Справа № 120/6081/25
Суддя: Маслоід Олена Степанівна
Дата ухвалення: 2026-01-12 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Вінниця

12 січня 2026 р. Справа № 120/6081/25

Вінницький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Маслоід Олени Степанівни, розглянувши у письмовому порядку за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу

за позовом: ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 )

до: Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області (вул. Зодчих, 22, м. Вінниця, 21005)

про: визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

До Вінницького окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов ОСОБА_1 (далі - позивач) до Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області (далі - відповідач) про визнання протиправним та скасування рішення Комісії при Головному управлінні Пенсійного фонду України у Вінницькій області №9 від 05.11.2024 щодо відмови в підтвердженні позивачеві періоду роботи на посаді молодшої медсестри з 01.05.2001 по 09.02.2022 в КНП «Кашперівській дитячий туберкульозний санаторій «Лісова пісня» Вінницької міської ради»; зобов`язання відповідача зарахувати до пільгового стажу позивача період роботи на посаді молодшої медсестри з 01.05.2001 по 09.02.2022 в КНП «Кашперівській дитячий туберкульозний санаторій «Лісова пісня» Вінницької міської ради».

В обґрунтування заявлених позовних вимог позивач зазначає, що звернулась до відповідача із заявою про підтвердження стажу роботи на посаді, що дає право на призначення пенсії на пільгових умовах. Водночас рішенням Комісії при Головному управлінні Пенсійного фонду України у Вінницькій області від 05.11.2024 № 9 позивачеві відмовлено в підтвердженні періоду роботи з 01.05.2001 по 09.02.2022, що дає право на пільгове пенсійне забезпечення відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», оскільки відсутні дані про ліквідацію без правонаступника KНП «Кашперівський дитячий туберкульозний санаторій «Лісова пісня» Вінницької обласної ради». Вважаючи таке рішення відповідача протиправним, позивач звернулась до суду з цим позовом.

Ухвалою суду від 12.05.2025 дану позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження, а також визначено, що вона буде розглядатись в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін.

21.05.2025 за вх.№32601/25 до суду від відповідача надійшов відзив на позовну заяву, в якому наведено заперечення проти заявлених позовних вимог. Аргументуючи свою позицію відповідач 1 вказує, що позивач подала на розгляд комісії трудову книжку, архівні довідки, накази та інші документи, однак ці матеріали не містять усіх необхідних відомостей, передбачених Порядком №637 та Порядком №22-1, зокрема щодо безперервної роботи повний робочий день за пільговою професією, а також щодо проведення і результатів атестації робочих місць у значній частині спірного періоду. Крім того, з наданих документів убачається наявність періодів відпусток без збереження заробітної плати, роботи за сумісництвом та відсутність підтверджених даних про заробітну плату в окремі періоди, що також унеможливлює зарахування цих періодів до пільгового стажу. Окремо відповідач зазначає, що відсутні належні докази ліквідації підприємства без правонаступника у розумінні законодавства, а тому немає підстав для підтвердження пільгового стажу в порядку, передбаченому для таких випадків. Також у відомостях персоніфікованого обліку відсутні позначки щодо спеціального стажу за відповідною нормою закону, що додатково підтверджує правомірність висновків комісії. Враховуючи наведене відповідач вважає заявлені позовні вимоги безпідставними та такими, що не підлягають задоволенню.

Ч. 4 ст. 243 КАС України передбачено, що судове рішення, постановлене у письмовому провадженні, повинно бути складено у повному обсязі не пізніше закінчення встановлених цим Кодексом строків розгляду відповідної справи, заяви або клопотання.

У відповідності до вимог ч. 5 ст. 250 КАС України датою ухвалення судового рішення в порядку письмового провадження є дата складення повного судового рішення.

Дослідивши усі обставини справи та надавши їм юридичну оцінку, суд встановив наступне.

27.09.2024 позивач звернулась до відповідача із заявою про підтвердження стажу роботи на посаді, що дає право на призначення пенсії на пільгових умовах за Списком №2.

