Справа № 120/18259/25
Суддя: Заброцька Людмила Олександрівна
Дата ухвалення: 2026-01-07 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

про повернення позовної заяви

м. Вінниця

07 січня 2026 р. Справа № 120/18259/25

Суддя Вінницького окружного адміністративного суду Заброцька Людмила Олександрівна, розглянувши матеріали позовної заяви за позовом Військової частини НОМЕР_1 до ОСОБА_1 про стягнення коштів,

ВСТАНОВИВ:

До Вінницького окружного адміністративного суду надійшли матеріали позовної заяви Військової частини НОМЕР_1 до ОСОБА_1 про стягнення коштів.

Частиною 1 статті 171 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) передбачено, що після одержання позовної заяви суддя з`ясовує, зокрема, чи відповідає позовна заява вимогам, встановленим ст.ст. 160, 161, 172 цього Кодексу, та чи не має інших підстав для залишення позовної заяви без руху, повернення позовної заяви або відмови у відкритті провадження в адміністративній справі, встановлених цим Кодексом.

Перевіривши матеріали позовної заяви вважаю, що наявні підстави для її повернення з огляду на таке.

Згідно з ч. 1 та ч. 2 ст. 10 Закону України "Про матеріальну відповідальність військовослужбовців та прирівняних до них осіб за шкоду, завдану державі" відшкодування шкоди, завданої особою, здійснюється на підставі наказу командира (начальника) шляхом стягнення сум завданої шкоди з місячного грошового забезпечення винної особи, крім випадків, передбачених частинами третьою, четвертою та п`ятою цієї статті та частиною першою статті 12 цього Закону.

Особа, яка завдала шкоду, за згодою командира (начальника) може добровільно відшкодувати її розмір повністю або частково, передати для відшкодування завданої шкоди рівноцінне майно або відремонтувати чи відновити пошкоджене, про що видається відповідний наказ. Не допускається відшкодування завданої шкоди рівноцінним майном у разі втрати чи пошкодження зброї, боєприпасів, спеціальної техніки та іншого майна, що відповідно до закону вилучене з цивільного обороту або обмежене в обороті.

Згідно з ч. 5 ст. 10 Закону України "Про матеріальну відповідальність військовослужбовців та прирівняних до них осіб за шкоду, завдану державі" у разі притягнення особи, яка завдала шкоду, до кримінальної відповідальності відшкодування шкоди здійснюється шляхом пред`явлення військовою частиною, установою, організацією, закладом цивільного позову в кримінальному провадженні в порядку, встановленому законом.

В свою чергу, відповідно до ч. 1 ст. 12 Закону України "Про матеріальну відповідальність військовослужбовців та прирівняних до них осіб за шкоду, завдану державі" у разі звільнення особи, притягнутої до матеріальної відповідальності, зі служби або у разі, якщо рішення про притягнення до матеріальної відповідальності особи не прийнято до її звільнення зі служби, відшкодування завданої шкоди здійснюється в судовому порядку в разі відмови особи від її добровільного відшкодування або в іншому встановленому законом порядку.

Статтею 13 Закону України "Про матеріальну відповідальність військовослужбовців та прирівняних до них осіб за шкоду, завдану державі", якою визначено порядок стягнення сум завданої шкоди, в частині першій встановлено, що стягнення сум завданої шкоди в разі притягнення винної особи до матеріальної відповідальності здійснюється щомісяця із грошового забезпечення особи в розмірі до 20 відсотків її місячного грошового забезпечення.

Як зазначає представник позивача в позові, наказом начальника НОМЕР_2 мобільного прикордонного загону Державної прикордонної служби України «Про особовий склад» від 14 лютого 2023 року №8-ОС зараховано до списків особового складу та на всі види забезпечення молодшого солдата ОСОБА_1 , який прибув для подальшого проходження військової служби з НОМЕР_3 прикордонного загону Державної прикордонної служби України, з 14 лютого 2023 року.

Відповідно до рапорту коменданта третьої прикордонної комендатури швидкого реагування підполковника ОСОБА_2 від 30.03.2024 №22.3/18814/24-Вн, під час перебування у відпустці з 24.01.2024 терміном на 15 діб з наданням 3 діб на дорогу (термін повернення 11.02.2024 року) військовослужбовець повідомив, що захворів та перебуває на лікарняному до 26.02.2024, проте 27.02.2024 було повідомлено про травму у зв`язку з пошкодженням зв`язок. З 28.03.2024 року ОСОБА_3 перестав виходити на зв`язок.

За даним фактом наказом начальника НОМЕР_2 мобільного прикордонного загону від 02.04.2024 №1381-АГ, з метою з`ясування причин та обставин, викладених в рапорті від 30.03.2024 №22.3/18814/24-Вн щодо факту не прибуття з частини щорічної відпустки до пункту тимчасової дислокацію підрозділу ОСОБА_1 , призначено службове розслідування.

