Справа № 140/8162/25
Суддя: Сорока Юрій Юрійович
Дата ухвалення: 2026-01-12 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОЛИНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 січня 2026 року ЛуцькСправа №140/8162/25

Волинський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого - судді Сороки Ю.Ю.,

розглянувши в порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Волинській області про визнання протиправними та скасування податкового повідомлення-рішення,

ВСТАНОВИВ:

Фізична особа-підприємець ОСОБА_1 звернулася з позовом до Головного управління ДПС у Волинській області про визнання протиправними та скасування податкового повідомлення-рішення №01 від 22 квітня 2025 року.

Позивач вважає оскаржуване податкове повідомлення-рішення протиправним, оскільки воно прийняте за результатами фактичної перевірки з питань дотримання чинного законодавства щодо обігу підакцизних товарів, яка проведена з порушенням вимог чинного законодавства.

В наказі про проведення фактичної перевірки №891-п від 17.03.2025 податковий орган послався лише на норми законодавства, однак не зазначив інформацію, яка слугувала підставою для проведення перевірки, тобто, не вказав конкретної підстави для проведення перевірки, чим порушив право позивача на належний захист своїх інтересів.

Так, податковий орган як на підставу проведення перевірки вказав підпункт 80.2.5 пункту 80.2 статті 80 Податкового кодексу України (далі - ПК України), який визначає підставу перевірки отримання в установленому законодавством порядку інформації, яка свідчить про можливі порушення платником податків законодавства, контроль за яким покладено на органи державної податкової служби.

Таким чином, зі змісту наказу на проведення перевірки неможливо встановити, що саме слугувало підставою для призначення такої перевірки.

Крім того, вважає, що законодавцем визначена міра відповідальності у вигляді штрафу саме за виробництво, зберігання, транспортування, реалізацію фальсифікованих алкогольних напоїв чи тютюнових виробів, алкогольних напоїв чи тютюнових виробів без марок акцизного податку встановленого зразка або з підробленими марками акцизного податку.

Як свідчать матеріали справи, марки акцизного податку з відповідними реквізитами були наявні на алкогольних напоях, однак жодного доказу, про те, що останні є підробленими чи були відсутні в матеріалах перевірки не зазначено.

Також, вважає безпідставним посилання відповідача в податковому повідомленні-рішенні №01 від 22.04.2025 на порушення вимог п.13 ч.2 ст.73 Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, спиртових дистилянтів, біоетанолу, алкогольних напоїв, тютюнових виробів, тютюнової сировини, рідин, що використовуються в електронних сигаретах та пального», оскільки для здійснення господарської діяльності, була придбані ліцензії на алкогольні напої та тютюнові вироби з терміном дії з 15.07.2023 по 15.07.2024 та з 08.08.2024 по 08.08.2025.

Підсумовуючи вищевикладене, просить визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення №01 від 22 квітня 2025 року.

Ухвалою Волинського окружного адміністративного суду від 25.07.2025 позовну заяву залишено без руху, позивачу надано строк на усунення позовної заяви шляхом сплати (доплати) судового збору у розмірі 1211,20 грн. та подання до суду оригіналу відповідного розрахункового документу (квитанції, платіжного доручення тощо).

Ухвалою судді Волинського окружного адміністративного суду від 25.08.2025 прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито спрощене позовне провадження у справі та вирішено розгляд справи проводити без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).

10.09.2025 представником Головного управління ДПС у Волинській області було подано відзив на позовну заяву, у якому зазначив, що призначенню перевірки передувала інформація викладена у доповідній записці Управління контролю за підакцизними товарами Головного управління ДПС у Волинській області про підстави для проведення фактичної перевірки суб`єктів господарювання. У зазначеній доповідній записці повідомлено, що при опрацюванні інформації в розділі «СОД РРО» підсистеми «Аналітична система» в ІАІС «Податковий блок» встановлено, що суб`єкти господарювання здійснюють роздрібну торгівлю алкогольними напоями та не дотримуються вимог чинного законодавства, а саме реалізують алкогольні напої з однією і тією ж маркою акцизного податку, чим порушують п.226.9 ст.226 Податкового кодексу України від 02.12.2010 року №2755-VI та п.16 ст.62 Закону України від 18.06.2024 №3817-ІХ «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, спиртових дистилятів, біоетанолу, алкогольних напоїв, тютюнових виробів, тютюнової сировини, рідин, що використовуються в електронних сигаретах, та пального», а саме - фізична особа-підприємець ОСОБА_1 - РНОКПП НОМЕР_1 в магазині за адресою: АДРЕСА_1 .

Водночас, зазначає, що здійснення функцій, визначених законодавством у сфері виробництва і обігу спирту, алкогольних напоїв, тютюнових виробів та пального є самостійною обставиною, з якою законодавець пов`язує право контролюючого органу проводити фактичні перевірки суб`єктів господарювання та не вимагає наявності та/або отримання в установленому законодавством порядку інформації про порушення вимог законодавства.

Відтак, достатньо факту покладення на контролюючий орган здійснення контролю за дотриманням норм законодавства у відповідній сфері правовідносин (виробництва і обіг спирту, алкогольних напоїв та тютюнових виробів), що узгоджується з правовою позицією Верховного Суду.

Крім того, вказує, що у спірних правовідносинах контролюючим органом здійснено аналіз та співставлення інформації, відображеної у фіскальних чеках, цифрового значення та штрихового коду марки акцизного податку (серія та номер) та встановлено систематичну реалізацію позивачем алкогольних напоїв з однаковими реквізитами марок акцизного податку, які зазначені у розрахункових документах.

Їх перелік згідно з інформацією СОД РРО за фіскальними чеками РРО ФН ЗН МТ80401395 чек ФН 9 05-09-2024 20:24:53 та 01-10-2024 17:51:40 наведено в додатках 1, 2 до акта перевірки.

