Справа № 560/12597/25
Суддя: Гнап Д.Д.
Дата ухвалення: 2026-01-08 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

іменем України

08 січня 2026 рокум. Хмельницький

Хмельницький окружний адміністративний суд в особі головуючої-судді Гнап Д.Д. розглянувши адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області , Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії.

І. СТИСЛИЙ ВИКЛАД ПОЗИЦІЙ СТОРІН

ОСОБА_1 звернулася до суду із позовом, в якому, з урахуванням уточнених позовних вимог, просить:

- визнати протиправним дії Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області та Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області щодо не врахування трудового стажу ОСОБА_1 за даними трудової книжки та інших наданих документів за період з 21.03.1973 по 31.10.2021 у кількості 38 років 6 місяців при відмові призначення пенсії за віком та при призначенні пенсії за віком, відповідно до вимог статті 24, абзацу першого - третього частини 1 статті 40 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», п. 5 Указу Президії Верховної Ради СРСР від 10.02.1960 року «Про впорядкування пільг для осіб, які працюють в районах Крайньої Півночі і в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі» з урахуванням змін і доповнень, внесених Указом Президії Верховної Ради СРСР від 26.09.1967 року, п. п. 7 пункту 2 постанови Кабінету Міністрів України від 23 лютого 2024 року № 185 «Про індексацію пенсійних і страхових виплат та додаткових заходів щодо підвищення рівня соціального захисту найбільш вразливих верств населення у 2024 році», п. п. 7 пункту 2 постанови Кабінету Міністрів України від 25 лютого 2025 року № 209 «Про індексацію пенсійних і страхових виплат та додаткових заходів щодо підвищення рівня соціального захисту найбільш вразливих верств населення у 2025 році»;

- визнати незаконними та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області від 11.12.2024 № 56 про відмову у призначенні пенсії ОСОБА_1 , та рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області (Дунаєвецький район) від 10.07.2025 № 56 про призначення пенсії ОСОБА_1 в сумі 3 308,00 грн;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного, фонду України у Київській області та Головне управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області зарахувати ОСОБА_1 трудовий стаж за даними трудової книжки та інших наданих документів за період з 21.03.1973 по 31.10.2021 у кількості 38 років 6 місяців, відповідно до вимог статті 24, абзацу першого - третього частини 1 статті і 40 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», п. 5 Указу Президії Верховної Ради СРСР від 10.02.1960 року «Про впорядкування пільг для осіб, які працюють в районах Крайньої Півночі і в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі з урахуванням змін і доповнень, внесених Указом Президії Верховної Ради СРСР від 26.09.1967 року, п. п. 7 пункту 2 постанови Кабінету Міністрів України від 23 лютого 2024 року № 185 «Про індексацію пенсійних і страхових виплат та додаткових заходів щодо підвищення рівня соціального захисту найбільш вразливих верств населення у 2024 році», п. п. 7 пункту 2 постанови Кабінету Міністрів України від 25 лютого 2025 року № 209 «Про індексацію пенсійних і страхових виплат та додаткових заходів щодо підвищення рівня соціального захисту найбільш вразливих верств населення у 2025 році» та призначити пенсію відповідно збільшеного коефіцієнта трудового стажу та індивідуального коефіцієнта для обчислення заробітної плати та індексації призначеної пенсії з дати звернення про призначення пенсії з 03.12.2024 року в сумі 3370 грн., а з 01.03. 2025 року в сумі 3758 грн.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що як у рішенні від 11.12.2024 №56 про відмову у призначенні пенсії, так і у рішенні від 10.07.2025 №56 про призначення пенсії відповідачами не вірно визначено страховий стаж позивачки, що в подальшому суттєво вплинуло на розмір призначеної пенсії. Вказує, що відповідач не взяв до уваги періоди трудового стажу роботи в умовах Крайньої Півночі, зафіксовані у трудовій книжці з 10.10.1980 по 21.01.2004, а періоди догляду за дітьми віком до трьох років визначив самостійно, та ці періоди не відповідають записам трудової книжки. Просить позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.

Представник Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області надіслав до суду відзив на позовну заяву, у якому зазначає, що Головне управління не вбачає в своїх діях порушення чинного пенсійного законодавства України і вважає позовні вимоги позивачки необгрунтованими та безпідставними. Просить відмовити у задоволенні позовних вимог.

Представник Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області надіслав до суду відзив на позовну заяву, у якому вказує, що пільгове обчислення страхового стажу проводиться на підставі трудової книжки, або письмового трудового договору, або довідки, в яких зазначено період роботи в районах Крайньої Півночі та місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі та користування пільгами, передбаченими нормативно - правовими актами. Зазначає, що періоди роботи в районах Крайньої Півночі і місцевостях, прирівняних до цих районів, з 01 березня 1960 року до 01 січня 1991 року зараховуються в стаж роботи в півторакратному розмірі при умові укладання трудового договору, в якому повинно бути зазначено, що на працівника поширювались пільги, передбачені п. 5 Указу Президії Верховної ради СРСР від 10.02.1960. Періоди роботи після 01 січня 1991 року зараховуються лише в одинарному розмірі. Однак, позивачкою трудовий договір, підтверджуючий роботу в районах Крайньої Півночі і місцевостях, прирівняних до цих районів, із документами на призначення пенсії не надано. Також, звертає увагу, що з 01.01.2023 російська федерація припинила участь в Угоді про гарантії прав громадян держав - учасниць Співдружності Незалежних Держав у галузі пенсійного забезпечення від 13 березня 1992 року згідно листа Мінсоцполітики №411/0-23/54 від 12.01.2023. Просить відмовити у задоволенні позовних вимог.

ІІ. ПРОЦЕСУАЛЬНІ ДІЇ У СПРАВІ

Ухвалою Хмельницького окружного адміністративного суду від 22.07.2025 позовну заяву залишено без руху.

Ухвалою Хмельницького окружного адміністративного суду від 01.08.2025 відкрито провадження у справі та вирішено її розглянути за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи.

Ухвалою Хмельницького окружного адміністративного суду від 01.12.2025 витребувано у Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області докази.

У відзиві на позов Головне управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області просило розглянути справу в судовому засіданні з викликом (повідомленням) сторін з метою з`ясування всіх обставин справи.

Вирішуючи зазначене клопотання, суд враховує, що частиною шостою статті 262 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що суд може відмовити в задоволенні клопотання сторони про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням сторін: 1) у випадках, визначених статтею 263 цього Кодексу; 2) якщо характер спірних правовідносин та предмет доказування у справі незначної складності не вимагають проведення судового засідання з повідомленням сторін для повного та всебічного встановлення обставин справи.

Враховуючи те, що ця справа є незначної складності, характер спірних правовідносин та предмет доказування не вимагають проведення судового засідання, тому у задоволенні клопотання необхідно відмовити.

ІІІ. ОБСТАВИНИ, ВСТАНОВЛЕНІ СУДОМ

03.12.2024 ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , звернулась до Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області із заявою про призначення пенсії за віком згідно Закону № 1058-IV.

Рішенням Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області від 11.12.2024 №56 відмовлено ОСОБА_1 у призначенні пенсії за віком згідно Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», у зв`язку з відсутністю необхідного страхового стажу роботи. Страховий стаж ОСОБА_1 становив 13 років 9 місяців, що недостатньо для призначення пенсії за віком (за необхідних 15 років).

За результатами розгляду заяви до страхового стажу ОСОБА_1 не зараховано період роботи з 21.03.1973 по 31.10.2021 згідно із трудовою книжкою від 25.03.1974 та періоду навчання згідно диплому № НОМЕР_1 , оскільки в свідоцтві про одруження ім`я заявниці « ОСОБА_2 » не відповідає паспортним даним позивачки (згідно паспорту громадянина України, виданого 29.06.2021 ім`я заявниці « ОСОБА_3 »). Для зарахування до страхового стажу ОСОБА_1 періодів роботи за записами її трудової книжки від 25.03.1974 р. потрібно надати уточнюючі довідки про періоди роботи, видані підприємствами на яких працювала заявниця на підставі первинних документів за час виконання роботи. Для зарахування періоду навчання необхідно надати уточнюючу довідку про термін та форму навчання.

