Справа № 950/422/25
Суддя: Катунов В.В.
Дата ухвалення: 2026-01-13 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 січня 2026 р.Справа № 950/422/25
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді: Катунова В.В.,

Суддів: Чалого І.С. , Подобайло З.Г. ,

за участю секретаря судового засідання Колодкіної Н.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Державної служба України з безпеки на транспорті на рішення Лебединського районного суду Сумської області від 27.10.2025, головуючий суддя І інстанції: Чхайло О.В., вул. Піонерська, 2, м. Лебедин, Лебединський, Сумська, 42200, по справі № 950/422/25, повний текст рішення складений 05.11.2025,

за позовом ОСОБА_1

до Державної служби України з безпеки на транспорті , Державної служби України з безпеки на транспорті в особі Відділу державного нагляду (контролю) у Сумській області

про визнання постанови про накладення адміністративного стягнення № 004899 від 04.02.2025 нечинною та її скасування,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі - позивач, ОСОБА_1 ) звернувся до Лебединського районного суду Сумської області з позовом до Державної служби України з безпеки на транспорті, Державної служби України з безпеки на транспорті в особі Відділу державного нагляду (контролю) у Сумській області, в якому просив суд:

- визнати нечинною та скасувати постанову № 004899 від 04.02.2025 про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 132-2 КУпАП у виді штрафу у розмірі 34000 грн., а провадження у справі про притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 132-2 КУпАП закрити за відсутністю у його діях складу адміністративного правопорушення.

Рішенням Лебединського районного суду Сумської області від 27.10.2025 позов задоволено.

Постанову про накладення адміністративного стягнення № 004899 від 04.02.2025 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 132-2 КУпАП у вигляді адміністративного штрафу у розмірі 34000 грн. визнано нечинною та скасовано.

Провадження в справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 132-2 КУпАП закрито за відсутністю у його діях складу адміністративного правопорушення.

Стягнуто з Державної служби України з безпеки на транспорті на користь ОСОБА_1 на відшкодування понесених судових витрат зі сплати судового збору 605,60 грн.

Державна служба України з безпеки на транспорті, не погоджуючись з вказаним рішенням суду, звернулась з апеляційною скаргою, в якій, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, просить його скасувати рішення Лебединського районного суду Сумської області по справі №950/422/25 від 27.10.2025 та прийняти нове, яким у задоволенні позовних вимог відмовити повністю.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги зазначила, що позивача у справі притягнуто до відповідальності за ст. 132-2 КУпАП: «Порушення вантажовідправником вимог оформлення та внесення відомостей до товарно-транспортної накладної або інших визначених законодавством документів на вантаж». Вказана стаття передбачає відповідальність вантажовідправника за порушення вимог (закону) щодо оформлення та внесення відомостей до товарно-транспортної накладної або до інших визначених законодавством документів на вантаж. Вказує, що за обставинами даної справи, позивач як посадова особа СФГ є вантажовідправником, який не є перевізником. Ним внесені відомості до документів на вантаж щодо маси брутто транспортного засобу 48120 кг, тобто такі, що перевищують нормативно встановлені законодавством вагові або габаритні параметри. Отже, факт внесення відомостей ванажовідправником, що створюють перевищення понад 20 %>, встановлено документально. Вважає, що застосовуючи таку підставу позову для скасування постанови, яка не була вказана в позовній заяві та виходячи за межі позовних вимог, суд допустив порушенню норм процесуального права.

Позивач надав відзив на апеляційну скаргу, в якому вказав, що доказів на підтвердження того, що фактична вага автомобіля, причепа і вантажу на час зупинки 08 січня 2025 та проведення документальної перевірки саме 48,12т, а не 44,23т, яка була нами вирахувана шляхом додавання ваги автомобіля, причепа і вантажу за даними товарно-транспортної накладної, як того вимагає Порядок здійснення габаритно- вагового контролю та справляння плати за проїзд автомобільними дорогами загального користування транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів, вагові та/або габаритні параметри яких перевищують нормативні, відповідачами надано не було, оскільки зважування автомобіля на стаціонарному, автоматичному або пересувному пункті не проводилося. Вказує, що посадові особи відповідача, які проводили документальний габаритно- ваговий контроль не провели його у спосіб, встановлений Порядком здійснення габаритно-вагового контролю шляхом додавання власної маси транспортного засобу та маси вантажу, а обмежилися перенесенням показників загальної ваги автомобіля та вантажу, зазначеного позивачем у товарного-транспортній накладній, тобто у спосіб, який не передбачено жодним нормативним актом. Просив у задоволенні апеляційної скарги Державної служби України з безпеки на транспорті на рішення Лебединського районного суду Сумської області від 27 жовтня 2025 по справі за №950/422/25 відмовити повністю.

