Справа № 200/9588/25
Суддя: Голубова Л.Б.
Дата ухвалення: 2026-01-09 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 січня 2026 року Справа№200/9588/25

Донецький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Голубової Л.Б., розглянувши за правилами спрощеного (письмового) позовного провадження адміністративну справу

за позовом ОСОБА_1

до військової частини НОМЕР_1

про визнання протиправними дій, зобов`язання вчинити певні дії

ОСОБА_1 звернувся до Донецького окружного адміністративного суду з позовом до військової частини НОМЕР_1 про:

- визнання протиправними дій, щодо виплати частки в розмірі 20 відсотків грошового забезпечення, яке належить зниклому безвісти військовослужбовцю ОСОБА_2 ;

- зобов`язання нарахувати та виплатити грошове забезпечення в розмірі 20 відсотків, включаючи додаткову винагороду, передбачену постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 № 168, а також виплатити грошову допомогу на оздоровлення за 2025 рік, належні брату, зниклому безвісти ОСОБА_2 , за період з лютого 2025 року.

Заявлені вимоги позивач обґрунтовував тим, що є рідним братом зниклого безвісти 22.02.2023 року військовослужбовця ОСОБА_2 .

Після зникнення безвісти брата позивача його грошове забезпечення отримував батько ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Під час проходження військової служби ОСОБА_2 брав безпосередню участь в бойових діях, забезпечення здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії російської федерації, тому мав право на додаткову винагороду, передбачену постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 № 168, а також виплату грошової допомоги на оздоровлення за 2025 рік.

У зв`язку з наведеним, позивач 18.02.2025 вих. №1833 через ІНФОРМАЦІЯ_2 звернувся з заявою та необхідними документами про виплату йому грошового забезпечення в розмірі 20 відсотків, яке належить ОСОБА_2 , до командира військової частини НОМЕР_2 .

Крім того позивач направляв свою заяву з додатками до в/ч НОМЕР_2 29.08.2025, оскільки не був обізнаний про реформування даного підрозділу.

У зв`язку з тривалим нерозглядом заяви позивач був вимушений неодноразово звертатись на «Гарячу лінію» Міністерства Оборони України.

Зазначає, що відповідно до проведених додаткових організаційних заходів у Збройних Силах України в 2025 році військова частина НОМЕР_2 з 25.08.2025 втратила статус окремого батальйону та переформована в 3мотопіхотний батальйон військової частини НОМЕР_1 , яка перебрала всі права та обов`язки колишньої військової частини НОМЕР_2 , і як правонаступник є належним відповідачем за даним позовом.

Як вбачається з листа військової частини НОМЕР_1 від 13.11.2025 №979, позивачу відмовлено в отриманні грошового забезпечення в розмірі 20 відсотків, яке належить ОСОБА_2 . Відмова мотивована відсутністю у розпорядженні військової частини НОМЕР_1 документів, які б підтверджували, що зниклий безвісти військовослужбовець ОСОБА_2 є законним братом позивача.

Також через ІНФОРМАЦІЯ_2 позивач 04.12.2025 отримав листа від військової частини НОМЕР_1 від 02.12.2025 №1060/12059, в якому відповідач повідомив, що причиною відмови йому у виплаті грошового забезпечення є, подання заяви особою, не передбаченою в п.1 «Порядку виплати грошового забезпечення військовослужбовців, захоплених у полон або заручниками, а також інтернованих у нейтральних державах або зниклих безвісти» затвердженої постановою Кабінету Міністрів України від 30.11.2016 №884.

Не погоджуючись з такими діями позивач звернувся до суду з даним позовом.

Ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 10 грудня 2025 року вказаний позов залишено без руху у зв`язку із невідповідністю вимогам ст. 161 Кодексу адміністративного судочинства України та надано строк для усунення недоліків.

Ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 17 грудня 2025 року відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (письмового провадження).

Згідно з нормами частини третьої статті 263 Кодексу адміністративного судочинства України у справах, визначених частиною першою цієї статті, заявами по суті справи є позов та відзив.

