Справа № 240/38740/21
Суддя: Нагірняк Микола Федорович
Дата ухвалення: 2026-01-12 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 січня 2026 року м. Житомир справа № 240/38740/21

категорія 111030300

Житомирський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Нагірняк М.Ф.,

секретар судового засідання Мельниченко В.В.,

за участю: представника позивача Віданова О.В.,

представника відповідача Лафицький О.Д.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Мельник Індастріс Груп" до Головного управління ДПС у Житомирській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень,

встановив:

До Житомирського окружного адміністративного суду звернулося Товариство з обмеженою відповідальністю "Мельник Індастріс Груп" із позовом до Головного управління ДПС у Житомирській області, в якому просить визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення від 03.11.2021:

- №3 про зменшення розміру від`ємного значення суми податку на додану вартість за липень 2021 року на 30 942,00 грн.;

-№3 про зменшення суми бюджетного відшкодування з податку на додану вартість за липень 2021 року на 99 990,00 грн. та застосування фінансових санкцій на 9 999,00 грн.;

-№3 про збільшення грошового зобов`язання з податку на додану вартість на 12 046,00 грн. та застосування фінансових санкцій на 1 205,00 грн.

Рішенням Житомирського окружного адміністративного суду від 22.08.2022 року в задоволенні позову було відмовлено.

Постановою Сьомого апеляційного адміністративного суду від 26.12.2022року в задоволенні апеляційної скарги ТОВ "Мельник Індастріс Груп" відмовлено, рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 22.08.2022 року залишено без змін.

Постановою Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 30.07.2025 року рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 22.08.2022 року та Постанову Сьомого апеляційного адміністративного суду від 26.12.2022 року скасовано, справу направлено на новий розгляд до суду першої інстанції.

Ухвалою суду від 25.08.2025 року справу прийнято до провадження та продовжено судовий розгляд за правилами загального позовного провадження.

Ухвалою суду від 05.09.2025 року задоволено клопотання представника Позивача про участь в судовому засіданні в режимі відеоконференції.

Ухвалою суду від 24.09.2025 року закрито підготовче судове засідання у справі і її призначено до судового розгляду по суті.

Ухвалою суду від 03.10.2025 року задоволено клопотання представника Позивача про участь в судовому засіданні в режимі відеоконференції.

Судове засідання у справі, призначене на 08.10.2025 року, не відбулося по причині неявки представника Відповідача та подання відповідного клопотання.

Ухвалою суду від 12.11.2025 року задоволено клопотання представника Позивача про участь в судовому засіданні в режимі відеоконференції.

Судове засідання у справі, призначене на 12.11.2025року, не відбулося по причині неявки представника Позивача.

Ухвалою суду від 17.11.2025 року задоволено клопотання представника Позивача про участь в судовому засіданні в режимі відеоконференції.

Ухвалою суду від 10.12.2025 року на стадії дослідження письмових доказів в судовому засіданні оголошено перерву у зв`язку із витребуванням додаткових доказів.

Ухвалою суду від 15.12.2025 року задоволено клопотання представника Позивача про участь в судовому засіданні в режимі відеоконференції.

Ухвалою суду від 18.12.2025 року постановлено про закінчення з`ясування обставин у справі та перевірки їх доказами і про перехід до стадії ухвалення судового рішення.

В судовому засіданні представник Позивача, Товариства з обмеженою відповідальністю "Мельник Індастріс Груп", позовні вимоги підтримала в повному обсязі і пояснила, що Відповідачем протиправно за результатами позапланової документальної перевірки зроблено висновок про наявність підстав для прийняття оскаржуваних податкових повідомлень - рішень.

На думку представника Позивача, у Відповідача відсутні підстави для висновку про завищення підприємством податкового кредиту за липень 2021 року, зумовленого придбанням легкового автомобіля, який використовується в господарській діяльності Товариства. Податковий орган не врахував висновки Верховного Суду про засадничий принцип свободи підприємництва, гарантований ст.42 Конституції України. Використання автомобіля в господарській діяльності, на думку представника Позивача, підтверджується всіма відповідними документами, які долучені до справи.

