Справа № 160/5608/24
Суддя: Турова Олена Михайлівна
Дата ухвалення: 2026-01-08 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

08 січня 2026 року Справа № 160/5608/24

Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Турової О.М.,

розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження в порядку письмового провадження у місті Дніпрі клопотання Акціонерного товариства «Криворізький залізорудний комбінат» про передачу справи на розгляд до іншого суду у справі №160/5608/24 за позовною заявою Акціонерного товариства «Криворізький залізорудний комбінат» до Дніпровської митниці про визнання протиправними та скасування рішень про коригування митної вартості товарів і карток відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення, -

ВСТАНОВИВ:

В провадженні Дніпропетровського окружного адміністративного суду перебуває адміністративна справа №160/5608/24 за позовною заявою Акціонерного товариства «Криворізький залізорудний комбінат» до Дніпровської митниці, в якій позивач просить:

- визнати протиправним та скасувати рішення Дніпровської митниці про коригування митної вартості товарів №UA110080/2023/100023/1 від 17.11.2023р.;

- визнати протиправною та скасувати картку відмови у митному оформлені (випуску) товарів Дніпровської митниці №UA110080/2023/000261 від 17.11.2023р.;

- визнати протиправним та скасувати рішення Дніпровської митниці про коригування митної вартості товарів №UA110080/2023/100024/1 від 29.11.2023р.;

- визнати протиправною та скасувати картку відмови у митному оформлені (випуску) товарів Дніпровської митниці №UA110080/2023/000268 від 29.11.2023р.;

- визнати протиправним та скасувати рішення Дніпровської митниці про коригування митної вартості товарів №UA110080/2023/100026/1 від 19.12.2023р.;

- визнати протиправною та скасувати картку відмови у митному оформлені (випуску) товарів Дніпровської митниці №UA110080/2023/000290 від 19.12.2023р.

10.06.2025 року до суду надійшло клопотання Акціонерного товариства «Криворізький залізорудний комбінат» про передачу справи на розгляд до іншого суду, в якому позивач, посилаючись на те, що 09.06.2025 року Господарським судом Дніпропетровської області відкрито провадження у справі №904/2684/25 про банкрутство Акціонерного товариства «Криворізький залізорудний комбінат», просить передати матеріали справи №160/5608/24 для розгляду в рамках справи №904/2684/25 про банкрутство Акціонерного товариства «Криворізький залізорудний комбінат» відповідно до приписів ч.ч.1-3 ст.7 Кодексу України з процедур банкрутства.

12.06.2025 року до суду надійшли заперечення Дніпровської митниці на клопотання Акціонерного товариства «Криворізький залізорудний комбінат» про передачу справи на розгляд до іншого суду, в яких відповідачем зазначено, що рішення про коригування митної вартості та картка відмови є тими документами, що документально закріплюють результати здійснення контролю за правильністю визначення митної вартості товарів та відмови у здійсненні митного оформлення та за своєю суттю не є рішеннями контролюючого органу про нарахування грошового зобов`язання, оскільки не містять жодної інформації про нараховані митні платежі, й, відповідно, про податкові зобов`язання, тому вказані акти індивідуальної дії не можуть вважатися актами про нарахування грошового зобов`язання, тож справа №160/5608/24 не є спором про майно позивача, а є адміністративним спором про законність прийнятих відповідачем рішень за результатами митного контролю, що належить виключно до законодавства України з питань митної справи, у зв`язку із чим відповідач просить суд відмовити в задоволенні клопотання представника позивача про передачу матеріалів справи №160/5608/24 для розгляду в рамках справи №904/2684/25 про банкрутство Акціонерного товариства «Криворізький залізорудний комбінат».

Вирішуючи подане позивачем клопотання, суд зазначає наступне.