Відповідач 05.01.2026 року надав письмовий відзив. В обґрунтування незгоди з позовними вимогами зазначає, що метою забезпечення належного соціального захисту військовослужбовців захоплених у полон або заручниками, а також інтернованих у нейтральних державах або зниклих безвісти було внесено зміни до Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», що набрали чинності 01.02.2025 року, та був змінений порядок виплати грошового забезпечення військовослужбовців, захоплених у полон або заручниками, а також інтернованих в нейтральних державах або зниклих безвісти.

Так, відповідно до пункту 6 статті 9 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» за військовослужбовцями, захопленими в полон або заручниками, а також інтернованими в нейтральних державах або зниклими безвісти, зберігається виплата грошового забезпечення.

У разі відсутності особистого розпорядження на випадок полону та осіб, зазначених в абзацах четвертому - п`ятому цього пункту, належні та не виплачені військовослужбовцям, захопленим у полон або заручниками, а також інтернованим у нейтральних державах або зниклим безвісти, суми грошового забезпечення після оголошення їх судом померлими включаються до складу спадщини.

Військовослужбовець має право скласти у письмовій довільній формі особисте розпорядження на випадок захоплення його в полон або зникнення безвісти про виплату належного йому грошового забезпечення особі (особам) за його вибором, визначивши розмір частки таких осіб у відсотках.

У разі відсутності особистого розпорядження грошове забезпечення виплачується: дружині (крім тих, які одержують від військовослужбовця аліменти); законним представникам малолітніх (неповнолітніх) дітей (крім тих, які одержують від військовослужбовця аліменти); дітям з числа осіб з інвалідністю з дитинства (незалежно від віку) або їх законним представникам (крім тих, які одержують від військовослужбовця аліменти); батькам військовослужбовців (крім тих, які одержують від дітей аліменти, або позбавлені батьківських прав, за умови що ці права не були поновлені).

Таким особам (далі - родичам першої черги) рівними частками виплачується частина грошового забезпечення, що в загальній сумі не перевищує 50% грошового забезпечення, визначеного після здійснення встановлених законом відрахувань. У разі відсутності особистого розпорядження та родичів першої черги, грошове забезпечення виплачується повнолітнім дітям, рідним братам (сестрам), законним представником яких є військовослужбовець.

Таким особам рівними частками виплачується частина грошового забезпечення, що в загальній сумі не перевищує 20% грошового забезпечення, визначеного після здійснення встановлених законом відрахувань.

Зазначає, саме Порядок виплати грошового забезпечення військовослужбовців, захоплених у полон або заручниками, а також інтернованих у нейтральних державах або зниклих безвісти, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 30.11.2016 № 884 (далі - Порядок № 884) визначає механізм виплати грошового забезпечення військовослужбовців Збройних Сил та інших утворених відповідно до законів військових формувань, захоплених у полон або заручниками, а також інтернованих у нейтральних державах або зниклих безвісти (далі - військовослужбовці), особі (особам), визначеній (визначеним) військовослужбовцем в особистому розпорядженні, складеному на випадок захоплення в полон або заручником, інтернування в нейтральних державах або зникнення безвісти, про виплату грошового забезпечення особі (особам) за його вибором із зазначенням розмірів часток таких осіб у відсотках (далі - особисте розпорядження на випадок полону), та особам, зазначеним в абзацах четвертому і п`ятому пункту 6 статті 9 Закону № 2011-XII.

За змістом пункту 3 Порядку № 884 - для виплати грошового забезпечення рідним братам (сестрам), законними представниками яких є військовослужбовці, до заяви про виплату грошового забезпечення (далі - заява про виплату) додаються (серед інших) такі документи: копія документа, що підтверджує призначення військовослужбовця опікуном, піклувальником рідних братів (сестер) чи їх усиновлення.

Рішення про виплату належної частки грошового забезпечення заявникам приймається на підставі документів, визначених у пункті 3 Порядку № 884.

Командир (начальник, керівник) військової частини приймає рішення про відмову у виплаті грошового забезпечення заявникам у разі подання не в повному обсязі документів, зазначених у пункті 3 цього Порядку (пункт 4 Порядку № 884).

При цьому, позивач не надав копію документа, що підтверджує призначення зниклого безвісти військовослужбовця опікуном або піклувальником чи усиновлення позивача.