Так, зокрема, реалізовано алкогольний напій Н. ПЕРЦЕВА З МЕД. 0,35 відповідно до касових чеків РРО ФН ЗН МТ80401395 чек ФН 9 05-09-2024 20:24:53 та 01-10-2024 17:51:40 із однією і тією ж маркою акцизного податку AGEA473891.

Таким чином, здобуті податковим органом із системи зберігання і збору даних РРО відомості, є належними доказами, на підставі яких суд може встановити обставину та підтвердити склад податкового правопорушення, встановлений контролюючим органом у відношенні до платника податків.

З наведених підстав вважає, що перевірку проведено у відповідності до положень податкового законодавства, з огляду на що, підстави для скасування податкового повідомлення-рішення №01 від 22 квітня 2025 року, відсутні.

Враховуючи вищевикладене, вважає оскаржуване податкове повідомлення-рішення таким, що винесене у відповідності до вимог податкового законодавства, а тому просить у задоволенні позову відмовити повністю.

Дослідивши письмові докази, а також пояснення, викладені учасниками справи у заявах по суті справи, суд встановив наступне.

Працівниками Головного управління ДПС у Волинській області згідно наказу від 17 березня 2025 року №891-п та направлень на проведення перевірки від 17 березня 2025 року №1340 та №1341 проведено фактичну перевірку магазину, який знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , де здійснює господарську діяльність ФОП ОСОБА_1 , за результатами проведення якої складено акт перевірки від 26 березня 2025 року №03/8337/09-01/.

Під час проведення перевірки контрольно-розрахунковою операцією, було придбано алкогольний напій Н. ПЕРЦЕВА З МЕД. 0,35 відповідно до касових чеків РРО ФН ЗН МТ80401395 чек ФН 9 05-09-2024 20:24:53 та 01-10-2024 17:51:40 із однією і тією ж маркою акцизного податку AGEA473891.

Перевірка змісту фіскальних чеків під час проведення фактичної перевірки позивача входить до повноважень відповідача як контролюючого органу; саме зазначена у фіскальних чеках інформація щодо марок акцизного податку алкогольних напоїв свідчить про реалізацію таких алкогольних напоїв позивачем з відхиленням від вимог Положення №1251 (тобто, алкогольні напої слід вважати немаркованими), за що передбачена відповідальність на підставі пункту 11 частини другої статті 73 Закону №3817-ІХ.

Оскільки марки акцизного податку дублюються, то це свідчить про порушення приписів статті 62 Закону №3817-ІХ, пункту 226.7 статі 226 ПК України, пункту 5 Положення №1251, оскільки здійснювалась реалізація алкогольних напоїв без марок акцизного податку встановленого зразка (кожна марка акцизного податку з унікальними реквізитами), а отже алкогольні напої не можуть вважатися маркованими в порядку, визначеному законодавством (така продукція вважається немаркованою).

Також, в ході перевірки встановлено, що на місце торгівлі придбана ліцензія на алкогольні напої та тютюнових виробів з 15.07.2023 року по 15.07.2024 року, наступна з 08.08.2024 року по 08.08.2025 року, в період з 16.07.2024 року по 07.08.2024 року в магазині була відсутня ліцензія на роздрібну торгівлю алкогольним напоями та тютюновими виробами.

Під час перевірки встановлено, що через РРО фіскальний № в магазині було реалізовано алкогольні напої та тютюнові вироби, опис яких наведено в додатку №2 до акта перевірки без наявності відповідної ліцензії, чим порушено вимоги п.7 ст.16 та п.1 ст.23 Закону України від 18.06.2024 року №3817-IX.

Таким чином, перевіркою встановлено порушення:

п.16 ст.62, п.7 ст.16, п.1 ст.23 Закону України від 18.06.2024 №3817-ІХ «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, спиртових дистилятів, біоетанолу, алкогольних напоїв, тютюнових виробів, тютюнової сировини, рідин, що використовуються в електронних сигаретах, та пального»;

п.226.9 ст.226 Податкового кодексу України від 02.12.2010 №2755-VI (із змінами та доповненнями);

положення Постанови Кабінету Міністрів України від 27.12.2010 №1251 «Про затвердження Положення про виготовлення, зберігання, продаж марок акцизного податку та маркування алкогольних напоїв, тютюнових виробів і рідин, що використовуються в електронних сигаретах».

На підставі вищенаведеного акта перевірки від 26 березня 2025 року №03/8337/09-01/ ГУ ДПС у Волинській області прийнято податкове повідомлення-рішення №01 від 22 квітня 2025 року, яким до ФОП ОСОБА_1 застосовано суму штрафних (фінансових) санкцій (штрафів) у розмірі 72 000,00 грн.

Не погодившись з таким податковим повідомленням-рішенням, позивач оскаржила його до суду.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд керується таким.

Частиною другою статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно із підпунктом 20.1.4 пункту 20.1 статті 20 ПК України контролюючі органи мають право проводити відповідно до законодавства перевірки і звірки платників податків (крім Національного банку України), у тому числі після проведення процедур митного контролю та/або митного оформлення.

Як передбачено підпунктом 20.1.10 пункту 20.1 статті 20 ПК України, контролюючі органи мають право здійснювати контроль за додержанням законодавства з питань регулювання обігу готівки (крім банків), порядку проведення готівкових розрахунків за товари (послуги), за наявністю ліцензій на провадження видів господарської діяльності, що підлягають ліцензуванню відповідно до закону, торгових патентів, за додержанням порядку приймання готівки для подальшого переказу (крім приймання готівки банками), за дотриманням суб`єктами господарювання установлених законодавством обов`язкових вимог щодо забезпечення можливості розрахунків за товари (послуги) з використанням електронних платіжних засобів.

Пунктом 75.1 статті 75 ПК України передбачено, що контролюючі органи мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки.

