання відповідача за первісним позовом та позивача за зустрічним позовом про залишення без розгляду його клопотання про зупинення розгляду справи - задоволено. Клопотання ОСОБА_1 про зупинення розгляду справи - залишено без розгляду.
17.12.2025 року до суду від відповідача за первісним позовом та позивача за зустрічним позовом надійшло клопотання про долучення та дослідження доказів по справі.
До суду 17.12.2025 року від відповідача за первісним позовом та позивача за зустрічним позовом надійшла заява про доповнення підстав позову. Так, він просить врахувати те, що контролюючим органом, який перевіряє надходження до бюджету відповідних податків не було враховано та помилково було прийнято певні податкові повідомлення-рішення щодо нарахування податкових зобов`язань за період 2021 р. - 2023 р., які нараховані з урахуванням рішення Криворізької міської ради №553 від 30.06.2021 р., яке починає свою дію в частині його додатку №1 та ставок податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки лише з 01.01.2025 р.
Протокольною ухвалою суду від 17.12.2025 року прийнято до розгляду заяву відповідача за первісним позовом та позивача за зустрічним позовом про доповнення підстав позову.
Протокольною ухвалою суду від 17.12.2025 року закрито підготовче засідання та призначено розгляд справи по суті на 24.12.2025 року.
В судовому засіданні представник відповідача за первісним позовом та позивача за зустрічним позовом під час судового розгляду в режимі відеоконференції позовні вимоги підтримав повністю, просив суд зустрічний позов задовольнити, а у задоволенні первісного позову відмовити у повному обсязі.
03.12.2025 року від Головного управління ДПС у Дніпропетровській області надійшла заява про розгляд справи без участі представника відповідача за зустрічним позовом.
До суду 03.12.2025 року від Головного управління ДПС у Дніпропетровській області також надійшла заява про розгляд справи без участі представника позивача за основним позовом.
17.12.2025 року від Головного управління ДПС у Дніпропетровській області надійшла заява про розгляд справи без участі представника відповідача за зустрічним позовом.
24.12.2025 року від Головного управління ДПС у Дніпропетровській області надійшла заява, в якій останній просив подальший розгляд справи здійснювати без участі представника відповідача за зустрічним позовом, при розгляді справи врахувати відзив на зустрічний позов.
Тобто, представник позивача за первісним позовом та представник відповідача за зустрічним позовом до суду не з`являлися, про місце та час його проведення повідомлялися належним чином.
Заслухавши пояснення представників сторін, викладені усно та письмово, розглянувши подані документи і матеріали, з`ясувавши фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступні обставини справи.
Судом встановлено, що ОСОБА_1 (рнокпп НОМЕР_1 ) перебуває на обліку в Головному управлінні ДПС у Дніпропетровській області, як платник податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, зареєстрований як фізична особа-підприємець з 10.11.2019 р., у переліку видів господарської діяльності згідно КВЕД є 25.62 - механічне оброблення металевих виробів.
Головним управлінням ДПС у Дніпропетровській області в автоматичному режимі було сформовано податкові повідомлення-рішення щодо нежитлового об`єкту нерухомого майна, що перебуває у власності ОСОБА_1 , за податкові періоди 2021 - 2022 роки, а саме :
В інтегрованих картках платника податків ОСОБА_1 обліковувався не заявлений до суду податковий борг на загальну суму 412 253,04 грн., який виник у зв`язку із заборгованістю по податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, сплачений фізичними особами, які є власниками об`єктів нежитлової, яка виникла в результаті несплати платником податків у встановлений термін сум грошових зобов`язань у розміні 58 046,67 грн. згідно із:
Надаючи правову оцінку відносинам, що виникли між сторонами, суд виходить з наступного.
Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства встановлені Податковим кодексом України (далі - ПК України).
Згідно із ст.265 ПК України, податок на майно складається з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, транспортного податку та плати за землю.
Відповідно до пп.266.1.1 п.266.1 ст.266 ПК України, платниками податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, є фізичні та юридичні особи, в тому числі нерезиденти, які є власниками об`єктів житлової та/або нежитлової нерухомості.