Наголошує, що військова частина НОМЕР_1 діє виключно в межах положень вказаних вище чинних нормативно-правових актів, та не може керуватися редакціями, що втратили чинність.

З зазначених причин просить відмовити у позовних вимогах ОСОБА_1 .

Відповідно до положень статті 257 Кодексу адміністративного судочинства України даний предмет спору віднесено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження, суд вважає за можливе розглянути справу в порядку спрощеного позовного провадження, враховуючи, що відповідача у відповідності до норм законодавства повідомлено про наявність позову.

Дослідивши матеріали справи, розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог і наданих доказів, оцінивши докази відповідно до вимог ст.ст. 72-79 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

УСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 є громадянином України, про що свідчить паспорт серії НОМЕР_3 .

Позивач є рідним братом зниклого безвісти 22.02.2023 року військовослужбовця ОСОБА_2 , що доведено свідоцтвом про народження ОСОБА_1 серії НОМЕР_4 від 05.12.1997 року та витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію народження від 04.08.2023 року № 9.

Про зникнення безвісті військовослужбовця ОСОБА_2 на адресу батька позивача було надіслано сповіщення № 53 від 03.03.2023 року.

Після зникнення безвісти брата позивача його грошове забезпечення отримував батько ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 відповідно до свідоцтва про смерть серії НОМЕР_5 від 26.12.2025 року.

Мати позивача померла ІНФОРМАЦІЯ_4 , що доведено свідоцтвом серії НОМЕР_6 від 04.08.2023 року.

Під час проходження військової служби ОСОБА_2 брав безпосередню участь в бойових діях, забезпечення здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії російської федерації, тому мав право на додаткову винагороду, передбачену постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 № 168, а також виплату грошової допомоги на оздоровлення за 2025 рік.

У зв`язку з наведеним, позивач 18.02.2025 вих. №1833 через ІНФОРМАЦІЯ_2 звернувся з заявою та необхідними документами про виплату йому грошового забезпечення в розмірі 20 відсотків, яке належить ОСОБА_2 , до командира військової частини НОМЕР_2 .

Крім того, ІНФОРМАЦІЯ_2 19.02.2025 засобами СЕДО його заява з додатками була направлена повторно.

Також позивач направляв свою заяву з додатками до в/ч НОМЕР_2 29.08.2025, оскільки не був обізнаний про реформування даного підрозділу.

Позивач також звертався на «Гарячу лінію» Міністерства Оборони України з зазначеного питання.

Відповідно до проведених додаткових організаційних заходів у Збройних Силах України в 2025 році військова частина НОМЕР_2 з 25.08.2025 втратила статус окремого батальйону та переформована в 3мотопіхотний батальйон військової частини НОМЕР_1 , яка перебрала всі права та обов`язки колишньої військової частини НОМЕР_2 . Вказана обставина не є спірною між сторонами.

На запит позивача військова частина НОМЕР_1 листом від 13.11.2025 №979 відмовила позивачу в отриманні грошового забезпечення в розмірі 20 відсотків, яке належить рідному брату позивача ОСОБА_2 .

Відмова вмотивована відсутністю у розпорядженні військової частини НОМЕР_1 документів, які б підтверджували, що зниклий безвісти військовослужбовець ОСОБА_2 є законним представником позивача.

Також через ІНФОРМАЦІЯ_2 позивач 04.12.2025 отримав листа від військової частини НОМЕР_1 від 02.12.2025 №1060/12059, в якому відповідач повідомив, що причиною відмови йому у виплаті грошового забезпечення є, подання заяви особою, не передбаченою в п.1 «Порядку виплати грошового забезпечення військовослужбовців, захоплених у полон або заручниками, а також інтернованих у нейтральних державах або зниклих безвісти» затвердженої постановою Кабінету Міністрів України від 30.11.2016 №884 (в чинній редакції), при тому, що брат позивача зник 22.02.2023 року.

Перевіряючи правомірність дій відповідача щодо відмови позивачу у виплаті грошового забезпечення, спірної одноразової грошової допомоги, передбаченої постановою КМУ №168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» та грошової допомоги на оздоровлення за 2025 рік, належні брату позивача, зниклому безвісти ОСОБА_2 , суд виходить з такого.