Камеральні та документальні перевірки проводяться контролюючими органами в межах їх повноважень виключно у випадках та у порядку, встановлених цим Кодексом, а фактичні перевірки - цим Кодексом та іншими законами України, контроль за дотриманням яких покладено на контролюючі органи

Відповідно до підпункту 75.1.3. пункту 75.1 статті 75 ПК України, фактичною вважається перевірка, що здійснюється за місцем фактичного провадження платником податків діяльності, розташування господарських або інших об`єктів права власності такого платника. Така перевірка здійснюється контролюючим органом щодо дотримання норм законодавства з питань регулювання обігу готівки, порядку здійснення платниками податків розрахункових операцій, ведення касових операцій, наявності ліцензій, свідоцтв, у тому числі про виробництво та обіг підакцизних товарів, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами).

Підстави призначення, обставини та порядок проведення перевірки визначено положеннями статті 80 ПК України.

Як встановлено судом, в основу проведення фактичної перевірки ФОП ОСОБА_1 податковим органом покладено, зокрема, підпункти 80.2.2, 80.2.5 пункту 80.2 статті 80 ПК України.

Зазначеними пунктами передбачено, що фактична перевірка може проводитися на підставі рішення керівника контролюючого органу, оформленого наказом, копія якого вручається платнику податків або його уповноваженому представнику, або особам, які фактично проводять розрахункові операції під розписку до початку проведення такої перевірки, та за наявності хоча б однієї з таких обставин, зокрема:

у разі наявності та/або отримання в установленому законодавством порядку інформації від державних органів або органів місцевого самоврядування, яка свідчить про можливі порушення платником податків законодавства, контроль за яким покладено на контролюючі органи, зокрема, щодо здійснення платниками податків розрахункових операцій, ведення касових операцій, наявності патентів, ліцензій та інших документів, контроль за наявністю яких покладено на контролюючі органи, виробництва та обігу підакцизних товарів (підпункт 80.2.2. пункту 80.2 статті 80 ПК України);

у разі наявності та/або отримання в установленому законодавством порядку інформації про порушення вимог законодавства в частині виробництва, обліку, зберігання та транспортування спирту, алкогольних напоїв та тютюнових виробів та цільового використання спирту платниками податків, обладнання акцизних складів витратомірами-лічильниками та/або рівномірами-лічильниками, а також здійснення функцій, визначених законодавством у сфері виробництва і обігу спирту, алкогольних напоїв та тютюнових виробів, пального (підпункт 80.2.5. пункту 80.2 статті 80 ПК України).

Отже, передумовою проведення фактичної перевірки, з підстав передбачених підпунктами 80.2.2, 80.2.5 пункту 80.2 статті 80 ПК України, є отримання в установленому законодавством порядку інформації, яка свідчить про можливі порушення платником податків законодавства, контроль за яким покладено на органи державної податкової служби.

Матеріалами справи підтверджено, що підставою для призначення фактичної перевірки позивача слугувала інформація викладена у доповідній записці Управління контролю за підакцизними товарами Головного управління ДПС у Волинській області про підстави для проведення фактичної перевірки суб`єктів господарювання.

У зазначеній доповідній записці повідомлено, що при опрацюванні інформації в розділі «СОД РРО» підсистеми «Аналітична система» в ІАІС «Податковий блок» встановлено, що суб`єкти господарювання здійснюють роздрібну торгівлю алкогольними напоями та не дотримуються вимог чинного законодавства, а саме реалізують алкогольні напої з однією і тією ж маркою акцизного податку, чим порушують п.226.9 ст.226 Податкового кодексу України від 02.12.2010 року №2755-VI та п.16 ст.62 Закону України від 18.06.2024 №3817-ІХ «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, спиртових дистилятів, біоетанолу, алкогольних напоїв, тютюнових виробів, тютюнової сировини, рідин, що використовуються в електронних сигаретах, та пального», а саме - фізична особа-підприємець ОСОБА_1 - РНОКПП НОМЕР_1 в магазині за адресою: АДРЕСА_1 .

Також, відповідачем долучено лист ДПС від 11.03.2025 № 6477/7/99-00-02-01-07 в якому зазначено, що з метою забезпечення ефективної роботи щодо запобігання та боротьби із незаконним обігом тютюнових виробів і в доповнення до доручення ДПС від 10.03.2025 №6260/7/99-00-02-01-07 направляє уточнюючу інформацію щодо суб`єктів господарювання, що зазначені в Додатку 1 до цього листа, які протягом лютого 2025 року здійснювали реалізацію зазначеного виду підакцизних товарів з незначними виторгами через РРО/ПРРО.

У вказаному додатку до листа зазначено серед інших - суб`єкт господарювання ОСОБА_1 .

Системний аналіз вищезазначених норм дає підстави для висновку, що отримання в установленому законодавством порядку інформації від державного органу, яка свідчить про можливі (імовірні) порушення платником податків законодавства, контроль за яким покладено на податкові органи, має наслідком ініціювання цим органом фактичної перевірки.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 21 жовтня 2019 року у справі №804/4143/18.

Крім того, суд зазначає, що здійснення функцій, визначених законодавством у сфері виробництва і обігу спирту, алкогольних напоїв, тютюнових виробів та пального є самостійною обставиною, з якою законодавець пов`язує право контролюючого органу проводити фактичні перевірки суб`єктів господарювання та не вимагає наявності та/або отримання в установленому законодавством порядку інформації про порушення вимог законодавства.

У даному випадку, достатньо факту покладення на контролюючий орган здійснення контролю за дотриманням норм законодавства у відповідній сфері правовідносин (виробництво і обіг спирту, алкогольних напоїв та тютюнових виробів, пального).

Тобто, норма зазначеного вище підпункту дозволяє проведення фактичної перевірки, у тому числі на виконання функцій контролюючого органу, визначених законодавством у сфері виробництва і обігу спирту, алкогольних напоїв та тютюнових виробів, пального, які в силу приписів статті 16 Закону №481/95-ВР покладені на відповідача.

