Справа № 755/224/26
Суддя: Катющенко В. П.
Дата ухвалення: 2026-01-09 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа №:755/224/26
Провадження №: 2-а/755/49/26
У Х В А Л А

про передачу позовної заяви за підсудністю

"09" січня 2026 р. суддя Дніпровського районного суду міста Києва Катющенко В.П., вивчивши матеріали адміністративної справи за позовом ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції у м.Києві, ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання дій протиправними та відшкодування моральної шкоди, -

В С Т А Н О В И В :

До Дніпровського районного суду міста Києва 05.01.2026 надійшла позовна заява ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції у м.Києві, ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання дій протиправними та відшкодування моральної шкоди, яка 08.01.2026 передана у провадження судді Катющенко В.П., в порядку визначеному ст. 18 КАС України.

Вивчивши матеріали адміністративної позовної заяви, суддя доходить наступного.

Статтями 2, 3, 5 КАС України передбачено, що завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень. Порядок здійснення адміністративного судочинства встановлюється Конституцією України, цим Кодексом та міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 19 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема: спорах фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 20 КАС України місцевим загальним судам як адміністративним судам підсудні: адміністративні справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності.

Згідно із ч.1 ст. 25 КАС України адміністративні справи з приводу оскарження індивідуальних актів, а також дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень, які прийняті (вчинені, допущені) стосовно конкретної фізичної чи юридичної особи (їх об`єднань), вирішуються за вибором позивача адміністративним судом за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем проживання (перебування, знаходження) цієї особи-позивача або адміністративним судом за місцезнаходженням відповідача, крім випадків, визначених цим Кодексом..

Відповідно до ч.2 ст. 26 КАС України позови до юридичних осіб пред`являються в суд за їхнім місцезнаходженням згідно з Єдиним державним реєстром юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань, якщо інше не передбачено цим Кодексом..

У позовній заяві позивачем зазначено адресу свого місця реєстраці як: АДРЕСА_1 , та визначено відповідачів: Управління патрульної поліції у м.Києві, та зазначено його місце знаходження як: вул. Святослава Хороброго, 9, м.Київ, та ІНФОРМАЦІЯ_2 та зазначено його місце знаходження як: АДРЕСА_2 .

Із наведеного убачається, що ні позивач, ні відповідачі територіально не знаходяться у Дніпровському районі міста Києва та відповідно даний позов, як за правилами ст. 25 КАС України, так і за правилами ст. 26 КАС України, не підсудний Дніпровському районному суду міста Києва.

Згідно Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.1950 Закону України «Про виконання рішень, застосування практики Європейського суду з прав людини», інститут підсудності безпосередньо пов`язаний із забезпеченням права на справедливий судовий розгляд, який закріплений у п. 1 ст. 6 Конвенції, оскільки за його допомогою визначається «належний суд», тобто суд, уповноважений розглядати конкретну справу.

Європейський суд з прав людини у своїй прецедентній практиці виходить із того, що положення п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує кожному право подати до суду будь - який позов, що стосується його цивільних прав і обов`язків. Проте, право на суд не є абсолютним і воно може бути піддане обмеженням, дозволеним за змістом, тому що право на доступ до суду за своєю природою потребує регулювання з боку держави. Разом з тим, такі обмеження не повинні впливати на доступ до суду чи ускладнювати цей доступ таким чином і такою мірою, щоб завдати шкоди суті цього права, та мають переслідувати законну мету.

Прецедентна практика Європейського суду з прав людини виходить з того, що реалізуючи п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду, кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких - не допустити судовий процес у безладний рух.

Інтерпретація суті конструкції «суд, встановлений законом» викладена Європейським судом з прав людини (далі - ЄСПЛ, Суд) у рішенні у справі «Сокуренко і Стригун проти України». Так, ЄСПЛ наголосив, що фраза «встановленого законом» поширюється не лише на правову основу самого існування «суду», але й дотримання таким судом певних норм, які регулюють його діяльність.

Правова позиція ЄСПЛ у вказаній справі дозволяє виокремити дві умови відповідності критерію «суд, встановлений законом»: організаційну (організація судової системи повинна регулюватися законами у їх буквальному значенні) та юрисдикційну (суд повинен діяти у спосіб та відповідно до повноважень, передбачених законом, у межах своєї компетенції).

З наведеного вище вбачається, що розгляд справи судом з порушенням правил територіальної юрисдикції є порушенням права особи на справедливий суд (ч. 1 ст. 6 Конвенції).

Принцип законного судді нерозривно пов`язаний з правом особи на повноважний, компетентний суд. Відповідно до статті 8 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» ніхто не може бути позбавлений права на розгляд його справи в суді, до юрисдикції якого вона віднесена процесуальним законом.

Суд не тільки вправі, а й зобов`язаний ухилитися від розв`язання справ, йому не підсудних.

Таким чином, враховуючи, що інститут територіальної юрисдикції розмежовує компетенцію місцевих адміністративних судів, як адміністративних, суд доходить висновку, що цей позов не підсудний Дніпровському районному суду міста Києва.

За нормою п. 2 ч. 1 ст. 29 КАС України суд передає адміністративну справу на розгляд іншого адміністративного суду, якщо: при відкритті провадження у справі суд встановить, що справа належить до територіальної юрисдикції (підсудності) іншого суду.

Приймаючи до уваги місцезнаходження відповідача 1, яке визначено позивачем як вул. Святослава Хороброго, 9, м. Київ, що територіально знаходиться в Солом`янському районі м. Києва, позовна заява підлягає передачі на розгляд до Солом`янського районного суду міста Києва.

Враховуючи вищевикладене та керуючись ст. ст. 2, 5, 19, 20, 25, 29, 248 Кодексу адміністративного судочинства України суддя, -

П О С Т А Н О В И В:

Адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції у м.Києві, ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання дій протиправними та відшкодування моральної шкоди - передати за підсудністю до Солом`янського районного суду міста Києва.

Ухвала набирає законної сили в строк і в порядку, передбаченому статтею 256 Кодексу адміністративного судочинства України. Ухвала суду може бути оскаржена за правилами, встановленими статтями 294, 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя: