Справа № 260/8776/25
Суддя: Плеханова З.Б.
Дата ухвалення: 2026-01-12 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЗАКАРПАТСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

і м е н е м У к р а ї н и

12 січня 2026 року м. Ужгород№ 260/8776/25
Закарпатський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Плеханова З.Б. розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 )

до Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області ( пл. Народна, буд. 4,м. Ужгород, Закарпатська область,88008 )

Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві (вул. Бульварно-Кудрявська, буд. 16, м. Київ, 04053)

про визнання рішення протиправним та зобов`язання вчинити певні дії

ВСТАНОВИВ:

31 жовтня 2025 року ОСОБА_1 (далі - позивач, ОСОБА_1 ) звернулася до Закарпатського окружного адміністративного суду із позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області (далі - відповідач - 1), Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві (далі - відповідач - 2) яким просить:

- Визнати протиправними та скасувати рішення від 29.09.2025 року №25 Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області, щодо відмови у призначенні пенсії за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», ОСОБА_1 .

- Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві, повторно розглянути заяву на призначенні пенсії за віком, ОСОБА_1 , та зарахувати до страхового стажу період роботи згідно трудової книжки НОМЕР_1 від 20.06.1983р., а саме період з 01.10.1990р. по 01.06.1993р. (запис 6-7).-

В обґрунтування позовної заяви позивач зазначила, що 21.09.2025 року вона звернулася до Головного управління Пенсійного фонду України у м. Києві із заявою про призначення їй пенсії за віком. Однак, на підставі поданих документів, рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області №25 від 29.09.2025 року, їй було відмовлено в призначенні пенсії за віком в зв`язку з відсутністю необхідного страхового стажу.

При цьому відповідачем не були зараховані до страхового стажу всі періоди роботи згідно трудової книжки НОМЕР_1 від 20.06.1983р., а саме період з 01.10.1990р. по 01.06.1993 року, оскільки дата наказу на звільнення дописана іншим чорнилом.

Позивач зазначає, що працівник не може відповідати за ведення бухгалтерських документів, якою є трудова книжки, інші підстави не зарахування стажу є абсолютно не правомірними.

Позивач вважає відмову відповідача у зарахуванні вказаних періодів до страхового стажу протиправною та такою, що не ґрунтується на вимогах закону. Вказує, що своїми діями Головне управлінням пенсійного фонду України в Закарпатській області порушило право на отримання вчасного та гідного пенсійного забезпечення.

У зв`язку з вищевикладеним, дії Головного управління пенсійного фонду України в Закарпатській області, які полягають у відмові в зарахуванні до страхового стажу періоду роботи згідно трудової книжки НОМЕР_1 від 20.06.1983р., а саме період з 01.10.1990р. по 01.06.1993р.(запис 6-7), є протиправними та незаконними.

Ухвалою Закарпатського окружного адміністративного суду від 03 листопада 2025 року відкрито спрощене позовне провадження в справі, якою зобов`язано відповідачів надати суду в термін 7 днів: відмовну пенсійну справу ОСОБА_1 .

10 листопада 2025 року від Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області надійшла завірена належним чином відмовна пенсійна справа ОСОБА_1 .

12 листопада 2025 року від Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області надійшов відзив на позов і зазначає, що у зв`язку з відсутністю необхідного страхового стажу 32 роки, який необхідний позивачу для призначення пенсії Головним управлінням Пенсійного фонду в Закарпатській області прийнято рішення за №25 від 29 вересня 2025 р. про відмову у призначенні пенсії.

До страхового стажу роботи ОСОБА_1 не зараховано період трудової діяльності згідно трудової книжки НОМЕР_1 від 20.06.1983 року з 01.10.1990 по 01.06.1993, оскільки дата наказу на звільнення дописана іншим чорнилом.

Відповідно до статті 62 Закону України від 05 листопада 1991 року № 1788-ХІІ «Про пенсійне забезпечення» основним документом, що підтверджує стаж роботи є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до підпункту 2.1. пункту 2 "Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників" від 29.07.1993 № 58 (далі - Інструкція) трудові книжки і вкладиші до них заповнюються у відповідних розділах українською і російською мовами. Пунктом 2.13 Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників, затвердженого спільним наказом Міністерства праці України, Міністерства юстиції України та Міністерства соціального захисту населення від 29.07.1993 № 58, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 17.08.1993 за № 110, передбачено, що зміна записів у трудових книжках про прізвище, ім`я та по батькові і дату народження виконується власником або уповноваженим ним органом за останнім місцем роботи на підставі документів (паспорта, свідоцтва про народження, про шлюб, про розірвання шлюбу, про зміну прізвища, ім`я та по батькові із посиланням на номер і дату наказу цих документів.

