Справа № 160/17370/25
Суддя: Смокович М.І.
Дата ухвалення: 2026-01-07 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

07 січня 2026 року

м. Київ

справа №160/17370/25

провадження № К/990/53260/25

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

судді-доповідача - Смоковича М. І.,

суддів: Кашпур О. В., Мацедонської В. Е.,

перевіривши касаційну скаргу приватного виконавця виконавчого округу Дніпропетровської області Шевцова Ігоря Вікторовича на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 01 серпня 2025 року та постанову Третього апеляційного адміністративного суду від 18 листопада 2025 року у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю культурного центру «АССОЛЬ» до приватного виконавця виконавчого округу Дніпропетровської області Шевцова Ігоря Вікторовича про визнання протиправною та скасування постанови від 30 травня 2025 року у ВП №76323056 про визначення розміру додаткових витрат виконавчого провадження,

у с т а н о в и в :

18 грудня 2025 року зазначену касаційну скаргу сформовано за допомогою підсистеми «Електронний суд».

За правилами частини першої статті 334 Кодексу адміністративного судочинства України (надалі - КАС України) за відсутності підстав для залишення касаційної скарги без руху, повернення касаційної скарги чи відмови у відкритті касаційного провадження суд касаційної інстанції постановляє ухвалу про відкриття касаційного провадження у справі.

Згідно з частиною першою статті 328 КАС України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в касаційному порядку рішення суду першої інстанції після апеляційного перегляду справи, а також постанову суду апеляційної інстанції повністю або частково у випадках, визначених цим Кодексом.

Верховний Суд на підставі частини п`ятої статті 4 Закону України «Про доступ до судових рішень» проаналізував ухвалені у цій справі судові рішення й установив, що Товариство з обмеженою відповідальністю культурний центр «АССОЛЬ» звернулося з адміністративним позовом до приватного виконавця виконавчого округу Дніпропетровської області Шевцова Ігоря Вікторовича, в якому просило:

- визнати протиправною та скасувати постанову відповідача від 30 травня 2025 року у виконавчому провадженні №76323056 про визначення розміру додаткових витрат виконавчого провадження щодо визначення для боржника: Товариства з обмеженою відповідальністю культурного центру «АССОЛЬ» розміру додаткових витрат виконавчого провадження: 292298,71 грн.

Дніпропетровський окружний адміністративний суд рішенням від 01 серпня 2025 року адміністративний позов Товариства з обмеженою відповідальністю культурного центру «АССОЛЬ» задовольнив повністю.

Визнав протиправною та скасував постанову Приватного виконавця виконавчого округу Дніпропетровської області Шевцова Ігоря Вікторовича від 30 травня 2025 року у виконавчому провадженні №76323056 про визначення розміру додаткових витрат виконавчого провадження щодо визначення для боржника Товариства з обмеженою відповідальністю культурного центру «АССОЛЬ» розміру додаткових витрат виконавчого провадження: 292298,71 грн.

Стягнув з Приватного виконавця виконавчого округу Дніпропетровської області Шевцова Ігоря Вікторовича на користь Товариства з обмеженою відповідальністю культурного центру «АССОЛЬ» - судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 4384 (чотири тисячі триста вісімдесят чотири) грн 48 коп.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції Приватний виконавець виконавчого округу Дніпропетровської області Шевцов Ігор Вікторович звернувся з апеляційною скаргою, в якій покликаючись на порушення судом першої інстанції вимог норм матеріального та процесуального права, просив оскаржуване рішення суду першої інстанції скасувати та провадження у справі закрити.

Також, до суду апеляційної інстанції надійшла апеляційна скарга особи, яка не брала участі у справі - Кам`янської міської ради, в обґрунтування якої, покликаючись на те, що предмет спору у цій справі напряму впливає на права міської ради, просила рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 01 серпня 2025 року скасувати та винести постанову, якою адміністративний позов залишити без задоволення.

Третій апеляційний адміністративний суд постановою від 18 листопада 2025 року апеляційні скарги Приватного виконавця виконавчого округу Дніпропетровської області Шевцова Ігоря Вікторовича та Кам`янської міської ради - залишив без задоволення, рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 01 серпня 2025 року - залишив без змін.

Не погодившись із зазначеними рішеннями судів першої та апеляційної інстанцій, Кам`янська міська рада оскаржила їх у касаційному порядку.

Пункт 8 частини другої статті 129 Конституції України серед основних засад судочинства закріплює забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.

Наведеним конституційним положенням кореспондують приписи статті 14 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» і статті 13 КАС України.

Відповідно до частини третьої статті 333 КАС України суд відмовляє у відкритті касаційного провадження, зокрема, у справах, визначених статтею 287 цього Кодексу, якщо рішення касаційного суду за наслідками розгляду такої скарги не може мати значення для формування єдиної правозастосовної практики.

Статтею 287 КАС України визначено особливості провадження у справах з приводу рішень, дій або бездіяльності органу державної виконавчої служби, приватного виконавця.

Предметом розгляду у цій справі є скасування постанови державного виконавця про визначення розміру додаткових витрат виконавчого провадження.

За такого правового регулювання та обставин справи оскарження рішень судів попередніх інстанцій в касаційному порядку можливе лише у випадку, якщо розгляд такої скарги може мати значення для формування єдиної правозастосовної практики.

Такими чином, законодавець обмежив можливість касаційного оскарження судових рішень у вказаній категорії адміністративних справ, поставивши можливість такого оскарження в залежність від імовірності значення, ухваленого за наслідком касаційного провадження, судового рішення для формування практики застосування відповідних правових норм.

Дослідивши касаційну скаргу на предмет відповідності вищенаведеним вимогам процесуального закону, суд установив, що у касаційній скарзі автор як на підставу оскарження рішень судів першої та апеляційної інстанцій покликається на пункт 1 частини четвертої статті 328 КАС України.

Так, обов`язковими умовами при оскарженні судових рішень на підставі пункту 1 частини четвертої статті 328 КАС України є зазначення у касаційній скарзі: 1) норми матеріального права, яку неправильно застосовано судами; 2) постанови Верховного Суду і який саме висновок щодо застосування цієї ж норми у ній викладено; 3) висновок судів, який суперечить позиції Верховного Суду; 4) у чому полягає подібність правовідносин у справах (у якій викладено висновок Верховного Суду i у якій подається касаційна скарга). Обов`язковим є взаємозв`язок усіх чотирьох умов.

Як на підставу касаційного оскарження автор касаційної скарги покликається на пункт 1 частини четвертої статті 328 КАС України та зазначає про неврахування судом апеляційної інстанції при прийнятті оскаржуваного судового рішення норми права у подібних правовідносинах, викладених у постанові Верховного Суду від 24 березня 2023 року у справі № 640/12384/21, постановах Великої Палати Верховного Суду від 14 березня 2018 року у справі № 660/612/16-ц, від 05 грудня 2018 року у справі № 904/7326/17, від 05 червня 2019 року у справі № 911/100/18.

Однак, автор касаційної скарги не зазначає яку саме норму права судом апеляційної інстанції застосовано без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладених у постановах Верховного Суду та не указує щодо застосування якої саме норми права в ній викладено висновок.

З огляду на викладене, Верховний Суд вважає, що автором скарги належним чином не обґрунтовано покликання на підставу касаційного оскарження, передбачену пунктом 1 частини четвертої статті 328 КАС України.

Зазначення у касаційній скарзі доводів щодо обґрунтування підпунктів «а», «в» пункту 2 частини п`ятої статті 328 КАС України не звільняє особу від обов`язку щодо належного обґрунтування підстав касаційного оскарження у взаємозв`язку із покликанням на частину четверту статті 328 КАС України та не є достатнім для відкриття касаційного провадження у справах незначної складності та інших справах, розглянутих за правилами спрощеного позовного провадження.

Отже, перевіряючи матеріали касаційної скарги Судом установлено, що зміст ухвалених у цій справі судових рішень та доводи касаційної скарги не дають підстав для висновку, що рішення суду касаційної інстанції за наслідком розгляду касаційної скарги матиме значення для формування єдиної правозастосовної практики у такій категорії адміністративних справ. Отож підстави для відкриття касаційного провадження відсутні.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини умови прийнятності касаційної скарги можуть бути більш суворими ніж для звичайної заяви. Зважаючи на особливий статус суду касаційної інстанції, процесуальні процедури у цьому суді можуть бути більш формальними, особливо, якщо провадження здійснюється судом після їх розгляду судом першої, а потім судом апеляційної інстанції.

На підставі викладеного суд зазначає, що вичерпний перелік судових рішень, що можуть бути оскаржені до касаційного суду, жодним чином не є обмеженням доступу особи до правосуддя чи перепоною в отриманні судового захисту, оскільки встановлення законодавцем «розумних обмежень» в праві на звернення до касаційного суду не суперечить практиці Європейського суду з прав людини та викликане виключно особливим статусом Верховного Суду, розгляд скарг яким покликаний забезпечувати формування єдиної правозастосовчої практики, а не можливість перегляду будь-яких судових рішень.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 333 КАС України суд касаційної інстанції відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.

За наведеного правового врегулювання та обставин справи підстави для відкриття касаційного провадження відсутні.

На підставі викладеного, керуючись статтями 328, 333 КАС України,

у х в а л и в :

Відмовити у відкритті касаційного провадження за скаргою приватного виконавця виконавчого округу Дніпропетровської області Шевцова Ігоря Вікторовича на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 01 серпня 2025 року та постанову Третього апеляційного адміністративного суду від 18 листопада 2025 року у справі № 160/17370/25 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю культурного центру «АССОЛЬ» до приватного виконавця виконавчого округу Дніпропетровської області Шевцова Ігоря Вікторовича про визнання протиправною та скасування постанови від 30 травня 2025 року у ВП №76323056 про визначення розміру додаткових витрат виконавчого провадження.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддями, є остаточною та не може бути оскаржена.

Суддя-доповідач М. І. Смокович

Судді О. В. Кашпур

В. Е. Мацедонська