Предметом спору у справі №160/5608/24, що розглядається Дніпропетровським окружним адміністративним судом, є визнання протиправними та скасування рішень Дніпровської митниці про коригування митної вартості товарів №UA110080/2023/100023/1 від 17.11.2023р., №UA110080/2023/100024/1 від 29.11.2023р. та №UA110080/2023/100026/1 від 19.12.2023р., а також визнання протиправними та скасування карток відмови у митному оформлені (випуску) товарів Дніпровської митниці №UA110080/2023/000261 від 17.11.2023р., №UA110080/2023/000268 від 29.11.2023р. та №UA110080/2023/000290 від 19.12.2023р.

При цьому наданими суду доказами підтверджено, що 09.06.2025 року Господарським судом Дніпропетровської області відкрито провадження у справі №904/2684/25 про банкрутство Акціонерного товариства «Криворізький залізорудний комбінат».

Згідно із частиною 1статті 125 Конституції Українисудоустрій в Україні будується, зокрема, за принципом спеціалізації і визначається законом.

Метою запровадження цього засадничого принципу є більш глибокий і фаховий розгляд найбільш складних справ суддями, що мають відповідний досвід.

Спеціалізація є основним критерієм розподілу юрисдикцій і, власне, причиною створення судів різних юрисдикцій, бо нівелювання юрисдикційних критеріїв (у тому числі їх "змішування" в залежності від обставин конкретної справи, майнового стану особи, мети чи стадії її звернення до суду) призводить до розгляду однакових за своєю юридичною природою спорів різними судами, плутанини у визначенні належного суду, і, зрештою, - порушення принципів верховенства права і правової визначеності, що є прямим порушенням означеної вище нормиКонституції України.

Відповідно до статті 6 Конвенції кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Поняття "суд, встановлений законом" включає в себе, зокрема, таку складову, як дотримання усіх правил юрисдикції та підсудності.

Головним критерієм розмежування адміністративної та господарської судових юрисдикцій є предмет спору та зміст спірних правовідносин.

При вирішенні питання про розмежування компетенції судів щодо розгляду адміністративних і господарських справ недостатньо застосування виключно формального критерію - визначення суб`єктного складу спірних правовідносин. Визначальною ознакою для правильного вирішення спору є характер правовідносин, з яких виник спір. Публічно-правовий спір, на який поширюється юрисдикція адміністративних судів, є спором між учасниками публічно-правових відносин і стосується саме цих відносин.

За правилами частини 3статті 3 КАС України, провадження в адміністративних справах здійснюється відповідно до закону, чинного на час вчинення окремої процесуальної дії, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до частини 1 статті 5 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист шляхом: визнання протиправним та нечинним нормативно-правового акта чи окремих його положень; визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень; визнання дій суб`єкта владних повноважень протиправними та зобов`язання утриматися від вчинення певних дій; визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії; встановлення наявності чи відсутності компетенції (повноважень) суб`єкта владних повноважень; прийняття судом одного з рішень, зазначених у пунктах 1-4 цієї частини, та стягнення з відповідача - суб`єкта владних повноважень коштів на відшкодування шкоди, заподіяної його протиправними рішеннями, дією або бездіяльністю.

Приписами статей 2, 4 та 19 КАС України визначено завдання та основні засади адміністративного судочинства, зміст публічно-правового спору та справи, на які поширюється юрисдикція адміністративних судів.

Публічно-правовим вважається, зокрема, спір, у якому сторони правовідносин виступають одна щодо іншої не як рівноправні та в якому одна зі сторін виконує публічно-владні управлінські функції й може вказувати або забороняти іншому учаснику правовідносин відповідну поведінку, давати дозвіл на передбачену законом діяльність тощо.

Необхідною ознакою суб`єкта владних повноважень є здійснення ним публічно-владних управлінських функцій. Ці функції суб`єкт має виконувати саме в тих правовідносинах, у яких виник спір.

Визначальною ознакою справи адміністративної юрисдикції є суть (зміст, характер) спору. