Справа № 600/4278/25-а
Суддя: Маренич Ігор Володимирович
Дата ухвалення: 2026-01-12 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЧЕРНІВЕЦЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 січня 2026 р. м. Чернівці Справа № 600/4278/25-а

Чернівецький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Маренича І.В., розглянувши в порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити дії

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 (далі - позивач) звернувся в суд з позовом до Військової частини НОМЕР_1 (далі - відповідач), в якому просить:

-визнати протиправною бездіяльність військової частини НОМЕР_1 , на фінансовому забезпеченні якої перебуває військова частина НОМЕР_2 , щодо не нарахування та невиплати ОСОБА_1 додаткової винагороди, передбаченої постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 року № 168 "Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану", збільшеної до 100000 гривень, у зв`язку з перебуванням на стаціонарному лікуванні в закладі охорони здоров`я у зв`язку з пораненням (контузією, травмою, каліцтвом), пов`язаним із захистом Батьківщини, а також у відпустці для лікування після тяжкого поранення за висновком (постановою) військово-лікарської (лікарсько-експертної, медичної) комісії за період з 01.01.2025 року по 04.06.2025 р. з розрахунку 100000 грн. пропорційно дням його перебування на стаціонарному лікуванні в закладі охорони здоров`я та у відпустці для лікування;

- зобов`язати військову частину НОМЕР_1 , на фінансовому забезпеченні якої перебуває військова частина НОМЕР_2 , нарахувати та виплатити ОСОБА_1 додаткову винагороду, передбачену постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 року № 168 "Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану", збільшену до 100000 гривень у зв`язку з перебуванням на стаціонарному лікуванні в закладі охорони здоров`я у зв`язку з пораненням (контузією, травмою, каліцтвом), пов`язаним із захистом Батьківщини, а також у відпустці для лікування після тяжкого поранення за висновком (постановою) військово-лікарської (лікарсько-експертної, медичної) комісії за період з 01.01.2025 року по 04.06.2025 р. з розрахунку 100000 грн. пропорційно дням його перебування на стаціонарному лікуванні в закладі охорони здоров`я та у відпустці для лікування;

- визнати протиправною бездіяльність військової частини НОМЕР_1 , на фінансовому забезпеченні якої перебуває військова частина НОМЕР_2 , щодо ненадання ОСОБА_1 довідки про вартість речового майна, що належало до видачі, та не проведення виплати компенсації за не отримане речове майно, що належало до видачі, станом на день його звільнення з військової служби;

- зобов`язати військову частину НОМЕР_1 , на фінансовому забезпеченні якої перебуває військова частина НОМЕР_2 , видати ОСОБА_1 довідку про вартість речового майна, що належало йому до видачі, станом на день його звільнення з військової служби та виплатити на підставі неї грошову компенсацію вартості за не отримане речове майно відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 16 березня 2016 року № 178 із одночасною компенсацією сум податку з доходів фізичних осіб відповідно до пункту 2 "Порядку виплати щомісячної грошової компенсації сум податку з доходів фізичних осіб, що утримуються з грошового забезпечення, грошових винагород та інших виплат, одержаних військовослужбовцями, поліцейськими та особами рядового і начальницького складу", затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 15.01.2004 № 44;

- зобов`язати військову частину НОМЕР_1 , на фінансовому забезпеченні якої перебуває військова частина НОМЕР_2 , здійснити ОСОБА_1 виплату компенсації втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати на суму невиплаченого грошового забезпечення за період з 01.01.2025 р. по день фактичної виплати грошового забезпечення.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що позивач є ветераном війни та учасником бойових дій. У період з 22.02.2023 ро по 05.06.2025 року проходив військову службу у стрілецькому відділенні стрілецького взводу стрілецької роти військової частини НОМЕР_2 військової частини НОМЕР_1 . 15.05.2024 року позивач одержав вогнепальне осколкове поранення лівої кисті, вогнепальний перелом кісток лівої кисті, вогнепальне осколкове поранення лівої гомілки, перелом обох кісток середньої третини лівої гомілки за обставин: при захисті Батьківщини. У зв`язку із отриманим пораненням позивач з 15.05.2024 року по 18.09.2024 року перебував на стаціонарному лікуванні. Згідно довідки ВЛК №317 від 10.09.2024 року визначено, що поранення, травма, позивача ТАК, пов`язані із захистом Батьківщини та встановлено потребу у подальшому стаціонарному лікуванні. У зв`язку із цим позивачу було продовжено стаціонарне лікування з 18.09.2024 року по 11.10.2024 року. Згідно довідки ВЛК від 11.10.2024 року поранення, травма позивача, ТАК, пов`язані із захистом Батьківщини. Позивачу встановлено потребу у відпустці для лікування після поранення на 30 календарних днів. Довідкою ВЛК №5760 від 12.11.2024 року після проведеного медичного огляду відповідну відпустку позивачу було продовжено ще на 30 календарних днів. 11.12.2024 року позивачу було проведено медичний огляд ВЛК у військовій частині НОМЕР_3 та видано довідку ВЛК №6467 від 11.12.2024 р., відповідно до якої отримана ним травма тяжка. Поранення, травма, ТАК, пов?язані із захистом Батьківщини. На підставі статті 81 графи ІІ Розкладу хвороб, графи - ТДВ встановлено потребу у тривалому лікуванні на строк не менше 30 календарних днів. На підставі відповідної постанови ВЛК позивача було госпіталізовано на стаціонарне лікування в ОКНП «Чернівецька лікарня швидкої медичної допомоги», де він перебував з 12.12.2024 року по 04.06.2025 року. Як зазначав позивач, потреба у такому тривалому стаціонарному лікуванні підтверджується також довідками від 07.01.2025 р., від 07.02.2025 р., від 04.03.2025 р., від 01.04.2025 р., від 30.04.2025 р. та від 16.05.2025 р., виданими генеральним директором ОКНП «Чернівецька лікарня швидкої медичної допомоги», а також лікуючим лікарем. У зв`язку із наведеним позивачем було направлено до військової частини НОМЕР_2 рапорт про виплату йому додаткової винагороди в розмірі 100 000 гривень за період перебування на стаціонарному лікуванні у зв`язку з пораненням (контузією, травмою, каліцтвом), пов`язаним із захистом Батьківщини, а також у відпустці для лікування після поранення (контузії, травми або каліцтва) за період з січня 2025 року по 04.06.2025 року. Однак, жодної відповіді не отримав.

Окрім цього, позивач зазначав, що згідно наказу про виключення зі списків особового складу, йому не було виплачено грошову компенсацію за неотримане речове майно при звільненні, з огляду на що після звільнення зі служби ним було направлено командиру військової частини НОМЕР_2 заяву про виплату відповідної компенсації. Проте, відповіді не отримано. Зважаючи на належне право на грошову компенсацію вартості за неотримане речове майно, позивачем направлялися заяви про видачу йому довідки про вартість речового майна, що належить до видачі, та здійснення на підставі такої довідки нарахування відповідної компенсації.

Разом з цим, позивач вважає, що при виплаті компенсації за неотримане речове майно, йому слід компенсувати також суми податку з доходів фізичних осіб відповідно до п. 2 Порядку виплати щомісячної грошової компенсації сум податку з доходів фізичних осіб, що утримуються з грошового забезпечення, грошових винагород та інших виплат, одержаних військовослужбовцями, поліцейськими та особами рядового і начальницького складу, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 44 від 15.01.2004 р.

Ухвалою Чернівецького окружного адміністративного суду відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи.

Відповідачем подано відзив, відповідно до змісту якого заперечує проти задоволення позовних вимог. Вказує, що винагорода виплачується лише за підтверджене лікування після тяжкого поранення. Відсутність такого підтвердження у спірний період є ключовою підставою для відмови у задоволенні позову. Так, у відповідності до наявних в матеріалах справи довідок від 07.01.2025 року, 07.02.2025 року, 04.03.2025 року, 01.04.2025 року, 30.04.2025 року, 16.05.2025 року обласного КНП «Чернівецька лікарня швидкої медичної допомоги» хворий потребує подальшого стаціонарного лікування. Проте, ступінь тяжкості поранення в даних довідках вказано не було та відповідні довідки ВЛК позивач не надав. Відповідач наголосив, що підставою для видання наказу про виплату додаткової винагороди в розмірі 100 000 гривень у зв`язку з пораненням (контузією, травмою, каліцтвом), пов`язаним із захистом Батьківщини, є довідка про обставини травми (поранення, контузії, каліцтва), форму якої визначено додатком 5 до Положення про військово-лікарську експертизу в Збройних Силах України, затвердженого наказом Міністра оборони України від 14 серпня 2008 року № 402, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 17 листопада 2008 року за № 1109/15800, видана командиром військової частини, де проходить службу або перебуває у відрядженні військовослужбовець, яка містить інформацію про обставини отримання військовослужбовцем поранення (травми, контузії, каліцтва) під час захисту Батьківщини.