Представник Відповідача, Головного управління ДПС у Житомирській області, направила до суду відзив на позов, в якому проти позову заперечив і пояснив, що вказана документальна перевірка була призначена і проведена у повній відповідності до вимог чинного законодавства. В ході документальної позапланової виїзної перевірки було встановлено порушення Позивачем податкового законодавства при декларуванні за липень 2021 року від`ємного значення з податку на додану вартість, в тому числі заявленого до відшкодування з бюджету.

На думку представника Відповідача, Позивачем не надано жодних належних доказів щодо законності декларування від`ємного значення з податку на додану вартість в сумі 130 932,00 грн. та податкового кредиту з податку на додану вартість за липень 2021 року на 142 978,00 грн. по операції з придбання легкового автомобіля та заміні номерних знаків, яка вчинена поза межами господарської діяльності платника.

Такі порушення вимог податкового законодавства правомірно стали підставою для винесення податкових повідомлень - рішень про зменшення Позивачу розміру від`ємного значення суми податку на додану вартість за липень 2021 року на 30 942,00 грн., про зменшення суми бюджетного відшкодування з податку на додану вартість за липень 2021 року на 99 990,00 грн., про збільшення грошового зобов`язання з податку на додану вартість на 12 046,00 грн. та застосування відповідних фінансових санкцій.

Заслухавши пояснення представників сторін, розглянувши подані сторонами документи та матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення на них, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до висновку, що позов не підлягає задоволенню за таких підстав.

Спірні правовідносини між сторонами по даній справі щодо порядку, підстав та строків застосування фінансових (штрафних) санкцій за порушення строків сплати узгоджених податкових зобов`язань із орендної плати з юридичних осіб регулюються правовими нормами Податкового кодексу України, що були чинні на день виникнення таких відносин.

Судом встановлено, що в період з 28.09.2021 року по 04.10.2021 року уповноваженими посадовими особами податкового органу була проведена документальна позапланова виїзна перевірка Позивача з питань дотримання податкового законодавства при декларуванні за липень 2021 року від`ємного значення з податку на додану вартість, в тому числі заявленого до відшкодування з бюджету, про що складено акт перевірки №9916/06-30-07-03/43725544 від 07.10.2021 року.

За результатами такої перевірки 03.11.2021 року було винесено оскаржувані податкові повідомлення - рішення:

- №3 про зменшення розміру від`ємного значення суми податку на додану вартість за липень 2021 року на 30 942,00грн.;

-№3 про зменшення суми бюджетного відшкодування з податку на додану вартість за липень 2021року на 99 990,00 грн. та застосування фінансових санкцій на 9 999,00 грн.;

-№3 про збільшення грошового зобов`язання з податку на додану вартість на 12 046,00 грн. та застосування фінансових санкцій на 1205,00 грн.

Як зазначено у вказаних податкових повідомленнях - рішеннях, розрахунках до них, у відзиві на позов та пояснень представника податкового органу в суді, підставою для їх прийняття стали порушення платником вимог п.198.3 статті 198, аб. б) п.200.4 статті 200 Податкового кодексу України, що призвели до завищення податкового кредиту з податку на додану вартість за липень 2021 року на 142 978,00 грн. по операції з придбання легкового автомобіля та заміні номерних знаків, яка вчинена поза межами господарської діяльності платника.

Суть спірних відносин по даній справі зведена до правомірності оскаржуваних податкових повідомлень-рішень Відповідача від 03.11.2021 року, прийнятих за результатами проведеної документальної позапланової виїзної перевірки Позивача.

Як зазначено в акті документальної позапланової виїзної перевірки від 07.10.2021 року, її проведення зумовлено положеннями пп.78.1.8 п.78.1 статті 78 Податкового кодексу України.

Безспірно, за приписами пп.78.1.8 п.78.1 статті 78 Податкового кодексу України документальна позапланова перевірка здійснюється у разі подання платником декларації, в якій заявлено до відшкодування з бюджету податок на додану вартість, за наявності підстав для перевірки, визначених у розділі V цього Кодексу, та/або з від`ємним значенням з податку на додану вартість, яке становить більше 100 тис. гривень.

Документальна позапланова перевірка з підстав, визначених у цьому підпункті, проводиться виключно щодо законності декларування заявленого до відшкодування з бюджету податку на додану вартість та/або з від`ємного значення з податку на додану вартість, яке становить більше 100 тис. гривень.