Основні засади державної політики у сфері соціального захисту військовослужбовців та членів їхніх сімей визначені Законом України від 20.12.1991 №2011-ХІІ «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» (далі - Закон №2011-XII).

Статтею 2 Закону № 2011-ХІІ установлено, що ніхто не вправі обмежувати військовослужбовців та членів їх сімей у правах і свободах, визначених законодавством України.

В силу підпункту 2 пункту 1 статті 3 Закону №2011-ХІІ (в редакції чинній до 01.02.2025 року) дія цього Закону поширюється на військовослужбовців, які стали особами з інвалідністю внаслідок захворювання, пов`язаного з проходженням військової служби, чи внаслідок захворювання після звільнення їх з військової служби, пов`язаного з проходженням військової служби, та членів їх сімей, а також членів сімей військовослужбовців, які загинули, померли чи пропали безвісти.

Як зазначено вище, брат позивача ОСОБА_2 зник безвісті 22.02.2023 року.

Пунктом 1 статті 9 Закону №2011-XII передбачено, що держава гарантує військовослужбовцям достатнє матеріальне, грошове та інші види забезпечення в обсязі, що відповідає умовам військової служби, стимулює закріплення кваліфікованих військових кадрів.

Відповідно до пункту 2 статті 9 Закону №2011-XII до складу грошового забезпечення входять: посадовий оклад, оклад за військовим званням; щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія); одноразові додаткові види грошового забезпечення.

Відповідно до пункту 2 розділу I Порядку виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам, затвердженого наказом Міністерства оборони України від 07.06.2018 №260 (далі - Порядок №260), грошове забезпечення включає: щомісячні основні види грошового забезпечення; щомісячні додаткові види грошового забезпечення; одноразові додаткові види грошового забезпечення.

До щомісячних основних видів грошового забезпечення належать: посадовий оклад; оклад за військовим званням; надбавка за вислугу років.

До щомісячних додаткових видів грошового забезпечення належать: підвищення посадового окладу; надбавки; доплати; винагорода військовослужбовцям, які обіймають посади, пов`язані з безпосереднім виконанням завдань із забезпечення кібербезпеки та кіберзахисту; винагорода за особливості проходження служби (навчання) під час воєнного стану (особливого періоду); премія.

До одноразових додаткових видів грошового забезпечення належать: винагороди (крім винагороди військовослужбовцям, які обіймають посади, пов`язані з безпосереднім виконанням завдань із забезпечення кібербезпеки та кіберзахисту, винагороди за особливості проходження служби (навчання) під час воєнного стану (особливого періоду)), а також додаткова винагорода та одноразова винагорода на період дії воєнного стану; допомоги.

Пунктом 6 статті 9 Закону №2011-ХІІ (у редакції, чинній на день зникнення безвісті військовослужбовця) встановлено, що за військовослужбовцями, захопленими в полон або заручниками, а також інтернованими в нейтральних державах або безвісно відсутніми, зберігаються виплати в розмірі посадового окладу за останнім місцем служби, окладу за військовим званням, надбавки за вислугу років, інших щомісячних додаткових видів грошового забезпечення постійного характеру та інші види грошового забезпечення з урахуванням зміни вислуги років та норм грошового забезпечення. Сім`ям зазначених військовослужбовців щомісячно виплачується грошове забезпечення, в тому числі додаткові та інші види грошового забезпечення, у порядку та в розмірах, що встановлюються Кабінетом Міністрів України.

Дія цього пункту не поширюється на військовослужбовців, які добровільно здалися в полон, самовільно залишили військові частини (місця служби) або дезертирували зі Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань та правоохоронних органів.

Грошове забезпечення виплачується таким членам сімей військовослужбовців:

дружині (чоловіку), а в разі її (його) відсутності - повнолітнім дітям, які проживають разом з нею (ним), або законним представникам (опікунам, піклувальникам) чи усиновлювачам неповнолітніх дітей (осіб з інвалідністю з дитинства - незалежно від їх віку), а також особам, які перебувають на утриманні військовослужбовців, або батькам військовослужбовців рівними частками, якщо військовослужбовці не перебувають у шлюбі і не мають дітей. Виплата грошового забезпечення цим членам сімей здійснюється до повного з`ясування обставин захоплення військовослужбовців у полон або заручниками, інтернування військовослужбовців або їх звільнення, або визнання їх у встановленому законом порядку безвісно відсутніми чи померлими. У всіх випадках виплата грошового забезпечення здійснюється не більше ніж до дня виключення військовослужбовця зі списків особового складу військової частини.