Відповідні функції контролю передбачені також і підпунктами 19-1.1.14, 19-1.1.19, 19 1.1.20 пункту 19-1.1 статті 19-1 Податкового кодексу України, зокрема контролюючі органи виконують такі функції: проводять відповідно до законодавства перевірки платників податків; здійснюють контроль у сфері виробництва, обігу та реалізації підакцизних товарів, контроль за їх цільовим використанням, забезпечують міжгалузеву координацію у цій сфері; забезпечують контроль за дотриманням суб`єктами господарювання, які провадять роздрібну торгівлю тютюновими виробами, вимог законодавства щодо максимальних роздрібних цін на тютюнові вироби, встановлених виробниками або імпортерами таких виробів; забезпечують контроль за дотриманням суб`єктами господарювання, які провадять оптову або роздрібну торгівлю алкогольними напоями, вимог законодавства щодо мінімальних оптово-відпускних або роздрібних цін на такі напої.

Отже, контролюючий орган має право на проведення фактичної перевірки господарюючого суб`єкту з підстав здійснення функцій контролю, визначених законодавством у сфері виробництва і обігу спирту, алкогольних напоїв та тютюнових виробів, пального.

Зазначений висновок узгоджується із правовими позиціями, висловленими в постановах Верховного Суду від 03.11.2022 у справі №320/8042/21, від 21.07.2022 у справі №320/1864/21, від 12.08.2021 у справі №140/14625/20 від 10.04.2020 у справі №815/1978/18, від 05.1.2018 у справі №803/988/17, від 20.03.2018 у справі №820/4766/17, від 22.05.2018 у справі №810/1394/16.

Крім того, Верховний Суд у постанові від 21.01.2021 у справі №460/1239/19 вказав, що не зазначення підстав у наказі на проведення перевірки не свідчить про незаконність наказу або перевірки, оскільки відповідно до пункту 81.1. статті 81 ПК України, в наказі на перевірку достатньо зазначити підставу для проведення перевірки, визначену цим Кодексом.

Таким чином, на думку суду, в межах розгляду даної справи відповідачем доведено наявність підстав для проведення такої перевірки.

В свою чергу, позивачем не наведено належних обгрунтувань порушення контролюючим органом вимог законодавства під час проведення такої перевірки, які тягнуть протиправність оскаржуваного податкового повідомлення-рішення, прийнятого за наслідками такої перевірки.

Щодо виявлених під час перевірки порушень законодавства суд зазначає наступне.

У висновку акта перевірки від 26 березня 2025 року №03/8337/09-01/ встановлено порушення позивачем, а саме:

п.16 ст.62, п.7 ст.16, п.1 ст.23 Закону України від 18.06.2024 №3817-ІХ «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, спиртових дистилятів, біоетанолу, алкогольних напоїв, тютюнових виробів, тютюнової сировини, рідин, що використовуються в електронних сигаретах, та пального»;

п.226.9 ст.226 Податкового кодексу України від 02.12.2010 №2755-VI (із змінами та доповненнями);

положення Постанови Кабінету Міністрів України від 27.12.2010 №1251 «Про затвердження Положення про виготовлення, зберігання, продаж марок акцизного податку та маркування алкогольних напоїв, тютюнових виробів і рідин, що використовуються в електронних сигаретах».

Закон України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, спиртових дистилятів, біоетанолу, алкогольних напоїв, тютюнових виробів, тютюнової сировини, рідин, що використовуються в електронних сигаретах, та пального» від 18.06.2024 №3817-ІХ (далі Закон №3817-ІХ) визначає основні засади державної політики щодо регулювання виробництва, ввезення на митну територію України, вивезення за межі митної території України, оптової і роздрібної торгівлі спиртом етиловим, спиртовими дистилятами, біоетанолом, алкогольними напоями, тютюновими виробами, тютюновою сировиною, рідинами, що використовуються в електронних сигаретах, та пальним, а також посилення боротьби з їх незаконним виробництвом та обігом на території України.

Відповідно до частини шостої 16 статті 62 Закону №3817-ІХ алкогольні напої та тютюнові вироби, які виробляються в Україні, а також такі, що імпортуються в Україну, позначаються марками акцизного податку в порядку, визначеному законодавством.

Згідно з підпунктом 14.1.107 пункту 14.1 статті 14 ПК України марка акцизного податку - спеціальний знак для маркування алкогольних напоїв, тютюнових виробів та рідин, що використовуються в електронних сигаретах, віднесений до документів суворого обліку, який підтверджує сплату акцизного податку, легальність ввезення та реалізації на території України цих виробів.

Статтею 226 ПК визначені загальні правила маркування алкогольних напоїв і тютюнових виробів.

Наявність наклеєної в установленому порядку марки акцизного податку встановленого зразка на пляшці (упаковці) алкогольного напою, пачці (упаковці) тютюнового виробу чи ємності (упаковці) з рідиною, що використовується в електронних сигаретах, є однією з умов для ввезення на митну територію України і продажу таких товарів споживачам, а також підтвердженням сплати податку та легальності ввезення товарів (пункт 226.2 статті 226 ПК України).

Пунктом 226.7 статі 226 ПК України передбачено, що кожна марка акцизного податку на алкогольні напої повинна мати окремий номер, місяць і рік випуску марки та позначення про суму сплаченого акцизного податку за одиницю маркованої продукції, крім суми акцизного податку з реалізації суб`єктами господарювання роздрібної торгівлі алкогольних напоїв.

