Справа № 160/26722/25
Суддя: Сліпець Надія Євгенівна
Дата ухвалення: 2026-01-08 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

08 січня 2026 рокуСправа №160/26722/25

Суддя Дніпропетровського окружного адміністративного суду Сліпець Н.Є., перевіривши матеріали позовної заяви ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправною бездіяльність та зобов`язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

18.09.2025 до Дніпропетровського окружного адміністративного суду надійшов позов ОСОБА_1 (далі - позивач) до Військової частини НОМЕР_1 (далі - відповідач) про визнання протиправною бездіяльність та зобов`язання вчинити певні дії, в якому позивач просить:

- визнати протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 щодо не нарахування та невиплати ОСОБА_1 в період з 26 грудня 2022 року по 20 травня 2023 року грошового забезпечення, а також виплачених за вказаний період: грошової допомоги для оздоровлення, матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань, компенсації невикористаної щорічної основної відпустки, одноразової грошової допомоги при звільнені, премії, визначивши їх розмір, виходячи з розмірів, посадового окладу та окладу за військовим званням, розрахованих шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого Законом України "Про Державний бюджет України на 2022 рік" станом, на 01.01.2022 р., встановленого Законом України "Про Державний бюджет України на 2023 рік" станом на 01.01.2023 рік на відповідні тарифні коефіцієнти, згідно з пунктом 4 постанови Кабінету Міністрів України від 30 серпня 2017 року № 704 «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб», з урахуванням раніше виплачених сум та із одночасною компенсацією сум податку з доходів фізичних осіб відповідно до пункту 2 Порядку виплати щомісячної грошової компенсації сум податку з доходів фізичних осіб, що утримуються з грошового забезпечення, грошових винагород та інших виплат, одержаних військовослужбовцями, поліцейськими та особами рядового і начальницького складу, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 15 січня 2004 року № 44;

- зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 здійснити ОСОБА_1 перерахунок грошового забезпечення за період з 26 грудня 2022 року по 20 травня 2023 року грошового забезпечення, а також виплачених за вказаний період: грошової допомоги для оздоровлення, матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань, компенсації невикористаної щорічної основної відпустки, одноразової грошової допомоги при звільнені, премії, визначивши їх розмір, виходячи з розмірів посадового окладу та окладу за військовим званням, розрахованих шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого Законом України "Про Державний бюджет України на 2022 рік" станом на 01.01.2022 р., встановленого Законом України "Про Державний бюджет України на 2023 рік" станом на 01.01.2023 рік на відповідні тарифні коефіцієнти, згідно з пунктом 4 постанови Кабінету Міністрів України від 30 серпня 2017 року № 704 «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб», з урахуванням раніше виплачених сум та із одночасною компенсацією сум податку з доходів фізичних осіб відповідно до пункту 2 Порядку виплати щомісячної грошової компенсації сум податку з доходів фізичних осіб, що утримуються з грошового забезпечення, грошових винагород та інших виплат, одержаних військовослужбовцями, поліцейськими та особами рядового і начальницького складу, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 15 січня 2004 року № 44;

- визнати протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 , щодо не підговки та не направленні до уповноваженого органу, через який було подано заяву про призначення пенсії за вислугою років оновлених грошового атестату та довідки на ім`я ОСОБА_1 про щомісячні додаткові види грошового забезпечення (надбавки, доплати, підвищення) та премії за останні 24 календарні місяці служби підряд перед місяцем звільнення, що подається для призначення пенсії відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб;

- зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 видати оновлених грошового атестату та довідки на ім`я ОСОБА_1 про щомісячні додаткові види грошового забезпечення. (надбавки, доплати, підвищення) та премії за останні 24 календарні місяці служби підряд перед місяцем звільнення, що подається для призначення пенсії відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб».