Відповідно до наказу начальника НОМЕР_2 мобільного прикордонного загону «Про результати службового розслідування» від 18.03.2024 №408-ОД та висновку службового розслідування від 19.04.2024 №04.4/190/24-Вн, факт неприбуття 11.02.2024 з відпустки до пункту тимчасової дислокації підрозділу третьої прикордонної комендатури швидкого реагування АДРЕСА_1 сержанта ОСОБА_1 являється підтвердженим.

Разом з тим, сержанту ОСОБА_4 продовжувалось нарахування і виплата грошового забезпечення, хоча він був відсутній на військовій службі без поважних причин, так як нарахування та виплата грошового забезпечення в Державній прикордонній службі України здійснюється в поточному місяці за поточний місяць. Згідно з довідкою від 24.02.2024 року фінансово-економічного відділу НОМЕР_2 мобільного прикордонного загону ОСОБА_4 за час його відсутності на військовій службі здійснювалась виплата грошового забезпечення у сумі 17477 грн 23 коп.

Станом на грудень 2025 року залишок коштів, які отримані відповідачем без належної на те правової підстави, за час відсутності на військовій службі з 11.02.2024 29.02.2024, складає 17477,23 грн. Позивач зазначає, що відповідач у період з 11.02.2024 по теперішній час відсутній на військовій службі без поважних причин, документи які підтверджували б правомірність відсутності його на військовій службі до НОМЕР_2 мобільного прикордонного загону не надходили, отже останній є недобросовісним набувачем, а тому, на думку позивача, виплата грошового забезпечення у сумі 17477,23 грн., повинна бути стягнена у судовому порядку.

Разом з тим, суд звертає увагу, що відповідно до наказу начальника НОМЕР_2 мобільного прикордонного загону «Про результати службового розслідування» від 18.03.2024 №408-ОД, на який представник позивача посилається в позові, за результатами службового розслідування встановлено:

1. Факт неприбуття 11.02.2024 року з відпустки до пункту тимчасової дислокації підрозділу третьої прикордонної комендатури швидкого реагування АДРЕСА_1 сержанта ОСОБА_1 , викладений в рапорті коменданта третьої прикордонної комендатури швидкого реагування підполковника ОСОБА_2 від 29.02.2024 року № 22.3/13545/24-Вн підтвердився.

2. Встановлено факт перебування сержанта ОСОБА_1 на лікуванні в КНП «Немирівська міська лікарня» Немирівської міської ради Вінницької області, що підтверджується довідкою Немирівської ЦРЛ та листом генерального директора КНП «Немирівська міська лікарня» Немирівської міської ради Вінницької області.

3. В діях сержанта ОСОБА_5 ознак кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 407 Кримінального Кодексу України, а саме: нез`явлення військовослужбовця вчасно на службу без поважних причин, а так само ті самі дії тривалістю понад три доби, вчинені в умовах воєнного стану комісія не вбачає, оскільки військовослужбовець відсутній на військовій службі з поважних причин.

4. Матеріальної шкоди державі діями військовослужбовця, який вчинив правопорушення, не завдано.

В свою чергу, відповідно до висновку службового розслідування від 19.04.2024 №04.4/190/24-Вн, комісією запропоновано:

1.Відділу морально - психологічного забезпечення:

1.1 Направити до Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Полтаві матеріали службового розслідування для прийняття правового рішення стосовно сержанта ОСОБА_1 , в діях якого вбачаються ознаки кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 407 Кримінального Кодексу України, а саме: нез`явлення військовослужбовця вчасно на службу без поважних причин, а так само ті самі дії тривалістю понад три доби, вчинені в умовах воєнного стану.

2. Відділу юридичного забезпечення:

2.1 Після порушення кримінального провадження за ч. 5 ст. 407 ККУ по військовослужбовцю сержанту ОСОБА_6 підготувати документи для стягнення суми збитків завданих державі у розмірі: - 17 477, 23 грн. (сімнадцять тисяч чотириста сімдесят сім грн. 23 коп.), з урахуванням нарахованого і сплаченого Єдиного соціального внеску, згідно довідки про нараховане та виплачене грошове забезпечення за період з 11 по 29 лютого 2024 року.

3. Головному бухгалтеру - начальнику фінансово - економічного відділу (бухгалтерської служби):

3.1 здійснити записи до «Книги обліку грошових стягнень і нарахувань НОМЕР_2 мобільного прикордонного загону» про суми збитків завданих державі у розмірі 17 477, 23 грн. (сімнадцять тисяч чотириста сімдесят сім грн. 23 коп.), з урахуванням нарахованого і сплаченого Єдиного соціального внеску.

