Справа № 460/19709/25
Суддя: К.М. Недашківська
Дата ухвалення: 2026-01-09 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІВНЕНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

і м е н е м У к р а ї н и

09 січня 2026 року м. Рівне№460/19709/25

Рівненський окружний адміністративний суд у складі головуючої судді К.М.Недашківської, розглянув за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 та ІНФОРМАЦІЯ_2 про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинення певних дій.

До Рівненського окружного адміністративного суду надійшов позов ОСОБА_1 (далі іменується - Позивач) до ІНФОРМАЦІЯ_1 (далі іменується - Відповідач 1) та ІНФОРМАЦІЯ_2 (далі іменується - Відповідач 2), в якому Позивач просить суд зобов`язати Відповідачів надати відповідь на звернення, а саме на відмову від примусового підписання документів в ЗСУ від 01.10.2025 та на заяву про відмову з мотивів совісті від 01.10.2025.

Стислий виклад позиції Позивача.

Позивач зазначає, що є відеоблогером, має десятки тисяч підписників, канал створено 02.10.2018, підписалося 12,2 тис. користувачів, 485 відео, 3 млн. 147297 переглядів. За своїми поглядами є пацифістом, входить до Європейського бюро відмови з мотивів сумління, яка знаходиться в м. Брюссель (Бельгія). 01.09.2025 всупереч волі Позивача затримали поліцейські та відвезли в районний відділ ТЦК та СП, потім на Тучинський полігон, де примушують підписати документи, проходити ВЛК, приймати присягу з метою служби в ЗСУ. Так як за професією необхідний псевдонім, тому Позивач назвався Відповідачам як - ОСОБА_2 ; використання псевдоніму передбачене частиною 2 статті 28 ЦК України. Так як Позивача примусово утримують і він не має доступу до Укрпошти, тому за його дорученням колега по громадській роботі ОСОБА_3 направила 01.10.2025 Відповідачам пакет документів, які включають відмову Позивача від примусового підписання документів з ЗСУ, та заяву з мотивів совісті як пацифіста. Враховуючи напружену ситуацію, у зверненнях просив надати відповідь у 5 днів. Відповідач 1 отримав документи 03.10.2025; Відповідач 2 проігнорував документи, відповідно поштове відправлення повернуто відправнику. Ненадання відповіді за звернення протирічить статті 20 Закону України «Про звернення громадян» та є протиправними діями. Просив суд задовольнити позов у повному обсязі.

Стислий виклад заперечень Відповідача 1.

Відповідач 1 зазначає, що 04.10.2025 ним отримано звернення Позивача щодо законності його призову на військову службу під час мобілізації, яке датоване заявником 29.09.2025. Звернення підписане та подане заявником - ОСОБА_4 . Заявником у зверненні зазначено адресу для листування, на яку була надана відповідь від 13.10.2025 та скеровано на електронну адресу. Тому, Відповідач 1 не допускав протиправних дій. Просив відмовити Позивачу у задоволенні позову.

Ухвалою суду від 03.11.2025 позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження в адміністративній справі, та призначено справу до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін.

Фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється відповідно до частини четвертої статті 229 КАС України.

Відповідно до частини першої статті 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Суд при вирішенні справи керується принципами верховенства права, законності, рівності усіх учасників адміністративного процесу перед законом і судом, змагальності сторін, диспозитивності та офіційного з`ясування всіх обставин, гласності і відкритості адміністративного процесу.

Дослідивши наявні у матеріалах справи докази у їх сукупності та з`ясувавши всі обставини, які мають правове значення для вирішення спору по суті, суд

В С Т А Н О В И В:

Керівнику ІНФОРМАЦІЯ_3 та керівнику ІНФОРМАЦІЯ_7 скероване звернення «ВІДМОВА від примусового підписання документів для служби в ЗСУ» від 01.10.2025 від «живого Мужчини з повними правами Людини та з іменем Людини (псевдонімом): ОСОБА_4» (далі - Звернення від 01.10.2025) (а.с. 3).

Текст Звернення від 01.10.2025 наданий суду з позовною заявою.

До Звернення від 01.10.2025, як зазначено в тексті, додано: План знищення українців та Копія листа Європейського бюро відмови з мотивів суспільства від 06.10.2025.

У Зверненні від 01.10.2025 зазначена адреса для листування: АДРЕСА_1 .

Зі змісту Звернення від 01.10.2025 вбачається, що таке підписане: «Людина (псевдо згідно ч. 2 ст. 28 ЦКУ) ОСОБА_2 ».

До позовної заяви додано накладні поштового зв`язку, зі змісту яких вбачається, що Відмова від примусового підписання документів, Заява про відмову з мотивів совісті та План Україна без українців були надіслані керівнику ІНФОРМАЦІЯ_3 та керівнику ІНФОРМАЦІЯ_7 від відправника - ОСОБА_5 - 01.10.2025 (а.с. 10, 11).

У Зверненні від 01.10.2025 «ВІДМОВА від примусового підписання документів для служби в ЗСУ» зазначалося, зокрема:

«Мене затримали всупереч моїй волі районний відділ ТЦК та СП, утримували по АДРЕСА_2 , потім перекинули на ІНФОРМАЦІЯ_6, де змушують підписати документи, проходити ВЛК, приймати присягу з метою служби в ЗСУ. Я не погоджуюсь з цим з наступних підстав»;

«Підсумок: на сьогодні немає легітимного воєнного стану в Україні, тому всі Ваші діє є злочинними. Без моєї особистої згоди Вашою організацією було взято від третіх осіб мої персональні дані, що є порушенням закону. В мене немає договірних відносин з Вашою організацією, тому затримання, насильницьке утримання мене проти моєї волі є злочином з Вашої сторони, відповідно я маю право не виконувати злочинні накази, як того передбачає у Конституції України право не виконувати явно злочинні накази закріплене у статті 60. Ця стаття стверджує, що ніхто не зобов`язаний виконувати явно злочинні розпорядження чи накази, і за їх віддачу та виконання настає юридична відповідальність. Так як у нас немає стану війни, то я не планую укладати з Вами контракт для служби в ЗСУ, так як не хочу бути найманцем, що є кримінальним злочином (ст. 447 ККУ). Найманець, який приймає участь в бойових діях в державі, яка не ввела стан війни є кримінальним злочинцем, відповідно мене можна пожиттєво запроторити до в`язниці, позбавивши всього мого майна»;

«Згідно Міжнародного Права не бажаю бути найманцем і відмовляюсь від примусового підписання контракту для служби в ЗСУ»;

«Я хочу, щоб негайно, після отримання цього листа, були вилучені всі мої персональні дані з Вашого реєстру, та мені була надана письмова відповідь на підтвердження цього або надана мені нарочно»;

«Додаю до цієї Відмови план знищення українців, текст якого по кожному пункту доказується чинним законодавством. Підтримую думку, що справді в Україні йде повне винищення українців, відповідно не хочу приймати у цьому участь»;

«Надаю п`ять днів на відповідь по даній вимозі з моменту отримання даного листа поштою. У разі ігнорування в наданні відповіді, залишаю за собою право звернутися до Рівненського окружного суду».

З посиланням на норми статті 20 Закону України «Про звернення громадян» Позивач зазначає, що відповіді на Звернення не отримав, що є порушенням його прав та охоронюваних інтересів.

Вирішуючи спір по суті, суд зазначає таке.

Нормативно-правовим актом, який регулює питання практичної реалізації громадянами України наданого їм Конституцією України права вносити в органи державної влади, об`єднання громадян відповідно до їх статуту пропозиції про поліпшення їх діяльності, викривати недоліки в роботі, оскаржувати дії посадових осіб, державних і громадських органів. Закон забезпечує громадянам України можливості для участі в управлінні державними і громадськими справами, для впливу на поліпшення роботи органів державної влади і місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, для відстоювання своїх прав і законних інтересів та відновлення їх у разі порушення, є Закон України «Про звернення громадян» від 02.10.1996 № 393/96-ВР (далі - Закон № 393/96-ВР).

За приписами статті 3 Закону № 393/96-ВР, під зверненнями громадян слід розуміти викладені в письмовій або усній формі пропозиції (зауваження), заяви (клопотання) і скарги.

Заява (клопотання) - звернення громадян із проханням про сприяння реалізації закріплених Конституцією та чинним законодавством їх прав та інтересів або повідомлення про порушення чинного законодавства чи недоліки в діяльності підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, народних депутатів України, депутатів місцевих рад, посадових осіб, а також висловлення думки щодо поліпшення їх діяльності. Клопотання - письмове звернення з проханням про визнання за особою відповідного статусу, прав чи свобод тощо.

Відповідно до статті 4 Закону № 393/96-ВР, до рішень, дій (бездіяльності), які можуть бути оскаржені, належать такі у сфері управлінської діяльності, внаслідок яких: порушено права і законні інтереси чи свободи громадянина (групи громадян); створено перешкоди для здійснення громадянином його прав і законних інтересів чи свобод; незаконно покладено на громадянина які-небудь обов`язки або його незаконно притягнуто до відповідальності.

За правилами статті 5 Закону № 393/96-ВР, звернення адресуються органам державної влади і органам місцевого самоврядування, підприємствам, установам, організаціям незалежно від форми власності, об`єднанням громадян або посадовим особам, до повноважень яких належить вирішення порушених у зверненнях питань.

Звернення може бути подано окремою особою (індивідуальне) або групою осіб (колективне).

Особливою формою колективного звернення громадян до Президента України, Верховної Ради України, Кабінету Міністрів України, органу місцевого самоврядування є електронна петиція, яка подається та розглядається в порядку, передбаченому статтею 23-1 цього Закону.

Звернення може бути усним чи письмовим.

Усне звернення викладається громадянином на особистому прийомі або за допомогою засобів телефонного зв`язку через визначені контактні центри, телефонні "гарячі лінії" та записується (реєструється) посадовою особою.

Письмове звернення надсилається поштою або передається громадянином до відповідного органу, установи особисто чи через уповноважену ним особу, повноваження якої оформлені відповідно до законодавства. Письмове звернення також може бути надіслане з використанням мережі Інтернет, засобів електронного зв`язку (електронне звернення).

У зверненні має бути зазначено прізвище, ім`я, по батькові, місце проживання громадянина, викладено суть порушеного питання, зауваження, пропозиції, заяви чи скарги, прохання чи вимоги. Письмове звернення повинно бути підписано заявником (заявниками) із зазначенням дати. В електронному зверненні також має бути зазначено електронну поштову адресу, на яку заявнику може бути надіслано відповідь, або відомості про інші засоби зв`язку з ним. Застосування кваліфікованого електронного підпису при надсиланні електронного звернення не вимагається.

Звернення, оформлене без дотримання зазначених вимог, повертається заявнику з відповідними роз`ясненнями не пізніш як через десять днів від дня його надходження, крім випадків, передбачених частиною першою статті 7 цього Закону.

Звернення про надання безоплатної правничої допомоги розглядаються в порядку, встановленому Законом України "Про безоплатну правничу допомогу".

За правилами статті 20 Закону № 393/96-ВР, звернення розглядаються і вирішуються у термін не більше одного місяця від дня їх надходження, а ті, які не потребують додаткового вивчення, - невідкладно, але не пізніше п`ятнадцяти днів від дня їх отримання. Якщо в місячний термін вирішити порушені у зверненні питання неможливо, керівник відповідного органу, підприємства, установи, організації або його заступник встановлюють необхідний термін для його розгляду, про що повідомляється особі, яка подала звернення. При цьому загальний термін вирішення питань, порушених у зверненні, не може перевищувати сорока п`яти днів.

На обгрунтовану письмову вимогу громадянина термін розгляду може бути скорочено від встановленого цією статтею терміну.

Звернення громадян, які мають встановлені законодавством пільги, розглядаються у першочерговому порядку.

Зазначені вище норми свідчать про те, що у випадку належного оформлення звернення (заяви) та його належного подання до відповідного органу, останній зобов`язаний розглянути таке звернення у місячний термін (ті, які не потребують додаткового вивчення, - невідкладно, але не пізніше п`ятнадцяти днів від дня їх отримання), а за наявності обґрунтованої вимоги громадянина - термін розгляду може бути скорочений.

Як зазначалося судом, до позовної заяви додано звернення «ВІДМОВА від примусового підписання документів для служби в ЗСУ» від 01.10.2025 від «живого Мужчини з повними правами Людини та з іменем Людини (псевдонімом): ОСОБА_4», адресоване керівнику ІНФОРМАЦІЯ_3 та керівнику ІНФОРМАЦІЯ_7 скероване.

Зі змісту Звернення від 01.10.2025 вбачається, що таке підписане: «Людина (псевдо згідно ч. 2 ст. 28 ЦКУ) ОСОБА_2 ».

До позовної заяви додано накладні поштового зв`язку, зі змісту яких вбачається, що Відмова від примусового підписання документів, Заява про відмову з мотивів совісті та План Україна без українців були надіслані керівнику ІНФОРМАЦІЯ_3 та керівнику ІНФОРМАЦІЯ_7 від відправника - ОСОБА_5 - 01.10.2025.

Статтею 5 Закону № 393/96-ВР законодавцем визначені «Вимоги до звернення», зокрема: «У зверненні має бути зазначено прізвище, ім`я, по батькові, місце проживання громадянина, викладено суть порушеного питання, зауваження, пропозиції, заяви чи скарги, прохання чи вимоги. Письмове звернення повинно бути підписано заявником (заявниками) із зазначенням дати. В електронному зверненні також має бути зазначено електронну поштову адресу, на яку заявнику може бути надіслано відповідь, або відомості про інші засоби зв`язку з ним. Застосування кваліфікованого електронного підпису при надсиланні електронного звернення не вимагається»; «Письмове звернення надсилається поштою або передається громадянином до відповідного органу, установи особисто чи через уповноважену ним особу, повноваження якої оформлені відповідно до законодавства. Письмове звернення також може бути надіслане з використанням мережі Інтернет, засобів електронного зв`язку (електронне звернення)».

Суд надає правову оцінку Зверненню від 01.10.2025 на предмет відповідності вимогам статті 5 Закону № 393/96-ВР, оскільки належне оформлення та належне вручення (надіслання) відповідному органу звернення (заяви) впливає на питання його розгляду та надання відповіді.

Так, додане до позовної заяви Звернення від 01.10.2025 «ВІДМОВА від примусового підписання документів для служби в ЗСУ» не відповідає вимогам, визначеним статтею 5 Закону № 393/96-ВР:

(1) не містить зазначення прізвища, імені, по батькові, та місце проживання громадянина;

(2) не підписано заявником;

(3) надіслане поштою до відповідного органу через не уповноважену ним особу, повноваження якої не оформлені відповідно до законодавства.

Щодо підпункту (1) суд зазначає.

Відповідно до частин першої та третьої статті 28 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України), фізична особа набуває прав та обов`язків і здійснює їх під своїм ім`ям. Ім`я фізичної особи, яка є громадянином України, складається із прізвища, власного імені та по батькові, якщо інше не випливає із закону або звичаю національної меншини, до якої вона належить. Ім`я фізичній особі надається відповідно до закону.

