Справа № 160/4123/22
Суддя: Рябчук Олена Сергіївна
Дата ухвалення: 2026-01-13 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

13 січня 2026 рокуСправа №160/4123/22

Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Рябчук О.С.

розглянувши в порядку письмового провадження в місті Дніпрі заяву Військової частини НОМЕР_1 про роз`яснення рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду у справі №160/4123/22 за позовом ОСОБА_1 до військової частини НОМЕР_2 (польова пошта НОМЕР_3 ) про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії, -

УСТАНОВИВ:

09.01.2026 року за допомогою підсистеми «Електронний суд» Військова частина НОМЕР_1 звернулась до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з заявою про роз`яснення рішення від 14.04.2025 року по справі № 160/4123/22, в якій просить суд:

- роз`яснити рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 14.04.2025 по справі № 160/4123/25 в частині визнаної судом протиправною бездіяльності військової частини НОМЕР_1 та обов`язку з нарахування ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги при звільненні у розмірі 50 % місячного грошового забезпечення відповідно до ч. 2 ст. 15 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей.

В обґрунтування вимог заяви Військова частина НОМЕР_1 зазначає, що вбачає рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 14.04.2025 по справі № 160/4123/25 незрозумілим й таким, що потребує роз`яснення, оскільки попри визнання протиправною бездіяльності щодо не нарахування Позивачу одноразової допомоги при звільнені військовою частиною НОМЕР_1 суд не вказує за скільки повних календарних років проходження служби військова частина НОМЕР_1 повинна нарахувати одноразову грошову допомогу при звільнені. Невизначена кількість повних календарних років служби, встановлених ч.2 ст.15 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей", вказує на неможливість виконання такого рішення суду. Зважаючи на викладене заявник вважає, що без роз`яснення рішення неможливо належним чином та ефективно його виконати та відновити її права.

Відповідно до ч. 3 ст. 254 КАС України суд розглядає заяву про роз`яснення судового рішення у порядку, в якому було ухвалено відповідне судове рішення, протягом десяти днів з дня її надходження.

Дослідивши подану заяву, враховуючи матеріали справи, суд приходить до наступного висновку.

Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 14.04.2025 р. у справі № 160/4123/22 адміністративний позов ОСОБА_1 до військової частини НОМЕР_2 (польова пошта НОМЕР_3 ) про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії задоволено.

Визнано бездіяльність військової частини НОМЕР_2 (польова пошта НОМЕР_3 , код ЄДРПОУ - НОМЕР_4 ) протиправною, що полягає у не нарахуванні та невиплаті одноразової грошової допомоги при звільненні у розмірі 50 % місячного грошового забезпечення відповідно до ч. 2 ст. 15 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» від 20.12.1991 року ОСОБА_1 (РНОКПП - НОМЕР_5 ).

Зобов`язано військову частину НОМЕР_2 (польова пошта НОМЕР_3 , код ЄДРПОУ - НОМЕР_4 ) нарахувати та виплатити на користь ОСОБА_1 (РНОКПП - НОМЕР_5 ), одноразову грошову допомогу при звільненні у розмірі 50 % місячного грошового забезпечення відповідно до ч. 2 ст. 15 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» від 20.12.1991 року.

Рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 14.04.2025 р. у справі № 160/4123/22 набрало законної сили 03.09.2025 р. після винесення Третім апеляційним адміністративним судом постанови, якою вказане рішення залишено без змін.

30.10.2025 року засобами поштового зв`язку Дніпропетровським окружним адміністративним судом видано ОСОБА_1 виконавчий лист № 160/4123/22.

Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 19 листопада 2025 року здійснено заміну боржника у виконавчому листі №160/4123/22, виданого Дніпропетровським окружним адміністративним судом з військової частини НОМЕР_2 ( код ЄДРПОУ НОМЕР_4 ) на його правонаступника військову частину НОМЕР_1 ( код ЄДРПОУ НОМЕР_6 ).

Відповідно до статті 14 КАС України судове рішення, яким закінчується розгляд справи в адміністративному суді, ухвалюється іменем України.

Судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їхніми посадовими та службовими особами, фізичними та юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України.

Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом.

Аналогічні положення містяться в статті 370 КАС України, відповідно до якої судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності, - за її межами. Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом.

Отже, обов`язковість виконання судового рішення є важливою складовою права особи на справедливий суд, що гарантоване статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, та однією з основних засад судочинства, визначених статтею 129-1 Конституції України, а також статтями 14 та 370 КАС України.

Судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

У постанові від 21 березня 2019 року у справі № 807/1689/14 Верховний Суд вказав, що зміст ухвалених судових рішень повинен відповідати приписам КАС України. Рішення судів усіх інстанцій, незалежно від виду провадження, повинно бути гранично повним, зрозумілим, чітким, обов`язково містити вступну, описову, мотивувальну і резолютивну частини з додержанням зазначеної послідовності.