При цьому, об`єктом оподаткування є об`єкт житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі його частка (пп.266.2.1 п.266.2 ст.266 ПК України), а базою оподаткування є загальна площа об`єкта житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі його часток (пп.266.3.1 п.266.3 ст.266 ПК України).
Згідно із пп.266.3.2 п.266.3 ст.266 ПК України база оподаткування об`єктів житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі їх часток, які перебувають у власності фізичних осіб, обчислюється контролюючим органом на підставі даних Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, що безоплатно надаються органами державної реєстрації прав на нерухоме майно та/або на підставі оригіналів відповідних документів платника податків, зокрема документів на право власності.
За змістом абзацу 266.2.2 пункту 266.2 статті 266 ПК України визначений перелік об`єктів нерухомості, які не є об`єктом оподаткування податком на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, зокрема: «є» будівлі промисловості, віднесені до групи "Будівлі промислові та склади" (код 125) Державного класифікатора будівель та споруд ДК 018-2000, що використовуються за призначенням у господарській діяльності суб`єктів господарювання, основна діяльність яких класифікується у секціях B-F КВЕД ДК 009:2010, та не здаються їх власниками в оренду, лізинг, позичку.
Отже, з вказаної норми вбачається, що для звільнення суб`єкта оподаткування від сплати податку на майно, відмінне від земельної ділянки на підставі абз.«є» 266.2.2 п.266.2 ст.266 ПК України має бути наявність двох обов`язкових складових:
- об`єкт повинен належати до будівель промисловості, віднесених до групи "Будівлі промислові та склади" (код 125) Державного класифікатора будівель та споруд ДК 018-2000;
- об`єкт повинен використовуватися за призначенням у господарській діяльності суб`єктів господарювання, основна діяльність яких класифікується у секціях B-F КВЕД ДК 009:2010, та не здаватися їх власниками в оренду, лізинг, позичку.
Також, Верховний Суд у постанові від 18.02.2021 року у справі №812/1800/18 дійшов висновку, що обмежувальне тлумачення за рахунок введення додаткової ознаки надання пільги по сплаті податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, - звільнення від оподаткування за критерієм «будівлі промисловості», лише об`єктів нежитлової нерухомості промислових підприємств (юридичних осіб), по суб`єктному складу, не може бути застосовано, оскільки положеннями підпункту 266.1.1 пункту 266.1 статті 266 ПК України визначено, що платниками податку є фізичні та юридичні особи, в тому числі нерезиденти, які є власниками об`єктів житлової та/або нежитлової нерухомості.
Крім того, застосовуючи об`єктно-функціональний підхід до визначення податкової пільги у абзаці "є" підпункту 266.2.2 пункту 266.2 статті 266 ПК України законодавець ключовим критерієм обрав функціональне призначення будівлі, а не належність конкретному суб`єкту-платнику.
Сама по собі специфіка об`єкта оподаткування - наявність спеціального статусу будівлі, а саме статусу будівлі промисловості не може бути достатньою підставою для звільнення від оподаткування.
Обмежувальне тлумачення за рахунок введення додаткової ознаки надання пільги по сплаті податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, - звільнення від оподаткування за критерієм "будівлі промисловості", лише об`єктів нежитлової нерухомості промислових підприємств (юридичних осіб), по суб`єктному складу, не може бути застосовано, оскільки положеннями підпункту 266.1.1 пункту 266.1 статті 266 ПК України визначено, що платниками податку є фізичні та юридичні особи, в тому числі нерезиденти, які є власниками об`єктів житлової та/або нежитлової нерухомості.
Обираючи за вихідне поняття "промисловість", у зв`язку з яким застосовується аналізована податкова пільга, законодавець пов`язує звільнення від сплати податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, не тільки і не стільки із його статусом (придатністю його застосування у виробничому промисловому циклі господарської діяльності без конкретизації видів промислового виробництва та організаційних форм, в яких воно здійснюється), а й з використанням будівлі з метою провадження виробничої діяльності, тобто з використанням такої за цільовим призначенням для виготовлення промислової продукції.