30.06.2025 ОСОБА_1 повторно звернулась до Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області із заявою про призначення пенсії за віком згідно Закону № 1058-IV.

Рішенням №56 від 10.07.2025 ОСОБА_1 призначено пенсію за віком згідно Закону № 1058-IV. Згідно поданих документів та індивідуальних відомостей про застраховану особу страховий стаж ОСОБА_1 становив 17 років 10 місяців 19 днів.

Позивачка, вважаючи порушеними її права, звернулася з позовом до суду.

IV. ОЦІНКА СУДУ

Відповідно до ч.1-2 ст.26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" від 09.07.2003 №1058-ІV(далі - Закон №1058-ІV) особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років за наявності страхового стажу не менше 15 років по 31 грудня 2017 року.

Починаючи з 1 січня 2018 року право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років мають особи за наявності страхового стажу з 1 січня 2024 року по 31 грудня 2024 року - не менше 31 року.

Згідно ч.1 ст.24 Закону №1058-IV страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.

Страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом (абзац перший частини другої статті 24 Закону №1058-ІV).

Абзацом другим частини четвертої статті 26 Закону №1058-ІV передбачено, що наявність страхового стажу, передбаченого частинами першою - третьою цієї статті, який дає право на призначення пенсії за віком, визначається на дату досягнення особою відповідного віку і не залежить від наявності страхового стажу на дату звернення за призначенням пенсії.

Згідно із статтею 62 Закону №1788-XII основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 №637 затверджено Порядок підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній (далі - Порядок №637).

Відповідно до пункту 1 Порядку №637 основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

Відповідно до пункту 3 Порядку №637 за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.

Отже, аналіз наведених норм свідчить про те, що основним документом, що підтверджує стаж роботи є трудова книжка. У разі відсутності в трудовій книжці записів про роботу, такий стаж встановлюється на підставі інших документів, уточнюючих довідок, відомостей та інших документів, які містять відомості про періоди роботи.

Відповідно до пункту 5 розділу ХV «Прикінцеві положення» Закону України «Про загальнообов`язкове пенсійне страхування», період роботи до 1 січня 1991 року в районах Крайньої Півночі та місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі колишнього Союзу РСР, а також на острові Шпіцберген зараховується до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло до 1 січня 1991 року.

Пільгове обчислення страхового стажу застосовується для осіб, які працювали в районах Крайньої Півночі та місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі, та на яких поширювалися пільги, передбачені для працюючих в районах Крайньої Півночі та місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі, відповідно до Указу Президії Верховної Ради Союзу РСР від 10 лютого 1960 року «Про впорядкування пільг для осіб, які працюють в районах Крайньої Півночі і в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі», постанови Ради Міністрів Союзу РСР від 10 лютого 1960 року № 148 «Про порядок застосування Указу Президії Верховної Ради Союзу РСР від 10 лютого 1960 року «Про впорядкування пільг для осіб, які працюють в районах Крайньої Півночі і в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі», Указу Президії Верховної Ради Союзу РСР від 26 вересня 1967 року «Про розширення пільг для осіб, які працюють в районах Крайньої Півночі і в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі».

Пільгове обчислення страхового стажу провадиться на підставі трудової книжки, або письмового трудового договору, або довідки, в яких зазначено період роботи в районах Крайньої Півночі та місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі, та користування пільгами, передбаченими вищезазначеними нормативно-правовими актами.

Перелік районів Крайньої Півночі і місцевостей, прирівняних до районів Крайньої Півночі, на яких розповсюджується дія Указів Президії Верховної Ради Союзу РСР від 10 лютого 1960 року і від 26 вересня 1967 року «Про впорядкування пільг для осіб, які працюють в районах Крайньої Півночі і в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі», визначений постановою Ради Міністрів СРСР № 1029 від 10 листопада 1967 року.