Державна служба України з безпеки на транспорті, подала відповідь на відзив на апеляційну скаргу, в якому вказала, що згідно з положеннями Порядку №879, при документальному габаритно-ваговому контролі використовується саме та інформація, що внесена до ТТН, зокрема маса брутто транспортного засобу. У цьому випадку в графі «загальна вага» ТТН №1 від 08.01.2025 чітко зазначено 48,12 т, що перевищує допустиму вагу в 40 т на 20,3%, і це підпадає під дію ч. 3 ст. 132-2 КУпАП.

Відповідно до ст. 229 КАС України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Згідно зі ст. 308 КАС України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши рішення суду першої інстанції, доводи апеляційної скарги, відзив на апеляційну скаргу, відповідь на відзив на апеляційну скаргу, дослідивши докази по справі, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що 08.01.2025 старшим державним інспектором Відділу державного нагляду (контролю) у Сумській області Петриченко О. здійснювалась рейдова перевірка (перевірка на дорозі) відповідно до направлення НР №000838 від 03.01.2025 у м. Охтирка Сумської області, під час якої о 14:10 год. по вул. Київська в районі АЗС «BVS» було зупинено та проведено документальну перевірку вантажного автомобіля DАF реєстраційний номер НОМЕР_1 з причепом KOEGEL р.н. НОМЕР_2 , якими здійснювалося перевезення подільного вантажу, а саме зерна овса, що вбачається з доповідної записки (а.с. 39).

За наслідками проведеної 08.01.2025 перевірки наданих водієм документів було складено: акт № АР103004 проведення перевірки додержання вимог законодавства про автомобільний транспорт під час здійснення перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом (а.с. 11); довідку № 0020983 про результати здійснення габаритно-вагового контролю (а.с. 11 на звороті) та акт № 029304 про перевищення транспортним засобом нормативних вагових параметрів (а.с. 12), з яких вбачається, що інспектор Укртрансбезпеки дійшов висновку про наявність порушення п. 22.5 ПДР України, а саме перевезення вантажу (овес) з перевищенням встановлених законодавством вагових норм понад 20%, але не більше 30% при перевезенні неподільного вантажу без відповідного дозволу або подільного вантажу, а саме: загальна вага транспортного засобу становить 48,12 т при нормі 40,0 т, перевищення склало 8,12 т, що становить 20,3%.

В подальшому постановою в.о. начальника Відділу державного нагляду (контролю) у Сумській області Державної служби України з безпеки на транспорті Макарухи Ю. від 04.02.2025 № 004899 (а.с. 14) ОСОБА_1 керівника Сельянського (фермерського) господарства "Перлина" було притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 132-2 КУпАП у виді штрафу у розмірі 34000 грн.

Відповідно до даної постанови, 08.01.2025 о 14:10 год. у Сумській області, м. Охтирка, вул. Київська в районі АЗС «BVS» було проведено документальну перевірку т/з DAF р.н. НОМЕР_1 і причепу KOEGEL р.н. НОМЕР_2 та встановлено, що вантажовідправником було внесено відомості про масу вантажу до ТТН № 1 від 08.01.2025, що перевищують нормативно встановлені законодавством показники понад 20 %, але не більш, як на 30 %.

Не погодившись з вказаною постановою, ОСОБА_1 звернувся до суду з цим позовом.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції оцінивши всі наявні докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному та об`єктивному розгляді обставин справи, дійшов висновку про наявність підстав для скасування оскаржуваної постанови та закриття провадження в справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 132-2 КУпАП за відсутністю у його діях складу адміністративного правопорушення.

Надаючи правову оцінку вказаним обставинам справи, колегія суддів зазначає наступне.

Згідно з ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч. 3 ст. 62 Конституції України, усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Згідно з ч. 1 ст. 55 Конституції України, кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових та службових осіб.