Зазначений висновок узгоджується із правовою позицією, висловленою в постанові Верховного Суду від 11.05.2023 року у справі № 440/359/20 та відповідно до ч.5 ст.242 КАС України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин враховується судом.
Державним комітетом України по стандартизації, метрології та сертифікації наказом від 17.08.2000 року №507 затверджено і введено в дію Державний класифікатор будівель та споруд ДК 018-2000, який призначений для використання органами центральної та місцевої виконавчої та законодавчої влади, фінансовими службами, органами статистики та всіма суб`єктами господарювання (юридичними та фізичними особами) України. Об`єктами класифікації в ДК 018-2000 є будівлі виробничого та невиробничого призначення та інженерні споруди різного функціонального призначення.
Відповідно до названого Державного класифікатора будівлі промисловості (криті будівлі промислового призначення, наприклад, фабрики, майстерні, бойні, пивоварні заводи, складальні підприємства тощо) віднесено до підрозділу "Будівлі нежитлові" (група 125 "Будівлі промислові та склади" клас 1251 "Будівлі промисловості").
До будівель промисловості відносяться об`єкти нерухомості, які відповідно до ДК 018- 2000 належать до класу 1251 "Будівлі промисловості", що включає підкласи: 1251.1 "Будівлі підприємств машинобудування та металообробної промисловості"; 1251.2 "Будівлі підприємств чорної металургії"; 1251.3 "Будівлі підприємств хімічної та нафтохімічної промисловості"; 1251.4 "Будівлі підприємств легкої промисловості"; 1251.5 "Будівлі підприємств харчової промисловості"; 1251.6 "Будівлі підприємств медичної та мікробіологічної промисловості"; 1251.7 "Будівлі підприємств лісової деревообробної та целюлозно-паперової промисловості"; 1251.8 "Будівлі підприємств будівельної індустрії, будівельних матеріалів та індустрії, будівельних матеріалів та виробів, скляної та фарфоро-фаянсової промисловості"; 1251.9 "Будівлі інших промислових виробництв, включаючи поліграфічне".
Визначення приналежності будівлі до того чи іншого класу проводиться на підставі документів, що підтверджують право власності, з урахуванням класифікаційних ознак та функціонального призначення об`єкта нерухомості згідно з ДК 018-2000.
ОСОБА_1 стверджує, що належний йому об`єкт нежитлової нерухомості, за який Головне управління ДПС у Дніпропетровській області нарахувало йому податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, не є об`єктом оподаткування відповідно до абзацу "є" підпункту 266.2.2 пункту 266.2 статті 266 ПК України.
Суд зазначає, що враховуючи вищенаведені положення ПК України, під час розгляду справи даної категорії підлягає встановленню, чи фактично використовував позивач у межах власної підприємницької діяльності за функціональним призначенням (промислове виробництво) належні йому об`єкти нерухомості.
З`ясування цих обставин є необхідним для висновку щодо наявності чи відсутності у позивача підстав для застосування до нього пільги, передбаченої абз.«є» пп.266.2.2 п.266.2 ст.266 ПК України.
Аналогічний висновок викладений у постанові Верховного Суду від 07.03.2023 року у справі №140/2387/19.
Згідно із відомостями інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру відчуження об`єктів нерухомого майна від 22.01.2025 р., позивач є власником комплексу будівель та споруд, загальною площею 93 809,47 кв.м, розмір частки 1/1, за адресою: АДРЕСА_2 з 20.12.2021 року.
Згідно із відомостями Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, позивач зареєстрований як фізична особа-підприємець за видами економічної діяльності: 25.62 Механічне оброблення металевих виробів.
Цей клас, згідно КВЕД -2010, включає: свердління, точіння, фрезерування, еродування, вирівнювання, притирання, протягування, рихтування, різання, шліфування, заточування, полірування, скручування та стикування тощо частин готових металевих виробів та нанесення написів на металах лазерним променем.
Тобто і договір про поділ майна, який є підставою для виникнення права власності на вищезазначене нерухоме майно і відповідний тип земельної ділянки, на якій розміщені належні ОСОБА_1 будівлі і споруди визначають цільове призначення будівель підсобних і допоміжних будівель та споруд підприємств, переробної, машинобудівної та іншої промисловості, які використовуються у господарській діяльності.