Не підлягають до задоволення і позовні вимоги щодо видачі довідки про вартість речового майна та виплати грошової компенсації вартості за неотримане речове майно, оскільки у разі звільнення мобілізованих, а також військовослужбовців з військової служби за призовом під час мобілізації на особливий період, за призовом осіб із числа резервістів в особливий період, у них не виникає права на отримання речового майна, яке не було отримане ним під час проходження служби. В свою чергу, відсутність у таких військовослужбовців права на отримання при звільненні речового майна, яке не було отримане ним під час проходження служби, свідчить і про відсутність у них права на отримання компенсації за не отримане речове майно.

Не погоджуючись із відзивом на позовну заяву, позивачем подано до суду відповідь на відзив, в якому вказував про необгрунтованість заперечень відповідача, наголошуючи на тому, що протягом спірного періоду, коли виплату додаткової винагороди позивачу було припинено, останній не перебував у відпустці для лікування після тяжкого поранення, а перебував на безперервному стаціонарному лікуванні, потребу в чому було встановлено військово-лікарською комісією у встановленому законом порядку.

Дослідивши письмові докази судом встановлено наступне.

В період з 22.02.2023 р. по 05.06.2025 р. позивач проходив військову службу у стрілецькому відділенні стрілецького взводу стрілецької роти військової частини НОМЕР_2 військової частини НОМЕР_1 .

15.05.2024 року за обставин при захисті Батьківщини, позивач отримав бойове поранення між 18 год. 15 хв та 18 год 20 хв. на позиціях НОМЕР_4 окремого стрілецького батальйону військової частини НОМЕР_2 у Харківській області поблизу населеного пункту Нескучне внаслідок мінометного обстрілу. Під час поранення знаходився в засобах особистого захисту та не перебував у стані алкогольного чи наркотичного сп`яніння, що підтверджується довідкою про обставини травми (поранення, контузії, каліцтва) № 333 від 04.06.2024 року.

15.05.2024 року позивачу надана первинна медична допомога в ЗСП «Говерла» медична рота в/ч НОМЕР_1 .

Позивач в період з 14.04.2024 р. по 17.04.2024 р. проходив стаціонарне лікування в КНП "Запорізька обласна клінічна лікарня" ЗОР у відділенні судинної та сидоваскулярної хірургії, що підтверджується випискою №8383

Позивач з 17.04.2024 р. по 19.04.2024 р. проходив стаціонарне лікування ВАІТ №1 КП "ДОКЛМ ДОР" хірургічне відділення, що підтверджується випискою №6118.

З 15.05.2024 року по 18.05.2024 року позивач перебував на стаціонарному лікуванні у військово-медичному клінічному центрі північного регіону, що підтверджується випискою №5343.

З 18.05.2024 року по 24.05.2024 року позивач перебував на стаціонарному лікуванні у КНП ХОР «ОКТЛ», що підтверджується випискою №2828.

З 27.05.2024 року по 03.06.2024 року позивач перебував на стаціонарному лікуванні у ВП «Лікарня Святого Луки», що підтверджується випискою №47554.

З 03.06.2024 по 18.06.2024 року позивач перебував на стаціонарному лікуванні у ВП «Лікарня Святого Луки», що підтверджується випискою №49864.

З 18.06.2024 року по 18.09.2024 року позивач перебував на стаціонарному лікуванні в КНП «Кіцманська БЛІЛ», що підтверджується перевідним епікризом №10063.

10.09.2024 року позивачу проведено медичний огляд ВЛК в ОКНП «Чернівецька лікарня швидкої медичної допомоги» та видано довідку від 10.09.2024 року №317, згідно якої визначено, що травма тяжка. Поранення, травма, ТАК, пов`язані із захистом Батьківщини. На підстави статті 81 графи ІІ Розкладу хвороб, графи - ТДВ потребує подальшого стаціонарного лікування в ОКНП «Чернівецька лікарня швидкої медичної допомоги» після отриманого поранення на 60 календарних днів.

З 18.09.2024 року по 09.10.2024 року позивач перебував на стаціонарному лікуванні, що підтверджується випискою №6748.

З 09.10.2024 року по 11.10.2024 року позивач перебував на стаціонарному лікуванні в ОКНП «Чернівецька лікарня швидкої медичної допомоги», що підтверджується випискою №6748.

11.10.2024 року позивачу проведено медичний огляд ВЛК в ОКНП «Чернівецька лікарня швидкої медичної допомоги» та видано довідку від 11.10.2024 року, згідно якої визначено, що травма тяжка. Поранення, травма, ТАК, пов`язані із захистом Батьківщини. На підстави статті 81 графи ІІ Розкладу хвороб, графи - ТДВ потребує відпустки для лікування після поранення на 30 календарних днів.

Відповідно до довідки ВЛК в ОКНП «Чернівецька лікарня швидкої медичної допомоги» від 12.11.2024 року №5760 визначено, що травма позивача тяжка. Поранення, травма, ТАК, пов`язані із захистом Батьківщини. На підстави статті 81 графи ІІ Розкладу хвороб, графи - ТДВ потребує тривалого лікування. Потребує відпустки для лікування після поранення на 30 календарних днів.

11.12.2024 року позивачу проведено медичний огляд ВЛК у військовій частина НОМЕР_3

та видано довідку №6467, згідно якої визначено, що травма позивача тяжка. Поранення, травма, ТАК, пов`язані із захистом Батьківщини. На підстави статті 81 графи ІІ Розкладу хвороб, графи - ТДВ потребує тривалого лікування у ОКНП «Чернівецька лікарня швидкої медичної допомоги» на строк не менше 30 календарних днів..

З 12.12.2024 року по 0.06.2025 року позивач перебував на стаціонарному лікуванні в ОКНП «Чернівецька лікарня швидкої медичної допомоги», що підтверджується випискою №20154.

Згідно довідок ОКНП «Чернівецька лікарня швидкої медичної допомоги» від 07.01.2025 року, від 07.02.2025 року, від 04.03.2025 року, від 01.04.2025 року, від 30.04.2025 року, від 16.05.2025 року позивач потребує подальшого стаціонарного лікування.

Наказом від 05.06.2025 року позивача виключено зі списків особового складу частини та всіх видів забезпечення.

10.06.2025 року та 11.08.2025 року позивач звернувся до відповідача із заявою, в якій просив видати довідку про вартість речового майна, що належало до видачі, та не проведення виплати компенсації за не отримане речове майно.

16.06.2025 року позивач звернувся до командира військової частини НОМЕР_2 із рапортом, в якому просив здійснити перерахунок додаткової винагороди, збільшеної до 100000 гривень у зв`язку з перебуванням на стаціонарному лікуванні в закладі охорони здоров`я у зв`язку з пораненням (контузією, травмою, каліцтвом), пов`язаним із захистом Батьківщини, а також у відпустці для лікування після тяжкого поранення за висновком (постановою) військово-лікарської (лікарсько-експертної, медичної) комісії.

Однак, відповіді на поданий рапорт не отримано.

Вважаючи бездіяльність військової частини НОМЕР_1 щодо не нарахування та невиплати додаткової винагороди згідно Постанови №168, у зв`язку із пораненням/травмою, пов`язаним із захистом Батьківщини та ненаданням довідки про вартість речового майна, що належало до видачі і не проведенням виплати компенсації за не отримане речове майно, що належало до видачі протиправною, позивач звернувся до суду з вказаним позовом.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам суд зазначає наступне.

Частиною другою статті 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до частини п`ятої статті 17 Конституції України держава забезпечує соціальний захист громадян України, які перебувають на службі у Збройних Силах України та в інших військових формуваннях, а також членів їхніх сімей.

Відповідно до абзацу першого пункту 1 статті 9 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" від 20 листопада 1991 №2011-XII (далі - Закон №2011-XII в редакції, чинній на час виникнення спірних відносин) держава гарантує військовослужбовцям достатнє матеріальне, грошове та інші види забезпечення в обсязі, що відповідає умовам військової служби, стимулює закріплення кваліфікованих військових кадрів.