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що ОСОБА_1 проходив військову службу у Військовій частині НОМЕР_2 , яка перебуває на фінансовому забезпеченні у Військовій частині НОМЕР_1 та на час подання позову позивача виключено зі списків особового складу та всіх видів забезпечення. Представник позивача звернувся до відповідача із заявою, якою просила нарахувати та виплатити позивачу, відповідно до пункту 4 постанови Кабінету Міністрів України від 30 серпня 2017 року №704 «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб», визначивши розміри посадового окладу, окладу за військовими званням шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом відповідно на 01 січня 2022 року, на 01 січня 2023 рік на відповідний тарифний коефіцієнт. Листом від 21.01.2025 року відповідач повідомив, при розрахунку грошового забезпечення позивача було використано прожитковий мінімум для працездатних встановленого осіб встановлений законом на 01 січня 2018 року у розмірі 1762,00 грн. Вважаючи такі дії відповідача протиправними, позивач звернувся до суду з цим позовом.

Разом з позовною заявою подано клопотання про поновлення строку звернення до суду, в якому представник позивача адвокат Єрьоміна Вікторія Анатоліївна зазначає, що строк звернення позивача до суду підлягає поновленню, оскільки право позивача за звернення до суду з цим позовом не обмежено будь-яким строком у зв`язку з тим, що спірні правовідносини виникли до набуття чинності ч.1 ст. 233 КЗпП України в редакції Закону України від 01.07.2022 №2352-IX (до 19.07.2022) та мали характер триваючих правовідносин. Також представник позивача вказує, що початок перебігу тримісячного строку для подання адміністративного позову слід обчислювати з дати вручення грошового атестата; та зазначає, що за приписами пункту 1 глави XIX «Прикінцеві положення» КЗпП України строк на звернення до суду з позовами щодо нарахування та виплати (стягнення) належної заробітної плати, в тому числі й у відносинах публічної служби, був продовжений до завершення карантину, тобто до 30 червня 2023 року.

Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 19.09.2025 позовну заяву ОСОБА_1 залишено без руху та запропоновано позивачу у десятиденний строк з моменту отримання ухвали надати до канцелярії суду заяву про поновлення строку звернення до адміністративного суду, вказавши інші обставини для поновлення строку та докази на підтвердження таких обставин.

24.09.2025 на виконання вимог вказаної ухвали суду від 19.09.2025 представником позивача надано до суду заяву про поновлення пропущеного строку звернення до суду, в обґрунтування якої представник зазначає, що спірні правовідносини щодо нарахування та виплати грошового забезпечення військовослужбовця виникли в період з 26 грудня 2022 року по 20 травня 2023 року. Оскільки на момент виникнення спірних правовідносин діяла редакція частини 2 статті 233 КЗпП України, яка передбачала право на звернення до суду з позовом про стягнення належної йому заробітної плати без обмеження будь-яким строком, то строк звернення позивача до суду підлягає поновленню. Окрім того, позивач не мав підстав для сумнівів у добросовісності відповідача при здійсненні розрахунку грошового забезпечення; не отримував письмового повідомлення, в якому зазначено розмір прожиткового мінімуму був застосований при розрахунку грошового забезпечення заявника, а також грошової допомоги на оздоровлення, матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань /інших щомісячних основних та додаткових видів 26 грудня 2022 року по 20 травня 2023 року, інформації про розмір грошового забезпечення станом на 01 січня 2022, 01 січня 2023 року за останньою займаною посадою заявника, з обов`язковим зазначенням процентної надбавки за вислугу років, щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (надбавки, доплати, підвищення) та премії та розмір у %, інформацію щодо тарифного розряду, згідно з яким розраховується посадовий оклад заявника з 26 грудня 2022 року по 20 травня 2023 року. Достовірну та документально підтверджену інформацію щодо обсягу і характеру виплачених сум при звільненні, позивач отримав лише з відповіді на адвокатський запит.

Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 29.09.2025 відкрито провадження та призначено розгляд в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін, за наявними у справі матеріалами з 15.10.2025, відповідно до частини 5 статті 262 Кодексу адміністративного судочинства України, та надано відповідачу строк для подання письмового відзиву на позовну заяву - протягом 15 днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі.

Цією ж ухвалою витребувано у відповідача копії письмових документів, у яких детально зазначено нараховані та виплачені позивачу суми (грошовий атестат та/або розрахунковий лист та/або довідку про нараховані та виплачені суми тощо) та докази їх отримання позивачем, а також зауважено, що розгляд питання про поновлення пропущеного строку буде вирішено судом після надання відповідачем витребуваних доказів.