Підпунктом «д» пункту 5 Указу Президії ВР СРСР від 10 лютого 1960 року регламентовано, що робітникам, які переводяться, направляються або запрошуються на роботу в райони Крайньої Півночі і в місцевості, які прирівнюються до районів Крайньої Півночі, з інших місцевостей держави, на умовах укладення ними трудових договорів на роботу в цих районах на строк 5 років, а на островах Північного Льодовитого океану - два роки, надавати додаткові наступні пільги: зараховувати один рік роботи в районах Крайньої Півночі і в місцевостях, які прирівнюються до районів Крайньої Півночі, за один рік і шість місяців при обчисленні стажу, який дає право на отримання пенсії за віком і по інвалідності. Пільги, які передбачені цією статтею, надаються також особам, які прибули в райони Крайньої Півночі і в місцевості, які прирівнюються до районів Крайньої Півночі, за власним бажанням і які уклали строковий договір про роботу в цих районах.

Указом Президії ВР СРСР від 29 вересня 1967 року було скорочено тривалість трудового договору, який надає право на отримання пільг, передбачених статтею 5 Указу Президії Верховної Ради СРСР від 10 лютого 1960 року, а саме: зарахування одного року роботи в районах Крайньої Півночі і в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі, за один рік і шість місяців роботи при обчисленні стажу, що дає право на отримання пенсії за віком та по інвалідності, виключно працівникам, які прибули на роботу в райони Крайньої Півночі та місцевості, прирівняні до районів Крайньої Півночі з інших місцевостей країни за умови укладення ними трудового договору про роботу в цих районах строком на три роки.

Пунктом 3 постанови Ради Міністрів Союзу РСР від 10 лютого 1960 року № 148 «Про порядок застосування Указу Президії Верховної Ради Союзу РСР від 10 лютого 1960 року «Про впорядкування пільг для осіб, які працюють в районах Крайньої Півночі і в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі» передбачено, що працівникам, які користуються в даний час пільгами, кожний рік роботи в районах Крайньої Півночі і в місцевостях, які прирівнюються до районів Крайньої Півночі, до 1 березня 1960 року зараховувати за два роки роботи при розрахунку стажу для отримання пенсії за віком, по інвалідності і за вислугу років, а після 1 березня 1960 року - за один рік і шість місяців роботи при обрахуванні стажу для отримання пенсії за віком і по інвалідності.

Перелік районів Крайньої Півночі і місцевостей, прирівняних до районів Крайньої Півночі, на яких розповсюджується дія Указів Президії Верховної Ради Союзу РСР від 10 лютого 1960 року і від 26.09.1967 року "Про впорядкування пільг для осіб, які працюють в районах Крайньої Півночі і в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі", визначений постановою Ради Міністрів СРСР №1029 від 10.11.1967 року.

Суд зауважує, що між сторонами відсутній спір, що місцевість, де працювала позивачка, відносилась до районів Крайньої Півночі та/або є місцевістю, прирівняною до районів Крайньої Півночі, а тому, це питання не потребує доказування.

Відповідно до відомостей трудової книжки позивачки від 25.03.1974, з 10.10.1980 по 21.01.2004 ОСОБА_1 працювала в районі Крайньої Півночі.

Посилання відповідача на те, що обов`язковою умовою надання пільг при обчисленні стажу роботи в районах Крайньої Півночі один рік роботи за один рік 6 місяців є наявність письмового трудового договору про роботу у вказаній місцевості, суд вважає помилковим з огляду на приписи п.5 Розділу XV Прикінцевих положень Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (в редакції закону чинній на час виникнення спірних правовідносин), згідно з яким пільгове обчислення страхового стажу проводиться на підставі трудової книжки, або письмового трудового договору, або довідки, в яких зазначено період роботи в районах Крайньої Півночі та місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі, та користування пільгами, передбаченими вищезазначеними нормативно-правовими актами.

Тобто, для обчислення пільгового стажу при роботі в районах Крайньої Півночі та місцевостях, прирівняних до неї, повинні бути надані або трудова книжка або письмовий трудовий договір або довідка, в якій зазначено період роботи в районах Крайньої Півночі та місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі. Отже, достатньо одного із перерахованих документів, а не їх сукупність.

Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 10.01.2019 по справі № 352/1612/15-а, від 17 травня 2019 року по справі №644/2182/17 та від 31 липня 2019 року по справі №287/15/17-а.

Тобто, наявність письмового договору не є виключною і єдиною підставою для встановлення підстав пільгового обчислення страхового стажу, адже норма п. 5Прикінцевих положень Закону №1058-IVнадає особі можливість альтернативно надати передбачені у ній документи.

Посилання відповідача на те, що російська федерація з 01.01.2023 припинила участь в Угоді про гарантії прав громадян держав-учасниць Співдружності Незалежних Держав у галузі пенсійного забезпечення від 13.03.1992, суд до уваги не приймає та враховує таке.

Відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 29.11.2022 №1328 "Про вихід з Угоди про гарантії прав громадян держав - учасниць Співдружності Незалежних Держав у галузі пенсійного забезпечення" (далі - Постанова №1328), яка набрала чинності 02.12.2022, Україна вийшла з зазначеної Угоди.

Положення Постанови №1328 належать застосуванню щодо правовідносин, які виникли після набрання нею чинності, а саме з 02.12.2022.

Отже, до набрання чинності Постановою №1328, Україна як держава-учасниця Угоди виконує зобов`язання, взяті згідно з Угодою.

Відтак, Угода про гарантії прав громадян держав-учасниць Співдружності Незалежних Держав в галузі пенсійного забезпечення від 13.03.1992 належить застосуванню при зарахуванні спірного періоду роботи позивачки в рф, оскільки вказана Угода була чинною на момент виникнення спірних правовідносин.

Крім цього, згідно з пунктом 2 статті 13 зазначеної Угоди пенсійні права громадян держав-учасниць Співдружності, що виникли відповідно до положень цієї Угоди, не втрачають своєї сили і в разі виходу із Угоди держави-учасниці, на території якої вони проживають.

Суд також зазначає, що хоч російська федерація припинила участь у вказаній Угоді, у спірний період роботи позивачки зазначена Угода була чинною та передбачала право на пенсію громадянам держав - учасниць Угоди з врахуванням трудового стажу, набутого на території будь-якої з цих держав.

Враховуючи вищевикладене, а також те, що позивачкою підтверджено належними документами факт роботи в районі Крайньої Півночі, слід зобов`язати відповідача зарахувати до стажу позивачки період роботи з 10.10.1980 по 01.01.1991 в районі Крайньої Півночі у пільговому обчислені - рік роботи як один рік і шість місяців.

Щодо інших періодів роботи позивачки, які зазначені в трудовій книжці від 25.03.1974, суд зазначає наступне.

Як вже зазначалось вище, основним документом, що підтверджує стаж роботи є трудова книжка. У разі відсутності в трудовій книжці записів про роботу, такий стаж встановлюється на підставі інших документів, уточнюючих довідок, відомостей та інших документів, які містять відомості про періоди роботи.

Згідно із записами у трудовій книжці від 25.03.1974, судом встановлено, що позивачка працювала у спірні періоди:

- з 21.03.1973 по 16.09.1974;

- з 06.11.1974 по 01.10.1977;

- з 02.10.1977 по 26.06.1980 (догляд за дитиною);

- з 27.06.1980 по 12.09.1980;

- з 10.10.1980 по 16.06.1985;

- з 17.06.1985 по 05.08.1986 (догляд за дитиною);

- з 06.08.1986 по 31.12.1986;

- з 14.12.1986 по 07.09.1987 (догляд за дитиною);

- з 08.09.1987 по 31.12.1990;

- з 01.01.1991 по 23.07.1991;

- з 24.07.1991 по 31.03.1994 (догляд за дитиною);

- з 01.04.1994 по 21.01.2004.

На виконання вимог ухвали суду від 01.12.2025 Головне управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області листом від 17.12.2025 повідомило, що до страхового стажу позивачки зараховано, зокрема, періоди роботи:

- з 21.03.1974 по 16.09.1974;

- з 17.09.1974 по 23.02.1977;

- з 27.06.1980 по 12.09.1980;

- з 12.03.1981 по 11.03.1984;

- з 23.07.1988 по 22.07.1991.