Для можливості перегляду права на зарахування вказаного періоду необхідно надати підтверджуючу довідку про стаж у відповідності до Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №637 від 2 серпня 1993 року.

05 грудня 2025 року від Головного управління Пенсійного фонду України у м. Києві надійшов відзив на позов, у якому зазначає, що у зв`язку з відсутністю необхідного страхового стажу 32 роки, який необхідний позивачу для призначення пенсії Головним управлінням Пенсійного фонду в Закарпатській області прийнято рішення за №25 від 29 вересня 2025 року про відмову у призначенні пенсії.

До страхового стажу роботи позивача не зараховано період трудової діяльності згідно трудової книжки НОМЕР_1 від 20.06.1983 року з 01.10.1990 по 01.06.1993, оскільки дата наказу на звільнення дописана іншим чорнилом.

Відповідно до статті 62 Закону України від 05 листопада 1991 року № 1788-ХІІ «Про пенсійне забезпечення» основним документом, що підтверджує стаж роботи є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України. Відповідно до підпункту 2.1. пункту 2 "Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників" від 29.07.1993 № 58 (далі - Інструкція) трудові книжки і вкладиші до них заповнюються у відповідних розділах українською і російською мовами. Пунктом 2.13 Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників, затвердженого спільним наказом Міністерства праці України, Міністерства юстиції України та Міністерства соціального захисту населення від 29.07.1993 № 58, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 17.08.1993 за № 110, передбачено, що зміна записів у трудових книжках про прізвище, ім`я та по батькові і дату народження виконується власником або уповноваженим ним органом за останнім місцем роботи на підставі документів (паспорта, свідоцтва про народження, про шлюб, про розірвання шлюбу, про зміну прізвища, ім`я та по батькові із посиланням на номер і дату наказу цих документів. "

Згідно підпункту 2.3. пункту 2 Інструкції, записи в трудовій книжці при звільненні або переведенні на іншу роботу повинні провадитись у точній відповідності з формулюванням чинного законодавства і з посиланням на відповідну статтю, пункт закону. У підпункті 2.4. пункту 2 Інструкції зазначено, що усі записи в трудовій книжці про прийняття на роботу, переведення на іншу постійну роботу або звільнення, а також про нагороди та заохочення вносяться власником або уповноваженим ним органом після видання наказу (розпорядження), але не пізніше тижневого строку, а в разі звільнення - у день звільнення і повинні точно відповідати тексту наказу (розпорядження).

У разі виявлення неправильного або неточного запису відомостей про роботу, переведення, а також про нагородження та заохочення тощо, виправлення виконується власником або уповноваженим ним органом, де було зроблено відповідний запис.

Якщо підприємство, яке зробило неправильний або неточний запис, ліквідоване, відповідний запис робиться правонаступником і засвідчується печаткою, а в разі його відсутності - вищим органом, якому було підпорядковане підприємство, а в разі його відсутності - обласним архівом, державним архівом м. Києва, державним архівом м. Севастополя і державним архівом при Раді Міністрів Криму.

Для можливості перегляду права на зарахування вказаного періоду необхідно надати підтверджуючу довідку про стаж у відповідності до Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №637 від 2 серпня 1993 року

Враховуючи зазначене, позивачу відмовлено в призначенні пенсії за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» у зв`язку із відсутністю необхідного страхового стажу, передбаченого ч. 2 статті 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

16 грудня 2025 року від позивача на адресу суду надійшла відповідь на відзив, у якій позивач зазначала, шо відповідно до п.2.4 Інструкції визначено, що усі записи в трудовій книжці про прийняття на роботу, переведення на іншу постійну роботу або звільнення, а також про нагороди та заохочення вносяться власником або уповноваженим ним органом після видання наказу (розпорядження), але не пізніше тижневого строку, а в разі звільнення - у день звільнення і повинні точно відповідати тексту наказу (розпорядження). Записи виконуються арабськими цифрами (число і місяць - двозначними). Наприклад, якщо робітник або службовець прийнятий на роботу 5 січня 1993 p., у графі 2 трудової книжки записується "05.01.1993".

