Справа № 280/9732/25
Суддя: Татаринов Дмитро Вікторович
Дата ухвалення: 2026-01-09 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЗАПОРІЗЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

09 січня 2026 року Справа № 280/9732/25 м.Запоріжжя
Запорізький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Татаринова Д.В. розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 РНОКПП НОМЕР_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області (69005, м. Запоріжжя, пр-т. Соборний, 158-б, ) про визнання рішення протиправним та зобов`язання вчинити дії, -

ВСТАНОВИВ:

До Запорізького окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 (далі - позивач) до Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області (далі відповідач), в якій позивач просить суд:

- визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного Фонду України в Запорізькій області щодо відмови, яка викладена у листі від 11 липня 2025 року, у перерахунку ОСОБА_1 загального страхового стажу у подвійному розмірі за період роботи у протитуберкульозному закладі - КНП «Запорізький регіональний фтизіопульмонологічний клінічний лікувально-діагностичний центр» ЗОР - з 01 січня 2004 року по 17 квітня 2022 року відповідно до статті 60 Закону України «Про пенсійне забезпечення»;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області здійснити перерахунок ОСОБА_1 загального страхового стажу у подвійному розмірі за періоди роботи у протитуберкульозному закладі - КНП «Запорізький регіональний фтизіопульмонологічний клінічний лікувально-діагностичний центр» ЗОР - з 01 січня 2004 року по 17 квітня 2022 року відповідно до статті 60 Закону України «Про пенсійне забезпечення» та здійснити виплату перерахованої пенсії з урахуванням раніше виплачених сум - з дня звернення до відповідача з заявою про відповідний перерахунок.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що позивач з 2023 року перебуває на обліку в органах пенсійного фонду як одержувач пенсії за віком на пільгових умовах по Списку № 2, однак період роботи з 01 січня 2004 року по 17 квітня 2022 року у протитуберкульозному закладі зараховано відповідачем до стажу роботи позивача не у подвійному розмірі згідно із статтею 60 Закону України «Про пенсійне забезпечення» від 05 листопада 1991 року № 1788-XII (далі - Закон №1788-XII). Протитуберкульозний заклад належить до інших інфекційних закладів (відділень) охорони здоров`я в розумінні статті 60 Закону № 1788-XII, тому відмова відповідача є протиправною. Позивач просить позов задовольнити.

Ухвалою суду від 10 листопада 2025 року відкрито провадження у справі, призначено справу до судового розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без виклику учасників справи.

Від Головного управління Пенсійного фонду в Запорізькій області надійшов до суду 21 листопада 2025 року відзив на позовну заяву, у якому відповідач вважає, що позовні вимоги не можуть бути задоволені з наступних підстав. Позивач перебуває на обліку і отримує пенсію за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09 липня 2003 року № 1058-IV (далі Закон № 1058-IV). До страхового стажу для обчислення розміру пенсії періоди роботи після 01 січня 2004 року зараховуються на загальних підставах, тобто в одинарному розмірі. Для зарахування стажу роботи позивачу в подвійному розмірі з 01 січня 2004 року по 17 квітня 2022 року, правових підстав немає, оскільки це не передбачено Законом № 1058-IV, отже періоди роботи позивача після 01 січня 2004 року зараховані на загальних підставах, тобто в одинарному розмірі. Дії відповідача не суперечать чинному законодавству України, тому, підстави для задоволення вимог позивача повністю відсутні. Відповідач просить у задоволенні позовних вимог відмовити в повному обсязі.

На підставі матеріалів справи, суд встановив наступні обставини.

Позивач перебуває на обліку у Головному управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області та отримує пенсію за віком на пільгових умовах по Списку № 2.

Згідно з трудовою книжкою НОМЕР_2 від 24 липня 1987 року позивач у період з 01 січня 2004 року по 30 листопада 2016 року працювала у Дитячому кістково туберкульозному санаторії, а з 01 грудня 2016 року по 17 квітня 2022 року у КНП «Запорізький регіональний фтизіопульмонологічний клінічний лікувально-діагностичний центр» Запорізької обласної ради на посадах медичної сестри.

27 червня 2025 року позивач звернулась до відповідача щодо не зарахування у подвійному розмірі періодів роботи у КНП «Запорізький регіональний фтизіопульмонологічний клінічний лікувально-діагностичний центр» Запорізької обласної ради.

На звернення позивача, відповідачем наданий лист від 11 липня 2025 року у якому щодо не зарахування у подвійному розмірі періодів роботи у реанімаційному відділенні КНП «Запорізький регіональний фтизіопульмонологічний клінічний лікувально-діагностичний центр» Запорізької обласної ради, повідомлено, що пільговий порядок обчислення стажу роботи, передбачений законодавством, що діяло раніше, за період з 1 січня 2004 року застосовується виключно в частині визначення права на пенсію за віком на пільгових умовах та за вислугу років.

Вважаючи такі дії протиправними, позивач звернулась до суду з цією позовною заявою.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає наступне.

Правовідносини, що виникають у сфері пенсійного забезпечення громадян, регулюються Законом України «Про пенсійне забезпечення» № 1788-XII від 05 листопада 1991 року та Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» № 1058-IV від 09 липня 2003 року.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 8 Закону № 1058-IV право на отримання пенсій та соціальних послуг із солідарної системи мають громадяни України, які застраховані згідно із цим Законом та досягли встановленого цим Законом пенсійного віку чи визнані особами з інвалідністю в установленому законодавством порядку і мають необхідний для призначення відповідного виду пенсії страховий стаж, а в разі смерті цих осіб - члени їхніх сімей, зазначені у статті 36 цього Закону, та інші особи, передбачені цим Законом.

За визначеннями, наведеними у статті 1 вказаного Закону, страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягала державному соціальному страхуванню, якою або за яку сплачувався збір на обов`язкове державне пенсійне страхування згідно із законодавством, що діяло раніше, та/або підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню згідно із цим Законом і за який сплачено страхові внески; страхові внески - кошти відрахувань на соціальне страхування, збір на обов`язкове державне пенсійне страхування та страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, сплачені (які підлягають сплаті) згідно із законодавством, що діяло раніше, надходження від сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, що спрямовуються на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування.

Приписами частин першої-третьої статті 24 Закону № 1058-IV визначено, що страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок. До страхового стажу для обчислення розміру пенсії за віком, з якого обчислюється розмір пенсії по інвалідності або у зв`язку з втратою годувальника, крім наявного страхового стажу, зараховується також на загальних підставах відповідно період з дня встановлення інвалідності до досягнення застрахованою особою віку, передбаченого частиною першою статті 26 цього Закону, та період з дня смерті годувальника до дати, коли годувальник досяг би віку, передбаченого частиною першою статті 26 цього Закону.

Страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом.

Страховий стаж обчислюється в місяцях. Неповний місяць роботи, якщо застрахована особа підлягала загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню або брала добровільну участь у системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, зараховується до страхового стажу як повний місяць за умови, що сума сплачених за цей місяць страхових внесків з урахуванням сум страхових внесків, сплачених виходячи з мінімальної заробітної плати, є не меншою, ніж мінімальний страховий внесок.

Як зазначено у частині четвертій статті 24 Закону № 1058-IV періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом.

Пільги щодо обчислення стажу роботи в деяких медичних закладах передбачені статтею 60 Закону України № 1788-XII, згідно до якої робота в лепрозорних і протичумних закладах охорони здоров`я, закладах (відділеннях) з лікуванням осіб, заражених вірусом імунодефіциту людини або хворих на СНІД, інших інфекційних закладах (відділеннях) охорони здоров`я, патологоанатомічних і реанімаційних відділеннях закладів охорони здоров`я зараховується до стажу роботи в подвійному розмірі.

Суд констатує, що редакція статті 60 Закону України «Про пенсійне забезпечення» є чинною на теперішній час.

Стаття 24 Закону № 1058-IV не скасовує статтю 60 Закону України «Про пенсійне забезпечення» та не зупиняє її дію.

Аналогічна правова позиція щодо застосування положень статті 24 Закону № 1058-IV та статті 60 Закону № 1788-ХІІ викладена у постановах Верхового Суду від 04 грудня 2019 року у справі № 689/872/17 та від 27 лютого 2020 року у справі № 462/1713/17, які, у силу вимог частини п`ятої статті 242 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України), є обов`язковими для врахування.