Зрозумілість судового рішення полягає в логічному, чіткому, переконливому викладенні змісту рішення.

Чіткість викладення передбачає, зокрема, що: терміни, вжиті у судовому рішенні, відповідають тому змісту, який вони мають за законодавством України; такі терміни чітко співвідносяться з поняттями, які вони позначають; текст правової норми, застосованої судом, відтворюється без перефразовування і при цьому зрозуміло, де наводиться правова норма, а де суд дає своє тлумачення її змісту. Судове рішення не повинно містити положень, які б суперечили або виключали одне одного, ускладнювали чи унеможливлювали його виконання.

У разі, коли судове рішення не відповідає вказаним критеріям, останнє підлягає роз`ясненню судом, який ухвалив вказане судове рішення за заявою учасника справи.

Критерії прийняття до розгляду, а також особливості розгляду судами заяв роз`яснення судових рішень встановлені статтею 254 КАС України.

Згідно з положеннями вказаної статті, за заявою учасника справи, державного виконавця суд роз`яснює ухвалене ним судове рішення, яке набрало законної сили, не змінюючи змісту судового рішення, шляхом постановлення ухвали. Подання заяви про роз`яснення судового рішення допускається, якщо воно ще не виконано або не закінчився строк, протягом якого судове рішення може бути подане для примусового виконання.

Верховним Судом у постанові від 13 вересня 2019 року у справі №816/1512/15 зазначено, що роз`яснення судового рішення є за своєю суттю одним із способів усунення його недоліків, але без виправлення і постановлення додаткового рішення цим же судом. Зокрема, це стосується недотримання вимоги ясності, визначеності судового рішення, яка означає, що судове рішення не може містити положень, що викликають суперечки під час виконання рішення. Підставою для подання заяви про роз`яснення рішення, є його незрозумілість.

Таким чином, у заяві про роз`яснення рішення зазначається, що саме у рішенні є незрозумілим, в чому полягає неясність рішення, які припускаються варіанти тлумачення рішення, як це впливає на його виконання.

Верховний Суд у постанові від 30 квітня 2020 року у справі № 22а-11177/08 також вказав, що фактично роз`ясненням рішення є зміна форми його викладення таким чином, щоб ті частини судового акта, які викликають труднощі для розуміння, були висвітлені ясніше та зрозуміліше. При цьому, суд, роз`яснюючи рішення, не вправі вносити будь-які зміни в постановлене рішення.

Системне тлумачення вищевказаних положень процесуального закону дозволяє дійти висновку, що рішення суду може бути роз`яснено у разі, якщо без такого роз`яснення його важко виконати, оскільки існує значна ймовірність неправильного його виконання внаслідок неясності резолютивної частини рішення. Тобто, роз`яснення рішення суду - це засіб виправлення недоліків судового акта, який полягає в усуненні відповідної неясності і викладенні рішення суду у більш ясній і зрозумілій формі. Зрозумілість рішення полягає в тому, що його резолютивна частина не припускає кілька варіантів тлумачення. Ясність судового рішення полягає у логічному, чіткому, переконливому і зрозумілому викладенні змісту рішення. Недотримання цих вимог може ускладнити або взагалі унеможливити виконання рішення суду. Вимога логічності, зокрема, передбачає, що текст рішення має відображати причинно-наслідкові зв`язки у межах речення чи всього документу. Зокрема, мотивувальна частина рішення має відповідати його резолютивній частині.

Подібні висновки також були неодноразово висловлені Верховним Судом України, зокрема, у постановах від 13 липня 2016 року у справі № №21-6440іп15, від 12 липня 2017 року у справі № 802/1028/13-а, а також у постановах Верховного Суду від 26 січня 2018 року у справі №138/815/17, від 16 липня 2020 року у справі №619/3407/16-а, від 30 грудня 2020 року у справі №766/9580/17, від 26 травня 2022 року у справі №620/1269/20.

Проаналізувавши рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 14 квітня 2024 року у взаємозв`язку з мотивами поданої позивачем заяви про її роз`яснення, суд доходить висновку, що доводи відповідача не стосуються питання незрозумілості/нечіткості цього рішення суду. Суд зауважує, що в межах розгляду даного адміністративного позову судом надавалась оцінка щодо наявного права позивача на отримання одноразової грошової допомоги при звільненні у розмірі 50% місячного грошового забезпечення відповідно до ч. 2 ст. 15 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей».

Суд зазначає, що в межах розгляду даного адміністративного спору надавалась оцінка фактичним обставинам справи та викладено наступні правові висновки, з яких виходив суд при винесенні зазначеного рішення:

«Судовим розглядом встановлено, що на момент звільнення позивача вислуга років становить: календарна вислуга років складає 08 років 00 місяців 00 днів, у пільговому обчисленні 03 роки 06 місяців 04 дні, загальна вислуга 11 років 06 місяців 00 днів.