Аналізуючи зазначений вид діяльності позивача, суд встановив, що згідно із Класифікацією видів економічної діяльності ДК 009:2010 вид діяльності за кодом 25.62 «Механічне оброблення металевих виробів» відповідає класифікації у секції С «Переробна промисловість».
На підтвердження здійснення господарської діяльності в зазначеній галузі ОСОБА_1 надано договір поставки №4 від 10 лютого 2022 року, договір поставки №1 від 17 червня 2021 року, договір поставки №3 від 12 жовтня 2021 року, відповідності до яких він є продавцем виготовленої продукції (ролік відхиляючий, вал напору, втулка, пневмодвигун).
Враховуючи викладене, за своїм описом та характеристиками вищевказане нежитлове приміщення відповідає групі «Будівлі промислові та склади» (код 125) Державного класифікатора будівель та споруд ДК 018-2000 та враховуючи основну діяльність ОСОБА_1 за класифікацією у секції С КВЕД ДК 009:2010, використовується останнім у господарській діяльності за призначенням, а тому зазначені будівлі не є об`єктом оподаткування податком на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки.
Встановлені судом обставини свідчать про те, що наявні підстави для застосування позивачем за первісним позовом та відповідачем за зустрічним позовом норм абзацу «є» підпункту 266.2.2 пункту 266 2 статті 266 ПК України.
При цьому суд відхиляє доводи від позивача за первісним позовом та відповідача за зустрічним позовом щодо того, що ОСОБА_1 не подавав повідомлення про об`єкти оподаткування або об`єкти, пов`язані з оподаткуванням або через які провадиться діяльність за формою 20-ОПП по об`єктам нерухомого майна, що свідчить про неможливість застосування підпункту є підпункту 266.2.2 пункту 266.2 статті 266 ПК України. Так як вказана норма ПК України не встановлює таку умови для застосування підпункту є підпункту 266.2.2 пункту 266.2 статті 266 ПК України; сам факт не подання позивачем повідомлення про об`єкти оподаткування або об`єкти, пов`язані з оподаткуванням або через які провадиться діяльність за формою 20-ОПП по об`єктам нерухомого майна може слугувати лише підставою для притягнення позивача до відповідальності.
Крім того, Головне управління ДПС у Дніпропетровській області не надало суду належних доказів того, що ОСОБА_1 здає саме об`єкти нерухомого майна за адресами: АДРЕСА_2 , в оренду, лізинг, позичку у період, за який винесені оскаржувані податкові повідомлення-рішення.
При цьому суд враховує, що у разі виявлення розбіжностей між даними контролюючих органів та даними, підтвердженими платником податку на підставі оригіналів відповідних документів, зокрема документів на право власності, контролюючий орган за своєю податковою адресою платника податку проводить перерахунок суми податку і надсилає (вручає) йому нове податкове повідомлення-рішення. Попереднє податкове повідомлення-рішення вважається скасованим (відкликаним) (п.266.7.3 ПК України).
Однак, Головне управління ДПС у Дніпропетровській області не скористалося наданим йому правом на проведення перерахунку сум податку через зазначення податковим органом невірної адреси нерухомого майна, яке належить позивачу, у спірних податкових повідомленнях-рішеннях.
З урахуванням вищенаведеного суд вважає, що податковий орган під час прийняття податкових повідомлень-рішень, які є предметом оскарження у цій справі, діяв не у спосіб, який визначено чинним податковим законодавством, та в порушення ч.2 ст.77 КАС України не довів правомірності прийнятих ним рішень під час розгляду справи судом, та не надав належних та допустимих доказів правомірності прийнятих ним рішень.
Щодо заявлених позовних вимог в основному позові Головного управління ДПС у Дніпропетровській області про стягнення з ОСОБА_1 податкового боргу в сумі 58 046,67 грн., суд зазначає, наступне.