Відтак, враховуючи те, що при розрахунку страхового стажу позивачки не бралися до уваги записи трудової книжки, суд приходить до висновку, що з метою належного та ефективного відновлення порушеного права позивачки, слід зобов`язати відповідача зарахувати до страхового стажу періоди роботи згідно із записами у трудовій книжці від 25.03.1974.

За таких обставин оскаржуване рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області №56 від 11.12.2024 про відмову у призначенні пенсії та рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області №56 від 10.07.2025 про призначення пенсії в частині страхового стажу та суми пенсії є протиправними та підлягають скасуванню.

Суд звертає увагу, що в даному випадку визнання судом протиправними дій відповідачів щодо не врахування трудового стажу ОСОБА_1 за даними трудової книжки жодним чином не вплине на захист прав позивачки, оскільки суд визнав рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області №56 від 11.12.2024 про відмову у призначенні пенсії та рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області №56 від 10.07.2025 протиправними та скасував відповідні рішення, що є належним способом захисту, оскільки рішення є результатом дії, а тому в цій частині позовні вимоги не підлягають задоволенню.

Щодо позовних вимог в частині зобов`язання відповідачів зарахувати трудовий стаж у кількості 38 років 6 місяців з урахуванням постанови Кабінету Міністрів України від 23 лютого 2024 року №185 "Про індексацію пенсійних і страхових виплат та додаткових заходів щодо підвищення рівня соціального захисту найбільш вразливих верств населення у 2024 році", постанови Кабінету Міністрів України від 25 лютого 2025 року № 209 «Про індексацію пенсійних і страхових виплат та додаткових заходів щодо підвищення рівня соціального захисту найбільш вразливих верств населення у 2025 році» та призначити пенсію відповідно збільшеного коефіцієнта трудового стажу та індивідуального коефіцієнта для обчислення заробітної плати та індексації призначеної пенсії з 03.12.2024 року в сумі 3370 грн., а з 01.03. 2025 року в сумі 3758 грн, суд зазначає, що визначення страхового стажу є дискреційними повноваженнями відповідача. Крім того, спірний період ще не зараховано, отже відсутні підстави для зарахування трудового стажу з урахуванням постанов Кабінету Міністрів України у конкретній сумі, а тому позовні вимоги в цій частині є передчасними та не підлягають задоволенню.

Суд зазначає, що визначення початкової дати для здійснення перерахунку та виплати пенсії (03.12.2024) здійснено з дотриманням шестимісячного строку звернення до суду, оскільки позивачка дізналася про порушення своїх прав 11.07.2025, що не заперечується відповідачами.

За нормами частин 1 та 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Наведене свідчить про наявність правових підстав для часткового задоволення позовних вимог.

Розподіл судових витрат відповідно до статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України не здійснюється.

Керуючись статтями 6, 72-77, 139, 244, 246, 250, 255, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області №56 від 11.12.2024 про відмову у призначенні пенсії.

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області №56 від 10.07.2025 про призначення пенсії в частині страхового стажу та суми пенсії.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області зарахувати ОСОБА_1 до страхового стажу періоди роботи згідно трудової книжки від 25.03.1974, з урахуванням зарахованих періодів.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області здійснити з 03.12.2024 перерахунок та виплату пенсії ОСОБА_1 з урахуванням зарахування до страхового стажу періоду роботи з 10.10.1980 по 01.01.1991 у пільговому обчислені (рік роботи, як один рік і шість місяців), з урахуванням виплачених сум.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Сьомого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Позивач:ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер - НОМЕР_2 )
Відповідач:Головне управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області (вул. Гната Чекірди, 10,м. Хмельницький,Хмельницька обл., Хмельницький р-н,29013 , код ЄДРПОУ - 21318350) Головне управління Пенсійного фонду України у Київській області (вул. Варшавська, 3Б,с-ще Макарів,Бучанський р-н, Київська обл.,08001 , код ЄДРПОУ - 22933548)

Головуюча суддя Д.Д. Гнап