Записи виконуються акуратно, ручкою кульковою або з пером, чорнилами чорного, синього або фіолетового кольорів, і завіряються печаткою запис про звільнення, а також відомості про нагородження та заохочення.

Окрім цього зазначила, що працівник не може відповідати за правильність та повноту оформлення бухгалтерських документів на підприємстві, та у свою чергу, неналежний порядок ведення документації з вини адміністрації підприємства - не може бути підставою для позбавлення позивача його конституційного права на соціальний захист, зокрема, в даному випадку.

Обставини встановлені судом

З матеріалів справи вбачається, що 21.09.2025 року позивач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце проживання якої зареєстроване за адресою - АДРЕСА_1 , звернулася до Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві, із заявою, в якій вона просила призначити їй пенсію за віком.

Вказану заяву за принципом екстериторіальності було розглянуто Головним управлінням Пенсійного фонду України в Закарпатській області.

За результатами розгляду заяви ОСОБА_1 , Головним управлінням Пенсійного фонду в Закарпатській області було прийнято рішення про відмову у призначенні пенсії від 29.09.2025 року №25.

Відповідно до даного рішення Встановлено наступне:

« Дата звернення до територіального органу Пенсійного фонду України з заявою від 21.09.2025 щодо призначенні пенсії за віком.

Вік заявника 59 p. 11 м. 4 д.

Законодавче обґрунтування права:

Відповідно до п. 1 ст. 26 ЗУ «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років за наявності страхового стажу не менше 32 років (право по 31.12.2025р.)

Відповідно до п. 2 ст. 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» у разі відсутності, починаючи з 1 січня 2018 року, страхового стажу, передбаченого частиною першою цієї статті, право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 63 роки мають особи за наявності страхового стажу: з 1 січня 2027 року по 31 грудня 2028 року - від 25 до 35 років.

Відповідно до п. З ст. 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» у разі відсутності, починаючи з 1 січня 2019 року, страхового стажу, передбаченого частинами першою і другою цієї статті, право на призначення пенсії за віком мають особи після досягнення віку 65 років за наявності страхового стажу: починаючи з 1 січня 2028 року - від 15 до 25 років.

Результати розгляду заяви та додаткових документів поданих до заяви було встановлено:

до страхового стажу роботи заявника не зараховано період трудової діяльності згідно трудової книжки НОМЕР_1 від 20.06.1983 року з 01.10.1990 по 01.06.1993, оскільки дата наказу на звільнення дописана іншим чорнилом.

Страховий стаж заявника становить - 30р. 2м. 20д.

Заявник - працює.

Враховуючи вищевикладені обставини прийнято рішення про відмову в призначенні пенсії зв`язку з відсутністю необхідного страхового стажу.».

Мотиви та норми права застосовані судом

Відповідно до частин першої та другої статті 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними.

Положеннями статті 6 КАС України встановлено, що суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики ЄСПЛ. Звернення до адміністративного суду для захисту прав і свобод людини і громадянина безпосередньо на підставі Конституції України гарантується.

Відповідно до статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцію та законами України.

Згідно частини третьої статті 22 Конституції України при прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод.

Відповідно до статті 1 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» №1058-IV від 09.07.2003 (далі Закон №1058-IV), пенсія - щомісячна пенсійна виплата в солідарній системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, яку отримує застрахована особа в разі досягнення нею передбаченого цим Законом пенсійного віку чи визнання її особою з інвалідністю, або отримують члени її сім`ї у випадках, визначених цим Законом.

Відповідно до ч.1 ст.26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років за наявності страхового стажу не менше 15 років по 31 грудня 2017 року.

Починаючи з 1 січня 2018 року право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років мають особи за наявності страхового стажу:

з 1 січня 2018 року по 31 грудня 2018 року - не менше 25 років; з 1 січня 2019 року по 31 грудня 2019 року - не менше 26 років; з 1 січня 2020 року по 31 грудня 2020 року - не менше 27 років; з 1 січня 2021 року по 31 грудня 2021 року - не менше 28 років; з 1 січня 2022 року по 31 грудня 2022 року - не менше 29 років; з 1 січня 2023 року по 31 грудня 2023 року - не менше 30 років; з 1 січня 2024 року по 31 грудня 2024 року - не менше 31 року; з 1 січня 2025 року по 31 грудня 2025 року - не менше 32 років; з 1 січня 2026 року по 31 грудня 2026 року - не менше 33 років; з 1 січня 2027 року по 31 грудня 2027 року - не менше 34 років; починаючи з 1 січня 2028 року - не менше 35 років. (...).