На виконання вимог вказаної ухвали суду представником відповідача надано засобами системи «Електронний суд» заперечення на заяву про усунення недоліків від 30.09.2025, які обґрунтовано наступним. До позовної заяви додано копію листа військової частини НОМЕР_1 від 21.01.2025 № 106, яким на заяву позивача від 17.12.2024 повідомлено, що при розрахунку його грошового забезпечення та одноразових додаткових видів грошового забезпечення у період з 26.12.2022 до 21.06.2024 застосовувався розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановлений законом на 01.01.2018. Також у листі вказано, що інформація щодо розміру грошового забезпечення за період з 26.12.2022 до 21.06.2024 відображена у довідках, виданих заявнику за вих. №№ 252, 253 від 01.07.2024. Тим самим, вже на момент звернення в грудні 17.12.2024 позивачу вже було достеменно відомо про розмір виплаченого грошового забезпечення, оскільки йому вже видавалась довідки №№ 252, 253 від 01.07.2024.

06.10.2025 від відповідача до суду надійшов відзив на позовну заяву та долучено згадувані у листа військової частини НОМЕР_1 від 21.01.2025 №106 та у запереченнях на заяву про усунення недоліків від 30.09.2025 довідки за вих. №№ 252, 253 від 01.07.2024.

При вирішенні питання щодо визнання причин пропуску позивачем строку звернення до адміністративного суду поважними, суд зазначає наступне.

Відповідно до частин 1, 2 ст.122 Кодексу адміністративного судочинства України позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами. Для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Згідно частини третьої ст.122 Кодексу адміністративного судочинства України для захисту прав, свобод та інтересів особи цим Кодексом та іншими законами можуть встановлюватися інші строки для звернення до адміністративного суду, які, якщо не встановлено інше, обчислюються з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Встановлення процесуальних строків законом і судом передбачено з метою дисциплінування учасників адміністративного судочинства та своєчасного виконання ними передбачених Кодексом адміністративного судочинства України певних процесуальних дій.

Інститут строків в адміністративному процесуальному праві сприяє досягненню юридичної визначеності в публічно-правових відносинах, а також стимулює їхніх учасників добросовісно ставитися до виконання своїх обов`язків. Ці строки обмежують час, протягом якого такі правовідносини можуть вважатися спірними; після їхнього завершення, якщо ніхто не звернувся до суду за вирішенням спору, відносини стають стабільними.

Аналізуючи зміст ст.122 КАС України, очевидним є те, що законодавець виходить не тільки з безпосередньої обізнаності особи про факти порушення її прав, а й об`єктивної можливості цієї особи знати про ці факти.

Отже, початок перебігу строків звернення до суду починається з часу, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Зі змісту наведених правових норм також вбачається, що законодавець не передбачив обов`язку суду автоматично поновлювати пропущений строк за наявності відповідного клопотання заявника, оскільки в кожному окремому випадку суд має чітко визначити, з якої саме поважної причини такий строк було пропущено та чи підлягає він поновленню.

Водночас норми Кодексу адміністративного судочинства України не містять вичерпного переліку підстав, які вважаються поважними для вирішення питання про поновлення пропущеного строку звернення до суду.

Такі причини визначаються в кожному конкретному випадку з огляду на обставини справи.

Відтак, для поновлення строку звернення суд має встановити наявність об`єктивно непереборних обставин, що перешкоджали вчасному зверненню з адміністративним позовом, у зв`язку з чим позивач має довести суду їхню наявність і непереборність з доданням відповідних доказів, оскільки в іншому випадку нівелюється значення чіткого окреслення законодавчо закріплених процесуальних строків, а також принцип res judicata.

Як встановлено судом та підтверджено матеріалами справи, 24.06.2024 ОСОБА_1 виключено зі списків особового складу військової частини НОМЕР_2 та всіх видів забезпечення. 17.12.2024 ОСОБА_1 звернувся із письмовою заявою до командира військової частини НОМЕР_1 , підписаною власноруч, в якій зазначено наступне:

«Я, ОСОБА_1 , проходив військову службу в військовій частині НОМЕР_2 та в період з 26.12.2022 по 21.06.2024 року знаходився на фінансовому забезпеченні військової частини НОМЕР_1 . Остання посада начальник відділу планування застосування військ заступник начальника управління планування застосування військ штабу військової частини НОМЕР_2 .