Згідно з пунктами другим-третім статті 9 Закону №2011-XII до складу грошового забезпечення входять: посадовий оклад, оклад за військовим званням; щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія); одноразові додаткові види грошового забезпечення. Грошове забезпечення визначається залежно від посади, військового звання, тривалості, інтенсивності та умов військової служби, кваліфікації, наукового ступеня і вченого звання військовослужбовця. Грошове забезпечення підлягає індексації відповідно до закону.

Грошове забезпечення виплачується у розмірах, що встановлюються Кабінетом Міністрів України, та повинно забезпечувати достатні матеріальні умови для комплектування Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань та правоохоронних органів кваліфікованим особовим складом, враховувати характер, умови служби, стимулювати досягнення високих результатів у службовій діяльності. Порядок виплати грошового забезпечення визначається Міністром оборони України, керівниками центральних органів виконавчої влади, що мають у своєму підпорядкуванні утворені відповідно до законів України військові формування та правоохоронні органи, керівниками розвідувальних органів України (абзаци перший, другий пункту 4 статті 9 Закону №2011-XII).

У зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України "Про правовий режим воєнного стану" Указом Президента України від 24.02.2022 №64/2022 "Про введення воєнного стану в Україні", затвердженим Законом України від 24.02.2022 №2102-IX "Про затвердження Указу Президента України "Про введення воєнного стану в Україні", постановлено ввести в Україні воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24.02.2022 строком на 30 діб.

Пунктами 2 та 4 Указу Президента України від 24.02.2022 №64/2022 "Про введення воєнного стану в Україні", затвердженим Законом України від 24.02.2022 №2102-IX "Про затвердження Указу Президента України "Про введення воєнного стану в Україні", визначено військовому командуванню (Генеральному штабу Збройних Сил України, ІНФОРМАЦІЯ_1 , командуванням видів, окремих родів військ (сил) Збройних Сил України, управлінням оперативних командувань, командирам військових з`єднань, частин Збройних Сил України, Державної прикордонної служби України, Державної спеціальної служби транспорту, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України, Національної гвардії України, Служби безпеки України, Служби зовнішньої розвідки України, Управління державної охорони України) разом із Міністерством внутрішніх справ України, іншими органами виконавчої влади, органами місцевого самоврядування запроваджувати та здійснювати передбачені Законом України "Про правовий режим воєнного стану" заходи і повноваження, необхідні для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави. Кабінету Міністрів України невідкладно: 1) ввести в дію план запровадження та забезпечення заходів правового режиму воєнного стану в Україні; 2) забезпечити фінансування та вжити в межах повноважень інших заходів, пов`язаних із запровадженням правового режиму воєнного стану на території України.

В подальшому Указом Президента України від 14.03.2022 №133/2022 "Про продовження строку дії воєнного стану в Україні", затвердженим Законом України від 15.03.2022 №2119-IX "Про затвердження Указу Президента України "Про продовження строку дії воєнного стану в Україні", продовжено строк дії воєнного стану з 05 годин 30 хвилин 26.03.2022 строком на 30 діб.

Указами Президента України №133/2022 від 14.03.2022, №259/2022 від 18.04.2022, №341/2022 від 17.05.2022, №573/2022 від 12.08.2022, №757/2022 від 07.11.2022, №58/2023 від 06.02.2023, №254/2023 від 01.05.2023, №451/2023 від 26.07.2023, №734/2023 від 06.11.2023, №49/2024 від 05.02.2024, №271/2024 від 06.05.2024, №469/2024 від 23.07.2024, №740/2024 від 28.10.2024 строк дії воєнного стану продовжувався і діє по даний час.

Відповідно до статті 1 Закону України від 12.05.2015 №389-VIII "Про правовий режим воєнного стану" (далі - Закон №389-VIII в редакції, чинній на час виникнення спірних відносин) воєнний стан - це особливий правовий режим, що вводиться в Україні або в окремих її місцевостях у разі збройної агресії чи загрози нападу, небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності та передбачає надання відповідним органам державної влади, військовому командуванню, військовим адміністраціям та органам місцевого самоврядування повноважень, необхідних для відвернення загрози, відсічі збройної агресії та забезпечення національної безпеки, усунення загрози небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності, а також тимчасове, зумовлене загрозою, обмеження конституційних прав і свобод людини і громадянина та прав і законних інтересів юридичних осіб із зазначенням строку дії цих обмежень.

Статтею 16 Закону №389-VIII передбачено, що за рішенням Ради національної безпеки і оборони України, введеним у дію в установленому порядку указом Президента України, утворені відповідно до законів України військові формування залучаються разом із правоохоронними органами до вирішення завдань, пов`язаних із запровадженням і здійсненням заходів правового режиму воєнного стану, згідно з їх призначенням та специфікою діяльності.

На виконання Указів Президента України від 24.02.2022 №64 "Про введення воєнного стану в Україні" та №69 "Про загальну мобілізацію" Кабінетом Міністрів України прийнято Постанову №168.

Абзацом 1 пунктом 1 Постанови Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 №168 "Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану" (далі - Постанова №168 у редакції зі змінами, внесеними згідно з постановами Кабінету Міністрів України №217 від 07.03.2022, №350 від 22.03.2022, №400 від 01.04.2022, №754 від 01.07.2022, №793 від 07.07.2022, №1066 від 27.09.2022, №1146 від 08.10.2022, №43 від 20.01.2023, яка застосовувалася на час перебування позивача на лікуванні після поранення з 11.09.2022 по 10.01.2023 та з 11.01.2023 по 04.04.2023) установлено, що на період дії воєнного стану військовослужбовцям Збройних Сил, Служби безпеки, Служби зовнішньої розвідки, Головного управління розвідки Міністерства оборони, Національної гвардії, Державної прикордонної служби, Управління державної охорони, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації, Державної спеціальної служби транспорту, особам рядового і начальницького складу Державної служби з надзвичайних ситуацій, особам начальницького складу управління спеціальних операцій Національного антикорупційного бюро та поліцейським виплачується додаткова винагорода в розмірі до 30000 гривень пропорційно в розрахунку на місяць, а тим з них, які беруть безпосередню участь у бойових діях або забезпечують здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах їх ведення (здійснення), зокрема на тимчасово окупованій Російською Федерацією території України, на території між позиціями сил оборони та позиціями військ держави-агресора, у період здійснення зазначених заходів (у тому числі військовослужбовцям строкової служби), - розмір цієї додаткової винагороди збільшується до 100 000 гривень в розрахунку на місяць пропорційно часу участі у таких діях та заходах. Особам рядового і начальницького складу територіальних (міжрегіональних) воєнізованих формувань Державної кримінально-виконавчої служби, що залучаються Головнокомандувачем Збройних Сил до складу оперативно-стратегічного угруповання відповідної групи військ для безпосередньої участі у бойових діях або забезпечення здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах проведення воєнних (бойових) дій у період здійснення зазначених заходів, виплачується додаткова винагорода в розмірі до 100000 гривень в розрахунку на місяць пропорційно часу участі у таких діях та заходах.

Відповідно до абзацу 4 пункту 1 Постанови №168 виплата такої додаткової винагороди здійснюється на підставі наказів командирів (начальників).

Також абзацами 5, 6 пункту 1 Постанови №168 передбачено, що відповідно до наказів про виплату додаткової винагороди, збільшеної до 100000 гривень, включати осіб, зазначених у цьому пункті, у тому числі тих, які: у зв`язку з пораненням (контузією, травмою, каліцтвом), пов`язаним із захистом Батьківщини, а для поліцейських та осіб рядового і начальницького складу служби цивільного захисту - із участю у бойових діях або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах їх ведення (здійснення), зокрема на тимчасово окупованій Російською Федерацією території України, на території між позиціями сил оборони та позиціями військ держави-агресора, у період здійснення зазначених заходів, перебувають на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я (у тому числі закордонних), включаючи час переміщення з одного лікарняного закладу охорони здоров`я до іншого, або перебувають у відпустці для лікування після тяжкого поранення за висновком (постановою) військово-лікарської (лікарсько-експертної, медичної) комісії.

Відповідно до абзацу 4 пункту 1-2 Постанови №168 відповідно до наказів про виплату додаткової винагороди у розмірі 100000 гривень до таких наказів включаються особи, зазначені у пунктах 1 та 1-1, у тому числі такі, які у зв`язку з пораненням (контузією, травмою, каліцтвом), пов`язаним із захистом Батьківщини, а для поліцейських та осіб рядового і начальницького складу служби цивільного захисту - із участю у бойових діях або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах їх ведення (здійснення), зокрема на тимчасово окупованій Російською Федерацією території України, на території між позиціями сил оборони та позиціями військ держави-агресора, у період здійснення зазначених заходів, перебувають на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я (у тому числі закордонних), включаючи час переміщення з одного лікарняного закладу охорони здоров`я до іншого, або перебувають у відпустці для лікування після поранення (контузії, травми або каліцтва) у зв`язку із отриманням тяжкого поранення за висновком (постановою) військово-лікарської (лікарсько-експертної, медичної) комісії.