Натомість, Звернення від 01.10.2025 не містить зазначення прізвища, імені, по батькові, та місця проживання громадянина - Позивача.

У позовній заяві Позивач зазначає, що має право на використання псевдоніму, тому таке звернення підписане: «Людина (псевдо згідно ч. 2 ст. 28 ЦКУ) ОСОБА_2 ».

Так, відповідно до частини другої статті 28 ЦК України, при здійсненні окремих цивільних прав фізична особа відповідно до закону може використовувати псевдонім (вигадане ім`я) або діяти без зазначення імені.

Зазначена вище норма свідчить про те, що використання псевдоніма чи анонімність дозволені лише тоді, коли це передбачено законом.

Натомість, нормами статті 5 Закону № 393/96-ВР таке право не передбачено.

Щодо підпункту (2) суд зазначає.

Статтею 5 Закону № 393/96-ВР законодавцем визначені «Вимоги до звернення», зокрема: «Письмове звернення повинно бути підписано заявником (заявниками) із зазначенням дати».

У Зверненні від 01.10.2025 друкованими літерами зазначено: « Людина (псевдо згідно ч. 2 ст. 28 ЦКУ) ОСОБА_2 ».

Також, у доданому до позову Зверненні від 01.10.2025 міститься власноручний підпис.

При цьому, у позовній заяві Позивач зазначив, що «Так як мене примусово утримують, не маю доступу до Укрпошти, тому за моїм усним дорученням, моя колега по громадській роботі ОСОБА_3 направила 01.10.2025 Відповідачам рекомендованими листами №691 та №705 пакет документів, які включають в себе мою Відмову від примусового підписання документів з ЗСУ, та моя заява з мотивів совісті як пацифіста».

Вказане вище свідчить про те, що Позивач не міг підписати Звернення від 01.10.2025 власноручним підписом.

Щодо підпункту (3) суд зазначає таке.

Статтею 5 Закону № 393/96-ВР законодавцем визначені «Вимоги до звернення», зокрема: «Письмове звернення надсилається поштою або передається громадянином до відповідного органу, установи особисто чи через уповноважену ним особу, повноваження якої оформлені відповідно до законодавства».

У спірному випадку Позивач не надав суду жодних належних та допустимих доказів того, що « ОСОБА_3 », яка здійснила надіслання поштової кореспонденції мала повноваження на представництво інтересів Позивача чи відповідного доручення та вчинення певних дій.

Окрім цього, судом установлено, що відповідно до штампу вхідної кореспонденції Відповідач 1 отримав звернення «ВІДМОВА від примусового підписання документів для служби в ЗСУ», яке датоване - 29.09.2025 (далі - Звернення від 29.09.2025), в якому зазначено: «Людина (псевдо згідно ч. 2 ст. 28 ЦКУ) ОСОБА_2 ».

Зі змісту Звернень від 29.09.2025 (яке отримане Відповідачем 1) та від 01.10.2025 (яке надане Позивачем до позову) вбачається, що зміст порушеного питання є ідентичним.

При цьому, описи вкладення в рекомендовані листи №691 та №705 не містить зазначення дати заяви «Відмова від примусового підписання документів».

Проте, у Зверненні від 29.09.2025, яке отримане Відповідачем 1 - 04.10.2025, зазначено адреси для листування: АДРЕСА_1 та ІНФОРМАЦІЯ_4

Розглянувши Звернення від 29.09.2025, Відповідач 1 надав відповідь від 13.10.2025 №01/2514, в якій зазначив, що відповідно до інформації, яка міститься в автоматизованій інформаційно-телекомунікаційній системі «Оберіг», дані про перебування на військовому обліку ОСОБА_4 відсутні. Будь-якою інформацією щодо персональних даних, відомостей про затримання особи з таким прізвищем та ім`ям ІНФОРМАЦІЯ_5 не володіє; згідно з вимогами статті 5 Закону України «Про звернення громадян» у зверненні має бути зазначено прізвище, ім`я, по батькові, місце проживання громадянина, викладено суть порушеного питання, зауваження, пропозиції, заяви чи скарги, прохання чи вимоги. Письмове звернення повинно бути підписано заявником (заявниками) із зазначенням дати. Суть порушеного питання викладено не чітко, питання, зауваження, пропозиції, прохання чи вимоги, які могли б стосуватися повноважень інших органів, не сформульовані.