В ході дослідження судом податкової декларації Позивача з податку на додану вартість за липень 2021 року, витребуваної за ініціативою суду, встановлено, що Позивачем за липень 2021 року в рядку 1.1 цієї декларації задекларовано податкові зобов`язання з цього податку в сумі 12 046,00 грн., в рядку 10.1 - податковий кредит в сумі 142 978,00 грн., а в рядку 20 - від`ємне значення з податку на додану вартість в сумі 130 932,00 грн. (а.с.85-90 т.2).

Тобто, Позивачем задекларовано від`ємне значення з податку на додану вартість, яке становить більше 100 тис. гривень.

Зазначене дає підстави суду зробити висновок про правомірність призначення та проведення Відповідачем вказаної документальної позапланової виїзної перевірки Позивача.

Жодних доводів та обґрунтувань щодо підстав та правомірності визначення Позивачем своїх податкових зобов`язань, податкового кредиту та сум від`ємного значення з податку на додану вартість за липень 2021 року представник Позивача в судовому засіданні не навела.

Згідно висновків, наведених в акті перевірки та доводів представника Відповідача в судовому засіданні, в ході перевірки було встановлено, що платником в податковій декларації з податку на додану вартість за липень 2021 року :

- завищено суму цього податку, яка підлягає бюджетному відшкодуванню, на суму 99 990 грн.;

- завищено суму від`ємного значення, що зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного періоду (показник рядка 21 Декларації) на суму 30 942 гри.;

- занижено податкове зобов`язання з ГІДВ до сплати на суму 12 046 грн.

Вирішуючи адміністративну справу по суті заявлених вимог, надаючи оцінку обставинам (фактам), якими обґрунтовано вимоги і заперечення учасників справи, суд виходить з наступного.

Як зазначено в акті перевірки, такі висновки податковим органом зроблено на підставі декларації з податку на додану вартість за липень 2021 року, реєстраційних документів, наказів, банківських виписок, платіжних доручень, первинних бухгалтерських документів і господарських договорів за звітний період (липень 2021 року), перелік яких наведено в п.2.11 акту перевірки.

В ході перевірки було встановлено, що ТОВ "Мельник Індастріс Груп" засновано 11.07.2020 року громадянином України ОСОБА_1 , статутний фонд 2000 грн.

Товариством з моменту заснування повідомлення про прийняття працівників на роботу до контролюючого органу не подавались.

За твердженням податкового органу 29.06.2021 року між фізичною особою ОСОБА_1 і ТОВ "Мельник Індастріс Груп" укладено договір №1 про надання поворотної безпроцентної фінансової допомоги в розмірі 1000000 грн.

Згідно угод договору ОСОБА_1 надав Товариству поворотну безпроцентну фінансову допомогу для ведення статутної діяльності (а.с. 24-25 т.1).

В цей же день, 29.06.2021 року, між ТОВ "Стар-Кар" та Позивачем в особі ОСОБА_1 , як засновником ТОВ "МЕЛЬНИК ІНДАСТРІС ГРУП", укладено договір купівлі-продажу автомобіля №SC-2412 від 29.06.2021 року на суму - 836 890 грн.

В акті перевірки вказано, що згідно банківських виписок від засновника ОСОБА_1 на банківський рахунок ТОВ "Мельник Індастріс Груп" 01 липня 2021 року надійшли кошти в загальній сумі 850 000 грн. (копія до матеріалів справи не долучена), призначення платежу - безвідсоткова грошова позика згідно договору №1 від 29.06.2021 року, які в цей же день 01 липня 2021 року згідно платіжних доручень №3 та №4, підписаних засновником ОСОБА_1 , було перераховано ТОВ "СТАР-КАР" в оплату за легковий автомобіль, а саме:

- платіжне доручення №3 в загальній сумі 836 890 грн. , в т.ч. ПДВ 139 481,67 грн. в оплату за легковий автомобіль Toyota Camry 70 2,5 А/Т Elegance (а.с. 29 т.1);

- платіжне доручення №4 - в загальній сумі 8 977 грн., в т.ч. ПДВ 1 496,67 грн. в оплату за комплектуючі до автомобіля.

Відповідно до акту приймання-передачі автомобіля від 02.07.2021 року, видаткової накладної від №SС-2412 від 02.07.2021 засновником ОСОБА_1 отримано від ТОВ "СТАР-КАР" Автомобіль Toyota Camry 70 2,5 А/Т Elegance-JTNB14НК103132276(2021).

Суд враховує, що відповідно до вимог п.85.2 статті 85 Податкового кодексу України платник податків зобов`язаний надати посадовим (службовим) особам контролюючих органів у повному обсязі всі документи, що належать або пов`язані з предметом перевірки. Такий обов`язок виникає у платника податків після початку перевірки.

Більш того, за приписами п. 86.7 статті 86 Податкового кодексу України у разі незгоди платника податків або його представників з висновками перевірки чи фактами і даними, викладеними в акті (довідці) перевірки (крім документальної позапланової перевірки, проведеної у порядку, встановленому підпунктом 78.1.5 пункту 78.1 статті 78 цього Кодексу), вони мають право подати свої заперечення та додаткові документи і пояснення, зокрема, але не виключно, документи, що підтверджують відсутність вини, наявність пом`якшуючих обставин або обставин, що звільняють від фінансової відповідальності відповідно до цього Кодексу, до контролюючого органу, який проводив перевірку платника податків, протягом 10 робочих днів з дня, наступного за днем отримання акта (довідки). Такі заперечення, додаткові документи і пояснення є невід`ємною частиною матеріалів перевірки.

Більш того, суд враховує, що відповідно до вимог п.44.6 статті 46 Податкового кодексу України у разі якщо до закінчення перевірки або у терміни, визначені в пункті 86.7 статті 86 цього Кодексу платник податків не надає посадовим особам контролюючого органу, які проводять перевірку, документи (незалежно від причин такого ненадання, крім випадків виїмки документів або іншого вилучення правоохоронними органами), що підтверджують показники, відображені таким платником податків у податковій звітності, вважається, що такі документи були відсутні у такого платника податків на час складення такої звітності.

Якщо платник податків після закінчення перевірки та до прийняття рішення контролюючим органом за результатами такої перевірки надає в порядку пункту 86.7 статті 86 цього Кодексу документи, що підтверджують показники, відображені таким платником податків у податковій звітності, не надані під час перевірки, такі документи повинні бути враховані контролюючим органом під час розгляду ним питання про прийняття рішення.

Разом з тим, як встановлено судом та не заперечується сторонами, платником під час проведення перевірки не були надані інші додаткові документи на підтвердження правомірності декоарування Позивачем за липень 2021 року податкових зобов`язань з податку на додану вартість в сумі 12 046,00 грн., податкового кредиту в сумі 142 978,00 грн. та від`ємного значення з податку на додану вартість в сумі 130 932,00 грн.

Позивачем не надано суду жодних доказів, що платником не погоджуючись із результатами перевірки були подані заперечення на акт перевірки із долученням відповідних доказів, в тому числі долучених до позову на підтвердження використання легкового автомобіля в господарські діяльності підприємства.

Такі докази, а саме Акт приймання-передачі (внутрішнього переміщення) основних засобів від 06.08.2021 року, наказ про затвердження форми подорожнього листа та положення про використання службового автомобіля від 06.08.2018 року, наказ про затвердження норм витрат палива від 02.08.2021 року, наказ про закріплення службового автотранспорту від 20.09.2021 року, накази про службові відрядження директора та звіти про використання коштів, виданих на відрядження за вересень 2021 року були долучені лише до позову.

Беззаперечно, суд враховує, що Верховний Суд неодноразово зазначав (зокрема, у постановах від 20 квітня 2021 року та 11 липня 2023 року у цій же справі № 560/1158/20), що положення пункту 44.6 статті 44 ПК України, визначаючи наслідки ненадання документів під час перевірки, не обмежують процесуального права платника подати такі документи у судовому процесі, якщо вони існували на момент формування звітності.

Тобто, норма пункту 44.6 статті 44 ПК України має значення для фіксації факту відсутності документів у момент перевірки, але не позбавляє суд можливості оцінити такі документи у межах судового доказування, якщо буде встановлено, що вони реально існували в перевіряємому періоді.

Разом з тим, долучені до позову документи не могли існувати у перевіряємому періоді (липень 2021 року) так як були створені пізніше, а наказ про затвердження форми подорожнього листа та положення про використання службового автомобіля від 06.08.2018 року був створений ще до створення та реєстрації самого ТОВ "Мельник Індастріс Груп".

Суд не може врахувати при ухваленні судового рішення наказ Позивача про затвердження норм витрат палива від 02.08.2021 року, так як такий наказ містить посилання на правові норми (підпункти 3.1.5., 3.1.6, 3.1.13.1 та 3.1..1.1. наказу Міністерства транспорту України № 43 від 10.02.98 року "Про затвердження Норм витрат палива і мастильних матеріалів на автомобільному транспорті" із змінами, внесеними згідно з Наказами Міністерства транспорту №893 від 17.12.2002, №99 від 16.02.2004, Наказом Міністерства транспорту та зв`язку №973 від 05.08.2008, Наказом Міністерства інфраструктури №411, які відсутні в цьому наказі на час прийняття Позивачем свого наказу від 02.08.2021 року.

Суд враховує, що лише з 10.09.2021 року в Товаристві передбачено одну посаду директора (0,5 штатної одиниці), що передбачено штатним розкладом.

Згідно наказу №01/09-21 к від 10.09.2021 року призначено директором ТОВ "Мельник Індастріс Груп" ОСОБА_1 з 20.09.2021 року за основним місцем роботи з неповним робочим днем.

Таким чином до 20.09.2021 року ОСОБА_1 не мав статусу директора ТОВ "Мельник Індастріс Груп", а тому документи підписані до 20.09.2021 року ОСОБА_1 в статусі директора ТОВ "Мельник Індастріс Груп" не є належними.

Як стверджує податковий орган, ТОВ "МЕЛЬНИК ІНДАСТРІС ГРУП" включено до складу податкового кредиту (ряд.10.1 декларації) за липень 2021 року ПДВ в сумі 142 978 грн., в т.ч. по постачальниках: TOB "СТАР-КАР" - 140 977,84 грн. та Головний сервісний центр МВС - 2000 грн.

Такі доводи податкового органу узгоджуються із вимогами чинного законодавства з огляду на таке.

Безспірно, в силу вимог пункту 198.6 статті 198 Податкового кодексу України не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв`язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені зареєстрованими в Єдиному реєстрі податкових накладних податковими накладними/розрахунками коригування до таких податкових накладних чи не підтверджені митними деклараціями (тимчасовими, додатковими та іншими видами митних декларацій, за якими сплачуються суми податку до бюджету при ввезенні товарів на митну територію України), іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу.

У разі коли на момент перевірки платника податку контролюючим органом суми податку, попередньо включені до складу податкового кредиту, залишаються не підтвердженими зазначеними у абзаці першому цього пункту документами, платник податку несе відповідальність відповідно до цього Кодексу.

Податкові накладні, отримані з Єдиного реєстру податкових накладних, є для отримувача товарів/послуг підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту.

Разом з тим, всупереч вказаним вимогам Позивачем до позову не долучено і на пропозицію суду не надано належним чином засвідчені копії податкових накладних, зареєстрованих в Єдиному реєстру податкових накладних, які б слугували підставою в липні 2021 року включити платником до свого податкового кредиту суми податку на загальну суму 142 978,00 грн.

Суд погоджується із доводами податкового органу, наведеними в оскаржуваних податковому повідомленні - рішенні від 03.11.2021 року №3, що зменшення суми бюджетного відшкодування з податку на додану вартість за липень 2021 року на 99 990,00 грн. слугували підставою для застосування фінансових санкцій на 9 999,00 грн. і в податковому повідомленні - рішенні №3, що збільшення грошового зобов`язання з податку на додану вартість на 12 046,00 грн. слугували підставою для застосування фінансових санкцій на 1 205,00 грн.

Суд враховує, що відповідно до вимог п.123.1 статті 123 Податкового кодексу України вчинення платником податків діянь, що зумовили визначення контролюючим органом суми податкового зобов`язання та/або іншого зобов`язання, контроль за сплатою якого покладено на контролюючі органи, зменшення суми бюджетного відшкодування та/або від`ємного значення суми податку на додану вартість платника податків на підставах, визначених підпунктами 54.3.1, 54.3.2, тягне за собою накладення на платника податків штрафу в розмірі 10 відсотків суми визначеного податкового зобов`язання та/або іншого зобов`язання, контроль за сплатою якого покладено на контролюючі органи, завищеної суми бюджетного відшкодування.

Як вже зазначалося судом, відповідно до результатів перевірки та розрахунків до оскаржуваних податкових повідомлень-рішень платником допущено завищення суми бюджетного відшкодування з податку на додану вартість за липень 2021 року на 99 990,00 грн. та заниження грошового зобов`язання з податку на додану вартість на 12 046,00 грн.

Такі порушення правомірно слугували підставою для застосування до платника штрафу у розмірі 10 відсотків погашеної суми податкового боргу.

Суд враховує, що за приписами пп.14.1.36 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України господарська діяльність - діяльність особи, що пов`язана з виробництвом (виготовленням) та/або реалізацією товарів, виконанням робіт, наданням послуг, спрямована на отримання доходу і проводиться такою особою самостійно та/або через свої відокремлені підрозділи, а також через будь-яку іншу особу, що діє на користь першої особи, зокрема за договорами комісії, доручення та агентськими договорами.

Пунктами 44.1, 44.2 статті 44 Податкового кодексу України передбачено, що для цілей оподаткування платники податків зобов`язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов`язаних з визначенням об`єктів оподаткування та/або податкових зобов`язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов`язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством.

Платникам податків забороняється формування показників податкової звітності на підставі даних, не підтверджених документами, що визначені абзацом першим цього пункту.

Для обрахунку об`єкта оподаткування платник податку на прибуток використовує дані бухгалтерського обліку та фінансової звітності щодо доходів, витрат та фінансового результату до оподаткування.

Суд зазначає, що відповідно до пункту 198.1 статті 198 Податкового кодексу України право на віднесення сум податку до податкового кредиту виникає у разі здійснення операцій, в тому числі, з придбання або виготовлення товарів (у тому числі в разі їх ввезення на митну територію України) та послуг.

Датою виникнення права платника податку на віднесення сум податку до податкового кредиту, згідно з пунктом 198.2 статті 198 Податкового кодексу України, вважається дата тієї події, що відбулася раніше: - дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг; - дата отримання платником податку товарів/послуг, що підтверджено податковою накладною.

Згідно з пунктом 198.3 статті 198 Податкового кодексу України податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв`язку з: придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг; придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій у необоротні капітальні активи), у тому числі при їх імпорті. Нарахування податкового кредиту здійснюється незалежно від того, чи такі товари/послуги та основні фонди почали використовуватися в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку протягом звітного податкового періоду, а також від того, чи здійснював платник податку оподатковувані операції протягом такого звітного податкового періоду.

За приписами статті 1 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" господарська операція - дія або подія, яка викликає зміни в структурі активів та зобов`язань, власному капіталі підприємства. Первинний документ - документ, який містить відомості про господарську операцію та підтверджує її здійснення.

Статтею 9 цього Закону передбачено, що підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені на паперових або машинних носіях і повинні мати такі обов`язкові реквізити: назву документа (форми); дату і місце складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.

Аналіз наведених вище положень чинного законодавства свідчить, що правові наслідки у вигляді виникнення у покупця права на формування відповідних сум податкових вигод (витрат та податкового кредиту) виникають за наявності сукупності таких обставин та підстав, зокрема: фактичного (реального) здійснення оподатковуваних операцій та їх документального підтвердження сукупністю юридично значимих (дійсних) первинних та інших документів, які зазвичай супроводжують операції певного виду; наявності у сторін спеціальної податкової правосуб`єктності та належним чином складеної податкової накладної; ділової мети, розумних економічних причин для здійснення операції й подальшого використання придбаного товару (робіт, послуг) у межах господарської діяльності платника.

Як вже зазначалося, відповідно до матеріалів справи на підставі проведеної перевірки, виконавчий орган ТОВ "Мельник Індастріс Груп" створено лише з 20.09.2021 року, а згідно наказу №01/09-21к від 10.09.2021 року призначено директором товариства ОСОБА_1 з 20.09.2021 року за основним місцем роботи з неповним робочим днем.