Механізм та умови виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України, Державної спеціальної служби транспорту України та деяким іншим особам визначає Порядок виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам, затвердженого наказом Міністерства оборони України від 07.06.2018 №260 (далі - Порядок №260 в редакції, чинній на час виникнення спірних відносин)

Абзацом четвертим пункту 11 Розділу XXXIV Порядку №260 передбачено, що у період дії воєнного стану до наказів про виплату додаткової винагороди в розмірі 100000 гривень також включаються військовослужбовці, які у зв`язку з пораненням (контузією, травмою або каліцтвом), отриманим після введення воєнного стану та пов`язаним із захистом Батьківщини, перебувають на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я (у тому числі закордонних), включаючи час переміщення з одного лікарняного закладу охорони здоров`я до іншого, або перебувають у відпустці для лікування після поранення (контузії, травми або каліцтва) у зв`язку з отриманням тяжкого поранення за висновком (постановою) військово-лікарської (лікарсько-експертної, медичної) комісії, - за весь час (періоди) перебування на такому лікуванні або у відпустці.

Згідно пункту 12 Розділу XXXIV Порядку №260 підставою для видання наказу про виплату додаткової винагороди в розмірі 100000 гривень у зв`язку з пораненням (контузією, травмою, каліцтвом), пов`язаним із захистом Батьківщини, є довідка про обставини травми (поранення, контузії, каліцтва), форму якої визначено додатком 5 до Положення про військово-лікарську експертизу в Збройних Силах України, затвердженого наказом Міністра оборони України від 14.08.2008 №402, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 17.07.2008 за №1109/15800, видана командиром військової частини, де проходить службу або перебуває у відрядженні військовослужбовець, яка містить інформацію про обставини отримання військовослужбовцем поранення (травми, контузії, каліцтва) під час захисту Батьківщини.

Отже, виплата додаткової винагороди в розмірі до 100000,00 грн пропорційно в розрахунку на місяць, виплачується, зокрема, військовослужбовцям Збройних Сил України, які у зв`язку з пораненням (контузією, травмою, каліцтвом), пов`язаним із захистом Батьківщини, перебуваючи безпосередньо в районах ведення (здійснення) бойових дій, зокрема на тимчасово окупованій Російською Федерацією території України, на території між позиціями сил оборони та позиціями військ держави-агресора, у період здійснення зазначених заходів, перебувають (перебували) на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я (у тому числі закордонних), включаючи час переміщення з одного лікарняного закладу охорони здоров`я до іншого. При цьому Постанова №168 не містить жодних обмежень щодо періоду та/або кількості перебувань на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я, пов`язаних із пораненням, одержаним при захистом Батьківщини, за які виплачується збільшена до 100000 гривень винагорода. Підставою для видання наказу про виплату додаткової винагороди в розмірі 100000 гривень є довідка про обставини травми, видана командиром військової частини, де проходить службу або перебуває у відрядженні військовослужбовець, яка містить інформацію про обставини отримання військовослужбовцем поранення. Така довідка видається відповідно до наказу командира військової частини.

Також положеннями Постанови №168 передбачено право військовослужбовців на виплату їм додаткової винагороди в розмірі 100000,00 грн з розрахунку на місяць пропорційно часу перебування у відпустці для лікування після тяжкого поранення за висновком (постановою) військово-лікарської (лікарсько-експертної, медичної) комісії.

Конструкція зазначених вище норм передбачає, що підставами для включення військовослужбовця (в даному випадку - позивача) до наказу про виплату додаткової винагороди, збільшеної до 100000 гривень, є:

- отримання поранення (контузії, травми, каліцтва), пов`язаного із захистом Батьківщини;

- перебування на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я (у тому числі закордонних), включаючи час переміщення з одного лікарняного закладу охорони здоров`я до іншого;

- перебування у відпустці для лікування після тяжкого поранення за висновком (постановою) військово-лікарської (лікарсько-експертної, медичної) комісії.

Додаткова винагорода в розмірі 100000 грн виплачується відповідно до наказу командира військової частини за період перебування військовослужбовця на стаціонарному лікуванні у зв`язку з пораненням (контузією, травмою, каліцтвом), пов`язаним із захистом Батьківщини, та у відпустці для лікування після тяжкого поранення за висновком (постановою) військово-лікарської (лікарсько-експертної, медичної) комісії.

Відповідно до частин першої, другої статті 70 Закону України «Основи законодавства України про охорону здоров`я» від 19 листопада 1992 року №2801-XII (далі Закон №2801-XII в редакції, чинній на час виникнення спірних відносин) військово-лікарська експертиза визначає придатність до військової служби призовників, військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, встановлює причинний зв`язок захворювань, поранень і травм з військовою службою та визначає необхідність і умови застосування медико-соціальної реабілітації та допомоги військовослужбовцям. Військово-лікарська експертиза здійснюється військово-лікарськими комісіями, які створюються при територіальних центрах комплектування та соціальної підтримки і закладах охорони здоров`я Міністерства оборони України, Служби безпеки України та інших військових формувань, а також Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України.

Процедуру проведення військово-лікарської експертизи військово-лікарськими комісіями визначено Положенням про військово-лікарську експертизу в Збройних Силах України, затвердженим наказом Міністра оборони України 14 серпня 2008 року №402, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 17 листопада 2008 р. за №1109/15800 (далі Положення №402 в редакції, чинній на час виникнення спірних відносин).

Так, відповідно до пункту 2.1 Глави 2 Розділу І Положення №402 для проведення військово-лікарської експертизи створюються військово-лікарські комісії (далі - ВЛК), штатні та позаштатні (постійно і тимчасово діючі). Штатні та позаштатні (постійно і тимчасово діючі) ВЛК (лікарсько-льотні комісії (далі - ЛЛК)) приймають постанови. Постанови ВЛК (ЛЛК) оформлюються свідоцтвом про хворобу, довідкою військово-лікарської комісії, протоколом засідання військово-лікарської комісії з визначення причинного зв`язку захворювань, поранень, контузій, травм, каліцтв у колишнього військовослужбовця. Постанови штатних та позаштатних ВЛК обов`язкові до виконання.

Постанова ВЛК про потребу військовослужбовця у відпустці за станом здоров`я приймається після закінчення стаціонарного лікування в разі, коли для повного відновлення функції і працездатності необхідний термін - не менше 30 календарних днів. Постанова про потребу у відпустці за станом здоров`я оформлюється довідкою ВЛК, яка підлягає контролю штатною ВЛК (без затвердження). Постанова ВЛК про потребу у звільненні від виконання службових обов`язків (занять) за станом здоров`я оформлюється довідкою ВЛК, яка затвердженню штатною ВЛК не підлягає (пункт 6.11 Глави 6 Розділу ІІ Положення №402).

Пунктом 21.5 Глави 21 Розділу ІІ Положення №402 передбачено, постанови ВЛК про причинний зв`язок захворювань, поранень, контузій, травм, каліцтв приймаються в таких формулюваннях:

а) "Поранення (контузія, травма, каліцтво), ТАК, пов`язане із захистом Батьківщини» - якщо поранення (травма, контузія, каліцтво) одержане під час захисту Батьківщини або виконання обов`язків військової служби під час служби у складі діючої армії і флоту у роки Громадянської війни, Великої Вітчизняної війни та війни з Японією (Другої світової війни), участі у бойових діях з розмінування боєприпасів часів Великої Вітчизняної війни (Другої світової війни), при безпосередній охороні державного кордону чи суверенних прав України в її виключній (морській) економічній зоні у складі прикордонного наряду, екіпажу корабля (катера), екіпажу літака (вертольота) або під час проведення оперативно-розшукових заходів, або здійснення самостійно чи в складі підрозділу відбиття збройного нападу чи вторгнення на територію України військових груп і злочинних угруповань, а також під час захисту незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України, безпосередньої участі в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення, перебуваючи безпосередньо в районах антитерористичної операції у період її проведення, під час безпосередньої участі у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях, перебуваючи безпосередньо в районах та у період здійснення зазначених заходів.

