Справа № 380/16620/24
Суддя: Лунь Зоряна Іванівна
Дата ухвалення: 2026-01-07 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

в порядку ст.383 КАС України

справа № 380/16620/24

07 січня 2026 року

Львівський окружний адміністративний суд у складі головуючої судді Лунь З.І. розглянув заяву ОСОБА_1 про визнання протиправною бездіяльності військової частини НОМЕР_1 підчас виконання рішення Львівського окружного адміністративного суду від 22.11.2024 (в порядку ст.383 КАС України) в адміністративній справі за позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправною бездіяльності, зобов`язання вчинити дії.

в с т а н о в и в:

Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 22.11.2024 у справі №380/16620/24 ухвалено адміністративний позов ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 ) до Військової частини НОМЕР_1 (місцезнаходження: АДРЕСА_2 , код ЄДРПОУ НОМЕР_3 ) про визнання протиправною бездіяльності, зобов`язання вчинити дії задовольнити частково. Визнати протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 щодо не вирішення питання про наявність у ОСОБА_1 права на отримання індексації-різниці за період з 01.03.2018 по 15.09.2021 відповідно до абз.3, 4, 5, 6 пункту 5 Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 №1078. Зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 здійснити нарахування та виплату на користь ОСОБА_1 індексації-різниці за період з 01.03.2018 по 15.09.2021 відповідно до абз. 3, 4, 5, 6 п. 5 Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 №1078, а також провести виплату індексації грошового забезпечення з одночасною компенсацією сум податку з доходів фізичних осіб відповідно до пункту 2 «Порядку виплати щомісячної грошової компенсації сум податку з доходів фізичних осіб, що утримуються з грошового забезпечення, грошових винагород та інших виплат, одержаних військовослужбовцями, поліцейськими та особами рядового і начальницького складу», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 44 від 15.01.2004, з урахуванням правової оцінки, наданої судом у рішенні. У задоволенні інших позовних вимог відмовити.

Позивач, ОСОБА_1 , звернувся до суду в порядку, передбаченому ст.383 КАС України, із заявою від 20.05.2025 про визнання протиправними дій та бездіяльності Військової частини НОМЕР_1 при виконанні судового рішення у справі № 380/16620/25.

Ухвалою Львівського окружного адміністративного суду від 15.05.2025 позовну заяву ОСОБА_1 про визнання протиправною бездіяльності військової частини НОМЕР_1 під час виконання рішення Львівського окружного адміністративного суду від 22.11.2024 (в порядку ст.383 КАС України) в адміністративній справі за позовом заяву ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправною бездіяльності, зобов`язання вчинити дії - повернуто заявнику.

Суд, постановляючи означену ухвалу, зважив на те, що позивачем не дотримано вимогу, встановлену ч. 4 ст.383 КАС України щодо строку подання заяви.

Позивач оскаржив цю ухвалу до суду апеляційної інстанції.

Постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 26.11.2025 апеляційну скаргу ОСОБА_1 розглянуто та задоволено. Ухвалу Львівського окружного адміністративного суду від 15 травня 2025 року про повернення заяви у справі № 380/16620/24 постановлено скасувати, а справу направити до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Надаючи оцінку доводам позивача щодо невиконання рішення, суд зазначає таке.

Відповідно до ч. 1 ст. 383 КАС України особа-позивач, на користь якої ухвалено рішення суду, має право подати до суду першої інстанції заяву про визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності, вчинених суб`єктом владних повноважень - відповідачем на виконання такого рішення суду, або порушення прав позивача, підтверджених таким рішенням суду.

Вказана правова норма КАС України має на меті забезпечення належного виконання судового рішення. Підставами її застосування є саме невиконання судового рішення, ухваленого на користь особи-позивача та обставини, що свідчать про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, пов`язаних з невиконанням судового рішення в цій справі.

Таким чином, у разі невиконання судового рішення, позивач має право вимагати вжиття спеціальних заходів впливу на боржника, передбачених законодавством про виконавче провадження, за КАС України. Невиконання судового рішення не може бути самостійним предметом окремого судового провадження.

Відповідно до ч. 6 ст. 383 КАС України за відсутності обставин протиправності відповідних рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень - відповідача та порушення ним прав, свобод, інтересів особи-позивача суд постановляє ухвалу про залишення заяви без задоволення, яка може бути оскаржена в порядку, встановленому статтею 294 цього Кодексу. За наявності підстав для задоволення заяви суд постановляє ухвалу в порядку, передбаченому статтею 249 цього Кодексу..