Рішенням Комісії при Головному управлінні Пенсійного фонду України у Вінницькій області від 05.11.2024 № 9 позивачеві відмовлено в підтвердженні періоду роботи з 01.05.2001 по 09.02.2022 на посаді молодої медичної сестри KНП «Кашперівський дитячий туберкульозний санаторій «Лісова пісня» Вінницької обласної ради», що дає право на пільгове пенсійне забезпечення відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Підставами для відмови відповідачем визначено відсутність даних про ліквідацію без правонаступника KНП «Кашперівський дитячий туберкульозний санаторій «Лісова пісня» Вінницької обласної ради». Крім того, у рішенні вказано, що первинними документами не підтверджується робота за пільговою професією повний робочий день та в періоди з 01.07.2002 по 14.07.2002, 3 01.01.2004 по 14.01.2004, з 05.05.2014 по 19.05.2014, з 17.11.2016 по 30.11.2016, з 01.06.2017 по 14.06.2017 надавались відпустки без збереження заробітної плати; за жовтень, листопад 2015 року, березень, квітень 2019 року прослідковується робота за сумісництвом та відсутні дані, що робота проходила у вільний від основної роботи час; з 02.07.2003 по 07.09.2010, з 09.09.2015 по 09.02.2022 відсутні дані про проведення атестації робочих місць; за січень 2003 року відсутні дані про заробітну плату.

Не погоджуючись з таким рішенням відповідача, позивач звернулась до суду.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам та встановленим обставинам справи суд керується такими мотивами.

У ст. 19 Конституції України зазначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Ст. 46 Конституції України закріплює право громадян на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Згідно вимог ст. 68 Конституції України кожен зобов`язаний неухильно додержуватися Конституції України та законів України, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей.

Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій встановлені Законом України від 09.07.2003 № 1058-IV "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", який набрав чинності 01.01.2004.

Згідно положень ч. 1 ст. 4 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, законодавство про пенсійне забезпечення базується на Конституції України, складається з Основ законодавства України про загальнообов`язкове державне соціальне страхування, цього Закону, законів України Про недержавне пенсійне забезпечення, Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб, міжнародних договорів з пенсійного забезпечення, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України (далі - закони про пенсійне забезпечення), а також інших законів та нормативно-правових актів, прийнятих відповідно до законів про пенсійне забезпечення, що регулюють відносини у сфері пенсійного забезпечення в Україні.

Відповідно до ч. 1 ст. 8 вказаного Закону, право на отримання пенсій та соціальних послуг із солідарної системи мають громадяни України, які застраховані згідно із цим Законом та досягли встановленого цим Законом пенсійного віку чи визнані особами з інвалідністю в установленому законодавством порядку і мають необхідний для призначення відповідного виду пенсії страховий стаж.

Ст. 9 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування передбачено наступні види пенсійних виплат, що призначаються в солідарній системі: 1) пенсія за віком; 2) пенсія по інвалідності; 3) пенсія у зв`язку з втратою годувальника.

За змістом ч. 1 ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» право на пенсію за віком на пільгових умовах незалежно від місця останньої роботи мають особи, які працювали на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1 та на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, на роботах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, зазначених у частинах другій і третій цієї статті, а пенсії за вислугу років - на умовах, зазначених у частині четвертій цієї статті. Розміри пенсій для осіб, визначених цією статтею, обчислюються відповідно до статті 27 та з урахуванням норм статті 28 цього Закону.

Приписами п. 2 ч. 2 ст. 114 визначено, що на пільгових умовах пенсія за віком призначається працівникам, зайнятим повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, - після досягнення 55 років і за наявності страхового стажу не менше 30 років у чоловіків, з них не менше 12 років 6 місяців на зазначених роботах, і не менше 25 років у жінок, з них не менше 10 років на зазначених роботах.

За вимогами ст. 62 Закону України «Про пенсійне забезпечення» та п. 1, 2 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 №637 (далі - Порядок № 637), основним документом, який підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами. У разі, коли документи про трудовий стаж не збереглися, підтвердження трудового стажу здійснюється органами Пенсійного фонду на підставі показань свідків.

Згідно з п. 3 Порядку № 637 за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.

Відповідно до п. 20 Порядку № 637 у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників (додаток № 5). У довідці має бути вказано: періоди роботи, що зараховуються до спеціального стажу; професія або посада; характер виконуваної роботи; розділ, підрозділ, пункт, найменування списків або їх номери, куди включається цей період роботи; первинні документи за час виконання роботи, на підставі яких видана зазначена довідка.

Постановою правління Пенсійного фонду України від 10.11.2006 №18-1, зареєстрованою в Міністерстві юстиції України 24.11.2006 за № 1231/13105, прийнятою відповідно до пункту 20 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 № 637, затверджено Порядок підтвердження періодів роботи, що зараховуються до стажу для призначення пенсії (далі - Порядок №18-1), який визначає процедуру підтвердження періодів роботи, що зараховуються до стажу роботи:

для призначення пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлену для окремої категорії працівників, у разі ліквідації підприємства, установи, організації без визначення правонаступника;

до 01 січня 2004 року, якщо в трудовій книжці є записи з виправленнями або недостовірні чи неточні записи про періоди роботи на підприємствах, в установах, організаціях (їх правонаступниках), розташованих на тимчасово окупованих територіях у Донецькій та Луганській областях, Автономній Республіці Крим та місті Севастополі (далі - підприємства, які розташовані на тимчасово окупованій території).

Згідно з п. 2 Порядку №18-1 дія цього Порядку поширюється на осіб, які працювали:

- на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1 та на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України;

- на роботах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах;

- на посадах, що дають право на призначення пенсії за вислугу років;

- у період до 01 січня 2004 року на підприємствах, які розташовані на тимчасово окупованій території, та якщо в трудовій книжці є записи з виправленням або недостовірні чи неточні записи про періоди роботи (далі - періоди роботи на підприємствах, які розташовані на тимчасово окупованій території).

Відповідно до пунктів 3-4, 6 Порядку №18-1 підтвердження періодів роботи, що зараховуються до стажу роботи для призначення пенсії на пільгових умовах або за вислугу років та періодів роботи на підприємствах, які розташовані на тимчасово окупованій території, здійснюється комісіями з питань підтвердження стажу роботи, що дає право на призначення пенсії (далі - Комісії).

Комісії створюються при головних управліннях Пенсійного фонду України в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі, до складу яких обов`язково включаються представники органів соціального захисту населення, органів Пенсійного фонду України, Державної служби України з питань праці. До складу Комісії за згодою включаються представники профспілок та організацій Спільного представницького органу репрезентативних всеукраїнських об`єднань профспілок на національному рівні та регіональних організацій роботодавців та їх об`єднань.

Основним завданням Комісії є розгляд заяв про підтвердження стажу роботи та прийняття за результатами їх розгляду рішень про підтвердження (відмову в підтвердженні) стажу роботи.

П. 10-11 та 15 Порядку №18-1 встановлено, що рішення про результати розгляду заяви про підтвердження стажу роботи (додаток 1) приймається більшістю голосів членів Комісії, присутніх на засіданні, підписується головою Комісії або його заступником та набуває чинності з дня його прийняття.

Із заявою про підтвердження стажу роботи (додаток 2) заявник (його законний представник або представник, який діє на підставі виданої йому довіреності, посвідченої нотаріально (далі - його представник)) може звернутись до будь-якого територіального органу Пенсійного фонду України незалежно від території обслуговування цього органу.

Для підтвердження періодів роботи, що зараховуються до стажу роботи для призначення пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, до заяви додаються:

документи, які підтверджують факт припинення підприємства, установи, організації в результаті їх ліквідації (у тому числі архівні) - щодо підприємств, установ, організацій, ліквідованих до 01 липня 2004 року та/або щодо яких відсутні дані про проведення реєстраційних дій в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань (далі - Єдиний державний реєстр);

трудова книжка;

документи (за наявності), видані архівними установами, зокрема: довідка про заробітну плату; копії документів про проведення атестації робочих місць; копії документів про переведення на іншу роботу, на роботу з неповним робочим днем, надання відпусток без збереження заробітної плати.

Для підтвердження періодів роботи на підприємствах, які розташовані на тимчасово окупованій території, заявник (його представник) подає трудову книжку та зазначає у заяві дані про свідків (не менше двох), які знають заявника по спільній з ним роботі на одному підприємстві, в установі, організації (у тому числі в колгоспі) і мають документи про свою роботу за період, щодо якого вони підтверджуватимуть роботу заявника.

Заявник (його представник) може додатково подавати інші документи про стаж роботи.

Рішення Комісій можуть бути оскаржені в Пенсійному фонді України або в судовому порядку.

Із системного аналізу процитованих положень вбачається, що право особи на пенсію за віком на пільгових умовах реалізується виключно за умови дотримання чітко визначеного законом механізму підтвердження спеціального (пільгового) стажу. Законодавець розмежовує поняття загального трудового стажу та пільгового стажу, встановлюючи підвищені вимоги саме до підтвердження роботи у шкідливих і важких умовах праці. Основним доказом загального стажу є трудова книжка, однак вона не є самодостатнім доказом пільгового характеру роботи. Для підтвердження спеціального стажу обов`язковим є подання уточнюючих довідок підприємства або його правонаступника, виданих на підставі первинних документів, а у випадку ліквідації підприємства без визначення правонаступника підтвердження такого стажу здійснюється у спеціальному процедурному порядку Комісіями Пенсійного фонду України відповідно до Порядку № 18-1.

Судом становлено, що згідно із записами №10-11 трудової книжки НОМЕР_1 позивач в період з 01.05.2001 по 09.02.2022 працювала на молодшою медичною сестрою в KНП «Кашперівський дитячий туберкульозний санаторій «Лісова пісня» Вінницької обласної ради».