Відповідно до пункту 226.9 статті 226 ПК України вважаються такими, що немарковані: алкогольні напої, тютюнові вироби та рідини, що використовуються в електронних сигаретах, з підробленими марками акцизного податку; алкогольні напої, тютюнові вироби та рідини, що використовуються в електронних сигаретах, марковані з відхиленням від вимог положення, затвердженого Кабінетом Міністрів України, відповідно до якого здійснюються виготовлення, зберігання, продаж марок акцизного податку та маркування алкогольних напоїв, тютюнових виробів та рідин, що використовуються в електронних сигаретах, та/або марками, що не видавалися безпосередньо виробнику або імпортеру зазначеної продукції; вироблені в Україні алкогольні напої з марками акцизного податку, на яких зазначення суми акцизного податку, сплаченого за одиницю маркованої продукції, не відповідає сумі, визначеній з урахуванням чинних на дату розливу продукції ставок акцизного податку, міцності продукції та місткості тари; алкогольні напої іноземного виробництва з марками акцизного податку, на яких зазначена сума акцизного податку, сплаченого за одиницю маркованої продукції, не відповідає сумі, визначеній з урахуванням міцності продукції, місткості тари та розміру ставок акцизного податку, діючих на момент виробництва марки сигарети, цигарки та сигарили, що вироблені після 1 січня 2021 року, в яких кількість одиниць у пачці (упаковці) не відповідає кількості одиниць, зазначеній на марках акцизного податку; рідини, що використовуються в електронних сигаретах, вироблених до 1 січня 2021 року.

Пунктом 5 Положення №1251 визначено, що марка для алкогольних напоїв, крім виноробної продукції (лікеро-горілчана продукція), вітчизняного виробництва виготовляється у зеленій кольоровій гамі, для алкогольних напоїв, які є виноробною продукцією, вітчизняного виробництва - червоній, для алкогольних напоїв, крім виноробної продукції (лікеро-горілчана продукція), імпортного виробництва - фіолетовій, для алкогольних напоїв, які є виноробною продукцією, імпортного виробництва - оранжевій.

Марка для алкогольних напоїв повинна містити двомірний штрих-код швидкого реагування (далі QR-код) та лінійний штрих-код (далі штрих-код).

На кожну марку наносяться такі реквізити: слова «Україна», «МАРКА АКЦИЗНОГО ПОДАТКУ»; позначення виду марки, що складається із слів та літер «алкоголь вітчизняний (лікеро-горілчана продукція)» - «АВ ЛГП». «алкоголь вітчизняний (виноробна продукція)» - «АВ ВП», «алкоголь імпортний (лікеро-горілчана продукція)» - «АІ ЛГП», «алкоголь імпортний (виноробна продукція)» - «АІ ВП», індекс регіону України (згідно з додатком), що відповідає місцезнаходженню виробника продукції, позначений двома цифрами (для маркування вітчизняної продукції), серія із чотирьох літер і шестизначний номер, два двозначних числа (місяць і рік, у якому вироблено марки для алкогольних напоїв); реквізити покупця марки (зазначаються на марках для алкогольних напоїв): для юридичних осіб - код згідно з ЄДРПОУ, для фізичних осіб - підприємців - код, який відображає реєстраційний номер облікової картки платника податків; QR-код та штрих-код (зазначаються на марках для алкогольних напоїв).

Штрих-код містить інформацію про серію та номер марки. QR-код містить інформацію про серію та номер марки, реквізити покупця марки: для юридичних осіб - код згідно з ЄДРПОУ, для фізичних осіб - підприємців - код, який відображає реєстраційний номер облікової картки платника податків або серію (за наявності) та номер паспорта (для фізичних осіб, які через свої релігійні переконання відмовилися від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та повідомили про це відповідному контролюючому органові і мають відмітку в паспорті), та посилання на веб-ресурс для перевірки марки. QR-код також може містити інформацію про геш-послідовність.

Інформаційні набори даних для генерації QR-кодів та штрих-кодів, що наносяться на марку для алкогольних напоїв, генеруються ДПС та передаються підприємствувиробнику з використанням засобів захисту інформації у зведеній заявці-розрахунку.

Відповідно до пункту 20 Положення №1251 маркування алкогольних напоїв вітчизняного виробництва, тютюнових виробів, тютюновмісних виробів для електричного нагрівання (ТВЕН) за допомогою підігрівача з електронним управлінням і рідин, що використовуються в електронних сигаретах, здійснюється виробниками зазначеної продукції.

Пунктом 226.11 статті 226 ПК України забороняються ввезення на митну територію України, зберігання, транспортування, прийняття на комісію з метою продажу та продаж на митній території України не маркованих в установленому порядку алкогольних напоїв та тютюнових виробів.

Отже, перелічені вище норми унеможливлюють факт законного (правомірного) повторного використання марки акцизного податку, яка за відповідними реквізитами (серією, номером тощо) виготовлена і видана (продана) лише один раз, одному покупцю (виробнику, імпортеру тощо) в одному примірнику.

Джерелом отриманої контролюючим органом інформації, яка свідчить про допущені позивачем порушення базуються на інформації з системи обліку даних РРО.

Відповідно до положення абзаців третього п`ятого пункту 1.2 Порядку передачі інформації від реєстраторів розрахункових операцій, програмних реєстраторів розрахункових операцій дротовими або бездротовими каналами зв`язку до органів Державної податкової служби України, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 08 жовтня 2012 року за №1057 (зареєстровано в Міністерстві юстиції України 17 жовтня 2012 року за №1743/22055; далі - Порядок №1057), згідно яких: система зберігання і збору даних РРО (СЗЗД РРО) - загальнодержавна система, призначена для збору даних РРО та передачі цих даних до системи обліку даних РРО в ДПС за технологією зберігання і збору даних РРО для Державної податкової служби України; система обліку даних РРО (СОД РРО) - інформаційна система, призначена для збору, зберігання, використання даних реєстраторів розрахункових операцій та програмних реєстраторів розрахункових операцій (у тому числі електронних копій розрахункових документів та фіскальних звітних чеків, створених реєстраторами розрахункових операцій і програмними реєстраторами розрахункових операцій), перевірки справжності та достовірності розрахункових документів.