Частиною четвертою статті 24 Закону №1058-IV передбачено, що періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом.

Згідно статті 56 Закону України від 05.11.1991 №1788-XII «Про пенсійне забезпечення» (далі - Закон №1788-ХІІ) передбачено, що до стажу роботи зараховується робота, виконувана на підставі трудового договору на підприємствах, в установах, організаціях і кооперативах, незалежно від використовуваних форм власності та господарювання, а також на підставі членства в колгоспах та інших кооперативах, незалежно від характеру й тривалості роботи і тривалості перерв.

Відповідно до статті 62 Закону №1788-ХІІ основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Орган, що призначає пенсію, має право вимагати від підприємств, установ та організацій, фізичних осіб дооформлення у тримісячний строк з дня подання заяви прийнятих і подання додаткових документів, передбачених законодавством, а також перевіряти обґрунтованість їх видачі.

У даному адміністративному спорі відповідач піддав сумніву наявність страхового стажу у період роботи з 01.10.1990 року по 01.06.1993 року згідно трудової книжки НОМЕР_1 від 20.06.1083, оскільки дата наказу про звільнення дописано іншими чорнилом.

У спірному рішенні зазначено, що вказаний період неможливо зарахувати до страхового стажу, оскільки дата наказу про звільнення дописано іншими чорнилом.

Судом досліджено копію трудової книжки ОСОБА_1 та встановлено, що в записі №7 трудової книжки позивача серії НОМЕР_1 від 20.06.1083 у графі «на підставі чого внесено запис (документ, його дата та номер)» вказано: «наказ №4 від 01.06.93р.».

Слід вказати, що запис про звільнення ОСОБА_1 з роботи заповнені без виправлень/підтирань і містить підпис уповноваженої особи та скріплений печаткою.

Суд зазначає, що працівник не відповідає за правильність записів у трудовій книжці та не повинен контролювати роботодавця щодо її заповнення. На особу не може перекладатись тягар доведення правдивості чи достовірності даних, що зазначені у трудовій книжці.

Така правова позиція викладена, зокрема, в постанові Верховного Суду від 11.05.2022 у справі №120/1089/19-а.

Неналежний порядок ведення та заповнення трудової книжки та іншої документації з вини адміністрації підприємства не може бути підставою для позбавлення позивача його конституційного права на соціальний захист щодо вирішення питань надання пенсії.

Правова позиція щодо того, що недотримання правил ведення трудової книжки може мати негативні наслідки саме для особи, яка допустила такі порушення, викладена в постанові Верховного Суду від 06.02.2018 у справі №677/277/17.

Також Верховний Суд у постановах від 24.05.2018 у справі №490/12392/16-а та від 04.09.2018 у справі №423/1881/17 висловив позицію про те, що певні недоліки щодо заповнення трудової книжки не можуть бути підставою для неврахування відповідного періоду роботи для обрахунку стажу при призначенні пенсії.

Формальні неточності у документах, за загальним правилом, не можуть бути підставою для органів пенсійного фонду для обмеження особи у реалізації конституційного права на соціальний захист.

Аналогічна позиція була висловлена Верховним Судом у постановах від 25 квітня 2019 року у справі №593/283/17, від 11 липня 2019 року у справі №607/14795/16-а, від 31 липня 2019 року у справі №750/10916/16-а, від 19 вересня 2019 року у справі №229/1905/17, від 30 вересня 2019 року у справі №638/18467/15-а та від 15 листопада 2019 року у справі №495/5161/17, від 27.02.2020 у справі №545/4197/16-а.

У розглядуваному випадку суд звертає увагу, що дописаною іншим чорнилом є тільки дата звільнення. Сам запис про дату звільнення, документ, на підставі якого здійснено цей запис, дописувань і виправлень не містять. При цьому, дописування посади та статті, на підставі якої проведено звільнення, за візуальним порівнянням здійснено тим самим почерком.

З змісту спірного рішення виявлено, що стаж зараховано частково 30 років 2 місяці 20 днів.

Таким чином, відповідачем не зараховано до страхового стажу позивача період з 01.10.1990 року по 01.06.1993 року згідно трудової книжки позивача.