Стаття 2 КАС України визначає, що завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

У справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно зі ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Статтею 9 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі - КУпАП) визначено, що адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність

Відповідно до п. п. 1.3, 1.9 Правил дорожнього руху, учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил. Особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Згідно з ч. 2 ст. 29 Закону України «Про дорожній рух», з метою збереження автомобільних доріг, вулиць та залізничних переїздів участь у дорожньому русі транспортних засобів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні, допускається за наявності дозволу на участь у дорожньому русі таких транспортних засобів. Порядок видачі дозволу на участь у дорожньому русі транспортних засобів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні, та розмір плати за його отримання встановлюються Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до постанови Кабінету міністрів України від 27.06.2007 №879 "Про заходи щодо збереження автомобільних доріг загального користування" до великогабаритних транспортних засобів відносяться транспортні засоби вагові та/або габаритні параметри яких перевищують нормативні навантаження на вісь (осі) та загальна маса або габарити яких перевищують один з параметрів, що зазначені в п. 22.5 ПДР.

Відповідно до п. 4 Правил проїзду великогабаритних та великовагових транспортних засобів автомобільними дорогами, вулицями та залізничними переїздами, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 18.01.2001 року № 30 (далі Правила № 30), рух великовагових та великогабаритних транспортних засобів автомобільними дорогами, вулицями та залізничними переїздами здійснюється на підставі дозволу на участь у дорожньому русі транспортних засобів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні, виданим перевізникові уповноваженим підрозділом Національної поліції, або документа про внесення плати за проїзд таких транспортних засобів. Допускається перевищення вагових параметрів порівняно з визначеними у п. 22.5 Правил дорожнього руху України на 2% (величина похибки) без оформлення відповідного дозволу та внесення плати за проїзд.

Підпунктом б пункту 22.5 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 за №1306, визначено, що рух транспортних засобів та їх составів допускається у разі, коли їх параметри не перевищують фактичної маси, зокрема, якщо максимальна дозволена загальна маса комбінованих транспортних засобів, що складаються з двовісного або тривісного автомобіля з двовісним або тривісним причепом, становить 40 тонн.

Відповідальність за порушення п. 22.5 Правил дорожнього руху України установлена ст. 132-2 КУпАП.

Зокрема, частиною 3 статті 132-2 КУпАП передбачена відповідальність за внесення (зазначення) вантажовідправником відомостей про масу або габарити вантажу до товарно-транспортної накладної або іншого визначеного законодавством документа на вантаж, що не відповідають фактичним даним, які перевищують нормативно встановлені законодавством вагові або габаритні параметри понад 20 відсотків, але не більше 30 відсотків включно, крім вантажовідправника, який одночасно є перевізником цього вантажу, а так само внесення (зазначення) вантажовідправником відомостей про масу або габарити вантажу до товарно-транспортної накладної або іншого визначеного законодавством документа на вантаж, що перевищують нормативно встановлені законодавством вагові або габаритні параметри понад 20 відсотків, але не більше 30 відсотків включно, за відсутності оформленого дозволу на проїзд автомобільними дорогами транспортних засобів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні.

Згідно з ч. 4 ст. 258 КУпАП, у випадках, передбачених частинами першою та другою цієї статті, уповноваженими органами (посадовими особами) на місці вчинення правопорушення виноситься постанова у справі про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 283 цього Кодексу.

Статтею 245 КУпАП встановлено, що завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події та складу адміністративного правопорушення. Наявність події правопорушення доводиться шляхом надання доказів (ч.1 ст. 247 КУпАП).

Статтею 69 КАС України передбачено, що доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів.

Відповідно до ст. 251 КпАП України, доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Згідно зі ст. 278 КУпАП орган (посадова особа) при підготовці до розгляду справи про адміністративне правопорушення вирішує питання в тому числі про те чи правильно складено протокол та інші матеріали справи про адміністративне правопорушення.

Статтею 280 КУпАП установлено, що орган (посадова особа) при розгляді справи, зокрема зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

За приписами ст. 283 КУпАП розглянувши справу про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить постанову по справі.