3.2 у зв`язку із неправомірним отриманням грошового забезпечення за час відсутності у підрозділі за період з 11.02.2024 по 29.02.2024 року, організувати утримання завданого державі збитку 17477,23 грн. (сімнадцять тисяч чотириста сімдесят сім грн. 23 коп.) з грошового забезпечення сержанта ОСОБА_1 . У разі поновлення сержанта ОСОБА_5 на всі види забезпечення НОМЕР_2 мобільного прикордонного загону утримання проводити не більше 20% від нарахованого щомісячного грошового забезпечення до повного відшкодування завданих збитків.

Відтак, суд звертає увагу, що представником позивача надано два документи ( наказ начальника НОМЕР_2 мобільного прикордонного загону «Про результати службового розслідування» від 18.03.2024 №408-ОД та висновок службового розслідування від 19.04.2024 №04.4/190/24-Вн), які містять взаємовиключні висновки, проте не надано наказу "Про результати службового розслідування ", який був би прийнятий за наслідком затвердження висновку службового розслідування від 19.04.2024 №04.4/190/24-Вн.

Таким чином, відповідно до наданих представником позивача доказів суд констатує, що станом на даний час ОСОБА_7 є військовослужбовцем, який самовільно залишив місце служби, наказ про його звільнення з військової служби та виключення зі списків особового складу не видавався, а сума збитків, заподіяних вказаною особою у розмірі 17477,23 грн, обліковується по бухгалтерському обліку НОМЕР_2 мобільного прикордонного загону як дебіторська заборгованість, і прийнято рішення про утримання з ОСОБА_1 завданих збитків у разі його поновлення на всі види забезпечення НОМЕР_2 мобільного прикордонного загону.

В той же час, статтею 12 Закону України "Про матеріальну відповідальність військовослужбовців та прирівняних до них осіб за шкоду, завдану державі", на яку в позові посилається представник позивача, визначена можливість відшкодування завданої шкоди в судовому порядку в двох випадках: у разі звільнення особи, притягнутої до матеріальної відповідальності, зі служби або у разі, якщо рішення про притягнення до матеріальної відповідальності особи не прийнято до її звільнення зі служби. При цьому, відшкодування завданої шкоди здійснюється в судовому порядку в разі відмови особи від її добровільного відшкодування.

Разом з тим, позивачем до позовної заяви не надано, як доказів звільнення відповідача з військової служби, так і доказів звернення до відповідача для досудового врегулювання спору, шляхом надсилання вимоги про добровільне відшкодування завданих збитків, а також доказів відмови відповідача відшкодувати завдану шкоду.

Представник позивача в позовній заяві зазначає, що відповідно до п. 4 ч. 4 ст. 169 КАС України Військова частина НОМЕР_1 направила на адресу ОСОБА_1 лист від 27.11.2025 №10/24103 про добровільне відшкодування завданої шкоди. Також вказує, що на теперішній час військовослужбовцем не відшкодовано завдану шкоду державі у сумі 17477,23 грн.

Проте, суд звертає увагу, що до позовної заяви долучено лише копію вказаного листа, в той же час не надано ні доказів направлення такого листа відповідачу, ні доказів його отримання останнім.

Крім того, суд звертає увагу, що згідно з ч. 5 ст. 10 Закону України "Про матеріальну відповідальність військовослужбовців та прирівняних до них осіб за шкоду, завдану державі" у разі притягнення особи, яка завдала шкоду, до кримінальної відповідальності відшкодування шкоди здійснюється шляхом пред`явлення військовою частиною, установою, організацією, закладом цивільного позову в кримінальному провадженні в порядку, встановленому законом.

Відповідно до п. 4 ч. 4 ст. 169 КАС України позовна заява повертається позивачеві, якщо позивач не надав доказів звернення до відповідача для досудового врегулювання спору у випадках, в яких законом визначено обов`язковість досудового врегулювання, або на момент звернення позивача із позовом не сплив визначений законом строк для досудового врегулювання спору.

Таким чином, суд приходить до висновку про повернення позовної заяви на підставі п. 4 ч. 4 ст. 169 КАС України.

Суд звертає увагу на те, що в силу положень частини восьмої статті 169 КАС України повернення позовної заяви не позбавляє права повторного звернення до адміністративного суду в порядку, встановленому законом.

Керуючись ч. 4 ст. 169, ст.ст. 248, 256 КАС України, -

УХВАЛИВ:

1. Позовну заяву Військової частини НОМЕР_1 до ОСОБА_1 про стягнення коштів разом з доданими до неї матеріалами повернути особі, яка її подала.

2. Копію ухвали невідкладно надіслати особі, яка подала позовну заяву.

Ухвала набирає законної сили в порядку, визначеному ст. 256 КАС України.

Відповідно до ст. 295 КАС України, апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Якщо в судовому засіданні було проголошено скорочене (вступну та резолютивну частини) рішення (ухвалу) суду або якщо розгляд справи здійснювався в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження ухвали суду - якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя Заброцька Людмила Олександрівна