В силу правового регулювання підпункту 14.1.562 пункту 14.1 статті 14 ПК України взаємодія між платниками податків та державними, у тому числі контролюючими, органами з питань реалізації прав та обов`язків, визначених цим Кодексом та іншими законами, контроль за дотриманням яких покладено на контролюючі органи, та нормативно-правовими актами, прийнятими на підставі та на виконання цього Кодексу та інших законів, контроль за дотриманням яких покладено на контролюючі органи, реалізується, серед іншого, через - інші засоби, бази даних, реєстри, що ведуться в електронному вигляді, інформаційні, телекомунікаційні, інформаційно-телекомунікаційні системи центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну податкову політику.

Підпунктом 193.1.3 пункту 193 статті 19 ПК України визначено, що державні податкові інспекції формують та ведуть, поряд з іншим, реєстри, ведення яких покладено законодавством на контролюючі органи, визначені підпунктом 41.1.1 пункту 41.1 статті 41 цього Кодексу.

Підпунктом 83.1.2 пункту 83.1 ПК України визначено, що для посадових осіб контролюючих органів під час проведення перевірок підставами для висновків, поряд з іншим, є податкова інформація.

Податкова інформація, як слідує із підпункту 14.1.171 пункту 14.1 статті 14 ПК України, застосовується у значенні, визначеному Законом України від 02 жовтня 1992 року №2657-ХІІ «Про інформацію» (далі - Закон №2657-ХІІ).

Зокрема, статтею 10 Закону №2657-ХІІ визначено, що податкова інформація відноситься до видів інформації, які розрізняються за видами. Податкова інформація - сукупність відомостей і даних, що створені або отримані суб`єктами інформаційних відносин у процесі поточної діяльності і необхідні для реалізації покладених на контролюючі органи завдань і функцій у порядку, встановленому Податковим кодексом України (частина перша статті 16 Закону №2657-ХІІ).

Приписами пункту 74.1 статті 74 ПК України визначено, що податкова інформація, зібрана відповідно до цього Кодексу, зберігається в базах даних Інформаційних, телекомунікаційних та інформаційно-телекомунікаційних систем (надалі по тексту також Інформаційні системи) центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну податкову політику. Інформаційні системи і засоби їх забезпечення, розроблені, виготовлені або придбані центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну податкову політику, є державною власністю. Зібрана податкова інформація та результати її опрацювання використовуються для виконання покладених на контролюючі органи функцій та завдань, а також центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику, для формування та реалізації єдиної державної податкової політики (пункт 74.3 статті 74 ПК України).

Аналіз наведених норм податкового законодавства свідчить про те, що використання податковим органом під час проведення фактичної перевірки отриманої податкової інформації, яка надходить від платників податків, через бази даних інформаційних, телекомунікаційних та інформаційно-телекомунікаційних систем, зокрема інформація: про фінансово-господарські операції платників податків; про застосування реєстраторів розрахункових операцій, програмних реєстраторів розрахункових операцій, у тому числі щодо електронних копій розрахункових документів та фіскальних звітних чеків, поданих до контролюючих органів через інформаційну систему СОД РРО, у вигляді електронного розрахункового (фіскального) документа (чека, звіту), є такою, що може використовуватися контролюючими органами як податкова інформація під час проведення фактичних перевірок платників податків. Використання такої інформації є належною реалізацією контролюючим органом податкового контролю як необхідний комплекс заходів, що забезпечує формування та реалізацію державної фінансової політики щодо збору, опрацювання та використання інформації, необхідної для виконання покладених на контролюючі органи функцій та може бути самостійною підставою для висновків під час проведення фактичної перевірки.

Висновки щодо правомірності використання контролюючим органом при проведенні фактичних перевірок інформації внесеної і зафіксованої у встановленому порядку до СОД РРО, інших систем та підсистем сформовані Верховним Судом у постановах від 09 вересня 2024 року у справі №280/6832/23, 30 січня 2025 року у справі №280/6829/23, від 06 лютого 2025 року у справі №120/11036/23, від 27 березня 2025 року у справі №560/15692/23.

Як вбачається з матеріалів справи, у спірних правовідносинах контролюючим органом здійснено аналіз та співставлення інформації, відображеної у фіскальних чеках, цифрового значення та штрихового коду марки акцизного податку (серія та номер) та встановлено систематичну реалізацію позивачем алкогольних напоїв з однаковими реквізитами марок акцизного податку, які зазначені у розрахункових документах.

Їх перелік згідно з інформацією СОД РРО за фіскальними чеками РРО ФН ЗН МТ80401395 чек ФН 9 05-09-2024 20:24:53 та 01-10-2024 17:51:40 наведено в додатках 1, 2 до акта перевірки.

Так, зокрема, реалізовано алкогольний напій Н. ПЕРЦЕВА З МЕД. 0,35 відповідно до касових чеків РРО ФН ЗН МТ80401395 чек ФН 9 05-09-2024 20:24:53 та 01-10-2024 17:51:40 із однією і тією ж маркою акцизного податку AGEA473891.

В свою чергу, перевірка змісту фіскальних чеків під час проведення фактичної перевірки позивача входить до повноважень відповідача як контролюючого органу; саме зазначена у фіскальних чеках інформація щодо марок акцизного податку алкогольних напоїв свідчить про реалізацію таких алкогольних напоїв позивачем з відхиленням від вимог Положення №1251 (тобто, алкогольні напої слід вважати немаркованими), за що передбачена відповідальність на підставі пункту 11 частини другої статті 73 Закону №3817-ІХ.

Посилання позивача на те, що вказані алкогольні напої отримані ним згідно різних видаткових накладних, суд не може вважати належним підтвердженням факту реалізації товару з марками акцизного податку, оскільки у таких накладних відсутні відомості про марки акцизного податку.

Окрім того, накладні підтверджують факт отримання відповідних ТМЦ позивачем, а не факт належного продажу алкогольних напоїв.