Постанова повинна містити:

найменування органу (прізвище, ім`я та по батькові, посада посадової особи), який виніс постанову;

дату розгляду справи;

відомості про особу, стосовно якої розглядається справа (прізвище, ім`я та по батькові (за наявності), дата народження, місце проживання чи перебування;

опис обставин, установлених під час розгляду справи;

зазначення нормативного акта, що передбачає відповідальність за таке адміністративне правопорушення;

прийняте у справі рішення.

Згідно з ч. 1 ст. 72 КАС України доказами в судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

За змістом ч.ч. 1 та 2 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Колегія суддів зазначає, що за змістом диспозиції норми ч. 3 ст. 132-2 КУпАП, для визначення складу адміністративного правопорушення з`ясуванню та перевірці підлягає факт внесення (зазначення) вантажовідправником відомостей про масу або габарити вантажу до товарно-транспортної накладної або іншого визначеного законодавством документа на вантаж, що не відповідають фактичним даним, які перевищують нормативно встановлені законодавством вагові або габаритні параметри, тобто величини, що підлягає обчисленню шляхом порівняння граничної допустимої фактичної маси типу транспортного засобу з інформацією про фактичну масу транспортного засобу.

Отже, в даному випадку вагові дані про масу (вагу) транспортного засобу є визначальними для висновку про наявність чи відсутність складу адміністративного правопорушення.

Як убачається з тексту спірної постанови від 04.02.2025 № 004899, яка складена в.о. начальника Відділу державного нагляду (контролю) у Сумській області Державної служби України з безпеки на транспорті Макарухи Ю. відносно гр. ОСОБА_1 керівника Сельянського (фермерського) господарства "Перлина", в тому, що 08.01.2025 о 14:10 год. у Сумській області, м. Охтирка, вул. Київська в районі АЗС «BVS» було проведено документальну перевірку т/з DAF р.н. НОМЕР_1 і причепу KOEGEL р.н. НОМЕР_2 та встановлено, що вантажовідправником було внесено відомості про масу вантажу до ТТН № 1 від 08.01.2025, що перевищують нормативно встановлені законодавством показники понад 20 %, але не більш, як на 30 %. Визнано ОСОБА_1 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 132-2 КУпАП та накладено на нього штраф у розмірі 34000 грн.

Водночас, колегія суддів вказує, що за приписами ч. 2 ст. 283 КУпАП постанова повинна містити, зокрема, опис обставин, установлених під час розгляду справи.

Однак, колегією суддів встановлено, що спірна постанова не містить опис обставин, установлених під час розгляду справи, зі спірної постанови не можливо встановити які саме показники перевищують нормативно встановлені законодавством показники, не зазначено вагові дані про масу (вагу) транспортного засобу.

Відповідно до частини 2 статті 77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

На підставі викладеного, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про наявність підстав для скасування оскаржуваної постанови та закриття провадження в справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 132-2 КУпАП.

Інші доводи апеляційної скарги на правильність висновків суду першої інстанції не впливають. Відповідно до Висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів щодо якості судових рішень (пункти 32-41), в якому, серед іншого, звертається увага на те, що усі судові рішення повинні бути обґрунтованими, зрозумілими, викладеними чіткою і простою мовою і це є необхідною передумовою розуміння рішення сторонами та громадськістю; у викладі підстав для прийняття рішення необхідно дати відповідь на доречні аргументи та доводи сторін, здатні вплинути на вирішення спору; виклад підстав для прийняття рішення не повинен неодмінно бути довгим, оскільки необхідно знайти належний баланс між стислістю та правильним розумінням ухваленого рішення; обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент заявника на підтримку кожної підстави захисту; обсяг цього обов`язку суду може змінюватися залежно від характеру рішення.

При цьому, зазначений Висновок також акцентує увагу на тому, що згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах.

Відповідно до ст. 242 КАС України, рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.

Відповідно до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

На підставі викладеного, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм процесуального права, доводи апеляційної скарги спростовані наведеними вище обставинами та нормативно - правовим обґрунтуванням, у зв`язку з чим підстав для скасування рішення суду першої інстанції не вбачається.

Керуючись ст. ст. 242, 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Державної служби України з безпеки на транспорті залишити без задоволення.

Рішення Лебединського районного суду Сумської області від 27.10.2025 по справі № 950/422/25 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її ухвалення та не підлягає касаційному оскарженню.

Головуючий суддя В.В. Катунов
Судді І.С. Чалий З.Г. Подобайло