На мій запит про отримання даних про розмір мого грошового забезпечення за період з 26.12.2022 по 21.06.2024 року я отримав Довідку про розміри щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (надбавок, доплат, підвищень) та премії для обчислення пенсії відповідно до статті 43 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» та абзацу восьмого пункту 7 постанови Кабінету Міністрів України від 17 липня 1992 р. №393 (зі змінами) від 01.07.2024 № 252 та Довідку про щомісячні додаткові види грошового забезпечення та премію для призначення пенсії відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» від 01.07.2024 № 253 (копії Довідок додаються).

При ознайомленні з зазначеними розрахунковими даними визначеними в довідках я вбачаю, що мені проводився розрахунок в порушення вимог постанови Кабінету Міністрів України від 30 серпня 2017 року №704 "Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб", яка виявилась у незастосуванні пункту 4 постанови Кабінету Міністрів України від 30 серпня 2017 року №704 "Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб" та пункту 1 Примітки Додатку 1 та Примітки Додатку 14 до постанови Кабінету Міністрів України від 30 серпня 2017 року №704 "Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб" при обчисленні в період з 26.12.2022 року по 19.05.2023 року включно розмірів посадового окладу та окладу за військовим званням, а саме невизначені посадового окладу та окладу за військове звання шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня відповідного календарного року, на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з додатками 1. 14 вказаної постанови.

Враховуючи викладене, прошу перерахувати розмір мого грошового забезпечення за період з 26.12.2022 по 19.05.2023 року відповідно пункту 4 постанови Кабінету Міністрів України від 30 серпня 2017 року №704 "Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб" та пункту 1 Примітки Додатку 1 та Примітки Додатку 14 до постанови Кабінету Міністрів України від 30 серпня 2017 року №704 (з врахуванням прожиткового мінімуму для працездатних осіб. встановлений законом на 1 січня календарного року) з врахуванням надбавки за вислугу років, надбавки за особливості проходження служби, надбавки за роботу, яка передбачає доступ до державної таємниці, та премії. Прошу здійснити доплату мені різниці перерахованої суми.

Крім того, в довідці від 01.07.2024 № 252 в п`ятому абзаці приміток помилково вказана військова частина НОМЕР_1 замість військової частини НОМЕР_2 . Прохання врахувати цей факт при наданні нової довідки.

Нову довідку про розмір щомісячних нарахувань мого грошового забезпечення з врахуванням надбавок, доплат та премій прошу надіслати мені за вказаною адресою в установлені законодавством терміни.»

Суд зауважує, що довідки за вих. №№ 252, 253 від 01.07.2024 містять детальні щомісячні відомості щодо нарахованого грошового забезпечення ОСОБА_2 , у тому числі за спірний період його служби у військовій частині з 26 грудня 2022 року по 20 травня 2023 року.

Таким чином, 17.12.2024 ОСОБА_2 був обізнаний щодо обсягу і характеру виплачених при звільненні сум.

Відповідно до ст. 122 Кодексу адміністративного судочинства України, ст. 233 Кодексу законів про працю України, Закону України від 01 липня 2022 року №2352-IX «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо оптимізації трудових відносин», який набрав чинності з 19 липня 2022 року, правової позиції Конституційного Суду України щодо незворотності дії в часі законів та інших нормативно-правових актів, а також висновків викладених у рішенні Верховного Суду від 06.04.2023 у справі №260/3564/22, залишеному без змін постановою Великої Палати Верховного Суду від 21.09.2023, при розгляді справ за позовами щодо нарахування та виплати (стягнення) належної заробітної плати у відносинах публічної служби застосуванню підлягають не приписи частини п`ятої статті 122 КАС України, якими встановлено місячний строк на звернення до суду з такими позовами, а положення статті 233 КЗпП України в частині, що стосується строку звернення до суду у справах, пов`язаних з недотриманням законодавства про оплату праці, які, зважаючи на гарантування конституційного права на своєчасне одержання винагороди за працю та рівність усіх працівників у цьому праві, мають перевагу в застосуванні перед частиною п`ятою статті 122 КАС України.

Відтак, починаючи з 19 липня 2022 року обмежено строк звернення до суду з позовами щодо виплати заробітної плати трьома місяцями з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення свого права, а якщо це стосується виплати заробітної плати та всіх інших сум, що належать працівникові при звільненні, звільненому працівникові трьома місяцями з дня одержання ним письмового повідомлення про суми, нараховані та виплачені йому при звільненні.