б) "Поранення (контузія, травма, каліцтво), ТАК, пов`язане з виконанням обов`язків військової служби" - якщо поранення (травма, контузія, каліцтво) одержане (крім випадків протиправного діяння), у разі фактичного виконання службових обов`язків під час проходження військової служби в частинах, які не входили до складу діючої армії.

Обгрунтовуючи наявність підстав для відмовити у нарахуванні та виплаті позивачу додаткової винагороди, збільшеної до 100000 гривень, у зв`язку з перебуванням на стаціонарному лікуванні в закладі охорони здоров`я у зв`язку з пораненням (контузією, травмою, каліцтвом), пов`язаним із захистом Батьківщини, а також у відпустці для лікування після тяжкого поранення за висновком (постановою) військово-лікарської (лікарсько-експертної, медичної) комісії, відповідач зазначав, що підставою для виплати цієї додаткової винагороди за вказаних обставин слугує довідка про отримання поранення (травми, контузії, каліцтва), форму якої визначено додатком 5 до Положення №402, що видається командиром військової частини, де проходить службу або перебуває у відрядженні військовослужбовець, яка містить інформацію про обставини отримання військовослужбовцем поранення (травми, контузії, каліцтва) під час захисту Батьківщини, та видається відповідно до наказу командира військової частини про отримання поранення/травми, контузії, каліцтва військовослужбовцем. Вказана довідка, також є підставою для включення військовослужбовця до наказів командирів (начальників) про виплату такої додаткової винагороди.

Дослідженням матеріалів справи судом встановлено, що згідно довідки про обставини травми (поранення, контузії, каліцтва) № 333 від 04.06.2024 року позивач 15.05.2024 року за обставин при захисті Батьківщини отримав бойове поранення.

Згідно довідки ВЛКОКНП «Чернівецька лікарня швидкої медичної допомоги» від 10.09.2024 року №317, позивачу проведено медичний огляд та встановлено, що травма тяжка. Поранення, травма, ТАК, пов`язані із захистом Батьківщини. На підстави статті 81 графи ІІ Розкладу хвороб, графи - ТДВ потребує подальшого стаціонарного лікування в ОКНП «Чернівецька лікарня швидкої медичної допомоги» після отриманого поранення на 60 календарних днів.

Згідно довідки ВЛК в ОКНП «Чернівецька лікарня швидкої медичної допомоги» від 10.09.2024 року №317, позивачу проведено медичний огляд та визначено, що травма тяжка. Поранення, травма, ТАК, пов`язані із захистом Батьківщини. На підстави статті 81 графи ІІ Розкладу хвороб, графи - ТДВ потребує подальшого стаціонарного лікування в ОКНП «Чернівецька лікарня швидкої медичної допомоги» після отриманого поранення на 60 календарних днів.

Згідно довідки ВЛК в ОКНП «Чернівецька лікарня швидкої медичної допомоги» від 11.10.2024 року, позивачу проведено медичний огляд та визначено, що травма тяжка. Поранення, травма, ТАК, пов`язані із захистом Батьківщини. На підстави статті 81 графи ІІ Розкладу хвороб, графи - ТДВ потребує відпустки для лікування після поранення на 30 календарних днів.

Відповідно до довідки ВЛК в ОКНП «Чернівецька лікарня швидкої медичної допомоги» від 12.11.2024 року №5760 визначено, що травма позивача тяжка. Поранення, травма, ТАК, пов`язані із захистом Батьківщини. На підставі статті 81 графи ІІ Розкладу хвороб, графи - ТДВ потребує тривалого лікування. Потребує відпустки для лікування після поранення на 30 календарних днів.

Згідно довідки ВЛК військової частини НОМЕР_3 від 11.12.2024 року №6467, позивачу проведено медичний огляд та визначено, що травма позивача тяжка. Поранення, травма, ТАК, пов`язані із захистом Батьківщини. На підстави статті 81 графи ІІ Розкладу хвороб, графи - ТДВ потребує тривалого лікування у ОКНП «Чернівецька лікарня швидкої медичної допомоги» на строк не менше 30 календарних днів.

Отже, з указаних довідок вбачається, що військово-лікарська комісія за результатами медичного огляду позивача встановила, що отримана ним травма є такою, що пов`язана із захистом Батьківщини.

Як зазначалось вище, підставами для включення до наказу про виплату додаткової винагороди, збільшеної до 100000 гривень, є отримання поранення (контузії, травми, каліцтва), пов`язаного із захистом Батьківщини.

Відтак, суд зазначає, що наведеними вище довідками підтверджено право позивача на нарахування та виплату додаткової винагороди, збільшеної до 100000 гривень, у зв`язку з перебуванням на стаціонарному лікуванні в закладі охорони здоров`я у зв`язку з пораненням (контузією, травмою, каліцтвом), пов`язаним із захистом Батьківщини за період з 01.01.2025 року по 04.06.2025 р. з розрахунку 100000 грн. пропорційно дням його перебування на стаціонарному лікуванні в закладі охорони здоров`я.

Поряд з цим, суд враховує, що наданими до матеріалів справи медичними виписками підтверджено проходження позивачем стаціонарного лікування в закладах охорони здоров`я.

Зокрема встановлено, що 15.05.2024 року позивачу надана первинна медична допомога в ЗСП «Говерла» медична рота в/ч НОМЕР_1 .

Позивач в період з 14.04.2024 р. по 17.04.2024 р. проходив стаціонарне лікування в КНП "Запорізька обласна клінічна лікарня" ЗОР у відділенні судинної та сидоваскулярної хірургії, що підтверджується випискою №8383

Позивач з 17.04.2024 р. по 19.04.2024 р. проходив стаціонарне лікування ВАІТ №1 КП "ДОКЛМ ДОР" хірургічне відділення, що підтверджується випискою №6118.

З 15.05.2024 року по 18.05.2024 року позивач перебував на стаціонарному лікуванні у військово-медичному клінічному центрі північного регіону, що підтверджується випискою №5343.

З 18.05.2024 року по 24.05.2024 року позивач перебував на стаціонарному лікуванні у КНП ХОР «ОКТЛ», що підтверджується випискою №2828.

З 27.05.2024 року по 03.06.2024 року позивач перебував на стаціонарному лікуванні у ВП «Лікарня Святого Луки», що підтверджується випискою №47554.

З 03.06.2024 по 18.06.2024 року позивач перебував на стаціонарному лікуванні у ВП «Лікарня Святого Луки», що підтверджується випискою №49864.

З 18.06.2024 року по 18.09.2024 року позивач перебував на стаціонарному лікуванні в КНП «Кіцманська БЛІЛ», що підтверджується перевідним епікризом №10063.

З 18.09.2024 року по 09.10.2024 року позивач перебував на стаціонарному лікуванні, що підтверджується випискою №6748.

З 09.10.2024 року по 11.10.2024 року позивач перебував на стаціонарному лікуванні в ОКНП «Чернівецька лікарня швидкої медичної допомоги», що підтверджується випискою №6748.

З 12.12.2024 року по 04.06.2025 року позивач перебував на стаціонарному лікуванні в ОКНП «Чернівецька лікарня швидкої медичної допомоги», що підтверджується випискою №20154.

Згідно довідок ОКНП «Чернівецька лікарня швидкої медичної допомоги» від 07.01.2025 року, від 07.02.2025 року, від 04.03.2025 року, від 01.04.2025 року, від 30.04.2025 року, від 16.05.2025 року позивач потребує подальшого стаціонарного лікування.

Матеріалами справи підтверджено, що позивач звертався до відповідача із рапортом, в якому просив здійснити перерахунок додаткової винагороди, збільшеної до 100000 гривень у зв`язку з перебуванням на стаціонарному лікуванні в закладі охорони здоров`я у зв`язку з пораненням (контузією, травмою, каліцтвом), пов`язаним із захистом Батьківщини, а також у відпустці для лікування після тяжкого поранення за висновком (постановою) військово-лікарської (лікарсько-експертної, медичної) комісії.

Однак, незважаючи на надіслання відповідного рапорту, відповідачем не вчинено жодних дій щодо виплати позивачу додаткової винагороди за періоди його лікування та перебування у відпустці для лікування після поранення (контузії, травми або каліцтва), зокрема за періоди з 01.01.2025 року по 04.06.2025 року.

Таким чином, не нарахованою та не виплаченою позивачу залишається грошова винагорода, передбачена постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 №168 "Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану", у розмірі 100000 гривень в розрахунку на місяць пропорційно дням перебування на стаціонарному лікуванні, внаслідок отримання травми, пов`язаної із захистом Батьківщини за періоди з 01.01.2025 року по 04.06.2025 року.