Таким чином правовий інститут контролю за виконанням рішення суду, механізм якого унормований у тому числі і приписами статті 383 КАС України, підлягає застосуванню виключно у разі наявності протиправних рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень щодо виконання рішення суду, що порушує права та законні інтереси позивача.

Отже, застосування судом до суб`єкта владних повноважень приписів статті 383 КАС України можливе у разі встановлення факту невиконання таким суб`єктом владних повноважень дій зобов`язального характеру, визначених рішенням суду на користь особи позивача, що має бути підтверджено відповідними доказами, поданими позивачем.

Суд встановив, що підставою подання заяви відповідно до ст.383 КАС України є незгода позивача саме з розміром отриманих коштів при нарахуванні і виплаті індексації грошового забезпечення.

Суд звертає увагу, що рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 22.11.2024 у справі №380/16620/24 зобов`язано Військову частину НОМЕР_1 здійснити нарахування та виплату на користь ОСОБА_1 індексації-різниці за період з 01.03.2018 по 15.09.2021 відповідно до абз. 3, 4, 5, 6 п. 5 Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 №1078, а також провести виплату індексації грошового забезпечення з одночасною компенсацією сум податку з доходів фізичних осіб відповідно до пункту 2 «Порядку виплати щомісячної грошової компенсації сум податку з доходів фізичних осіб, що утримуються з грошового забезпечення, грошових винагород та інших виплат, одержаних військовослужбовцями, поліцейськими та особами рядового і начальницького складу», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 44 від 15.01.2004, з урахуванням правової оцінки, наданої судом у рішенні. У задоволенні інших позовних вимог відмовити

При цьому, суд наголошує, що при розгляді справи не досліджувався розмір сум необхідних для нарахування індексації грошового забезпечення, що підтверджується тим, що мотивувальній частині рішення вказано, що здійснення нарахування конкретних сум належить до безпосередніх повноважень відповідача, як роботодавця позивача.

У постанові від 30.03.2023 у справі № 200/2737/21-а Верховний Суд вказав, що питання обчислення суми індексації грошових доходів громадян може бути предметом судового контролю, а позовні вимоги щодо правильності їх обчислення можуть бути заявлені окремим позовом. При цьому, моментом виникнення спірних правовідносин буде ймовірне порушення прав позивача після виплати позивачем індексації грошового забезпечення, з розміром якого останній не погоджується.

Як наслідок, незгода позивача з нарахуванням та виплатою індексації грошового забезпечення на виконання рішення суду свідчить про виникнення нових спірних правовідносин, відмінних від спору, який вирішений судом в межах цієї справи, що не позбавляє заявника права на звернення до суду із позовною заявою в загальному порядку.

Рішення суду відповідач виконав відповідно до вимог резолютивної частини, тому захист порушеного права позивача у зв`язку з неправильним нарахування індексації грошового забезпечення можливий при новому зверненні до суду з новим предметом спору та з інших підстав, тому вимоги заявника, викладені у заяві в порядку ст.383 КАС України не можуть вирішуватися в порядку ст. 383 КАС України.

Отже, заявник фактично звертаючись до суду із заявою в порядку ст.383 КАС України сформував нові вимоги, що відповідно не може бути вирішено судом у порядку застосування статті 383 КАС України.

Крім того, суд зауважує, що за правовою позицією, сформованою Верховним Судом у постанові 28.09.2021 у справі №440/2130/21, повноваження щодо вчинення дій щодо примусового виконання рішення суду, в тому числі і щодо перевірки його виконання, належать передусім до повноважень виконавців, а звернення до суду в порядку статті 383 КАС України є виключною мірою, якщо позивачем було вичерпано усі можливі механізми на стадії примусового виконання рішення суду.

Отже, суд вважає, що підстави для задоволення заяви позивача, поданої в порядку статті 383 КАС України, відсутні.

Керуючись статтями 248, 256, 383 КАС України, суд

У Х В А Л И В:

у задоволенні заяви ОСОБА_1 про визнання протиправною бездіяльності військової частини НОМЕР_1 під час виконання рішення Львівського окружного адміністративного суду від 22.11.2024 (в порядку ст.383 КАС України) в адміністративній справі за позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправною бездіяльності, зобов`язання вчинити дії відмовити.

Ухвала суду набирає законної сили з моменту її підписання.

Апеляційна скарга подається до Восьмого апеляційного адміністративного суду у п`ятнадцятиденний строк з дня складання ухвали.

Суддя Лунь З.І.