З огляду на викладене, суд зазначає, що звернення до суду щодо оскарження бездіяльності відповідача відносно не нарахування та не виплати ОСОБА_1 грошового забезпечення за період з 26.12.2022 по 20.05.2023 позивач повинен був здійснити протягом трьох місяців після того, як дізнався або повинен був дізнатися про порушення свого права.

Оскільки дата отримання позивачем довідок військової частини за вих. №№ 252, 253 від 01.07.2024 не встановлена, суд вважає, що ОСОБА_2 об`єктивно міг дізнатися про порушення своїх прав 17.12.2024 року.

Отже, тримісячний строк звернення до суду позивача сплив 18.03.2025 року.

Водночас, з вказаною позовною заявою ОСОБА_1 звернувся до суду лише 16.09.2025 засобами поштового зв`язку (позов зареєстровано канцелярією суду 18.09.2025), тобто з порушенням встановленого частиною другою статті 233 КЗпП України тримісячного строку звернення до суду.

Судом не встановлено переконливих фактичних обставин, які б свідчили про дійсні істотні перешкоди чи труднощі для своєчасного звернення позивача до суду за захистом своїх прав, підстави для поновлення процесуального строку відсутні. У зв`язку з чим, суд доходить висновку, що позивачем пропущено строк звернення до адміністративного суду з цією позовною заявою.

Європейський суд з прав людини, юрисдикція якого поширюється на всі питання тлумачення і застосування Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року (пункт 1 статті 32 зазначеної Конвенції), наголошує, що позовна давність це законне право правопорушника уникнути переслідування або притягнення до суду після закінчення певного періоду після скоєння правопорушення. Застосування строків позовної давності має кілька важливих цілей, а саме: забезпечувати юридичну визначеність і остаточність, захищати потенційних відповідачів від прострочених позовів, та запобігати несправедливості, яка може статися в разі, якщо суди будуть змушені вирішувати справи про події, що мали місце у далекому минулому, спираючись на докази, які вже, можливо, втратили достовірність і повноту із плином часу (пункт 51 рішення від 22.10.1996 за заявами N 22083/93, 22095/93 у справі Стаббінгс та інші проти Сполученого Королівства , пункт 570 рішення від 20.09.2011 за заявою у справі ВАТ Нафтова компанія Юкос проти Росії ).

Відповідно до частин третьої, четвертої статті 123 КАС України, якщо факт пропуску позивачем строку звернення до адміністративного суду буде виявлено судом після відкриття провадження в адміністративній справі і позивач не заявить про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані ним у заяві, будуть визнані судом неповажними, суд залишає позовну заяву без розгляду. Якщо після відкриття провадження у справі суд дійде висновку, що викладений в ухвалі про відкриття провадження у справі висновок суду про визнання поважними причин пропуску строку звернення до адміністративного суду був передчасним, і суд не знайде інших підстав для визнання причин пропуску строку звернення до адміністративного суду поважними, суд залишає позовну заяву без розгляду.

За приписами п. 8 ч.1, ч.3, 4 ст. 240 КАС України, з підстав, визначених частинами третьою та четвертою статті 123 цього Кодексу, суд своєю ухвалою залишає позов без розгляду. Про залишення позову без розгляду суд постановляє ухвалу. Ухвала суду про залишення позову без розгляду може бути оскаржена. Особа, позов якої залишено без розгляду, після усунення підстав, з яких позов було залишено без розгляду, має право звернутися до адміністративного суду в загальному порядку.

З огляду на те, що позивачем подано позов після закінчення строків, встановлених законодавством, а наведені позивачем підстави для поновлення строку звернення до адміністративного суду не визнані судом поважними, суд доходить висновку, що позовна заява підлягає залишенню без розгляду.

Керуючись ст.ст. 122, 123, 240, 241-243, 248, 256 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправною бездіяльність та зобов`язання вчинити певні дії - залишити без розгляду.

Копію ухвали невідкладно направити сторонам по справі.

Ухвала суду набирає законної сили відповідно до ст. 256 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржена в порядку та у строки, встановлені статтями 294-297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя Н.Є. Сліпець