Суд зауважує, що виплата додаткової винагороди, передбачена постановою №168, здійснюється лише у випадку "Поранення (контузії, травми, каліцтва), пов`язаним із захистом Батьківщини".

З огляду на викладене у своїй сукупності, суд вважає, що у спірний період позивач перебував на стаціонарному лікуванні в ОКНП «Чернівецька лікарня швидкої медичної допомоги», саме у зв`язку з отриманою травмою, пов`язаною із захистом Батьківщини.

Поряд з цим, суд зауважує, що в ході судового розгляду справи відповідачем не надано суду доказів того, що перебування позивача на стаціонарному лікуванні у спірний період було пов`язано не з обставинами безпосередньої його участі у бойових діях, під час захисту Батьківщини, за яких позивач і отримав поранення.

Таким чином, наведені вище обставини вказують на те, що у розумінні положень Постанови №168 та Порядку №260 позивач вважається особою, яка у зв`язку з отриманим пораненням (контузією, травмою, каліцтвом), пов`язаним із захистом Батьківщини, перебував на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я у період з 01.01.2025 року по 04.06.2025 року.

Поряд з цим, стосовно вимоги щодо не нарахування та невиплати додаткової винагороди, збільшеної до 100000 гривень, у зв`язку з перебуванням у відпустці для лікування після тяжкого поранення за висновком (постановою) військово-лікарської (лікарсько-експертної, медичної) комісії за період з 01.01.2025 року по 04.06.2025 р. суд зазначає наступне.

Так, відповідно до пункту 2.1 Глави 2 Розділу І Положення №402 для проведення військово-лікарської експертизи створюються військово-лікарські комісії (далі - ВЛК), штатні та позаштатні (постійно і тимчасово діючі). Штатні та позаштатні (постійно і тимчасово діючі) ВЛК (лікарсько-льотні комісії (далі - ЛЛК)) приймають постанови. Постанови ВЛК (ЛЛК) оформлюються свідоцтвом про хворобу, довідкою військово-лікарської комісії, протоколом засідання військово-лікарської комісії з визначення причинного зв`язку захворювань, поранень, контузій, травм, каліцтв у колишнього військовослужбовця. Постанови штатних та позаштатних ВЛК обов`язкові до виконання.

Постанова ВЛК про потребу військовослужбовця у відпустці за станом здоров`я приймається після закінчення стаціонарного лікування в разі, коли для повного відновлення функції і працездатності необхідний термін - не менше 30 календарних днів. Постанова про потребу у відпустці за станом здоров`я оформлюється довідкою ВЛК, яка підлягає контролю штатною ВЛК (без затвердження). Постанова ВЛК про потребу у звільненні від виконання службових обов`язків (занять) за станом здоров`я оформлюється довідкою ВЛК, яка затвердженню штатною ВЛК не підлягає (пункт 6.11 Глави 6 Розділу ІІ Положення №402).

Тобто, постанова ВЛК про потребу перебування військовослужбовця у відпустці за станом здоров`я приймається після закінчення стаціонарного лікування в разі, коли для повного відновлення функції і працездатності необхідний термін - не менше 30 календарних днів.

Дослідженням матеріалів справи, судом встановлено, що позивачем на обгрунтування своїх вимог надано тільки одну довідку ВЛК ОКНП «Чернівецька лікарня швидкої медичної допомоги» від 11.10.2024 року, якою визначено позивачу потребу у відпустці для лікування після поранення на 30 календарних днів.

Натомість постанова ВЛК про потребу військовослужбовця у відпустці за станом здоров`я, яка надавалась позивачу після закінчення стаціонарного лікування у спірний період, позовна заява не містить.

Відтак, з огляду на вказане, правові підстави для задоволення позовних вимог в цій частині відсутні.

Стосовно вимог позивача про визнання протиправною бездіяльність військової частини НОМЕР_1 , на фінансовому забезпеченні якої перебуває військова частина НОМЕР_2 , щодо ненадання довідки про вартість речового майна, що належало до видачі, та не проведення виплати компенсації за не отримане речове майно, що належало до видачі, суд зазначає наступне.

Згідно з абзацом другим частини першої статті 9-1 Закону №2011-XII (в редакції, чинній на час виникнення спірних відносин) речове забезпечення військовослужбовців здійснюється за нормами і в терміни, що визначаються відповідно Міністерством оборони України, у тому числі для Державної спеціальної служби транспорту, іншими центральними органами виконавчої влади, що мають у своєму підпорядкуванні військові формування, Головою Служби безпеки України, начальником Управління державної охорони України, Головою Служби зовнішньої розвідки України, Головою Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України, а порядок грошової компенсації вартості за неотримане речове майно визначається Кабінетом Міністрів України.

На виконання вищевказаної статті постановою Кабінету Міністрів України від 16 березня 2016 року №178 затверджений Порядок виплати військовослужбовцям Збройних Сил, Національної гвардії, Служби безпеки, Служби зовнішньої розвідки, Державної прикордонної служби, Державної спеціальної служби транспорту, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації і Управління державної охорони грошової компенсації вартості за неотримане речове майно (далі - Порядок №178).

Так, пунктами 2, 3 Порядку №178 визначено, що виплата грошової компенсації здійснюється особам офіцерського, старшинського, сержантського і рядового складу. Дія цього Порядку не поширюється на військовослужбовців строкової військової служби, курсантів вищих військових навчальних закладів, а також вищих навчальних закладів, які мають у своєму складі військові інститути, факультети, кафедри, відділення військової підготовки.

Грошова компенсація виплачується військовослужбовцям з моменту виникнення права на отримання предметів речового майна відповідно до норм забезпечення у разі: звільнення з військової служби; загибелі (смерті) військовослужбовця; переведення військовослужбовця до інших утворених відповідно до законів України військових формувань, Держспецзв`язку, правоохоронних органів спеціального призначення і державних органів спеціального призначення з правоохоронними функціями для подальшого проходження військової служби з виключенням із списків особового складу військової частини.

Згідно з пунктами 4, 5 Порядку №178 грошова компенсація виплачується військовослужбовцям за місцем військової служби за їх заявою (рапортом) на підставі наказу командира (начальника) військової частини, територіального органу, територіального підрозділу, закладу, установи, організації (далі - військова частина), а командирам (начальникам) військової частини - наказу старшого командира (начальника), у якому зазначається розмір грошової компенсації на підставі довідки про вартість речового майна, що належить до видачі, оригінал якої додається до відомості щодо виплати грошової компенсації. Довідка про вартість речового майна, що належить до видачі, видається речовою службою військової частини виходячи із закупівельної вартості такого майна, розрахованої Міноборони, МВС, Головним управлінням Національної гвардії, СБУ, Службою зовнішньої розвідки, Адміністрацією Держприкордонслужби, Адміністрацією Держспецтрансслужби, Адміністрацією Держспецзв`язку, Головним управлінням розвідки Міноборони та Управлінням державної охорони станом на 1 січня поточного року, та оформляється згідно з додатком.

Відповідно до абзаців першого, третього пункту 242 Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України, затвердженого Указом Президента від 10 грудня 2008 року №1153/2008 (в редакції, чинній на час виникнення спірних відносин), після надходження до військової частини письмового повідомлення про звільнення військовослужбовця з військової служби або після видання наказу командира (начальника) військової частини про звільнення військовослужбовець повинен здати в установлені строки посаду та підлягає розрахунку, виключенню зі списків особового складу військової частини і направленню на військовий облік до районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки за вибраним місцем проживання. Особи, звільнені з військової служби, зобов`язані у п`ятиденний строк прибути до районних (міських) територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки для взяття на військовий облік.

Особа, звільнена з військової служби, на день виключення зі списків особового складу військової частини має бути повністю забезпечена грошовим, продовольчим і речовим забезпеченням. Військовослужбовець до проведення з ним усіх необхідних розрахунків не виключається без його згоди зі списків особового складу військової частини.

Водночас Інструкцією про організацію речового забезпечення військовослужбовців Збройних Сил України в мирний час та особливий період, затвердженою наказом Міністерства оборони України №232 від 29 квітня 2016 року, зареєстрованою у Міністерстві юстиції України 26.05.2016 за №767/28897 (далі - Інструкція №232), визначені завдання, організацію та порядок речового забезпечення військовослужбовців, які проходять військову службу в органах військового управління, з`єднаннях, військових частинах, військових навчальних закладах, установах та організаціях Збройних Сил України (далі - військові частини), курсантів, військовозобов`язаних, призваних на навчальні та спеціальні збори, резервістів, мобілізованих, студентів цивільних навчальних закладів, які направляються на навчальні збори (далі - військовослужбовці).