Під час прийняття спірного рішення відповідач встановив:

вік позивача на момент звернення становив 59 років 11 місяців 4 дні.

страховий стаж 30 років 2 місяці 20 днів.

Дослідивши матеріали справи, обставини спірних правовідносин, доводи сторін, надавши оцінку наданих доказів, суд дійшов висновку, що записами трудової книжки позивача серії НОМЕР_1 від 20.06.1083 року в повній мірі підтверджується період роботи з 01.10.1990 року по 01.06.1993 року.

Враховуючи фактичні обставини даної справи, суд вважає, що зарахування періоду роботи з 01.10.1990 року по 01.06.1993 року до страхового стажу є варіантом правомірної поведінки, від якого відповідач 1 безпідставно ухилився, тому це питання не може бути віднесено до дискреційних повноважень органу пенсійного фонду з огляду на приписи чинного пенсійного законодавства.

Права позивача порушені саме рішенням відповідача 1 від 29.09.2025 року №25 про відмову у призначенні пенсії.

За результатами розгляду справи, в межах предмету позову та на основі наданих сторонами доказів, суд дійшов висновку, що відповідач 1 неналежно розглянув заяву позивача від 21.09.2025 року про призначення пенсії за віком відповідно до ст.26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» та прийняв протиправне рішення №25 від 29.09.2025 року, яким відмовив у призначенні такої пенсії.

Частиною четвертою статті 245 КАС України передбачено, що у випадку, визначеному пунктом 4 частини 2 цієї статті, суд може зобов`язати відповідача-суб`єкта владних повноважень прийняти рішення на користь позивачки, якщо для його прийняття виконано всі умови, визначені законом, і прийняття такого рішення не передбачає права суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд.

У випадку, якщо прийняття рішення на користь позивача передбачає право суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд, суд зобов`язує суб`єкта владних повноважень вирішити питання, щодо якого звернувся позивач, з урахуванням його правової оцінки, наданої судом у рішенні.

Разом з тим, у зв`язку із скасуванням оскаржуваного рішення, процедура розгляду питання про призначення позивачу пенсії за віком вважається незакінченою і пенсійний орган, реалізуючи свої законні повноваження щодо призначення пенсії, повинен повторно розглянути заяву позивача та прийняти рішення з урахуванням висновків суду.

Відповідно до ч.1 ст.2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

У справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку (ч.2 ст.2 КАС України).

В силу приписів ч.2 ст.77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Перевіривши обґрунтованість доводів сторін та оцінивши зібрані у справі докази в їх сукупності, суд приходить до переконання, що заявлений позов слід задовольнити, а саме у спосіб визнання протиправним та скасування рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області від 29.09.2025 року за №25 про відмову у призначенні пенсії позивача та зобов`язання відповідача 1 (як пенсійний орган який розглядав заяву позивача за принципом екстериторіальності) зарахувати ОСОБА_1 до страхового стажу період роботи 01.10.1990 року по 01.06.1993 року та повторно розглянути заяву позивача від 21.09.2025 року про призначення пенсії за віком відповідно до ст.26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Таким чином позов підлягає задоволенню.

Згідно частини першої статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі.

Позивачем сплачено судовий збір у сумі 1211,20 грн. З огляду на ухвалення судом рішення про задоволення позовних вимог, необхідно стягнути на користь позивача сплачений судовий збір у розмірі 1211,20 грн. з Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області.

Керуючись статтями 241-245 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області (пл. Народна, буд. 4, м. Ужгород, Закарпатська область, 88008, ) Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві (вул. Бульварно-Кудрявська, буд. 16, м. Київ, 04053, ) про визнання рішення протиправним та зобов`язання вчинити певні дії - задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області про відмову у призначенні пенсії ОСОБА_1 від 29.09.2025 року за №25.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області зарахувати ОСОБА_1 до страхового стажу період роботи з 01.10.1990 року по 01.06.1993 року, згідно з трудовою книжкою НОМЕР_1 від 20.06.1083 року та повторно розглянути її заяву від 21.09.2025 року про призначення пенсії за віком відповідно до ст.26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області (пл. Народна, буд. 4, м. Ужгород, Закарпатська область, 88008, ) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 ) судовий збір у розмірі 1211,20 грн.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення до Восьмого апеляційного адмінсуду.

СуддяЗ.Б.Плеханова