Таким чином, суд дійшов висновку, що зарахування стажу в подвійному розмірі, передбачене статтею 60 Закону України «Про пенсійне забезпечення», не пов`язано із набранням чинності Закону № 1058-IV, а тому не обмежується наявним стажем роботи до 01 січня 2004 року.

Згідно зі статтею 1 Закону України від 06 квітня 2000 року № 1645-III «Про захист населення від інфекційних хвороб», інфекційні хвороби - це розлади здоров`я людей, що викликаються живими збудниками (вірусами, бактеріями, рикетсіями, найпростішими, грибками, гельмінтами, кліщами, іншими патогенними паразитами), продуктами їх життєдіяльності (токсинами), патогенними білками (пріонами), передаються від заражених осіб здоровим і схильні до масового поширення.

За приписами статті 7 цього Закону, лікування хворих на інфекційні хвороби може проводитися в акредитованих у встановленому законодавством порядку державних і комунальних спеціалізованих закладах (відділеннях) охорони здоров`я та клініках наукових установ, а також в акредитованих закладах охорони здоров`я, заснованих у встановленому законодавством порядку на приватній формі власності. Лікуванням хворих на інфекційні хвороби можуть займатися особи, які мають, медичну освіту та відповідають кваліфікаційним вимогам, установленим центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері охорони здоров`я, у тому числі особи, які в установленому порядку займаються приватною медичною практикою.

Відповідно до пунктів 7 і 12 статті 1 Закону України від 05 липня 2001 року №2586-ІІІ «Про протидію захворюванню на туберкульоз» (далі - Закон № 2586-ІІІ, який втратив чинність 11 лютого 2024 року на підставі Закону України № 3269-IX від 14 липня 2023 року «Про подолання туберкульозу в Україні»):

протитуберкульозні заклади - лікувально-профілактичні заклади охорони здоров`я (протитуберкульозні диспансери, лікарні, санаторно-курортні, інші заклади) чи їх структурні підрозділи, в яких надається медична допомога хворим на туберкульоз. Перелік протитуберкульозних закладів затверджується центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику у сфері охорони здоров`я;

туберкульоз - соціально небезпечна інфекційна хвороба, що викликається мікобактеріями туберкульозу.

Відповідно до частини першої статті 10 Закону № 2586-ІІІ, медична допомога хворим на туберкульоз надається амбулаторно або в умовах стаціонару протитуберкульозного закладу відповідно до галузевих стандартів надання медичної допомоги та стандарту інфекційного контролю за захворюванням на туберкульоз.

Наказом Міністерства охорони здоров`я від 16 липня 2009 року №514 затверджено «Перелік туберкульозних закладів», в якому міститься: розділ 1. Лікувально-профілактичні заклади, пункт 1.1 Лікарняні: Медичний центр (фтизіатричний, фтизіопульмонологічний); Територіальне медичне об`єднання (протитуберкульозне, фтизіатричне); Протитуберкульозний диспансер; Туберкульозна лікарня ( у т.ч. дитяча); Лікарня "Хоспіс" для хворих на туберкульоз.

Відповідно до пункту 1.2. Санаторно-курортні заклади: Санаторій (протитуберкульозний, туберкуцілізований, спеціальний, у т.ч. дитячий).

Отже, протитуберкульозний диспансер да дитячий протитуберкульозний санаторій належать до закладу охорони здоров`я, в якому надається медична допомога хворим на туберкульоз, що є інфекційною хворобою, а тому робота у такому медичному закладі має бути зарахована до стажу роботи у подвійному розмірі.

Аналогічні висновки викладено в постанові Верховного суду від 27 квітня 2023 року у справі №160/14078/22.

Окрім того, у Статуті Комунального некомерційного підприємство «Запорізький регіональний фтизіопульмонологічний клінічний лікувально-діагностичний центр» Запорізької обласної ради (у загальному доступі за посиланням https://zor.gov.ua/komunalna-vlasnist/komunalna-ustanova-zaporizkyy-oblasnyy-protytuberkuloznyy-klinichnyy-dyspanser) передбачено, що основною метою діяльності Центру є надання дорослому та дитячому населенню висококваліфікованої протитуберкульозної допомоги, спрямованої на збереження, поліпшення та відновлення здоров`я населення.