Відповідно до пункту 4 розділу III Інструкції №232 військовослужбовці, які звільняються в запас або відставку, за їх бажанням отримують речове майно, яке не було отримане під час проходження служби, або грошову компенсацію за нього, виходячи із закупівельної вартості такого майна. Грошова компенсація замість речового майна, що підлягає видачі, виплачується на підставі довідки про вартість речового майна, що належить до видачі, форма якої наведена у додатку до Порядку виплати військовослужбовцям Збройних Сил, Національної гвардії, Служби безпеки, Служби зовнішньої розвідки, Державної прикордонної служби, Державної спеціальної служби транспорту, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації і Управління державної охорони грошової компенсації вартості за неотримане речове майно, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 16 березня 2016 року № 178, яка видається речовою службою військової частини, виходячи із заготівельної вартості цих предметів.

Аналіз норм статті 9-1 Закону №2011-XII, абзаців першого, третього пункту 242 Положення №1153/2008, а також пунктів 2, 3 Порядку № 178, в редакції, чинній на момент звільнення позивача з військової служби, свідчить, що позивач має право на грошову компенсацію замість неотриманого речового майна.

Так, відповідно до пунктів 2, 3 Порядку №178 грошова компенсація здійснюється особам офіцерського, старшинського, сержантського і рядового складу, з моменту виникнення права на отримання предметів речового майна відповідно до норм забезпечення у разі: звільнення з військової служби; загибелі (смерті) військовослужбовця. Інші підстави для виплати грошової компенсації окрім звільнення з військової служби та загибелі військовослужбовця законодавством не передбачені.

При цьому застосовування в пункті 3 Порядку №178 словосполучення "у разі звільнення з військової служби", а не, наприклад, "при звільненні з військової служби", дозволяє дійти висновку, що право на грошову компенсацію вартості за неотримане речове майно не залежить від факту закінчення проходження військової служби (виключення військовослужбовця зі списків особового складу).

Отже, військовослужбовці після звільнення їх з військової служби зберігають право на грошову компенсацію вартості за неотримане речове майно.

На користь вказаного висновку свідчить те, що в пункті 4 Порядку № 178 передбачено застосування різних форм звернення про виплату грошової компенсації вартості за неотримане речове майно, а саме рапорту, як особливої, передбаченої спеціальним законодавством форми доповіді військовослужбовця при його зверненні до вищого начальника в різних випадках службової діяльності, так і заяви, як звернення громадянина із проханням про сприяння реалізації закріплених Конституцією та чинним законодавством його прав та інтересів.

Вказане узгоджується за правовою позицією Верховного Суду, викладеною в постанові від 11 вересня 2019 року у справі №825/1104/17, яку суд враховує при вирішенні даного спору в силу вимог частини п`ятої статті 242 Кодексу адміністративного судочинства України.

Комплексний аналіз наведених вище положень законодавства також свідчить і про те, що оскільки право на грошову компенсацію вартості за неотримане речове майно виникає у військовослужбовця незалежно від факту закінчення проходження військової служби (виключення військовослужбовця зі списків особового складу) і таке право реалізується ним шляхом подання відповідної заяви або рапорту, то, відповідно, на командира військової частини покладено обов`язок на підставі довідки про вартість речового майна, що належить до видачі, оформленої речовою службою, видати відповідний наказ про виплату такої грошової компенсації.

При цьому суд зважає і на те, що у своїх заявах від 10.06.2025 року та 11.08.2025 року позивач просив відповідача видати йому довідку про вартість речового майна, що належало до видачі станом на день звільнення з військової служби, а тому відповідач зобов`язаний видати позивачу відповідну довідку.

Стосовно посилань у відзиві на те, що позивач не набув права на компенсацію вартості за речове майно з посиланням на норми пункту 17 Розділу ІІІ та пункту 29 Розділу V Інструкції №232, вказуючи при цьому, що позивачу виплата такої компенсації не належить, оскільки він відноситься до групи військовослужбовців військової служби за призовом під час мобілізації на особливий період, то такі суд вважає помилковими, виходячи з наступного.

Так, Верховний Суд у постанові від 14 серпня 2019 року (справа №820/3719/17) вказав, що за змістом статті 1 Закону України "Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію" від 21 жовтня 1993 року №3543-XII мобілізація - комплекс заходів, здійснюваних з метою планомірного переведення національної економіки, діяльності органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ і організацій на функціонування в умовах особливого періоду, а Збройних Сил України, інших військових формувань, Оперативно-рятувальної служби цивільного захисту - на організацію і штати воєнного часу. Мобілізація може бути загальною або частковою та проводиться відкрито чи приховано.

Особливий період - період функціонування національної економіки, органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, Збройних Сил України, інших військових формувань, сил цивільного захисту, підприємств, установ і організацій, а також виконання громадянами України свого конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, який настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій;

Постановою Кабінету Міністрів України від 09 квітня 2014 року №111 "Питання грошового забезпечення військовослужбовців, які проходять військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період" установлено, що з 18 березня 2014 року військовослужбовцям, які проходять військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період, грошове забезпечення виплачується в порядку та розмірах, установлених для осіб офіцерського складу, осіб рядового сержантського та старшинського складу, які проходять військову службу за контрактом.

Враховуючи наведене, особа, призвана на військову службу по мобілізації, є військовослужбовцем та на нього поширюються всі права та пільги для військовослужбовців, зокрема, і право на виплату компенсації замість речового майна.

Отже, за вищенаведеними висновками Верховного Суду позивач як військовослужбовець за призовом по мобілізації має право на грошову компенсацію за неотримане речове майно при звільненні з військової служби

При цьому положення пунктів 17 розділу III та 29 Розділу V Інструкції №232 передбачають лише обмеження права військовослужбовців, які проходять військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період під час звільнення на отримання речового майна, яке не було отримане під час проходження служби, проте жодним чином не позбавляють їх права на отримання компенсації за неотримане речове майно, право на яку вони мають у відповідності до Закону №2011-XII.

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку про обґрунтованість заявлених позовних вимог у цій частині, а тому такі підлягають задоволенню.

Разом з цим, вирішуючи питання про наявність правових підстав для виплати позивачу сум податку з доходів фізичних осіб відповідно до пункту 2 "Порядку виплати щомісячної грошової компенсації сум податку з доходів фізичних осіб, що утримуються з грошового забезпечення, грошових винагород та інших виплат, одержаних військовослужбовцями, поліцейськими та особами рядового і начальницького складу", затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 15.01.2004 №44, одночасно з виплатою грошової компенсації вартості за неотримане речове майно відповідно до Постанови №178, суд виходить з такого.

Умови та механізм щомісячної грошової компенсації сум податку з доходів фізичних осіб, що утримуються з грошового забезпечення, грошових винагород та інших виплат, одержаних військовослужбовцями, поліцейськими та особами рядового і начальницького складу (в тому числі відрядженими до органів виконавчої влади та інших цивільних установ), співробітниками Служби судової охорони у зв`язку з виконанням ними своїх обов`язків під час проходження служби, затверджені Порядком виплати щомісячної грошової компенсації сум податку з доходів фізичних осіб, що утримуються з грошового забезпечення, грошових винагород та інших виплат, одержаних військовослужбовцями, поліцейськими та особами рядового і начальницького складу, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 15 січня 2004 року №44 (в редакції постанови Кабінету Міністрів України від 6 січня 2005 р. №17 (17-2005-п) (далі - Порядок №44).

Відповідно до пункту 2 Порядку №44 грошова компенсація виплачується громадянам України, які відповідно до законодавства мають статус, зокрема особи рядового і начальницького складу Державної кримінально-виконавчої служби, а також особам, з числа військовослужбовців звільнених із служби, для відшкодування утриманих сум податку з їх грошового забезпечення, грошових винагород та інших виплат, право на які вони набули у зв`язку з виконанням обов`язків під час проходження служби.

Пунктами 4, 5, 6 Порядку №44 визначено, що виплата грошової компенсації військовослужбовцям, поліцейським та особам рядового і начальницького складу здійснюється одночасно з виплатою їм грошового забезпечення.

Грошова компенсація виплачується за місцем одержання грошового забезпечення у розмірі суми податку з доходів фізичних осіб, утриманого з грошового забезпечення.

Територіальні органи Державного казначейства та установи банків провадять за платіжними документами видачу податковим агентам готівки для здійснення одночасно виплати грошового забезпечення та грошової компенсації із сплатою (перерахуванням) в установленому порядку податку з доходів фізичних осіб, утриманого з грошового забезпечення.