Відповідно до пп.20.1.19 статті 20 ПК України, контролюючі органи мають право застосовувати до платників податків передбачені законом фінансові (штрафні) санкції (штрафи) за порушення податкового чи іншого законодавства, контроль за додержанням якого покладено на контролюючі органи; стягувати до бюджетів та державних цільових фондів суми грошових зобов`язань та/або податкового боргу у випадках, порядку та розмірі, встановлених цим Кодексом та іншими законами України.
Згідно із пп.16.1.4 п.16.1 ст.16 ПК України, платники податків зобов`язані сплачувати податки та збори в строки та в розмірах, встановленим цим Кодексом та законами з питань митної справи, що повністю узгоджується з приписами ст.19 Конституції України щодо обов`язку кожного сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом.
Відповідно до пп.14.1.39 п.14.1 ст.14 ПК України, грошове зобов`язання платника податків - сума коштів, яку платник податків повинен сплатити до відповідного бюджету як податкове зобов`язання та/або штрафну (фінансову) санкцію, що справляється з платника податків у зв`язку з порушенням ним вимог податкового законодавства та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, а також санкції за порушення законодавства у сфері зовнішньоекономічної діяльності.
Підпунктом 14.1.157 п.14.1 ст.14 ПК України, встановлено, що податкове повідомлення-рішення - письмове повідомлення контролюючого органу (рішення) про обов`язок платника податків сплатити суму грошового зобов`язання, визначену контролюючим органом у випадках, передбачених цим Кодексом та іншими законодавчими актами, контроль за виконанням яких покладено на контролюючі органи, або внести відповідні зміни до податкової звітності.
Згідно із пп.14.1.175 п.14.1 ст.14 ПК України податковий борг це сума узгодженого грошового зобов`язання, не сплаченого платником податків у встановлений цим Кодексом строк, та непогашеної пені, нарахованої у порядку, визначеному цим Кодексом.
Відповідно до пп.20.1.34 п.20.1 ст.20 ПК України контролюючі органи мають право звертатися до суду щодо стягнення коштів платника податків, який має податковий борг, з рахунків у банках, що обслуговують такого платника податків, на суму податкового боргу або його частини.
Оскільки в межах спірних правовідносин, суд дійшов висновку про наявність підстав для скасування спірних податкових повідомлень-рішень, якими визначені грошові зобов`язання зі сплати податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, сума податкового боргу є неузгодженою. Відтак, первісний позов про стягнення податкового боргу в сумі 58 046,67 грн. не підлягає задоволенню повністю.
Суд також застосовує позицію ЄСПЛ, сформовану в пункті 58 рішення у справі «Серявін та інші проти України» (№ 4909/04): згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (Ruiz Torija v. Spain) № 303-A, пункт 29).
Частиною другою статті 2 КАС України, встановлено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.
Відповідно до частини першої статті 72 КАС України, доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
За змістом положень частин першої, другої статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Частиною 3 статті 90 КАС України, суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.
Приймаючи до уваги вище наведене, суд дійшов висновку про задоволення позовної заяви з викладених вище підстав.
Частиною 1 статті 139 КАС України передбачено, що при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
Отже, оскільки зустрічну позовну заяву задоволено, сплачений відповідачем за первісним позовом та позивачем за зустрічним позовом судовий збір підлягає стягненню на користь ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у Дніпропетровській області у розмірі 7 996,22 грн.
У період з 29.12.2025 року по 11.01.2026 року (включно) суддя Кучма К.С. перебував у щорічній відпустці, у зв`язку з чим повний текст рішення виготовлено 12.01.2026 року.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст.8, 9, 72, 77, 132, 139, 241 - 246, 250 КАС України, суд,
Задовольнити зустрічну позовну заяву ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Дніпропетровській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень.
Відмовити повністю в задоволенні первісної позовної заяви Головного управління ДПС у Дніпропетровській області до ОСОБА_1 про стягнення суми податкового боргу.
Рішення суду набирає законної сили відповідно до ст.255 КАС України та може бути оскаржене в порядку та у строки, встановлені ст.ст.295, 297 КАС України.

Повний текст рішення виготовлено 12.01.2026 року.

Суддя К.С. Кучма