Відповідь Відповідача 1 надіслана Позивачу засобами електронного зв`язку на електронну адресу, зазначену у Зверненні від 29.09.2025.

Вказане вище свідчить про те, що Відповідач 1 в установлені законом строки розглянув Звернення від 29.09.2025 та не володіючи інформацією про особу - заявника (оскільки звернення підписане із зазначенням псевдоніму: «Людина (псевдо згідно ч. 2 ст. 28 ЦКУ) ОСОБА_2 », а по тексту звернення відсутнє будь-яке посилання на ідентифікуючі ознаки заявника), надав належну відповідь на електронну адресу, яка зазначена у зверненні.

Тому, у спірному випадку Відповідач 1 діяв у порядку та спосіб, що визначені нормами чинного законодавства.

Щодо отримання чи неотримання Відповідачем 2 звернення «ВІДМОВА від примусового підписання документів для служби в ЗСУ», суд зазначає, що Позивач не заперечує факту повернення від такого адресата поштового відправлення.

Тобто, звернення «ВІДМОВА від примусового підписання документів для служби в ЗСУ» фактично та фізично Відповідачем 2 не отримувалося.

Доказів протилежного Позивачем не надано.

Позивач зазначає, що Відповідач 2 не отримав поштою звернення «ВІДМОВА від примусового підписання документів для служби в ЗСУ»; вирішив сам вручити Відповідачу 2 документи; документи переглянув заступник командира батальйону з психологічної підтримки персоналу , нічого не сказав і повернув без належної реєстрації; щоб офіційно вручити документи Відповідачу 2 Позивач виставив їх на інформаційному стенді військової частини і сфотографувався на фоні цих документів, перебуваючи у цивільному одязі; стенд є офіційним місцем оголошень ВЧ НОМЕР_1 , тому виставивши своє звернення до цієї частини Позивач фактично офіційно вручив документи Відповідачу 2.

Суд відхиляє у повній мірі такі доводи Позивача та зазначає, що відповідно до статті 5 Закону № 393/96-ВР, письмове звернення надсилається поштою або передається громадянином до відповідного органу, установи особисто чи через уповноважену ним особу, повноваження якої оформлені відповідно до законодавства. Письмове звернення також може бути надіслане з використанням мережі Інтернет, засобів електронного зв`язку (електронне звернення).

Розміщення Позивачем на стенді оголошень ВЧ НОМЕР_1 будь-якого документа не вважається та не може вважатися належним зверненням до уповноваженого органу із заявою в порядку Закону України «Про звернення громадян».

За приписами статті 19 Конституції України від 28.06.1996 №254к/96-ВР, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідачем 1 доведено правомірність своїх дій в порядку статті 77 КАС України, а протиправності дій з боку Відповідача 2 судом не установлено, тому заявлені позовні вимоги не підлягають до задоволення повністю.

Питання щодо розподілу судових витрат у порядку статті 139 КАС України не підлягає вирішенню.

Керуючись статтями 241-246, 255, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

В И Р І Ш И В :

У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 ( АДРЕСА_3 ) до ІНФОРМАЦІЯ_1 ( АДРЕСА_4 ; код ЄДРПОУ НОМЕР_2 ) та ІНФОРМАЦІЯ_2 ( АДРЕСА_5 ) про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинення певних дій - відмовити повністю.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. Апеляційна скарга подається безпосередньо до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

Повний текст рішення складений 09 січня 2026 року

Суддя К.М. Недашківська