На підставі наведеної норми пункту 6 статті 9 Закону №2011-ХІІ батьку зниклого безвісті військовослужбовця ОСОБА_2 ОСОБА_3 виплачувалося грошове забезпечення за зниклого безвісті сина до його смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Аналізуючи вищезазначену норму пункту 6 статті 9 Закону №2011-ХІІ, яка була чинна на дату зникнення безвісти брата позивача, суд дійшов висновку, що у позивача, як брата зниклого безвісти військовослужбовця, не було права на отримання грошового забезпечення зниклого безвісти брата військовослужбовця, тому воно виплачувалось батьку позивача до його смерті за його зниклого сина.

На день виникнення спірних правовідносин між сторонами норма пункту 6 статті 9 Закону №2011-ХІІ зазнала змін.

Дані зміни до пункту 6 статті 9 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» №3995-ІХ від 08.10.2024 року введені в дію 01 лютого 2025 року.

Так, відповідно до зазначеної норми в редакції, чинній на 01.02.2025 року за військовослужбовцями, захопленими в полон або заручниками, а також інтернованими в нейтральних державах або зниклими безвісти, зберігається виплата грошового забезпечення.

Військовослужбовець має право скласти у письмовій довільній формі особисте розпорядження на випадок захоплення його в полон або заручником, інтернування в нейтральних державах або зникнення безвісти про виплату належного йому грошового забезпечення особі (особам) за його вибором, визначивши розмір частки таких осіб у відсотках (далі - особисте розпорядження на випадок полону).

Порядок підтвердження справжності підпису військовослужбовця на особистому розпорядженні на випадок полону, оформлення та зберігання такого розпорядження та його скасування здійснюються у порядку, передбаченому пунктом 4 статті 16 цього Закону.

У разі відсутності особистого розпорядження на випадок полону грошове забезпечення виплачується дружині (чоловіку), законним представникам малолітніх (неповнолітніх) дітей, дітям з числа осіб з інвалідністю з дитинства (незалежно від віку) або їх законним представникам та батькам військовослужбовців (крім тих із зазначених осіб, які одержують від військовослужбовця аліменти, а також батьків, позбавлених батьківських прав, за умови що ці права не були поновлені). Таким особам рівними частками виплачується частина грошового забезпечення, що в загальній сумі не перевищує 50 відсотків грошового забезпечення, визначеного після здійснення встановлених законом відрахувань.

У разі відсутності особистого розпорядження на випадок полону та осіб, зазначених в абзаці четвертому цього пункту, грошове забезпечення виплачується повнолітнім дітям, рідним братам (сестрам), законним представником яких є військовослужбовець. Таким особам рівними частками виплачується частина грошового забезпечення, що в загальній сумі не перевищує 20 відсотків грошового забезпечення, визначеного після здійснення встановлених законом відрахувань.

Виплата грошового забезпечення особі (особам), визначеній (визначеним) в особистому розпорядженні на випадок полону, та особам, передбаченим цим пунктом, здійснюється до повного з`ясування обставин захоплення військовослужбовців у полон або заручниками, інтернування військовослужбовців у нейтральних державах або зникнення безвісти, їх звільнення з полону або визнання судом безвісно відсутніми чи оголошення судом померлими. У всіх випадках виплата грошового забезпечення здійснюється не більше ніж до дня виключення військовослужбовця із списків особового складу військової частини.

Грошове забезпечення військовослужбовців, захоплених у полон або заручниками, а також інтернованих у нейтральних державах або зниклих безвісти, підлягає індексації відповідно до закону. Порядок та умови перерахунку розміру грошового забезпечення таких військовослужбовців встановлюються Кабінетом Міністрів України.

Таким чином, змінами, внесеними до пункту 6 статті 9 Закону №2011-ХІІ розширено коло членів сім`ї зниклого безвісті військовослужбовця.