Згідно зі статтею 62 Закону № 1788-XII основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Із матеріалів справи, зокрема, копії трудової книжки позивача, встановлено, що записи у трудовій книжці позивача виконані чітко, зрозуміло, та в повному обсязі містять інформацію про періоди роботи та займану посаду, реквізити відповідних наказів, на підставі яких вони внесені. При цьому, від відповідача відсутні будь-які зауваження щодо заповнення трудової книжки позивача.

Згідно з трудовою книжкою НОМЕР_2 у періоди з 01 січня 2004 року по 30 листопада 2016 року працювала у Дитячому кістково туберкульозному санаторії, а з 01 грудня 2016 року по 17 квітня 2022 року у КНП «Запорізький регіональний фтизіопульмонологічний клінічний лікувально-діагностичний центр» Запорізької обласної ради на посадах медичної сестри.

Таким чином, згідно з трудовою книжкою НОМЕР_2 , стаж роботи позивача у періоди з 01 січня 2004 року по 17 квітня 2022 року у протитуберкульозних закладах на посадах медичної сестри підлягає зарахуванню до спеціального стажу в подвійному розмірі, як це передбачено статтею 60 Закону №1788-XII.

Отже, суд приходить до висновку, що не здійснивши перерахунок пенсії позивачу відповідно до її заяви від 27 червня 2025 року, відповідач діяв протиправно, оскільки враховуючи положення статті 60 Закону № 1788-XII, період роботи позивача з 01 січня 2004 року по 17 квітня 2022 року у протитуберкульозних закладах на посадах медичної сестри необхідно рахувати в подвійному розмірі.

Згідно з частинами 1, 2 статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідно до положень статті 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

За наведеного вище суд вважає, що заявлені позовні вимоги знайшли своє підтвердження матеріалами справи, є обґрунтованими, а надані сторонами письмові докази є належними та достатніми для постановлення судового рішення про часткове задоволення адміністративного позову.

З метою ефективного захисту прав позивача суд вважає за необхідне: визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного Фонду України в Запорізькій області щодо відмови, оформленої листом від 11 липня 2025 року, у перерахунку ОСОБА_1 страхового стажу у подвійному розмірі за період роботи у протитуберкульозних закладах з 01 січня 2004 року по 17 квітня 2022 року відповідно до статті 60 Закону України «Про пенсійне забезпечення»; зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області здійснити перерахунок ОСОБА_1 її страхового стажу у подвійному розмірі за періоди роботи у протитуберкульозних закладах з 01 січня 2004 року по 17 квітня 2022 року відповідно до статті 60 Закону України «Про пенсійне забезпечення», у зв`язку із чим здійснити виплату перерахованої пенсії з урахуванням раніше виплачених сум з дня її звернення до Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області з заявою про відповідний перерахунок.

Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, суд зазначає, що відповідно до частини 1 статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Судовий збір у сумі 1211,20 грн підлягає стягненню на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.

Керуючись статтями 139, 241-246, 255, 262 КАС України, суд -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 задовольнити.

Визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного Фонду України в Запорізькій області щодо відмови, оформленої листом від 11 липня 2025 року, у перерахунку ОСОБА_1 страхового стажу у подвійному розмірі за період роботи у протитуберкульозних закладах з 01 січня 2004 року по 17 квітня 2022 року відповідно до статті 60 Закону України «Про пенсійне забезпечення».

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області здійснити перерахунок ОСОБА_1 її страхового стажу у подвійному розмірі за періоди роботи у протитуберкульозних закладах з 01 січня 2004 року по 17 квітня 2022 року відповідно до статті 60 Закону України «Про пенсійне забезпечення», у зв`язку із чим здійснити виплату перерахованої пенсії з урахуванням раніше виплачених сум з дня її звернення до Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області з заявою про відповідний перерахунок.

Стягнути на користь ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області судові витрати зі сплати судового збору в розмірі 1211,20 грн (одну тисячу двісті одинадцять гривень двадцять коп.).

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Третього апеляційного адміністративного суду шляхом подачі в 30-денний строк з дня його проголошення, а якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення (ухвали) суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення у повному обсязі складено та підписано 09 січня 2026 року.

Суддя Д.В. Татаринов