Отже, виплата щомісячної грошової компенсації сум податку з доходів фізичних осіб, що утримуються з грошового забезпечення, грошових винагород та інших виплат здійснюється при виплаті грошового забезпечення, грошових винагород та інших виплат.

Відповідно до пункту 168.5 статті 168 Податкового кодексу України суми податку на доходи фізичних осіб, що утримуються з грошового забезпечення, грошових винагород та інших виплат, одержаних військовослужбовцями, поліцейськими, особами рядового і начальницького складу Державної кримінально-виконавчої служби України, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України, державної пожежної охорони, органів і підрозділів цивільного захисту, податкової міліції, а також визначених Законом України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" членами сім`ї, батьками, утриманцями загиблого (померлого) військовослужбовця, у зв`язку з виконанням обов`язків під час проходження служби, спрямовуються виключно на виплату рівноцінної та повної компенсації втрат доходів цієї категорії громадян.

Отже, Порядком №44 передбачено виплату грошової компенсації лише при виплаті грошового забезпечення, з якого утримуються відповідні податки.

Враховуючи те, що при вирішенні даних спірних правовідносин судом лише визнано наявність права у позивача на грошову компенсацію вартості за неотримане речове майно відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 16 березня 2016 року №178, розмір якої відповідач повинен обчислити самостійно, суд приходить до висновку про відсутність підстав для нарахування такої компенсації, так як виплати спірних сум грошового забезпечення позивачу ще не здійснено.

Вказаний висновок суду кореспондується із висновком Верховного Суду, викладеним у постанові від 28 листопада 2023 року у справі №420/18163/21, який суд враховує в силу вимог частини п`ятої статті 242 Кодексу адміністративного судочинства України.

Беручи до уваги викладене, суд приходить до висновку про безпідставність позовних вимог в указаній вище частині, а тому такі задоволенню не підлягають.

Щодо вимог позивача про зобов`язання військову частину НОМЕР_1 , на фінансовому забезпеченні якої перебуває військова частина НОМЕР_2 виплатити йому суми податку з доходів фізичних осіб відповідно до пункту 2 Порядку виплати щомісячної грошової компенсації сум податку з доходів фізичних осіб, що утримуються з грошового забезпечення, грошових винагород та інших виплат, одержаних військовослужбовцями, поліцейськими та особами рядового i начальницького складу, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 15 січня 2004 року №44, то суд зазначає наступне.

Положеннями п.2 Порядку №44 передбачено, що грошова компенсація виплачується громадянам України, які відповідно до законодавства мають статус військовослужбовця, поліцейського або є особами рядового і начальницького складу Державної кримінально-виконавчої служби, ДСНС, податкової міліції, Національного антикорупційного бюро, Державного бюро розслідувань, співробітникам Служби судової охорони, а також особам, звільненим із служби, для відшкодування утриманих сум податку з їх грошового забезпечення, грошових винагород та інших виплат, право на які вони набули у зв`язку з виконанням обов`язків під час проходження служби.

Згідно із п. 3 Порядку № 44 виплата грошової компенсації здійснюється установами (організаціями, підприємствами), що утримують військовослужбовців, поліцейських та осіб рядового і начальницького складу, за рахунок відповідних коштів, які є джерелом доходів цих осіб, шляхом рівноцінного та повного відшкодування втрат частини грошового забезпечення, грошових винагород та інших виплат, одержаних у зв`язку з виконанням ними своїх обов`язків під час проходження служби (далі - грошове забезпечення), що пов`язані з утриманням податку з доходів фізичних осіб у порядку та розмірах, визначених Законом України "Про податок з доходів фізичних осіб".

Згідно із п. 5 Порядку № 44 грошова компенсація виплачується за місцем одержання грошового забезпечення у розмірі суми податку з доходів фізичних осіб, утриманого з грошового забезпечення.

З аналізу вказаних пунктів 2 - 3 Порядку № 44 слід дійти висновку, що грошова компенсація сум податку з доходів фізичних осіб, що утримуються з грошового забезпечення, грошових винагород та інших виплат, виплачується їм для відшкодування утриманих сум податку з їх грошового забезпечення, грошових винагород та інших виплат, право на які вони набули у зв`язку з виконанням обов`язків під час проходження служби одночасно з виплатою грошового забезпечення за місцем його одержання у розмірі суми податку з доходів фізичних осіб, утриманого з грошового забезпечення.

Отже з урахуванням наведеного нарахування та виплата позивачу вказаних сум має бути проведена відповідачем із одночасною компенсацією сум податку з доходів фізичних осіб відповідно до пункту 2 Порядку № 44.

Відтак, вимога позивача про зобов`язання відповідача здійснити виплату компенсації втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати на суму невиплаченого грошового забезпечення за період з 01.01.2025 р. по день фактичної виплати грошового забезпечення є законною та підлягає задоволенню.

Таким чином, враховуючи встановлені обставини у даній справі, суд приходить до висновку, що позовна заява підлягає частковому задоволенню.

Відповідно до положень статті 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Згідно з нормами частин першої, другої статті 77 КАС України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

За таких обставин суд дійшов висновку, що зазначений позов підлягає задоволенню частково з підстав викладених у його мотивувальній частині.

При цьому, з метою логічності та зрозумілості рішення суду його резолютивна частина буде викладена дещо в іншому формулюванні ніж заявлені позовні вимоги, однак вказане не впливатиме на зміст останніх та обсяг їх задоволення.

Стосовно розподілу судових витрат.

Оскільки позивач звільнений від сплати судового збору, розподіл судових витрат не здійснюється.

Керуючись статтями 241 - 246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд-

В И Р І Ш И В:

1.Адміністративний позов задовольнити частково.

2. Визнати протиправною бездіяльність військової частини НОМЕР_1 , на фінансовому забезпеченні якої перебуває військова частина НОМЕР_2 , щодо не нарахування та невиплати ОСОБА_1 додаткової винагороди, передбаченої постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 року № 168 "Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану", збільшеної до 100000 гривень, у зв`язку з перебуванням на стаціонарному лікуванні в закладі охорони здоров`я у зв`язку з пораненням (контузією, травмою, каліцтвом), пов`язаним із захистом Батьківщини за період з 01.01.2025 року по 04.06.2025 р. з розрахунку 100000 грн. пропорційно дням його перебування на стаціонарному лікуванні в закладі охорони здоров`я.

3. Зобов`язати військову частину НОМЕР_1 , на фінансовому забезпеченні якої перебуває військова частина НОМЕР_2 , нарахувати та виплатити ОСОБА_1 додаткову винагороду, передбачену постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 року № 168 "Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану", збільшену до 100000 гривень у зв`язку з перебуванням на стаціонарному лікуванні в закладі охорони здоров`я у зв`язку з пораненням (контузією, травмою, каліцтвом), пов`язаним із захистом Батьківщини за період з 01.01.2025 року по 04.06.2025 р. з розрахунку 100000 грн. пропорційно дням його перебування на стаціонарному лікуванні в закладі охорони здоров`я.

4. Визнати протиправною бездіяльність військової частини НОМЕР_1 , на фінансовому забезпеченні якої перебуває військова частина НОМЕР_2 , щодо ненадання ОСОБА_1 довідки про вартість речового майна, що належало до видачі, та не проведення виплати компенсації за не отримане речове майно, що належало до видачі, станом на день його звільнення ОСОБА_1 з військової служби.

5. Зобов`язати військову частину НОМЕР_1 , на фінансовому забезпеченні якої перебуває військова частина НОМЕР_2 видати ОСОБА_1 довідку про вартість речового майна, що належало йому до видачі, станом на день його звільнення з військової служби, та виплатити ОСОБА_1 на підставі такої довідки грошову компенсацію вартості за неотримане речове майно відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 16 березня 2016 року №178.

6. Зобов`язати військову частину НОМЕР_1 , на фінансовому забезпеченні якої перебуває військова частина НОМЕР_2 , здійснити ОСОБА_1 виплату компенсації втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати на суму невиплаченого грошового забезпечення за період з 01.01.2025 р. по день фактичної виплати грошового забезпечення.

7. В задоволенні решти позовних вимог - відмовити.

У відповідності до статей 255, 293, 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України рішення може бути оскаржене до Сьомого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його складання.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Повне найменування учасників процесу:

Позивач - ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_5 );

Відповідач - Військова частина НОМЕР_1 ( АДРЕСА_2 , код ЄДРПОУ НОМЕР_6 ).

Суддя І.В. Маренич