Зокрема, до кола осіб, які мають право на виплату грошового забезпечення віднесено рідних братів (сестер), однак з умовою, якщо зниклий безвісті військовослужбовець був законним представником таких братів та сестер.

Тобто, виходячи з внесених до пункту 6 статті 9 Закону №2011-ХІІ змін брат зниклого безвісті військовослужбовця має бути або неповнолітнім, або недієздатним та знаходитися на утриманні зниклого безвісті військовослужбовця.

Порядок виплати грошового забезпечення військовослужбовців, захоплених у полон або заручниками, а також інтернованих у нейтральних державах або зниклих безвісти, встановлюється Кабінетом Міністрів України.

У разі відсутності особистого розпорядження на випадок полону та осіб, зазначених в абзацах четвертому - п`ятому цього пункту, належні та не виплачені військовослужбовцям, захопленим у полон або заручниками, а також інтернованим у нейтральних державах або зниклим безвісти, суми грошового забезпечення після оголошення їх судом померлими включаються до складу спадщини.

Дія цього пункту не поширюється на військовослужбовців, які добровільно здалися в полон, самовільно залишили військові частини (місця служби) або дезертирували зі Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань та правоохоронних органів.

За військовослужбовцями, захопленими в полон або заручниками, а також інтернованими в нейтральних державах або зниклими безвісти, зберігаються передбачені законом інші види забезпечення.

Порядок виплати грошового забезпечення військовослужбовців, захоплених у полон або заручниками, а також інтернованих у нейтральних державах або зниклих безвісти, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 30.11.2016 № 884 (далі - Порядок № 884) унормовує механізм виплати грошового забезпечення військовослужбовців Збройних Сил та інших утворених відповідно до законів військових формувань, захоплених у полон або заручниками, а також інтернованих у нейтральних державах або зниклих безвісти (далі - військовослужбовці), особі (особам), визначеній (визначеним) військовослужбовцем в особистому розпорядженні, складеному на випадок захоплення в полон або заручником, інтернування в нейтральних державах або зникнення безвісти, про виплату грошового забезпечення особі (особам) за його вибором із зазначенням розмірів часток таких осіб у відсотках (далі - особисте розпорядження на випадок полону), та особам, зазначеним в абзацах четвертому і п`ятому пункту 6 статті 9 Закону № 2011-XII.

За приписами пункту 3 Порядку № 884 для виплати грошового забезпечення рідним братам (сестрам), законними представниками яких є військовослужбовці, до заяви про виплату грошового забезпечення (далі - заява про виплату) додаються (серед інших) такі документи: копія документа, що підтверджує призначення військовослужбовця опікуном, піклувальником рідних братів (сестер) чи їх усиновлення. Рішення про виплату належної частки грошового забезпечення заявникам приймається на підставі документів, визначених у пункті 3 Порядку № 884.

Пунктом 4 Порядку № 884 передбачено, що командир (начальник, керівник) військової частини приймає рішення про відмову у виплаті грошового забезпечення заявникам у разі подання не в повному обсязі документів, зазначених у пункті 3 цього Порядку.

Відтак, позивач як рідний брат військовослужбовця, зниклого безвісті не належить до переліку осіб, зазначених у абз. 5 п. 6 ст. 9 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», оскільки не довів факту знаходження на утриманні свого рідного брата ОСОБА_2 .

Частиною 2 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно з частиною 1 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Відповідно до частини 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Таким чином, позивач не підтвердив своє право на виплату частки грошового забезпечення, як рідному брату зниклого безвісті військовослужбовця.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні позовних вимог.

Питання розподілу судових витрат не вирішується у зв`язку з відмовою у задоволенні позовних вимог.

На підставі положень Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» від 20.12.1991 № 2011-XII , ст.ст. 2, 17, 77, 90, 139, 242-246, 255, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

УХВАЛИВ:

Відмовити у позовних вимогах ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_7 ) до військової частини НОМЕР_1 ( АДРЕСА_2 , код НОМЕР_8 ) про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії.

Рішення складено у повному обсязі та підписано 09 січня 2026 року.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до Першого апеляційного адміністративного суду.

Суддя Л.Б. Голубова