27.09.2024 позивач звернулась до відповідача із заявою про підтвердження стажу роботи на посаді, що дає право на призначення пенсії на пільгових умовах за Списком №2.

Рішенням Комісії при Головному управлінні Пенсійного фонду України у Вінницькій області від 05.11.2024 № 9 позивачеві відмовлено в підтвердженні періоду роботи з 01.05.2001 по 09.02.2022 на посаді молодої медичної сестри KНП «Кашперівський дитячий туберкульозний санаторій «Лісова пісня» Вінницької обласної ради», що дає право на пільгове пенсійне забезпечення відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Підставами для відмови відповідачем визначено відсутність даних про ліквідацію без правонаступника KНП «Кашперівський дитячий туберкульозний санаторій «Лісова пісня» Вінницької обласної ради». Крім того, у рішенні вказано, що первинними документами не підтверджується робота за пільговою професією повний робочий день та в періоди з 01.07.2002 по 14.07.2002, 3 01.01.2004 по 14.01.2004, з 05.05.2014 по 19.05.2014, з 17.11.2016 по 30.11.2016, з 01.06.2017 по 14.06.2017 надавались відпустки без збереження заробітної плати; за жовтень, листопад 2015 року, березень, квітень 2019 року прослідковується робота за сумісництвом та відсутні дані, що робота проходила у вільний від основної роботи час; з 02.07.2003 по 07.09.2010, з 09.09.2015 по 09.02.2022 відсутні дані про проведення атестації робочих місць; за січень 2003 року відсутні дані про заробітну плату.

В контексті наведеного, суд зауважує, що згідно з відомостями, отриманими за загальнодоступним посиланням https://vinrada.gov.ua/upload/files/8Sklikannya/13Ses/261.pdf, рішенням Вінницької обласної ради № 261 від 29.10.2021 КНП «Кашперівський дитячий туберкульозний санаторій Лісова пісня Вінницької обласної ради» не було ліквідовано, а припинено шляхом реорганізації у формі приєднання до КНП «Вінницький обласний клінічний фтизіопульмонологічний центр» Вінницької обласної ради».

Відповідно до п. 6 зазначеного рішення в результаті реорганізації шляхом приєднання земельна ділянка, майно, права та обов?язки комунального некомерційного підприємства «Кашперівський дитячий туберкульозний санаторій «Лісова пісня» Вінницької обласної ради» переходять до правонаступника комунального некомерційного підприємства «Вінницький обласний клінічний фтизіопульмонологічний центр» Вінницької обласної ради».

Отже, КНП «Вінницький обласний клінічний фтизіопульмонологічний центр» Вінницької обласної ради» є правонаступником КНП «Кашперівський дитячий туберкульозний санаторій «Лісова пісня» Вінницької обласної ради».

За таких обставин, відсутня одна з обов`язкових умов для застосування спеціальної процедури підтвердження пільгового стажу, передбаченої Порядком № 18-1, а саме ліквідація підприємства без правонаступника.

Наявність правонаступника виключає можливість підтвердження пільгового стажу у спрощеному порядку Комісією Пенсійного фонду та покладає обов`язок щодо видачі уточнюючих довідок на відповідне підприємство-правонаступника.

Таким чином, Комісія при Головному управлінні Пенсійного фонду України у Вінницькій області, діючи в межах повноважень та у спосіб, визначений законом, правомірно відмовила у підтвердженні спірного періоду роботи позивача з 01.05.2001 по 09.02.2022 як такого, що не може бути підтверджений у порядку, передбаченому Порядком № 18-1.

Відтак, з огляду на наведене, суд констатує, що відповідачем не допущено порушення права позивача.

Згідно ч. 1 ст. 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

За приписами ч. 1 ст.77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Розглянувши подані учасниками справи документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов висновку про необґрунтованість заявлених позовних вимог та, відповідно, про відсутність підстав для задоволення позову.

Керуючись ст. 2, 6, 9, 73-78, 90, 139, 242, 243, 245, 246, 255, 295 КАС України, суд

ВИРІШИВ:

У задоволенні позовної заяви ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії відмовити.

Рішення суду набирає законної сили в порядку, визначеному ст. 255 КАС України.

Відповідно до ст. 295 КАС України, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Інформація про учасників справи:

Позивач: ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 )

Відповідач: Головне управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області (вул. Зодчих, 22, м. Вінниця, 21005, )

Повний текст судового рішення складено та підписано суддею 12.01.2026 року.

Суддя Маслоід Олена Степанівна