Згідно витягу із наказу командира військової частини НОМЕР_2 ( по стройовій частині) від 31.01.2022 №31 молодшого сержанта ОСОБА_1 , командира 3 гранатометного відділення пританкового взводу роти вогневої підтримки, звільненого наказом командира військової частини НОМЕР_1 (по особовому складу) від 31 січня 2022 № 27-РС у запас за підпунктом «а» (у зв`язку із закінченням строку контракту) пунктом 2 частини п`ятої статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», вважати таким, що справи та посаду здав і направлено для зарахування на військовий облік до ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Згідно витягу із наказу від 31.01.2022 № 31 відомості щодо отримання одноразової грошової допомоги при звільненні з військової служби в особовій справі відсутні

Враховуючи викладене вище, суд приходить до висновку про наявність у позивача права на отримання одноразової грошової допомоги при звільненні, отже не нарахування та не виплата відповідачем позивачу одноразової грошової допомоги в розмірі 50% місячного грошового забезпечення за кожен повний календарний рік служби порушує право позивача на отримання такої одноразової допомоги, встановлене ч.2 ст.15 Закону України «Про соціальний та правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей».

Відповідно, має місце протиправна бездіяльність як зовнішня форма поведінки, яка полягає у неприйнятті рішення чи у нездійсненні юридично значимих й обов`язкових дій на користь заінтересованих осіб, які на підставі закону та/або іншого нормативно-правового регулювання віднесені до компетенції суб`єкта владних повноважень, але фактично не були здійснені.

З огляду на встановлені обставини та з метою відновлення порушених прав позивача суд дійшов висновку, що право позивача підлягає захисту шляхом визнання протиправною бездіяльності відповідача щодо ненарахування та невиплати одноразової грошової допомоги при звільненні, з розрахунку 50 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби та зобов`язання в/ч НОМЕР_2 (польова пошта НОМЕР_3 ) нарахувати та виплати позивачу одноразову грошову допомогу в розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби.».

Розглядаючи подану заяву суд встановив, що остання не містить чітких посилань на те, що певні частини рішення суду від 14.04.2025 року викликають труднощі в їх розумінні.

На цій підставі суд зауважує, що роз`яснення порядку та способу виконання рішення суду, шляхом використання механізму, визначеного статтею 254 КАС України, не допускається.

Подібних висновків дійшов Верховний Суд, зокрема, у постановах від 20 лютого 2019 року у справі № 814/907/16, від 01 вересня 2020 року у справі № 806/984/18.

Суд зазначає, що рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду є вмотивованим і зрозумілим. Вказані Закони України та нормативно-правові акти якими керувався суд при вирішенні позову, містять чіткий порядок виконання, у мотивувальній та резолютивній частинах рішення суду зазначено усі обставини справи та мотиви, які суд врахував при прийнятті рішення, і положення Закону, яким він керувався з огляду на об`єкт порушеного права.

Натомість, заявник просить суд роз`яснити власне не сам текст рішення, а необхідність вчинення відповідачем певних дій, враховуючи прийняте судом рішення.

Суд звертає увагу, що порушені заявником у заяві питання фактично полягають у роз`ясненні механізму виконання ухваленого судом рішення та наданні юридичної консультації, що виходить за межі повноважень суду та є недопустимим з точки зору КАС України, оскільки суд не є тим органом, який уповноважений надавати такого виду роз`яснення та консультації.

Більш того, суд визначив законодавчі межі, в рамках яких Військова частина НОМЕР_7 має виконати покладені на неї законом функції.

Крім того, згідно з висновками, що сформульовані у рішенні ЄСПЛ «BALAN v. The Republic of Moldova (No. 2)» (заява № 49016/10), яке головним чином стосується встановлення правомірності роз`яснення судового рішення, Суд зобов`язаний не допускати порушення принципу правової визначеності під час розгляду заяви про роз`яснення судового рішення. У цій справі ЄСПЛ вказав, що роз`яснення рішення, яке в результаті фактично змінює спосіб його виконання, виходить за межі звичайного тлумачення чи виправлення канцелярських або судових помилок, що має наслідки, несумісні з принципом юридичної визначеності, гарантовані статтею 6 Конвенції.

З огляду на викладене, суд дійшов висновку про відсутність підстав для роз`яснення рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду у справі №160/4123/22 за позовом ОСОБА_1 до військової частини НОМЕР_2 (польова пошта НОМЕР_3 ) про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії.

Керуючись ст.ст. 243, 248, 254, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

В задоволенні заяви Військової частини НОМЕР_1 про роз`яснення рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду у справі №160/4123/22 за позовом ОСОБА_1 до військової частини НОМЕР_2 (польова пошта НОМЕР_3 ) про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії - відмовити.

Ухвала суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 256 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржена в строки, передбачені статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя О.С. Рябчук