Таким чином, оскільки, як встановлено в ході перевірки, марки акцизного податку дублюються, то це на думку суду свідчить про порушення приписів статті 62 Закону №3817-ІХ, пункту 226.7 статі 226 ПК України, пункту 5 Положення №1251, оскільки здійснювалась реалізація алкогольних напоїв без марок акцизного податку встановленого зразка (кожна марка акцизного податку з унікальними реквізитами), а отже алкогольні напої не можуть вважатися маркованими в порядку, визначеному законодавством (така продукція вважається немаркованою).

Відтак, суд погоджується із твердженнями відповідача, що при проведенні фактичної перевірки працівниками ГУ ДПС у Волинській області було встановлено реалізацію алкогольних напоїв, які вважаються немаркованими (марковані з відхиленням від вимог Положення №1251), що підтверджується інформацією із бази даних СОД РРО та фіскальними чеками від 05.09.2024 та 01.10.2024.

В свою чергу, надані позивачем докази про походження алкогольних напоїв (їх придбання в інших суб`єктів господарювання) не спростовують висновків акта фактичної перевірки.

Щодо порушення п.7 ст.16 та п.1 ст.23 Закону №3817-ІХ судом встановлено наступне.

З матеріалів справи, зокрема, акту перевірки від 26 березня 2025 року №03/8337/09-01/ вбачається, що на місце торгівлі придбана ліцензія на алкогольні напоїв та тютюнових виробів з 15.07.2023 року по 15.07.2024 року, наступна з 08.08.2024 року по 08.08.2025 року, тобто в період з 16.07.2024 року по 07.08.2024 року в магазині була відсутня ліцензія на роздрібну торгівлю алкогольним напоями та тютюновими виробами.

Під час перевірки встановлено, що через РРО фіскальний № в магазині було реалізовано алкогольні напої та тютюнові вироби, опис яких наведено в додатку №2 до акта перевірки без наявності відповідної ліцензії, чим порушено вимоги п.7 ст.16 та п.1 ст.23 Закону України від 18.06.2024 року №3817-IX.

Статтею 1 Закону №3817-IX визначено, що ліцензія - право суб`єкта господарювання на провадження відповідного виду (кількох видів) господарської діяльності; надання ліцензії - надання суб`єкту господарювання права на провадження певного виду (кількох видів) господарської діяльності, що підлягають ліцензуванню, шляхом прийняття органом ліцензування рішення про надання ліцензії на право провадження певного виду (кількох видів) господарської діяльності та внесення органом ліцензування відомостей про надану ліцензію до Єдиного реєстру ліцензіатів з виробництва та обігу спирту етилового, спиртових дистилятів, алкогольних напоїв, тютюнових виробів, тютюнової сировини та рідин, що використовуються в електронних сигаретах, або Єдиного реєстру ліцензіатів та місць обігу пального, а в передбачених цим Законом випадках - також шляхом набуття такого права автоматично.

Пунктом 7 статті 16 Закону №3817 передбачено, що роздрібна торгівля алкогольними напоями (крім столових вин), а для малих виробників виноробної продукції - алкогольними напоями без додавання спирту (вин виноградних, вин плодово-ягідних, напоїв медових), у тому числі через мережу Інтернет, може здійснюватися суб`єктами господарювання, у тому числі їх виробниками, за наявності у них ліцензії на право роздрібної торгівлі алкогольними напоями.

Пунктом 1 статті 23 Закону №3817 передбачено, що роздрібну торгівлю тютюновими виробами та/або рідинами, що використовуються в електронних сигаретах, здійснюють суб`єкти господарювання за наявності у них однієї з таких ліцензій: на право роздрібної торгівлі тютюновими виробами, на право роздрібної торгівлі рідинами, що використовуються в електронних сигаретах.

Отже, виходячи із аналізу перелічених норм законодавства, слід дійти висновку, що роздрібна торгівля тютюновими виробами, алкогольними напоями може здійснюватися лише за наявності відповідної ліцензії.

Судом встановлено, що позивачу було видано наступні ліцензії на право роздрібної торгівлі алкогольними напоями та тютюновими виробами:

реєстраційний номер 2301229 терміном дії з 15.07.2023 до 15.07.2024;

реєстраційний номер 2401417 терміном дії з 08.08.2024 до 08.08.2025;

реєстраційний номер 2301489 терміном дії з 15.07.2023 до 15.07.2024;

реєстраційний номер 2401727 терміном дії з 08.08.2024 до 08.08.2025.

Позивачем не заперечується той факт, що у період з 16.07.2024 по 07.08.2025 у неї не було ліцензії на право здійснювати роздрібну торгівлю тютюновими виробами та алкогольними напоями.

Натомість позивач посилається на вимоги пп.5 п.1 Постанови Кабінету Міністрів України № 314 від 18.03.2022 року (в редакції станом на період відсутності у позивача ліцензії на роздрібну торгівлю алкогольними напоями та тютюновими виробами з 16.07.2024 по 07.08.20204) згідно якого строки дії діючих строкових ліцензій та документів дозвільного характеру, результатів надання публічних послуг з проведення робіт та/або надання послуг у сфері протимінної діяльності автоматично продовжуються на період воєнного стану та три місяці з дня його періодичні, чергові платежі ними припинення чи скасування, відстрочуються на строк, зазначений у цьому підпункті (крім строку дії ліцензій у сфері діяльності з організації та проведення азартних ігор та плати за такі ліцензії).

Однак, суд звертає увагу позивача на те, що підпункт 5 пункту 1 виключено на підставі Постанови КМ №288 від 14.03.2025.

Крім того, з 27.07.2024 року набув чинності Закон України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, спиртових, дистилятів, біоетанолу, алкогольних напоїв, тютюнових виробів, тютюнової сировини, рідин, що використовуються, в електронних сигаретах та пального» від 18.06.2024 №3817-ІХ.

Так, згідно з абзацом 1 пункту 3 Розділу XIII Перехідних положень Закону №3817-ІХ, ліцензії на право провадження відповідного виду господарської діяльності, видані відповідно до Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, спиртових дистилятів, алкогольних напоїв, тютюнових виробів, рідин, що використовуються в електронних сигаретах, та пального» до 1 січня 2025 року, вважаються чинними та підтверджують право на провадження відповідного виду (видів) господарської діяльності до завершення строку, на який їх було видано (для ліцензій, виданих на визначений строк), або до дня припинення їхньої дії в порядку, визначеному цим Законом.