Платникам податків забороняється формування показників податкової звітності, митних декларацій на підставі даних, не підтверджених документами, що визначені абзацом першим цього пункту.

Суд вважає, що за певних інших обставин зазначені в справі документи на купівлю автомобіля могли би свідчити про існування господарських операцій, які за формою (зовнішнім вираженням) можуть підпадати під визначення реальних і таких, що зумовлюють зміни в структурі активів, зобов`язань та власного капіталу суб`єкта господарювання.

Водночас потрібно, щоб ці документи підтверджували і розкривали суть, внутрішню сторону господарських операцій, їх справжність, економічну вигоду (виправданість, ризик) ділову мету та використання в господарській діяльності. В інакшому випадку, первинні документи не можуть вважатися юридично значимими документами для цілей формування даних бухгалтерського та, відповідно, податкового обліку.

Одночасно суд зазначає про безпідставність посилання Позивача на рішення суду в справі №240/35465/21 за результатами якої був частково задоволений позов ТОВ "Мельник Індастріс Груп" до ГУ ДПС у Житомирській області щодо реєстрації податкової накладної №2 від 22.07.2021 року не підтверджує використання легкового автомобіля Toyota Camry 70 2,5 А/Т Elegance в господарській діяльності товариства та права ОСОБА_1 купувати автомобіль за особисті кошти, перераховані на рахунок товариства.

Наявність первинних документів, які мають обов`язкові реквізити, визначені у законі, не є безумовною підставою для визнання правомірності формування витрат, що враховуються при визначенні об`єкта оподаткування, та податкового кредиту.

Зазначене дає підстави суду погодитися з доводами Відповідача про завищення Товариством з обмеженою відповідальністю "Мельник Індастріс Груп" суми податкового кредиту на загальну суму 142 978 грн. внаслідок відображення у складі податкового кредиту сум податку на додану вартість придбання легкового автомобіля Toyota Camry 70 2,5 А/Т Elegance, що свідчить про правомірність винесення податковим органом оскаржуваних податкових повідомлень-рішень.

Суд зазначає, що в розумінні вимог частини 2 статі 9 КАС України суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог та доводів сторін.

Інших доводів та обґрунтувань на підтвердження позовних вимог Позивачем в позові не наведено.

Зазначене дає підстави зробити висновок, що спірні податкові повідомлення - рішення від 03.11.2021 №3 про зменшення Позивачу розміру від`ємного значення суми податку на додану вартість за липень 2021 року на 30 942,00 грн., №3 про зменшення Позивачу суми бюджетного відшкодування з податку на додану вартість за липень 2021 року на 99 990,00 грн. та застосування фінансових санкцій на 9 999,00 грн. та №3 про збільшення Позивачу грошового зобов`язання з податку на додану вартість на 12 046,00 грн. та застосування фінансових санкцій на 1 205,00 грн. прийняті на підставі та у відповідності до вимог Податкового кодексу України, в межах повноважень податкового органу та на підставі правомірно проведеної камеральної перевірки, а тому такі рішення є правомірними та не підлягають скасуванню.

Одночасно суд зазначає, що відповідно до вимог частини 5 статті 242 УАС України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

У відзиві Відповідача на позов та у відповіді Позивача на відзив представниками сторін на підтвердження своїх доводів наведено ряд постанов Верховного Суду.

Разом з тим, в наведених постановах Верховного Суду відсутні висновки про застосування норм права щодо правомірності визначення від`ємного значення суми податку на додану вартість, щодо правомірності визначення суми бюджетного відшкодування з податку на додану вартість, а тому такі доводи сторін не підлягають врахуванню судом при ухваленні даного судового рішення.

Відповідно до вимог ст.ст.139-143 КАС України підстави для відшкодування та стягнення судових витрат по даній справі відсутні.

Керуючись статтями 77, 90, 139, 242-246 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

вирішив:

В задоволенні адміністративного позову Товариства з обмеженою відповідальністю Мельник Індастріс Груп до Головного управління ДПС у Житомирській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи, особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право подати до Сьомого апеляційного адміністративного суду апеляційну скаргу на рішення суду протягом тридцяти днів з дня проголошення судового рішення.

Головуючий суддя М.Ф. Нагірняк

12.01.26