Разом з тим, згідно з пунктом 6 розділу ХІІІ «Перехідні положення» Закону №3817, суб`єкт господарювання, який починаючи з дня введення воєнного стану в Україні, введеного Указом Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24 лютого 2022 року №64/2022, затвердженим Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24 лютого 2022 року №2102-IX, до дня набрання чинності цим Законом здійснював господарську діяльність на підставі ліцензії на право провадження відповідного виду господарської діяльності, строк дії якої закінчився у цей період, та який не отримав нової ліцензії на право провадження відповідного виду господарської діяльності, зобов`язаний протягом трьох місяців, наступних за місяцем, в якому цей Закон набрав чинності:

подати заяву про отримання нової ліцензії на право провадження відповідного виду господарської діяльності у порядку, визначеному Законом України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, спиртових дистилятів, алкогольних напоїв, тютюнових виробів, рідин, що використовуються в електронних сигаретах, та пального»;

сплатити не сплачені протягом зазначеного періоду чергові платежі за ліцензію на право провадження відповідного виду господарської діяльності, у тому числі за період з дня закінчення строку дії раніше виданої/наданої ліцензії до останнього дня третього місяця, наступного за місяцем, в якому набрав чинності цей Закон, або до дня отримання нової ліцензії.

Суми несплачених чергових платежів, які підлягають сплаті відповідно до цього пункту, розраховуються виходячи з розміру річної (квартальної) плати, визначеної Законом України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, спиртових дистилятів, алкогольних напоїв, тютюнових виробів, рідин, що використовуються в електронних сигаретах, та пального», та: 1) пропорційно до кількості календарних днів періоду, за який не сплачено чергові платежі, починаючи з першого дня такого періоду та закінчуючи: останнім днем третього місяця, наступного за місяцем, в якому цей Закон набрав чинності, або днем отримання нової ліцензії - для ліцензій на право провадження відповідного виду господарської діяльності, строк дії яких закінчився у період, визначений абзацом першим цього пункту, але суб`єкт господарювання у зазначений період продовжував здійснювати господарську діяльність, що підлягає ліцензуванню, відповідно до Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, спиртових дистилятів, алкогольних напоїв, тютюнових виробів, рідин, що використовуються в електронних сигаретах, та пального» і не подав у визначений цим пунктом строк заяву про припинення дії ліцензії у зв`язку з припиненням провадження господарської діяльності; За необхідності уточнення суми несплачених чергових платежів, яка підлягає сплаті відповідно до цього пункту, суб`єкт господарювання має право звернутися до органу ліцензування із заявою у довільній формі, що подається у паперовій або електронній формі у порядку, встановленому статтею 42 Податкового кодексу України.

Орган ліцензування зобов`язаний протягом 20 календарних днів з дня отримання такої заяви обчислити таку суму і надати суб`єкту господарювання відповідну інформацію.

Вказані положення пункту 6 розділу ХІІІ «Перехідні положення» Закону № 3817 набули чинності з 1 січня 2025 року.

Отже, як вбачається з матеріалів справи та не заперечується позивачем, у неї була придбана ліцензія на реалізацію алкогольних напоїв та тютюнових виробів з 15.07.2023 року по 15.07.2024 року, наступна з 08.08.2024 року по 08.08.2025 року.

Таким чином, у період з 16.07.2024 по 07.08.2024 у ФОП ОСОБА_1 була відсутня ліцензія на право роздрібної торгівлі алкогольними напоями та тютюновими виробами та позивачем не сплачено чергові платежі за ліцензію на право провадження відповідного виду господарської діяльності за вказаний період (за період з дня закінчення строку дії раніше виданої/наданої ліцензії до дня отримання нової ліцензії).

У зв`язку з наведеним посилання ФОП ОСОБА_1 у позовній заяві на положення постанови КМУ №314 від 18.03.2022, як на виправдання реалізації алкогольних напоїв та тютюнових виробів без отримання відповідної ліцензії є безпідставними.

А тому, з огляду на встановлені податковим органом порушення, суд вважає правомірним застосування до позивача штрафних санкцій в розмірі, визначеному у податковому повідомленні-рішенні №01 від 22 квітня 2025 року.

Відтак, суд дійшов висновку про правомірність прийнятого ГУ ДПС у Волинській області податкового повідомлення-рішення №01 від 22 квітня 2025 року.

У справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку (частина друга статті 2 КАС України).

Відповідно до частини першої статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову (частини друга статті 77 КАС України).

За наведених вище обставин, суд вважає, що відповідачем належними, достатніми та допустимими доказами спростовано доводи адміністративного позову та доведено правомірність прийнятого податкового повідомлення-рішення №01 від 22 квітня 2025 року.

З урахуванням встановлених обставин та аналізу норм чинного законодавства, виходячи із наданих пунктом 10 частини другої статті 245 КАС України повноважень, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні позовних вимог фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Волинській області про визнання протиправними та скасування податкового повідомлення-рішення.

Керуючись статями 139, 243-246, 255, 257, 262, 263, 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України, на підставі Податкового кодексу України, Закону України Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг, суд

ВИРІШИВ:

У задоволенні адміністративного позову фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Волинській області про визнання протиправними та скасування податкового повідомлення-рішення, відмовити.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого статтею 295 КАС України. У разі подання апеляційної скарги рішення якщо його не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку повністю або частково шляхом подання апеляційної скарги до Восьмого апеляційного адміністративного суду. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Позивач: фізична особа-підприємець ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_1 ).

Відповідач: Головне управління ДПС у Волинській області (43010, м. Луцьк, Київський майдан, 4, ).

Суддя Ю.Ю. Сорока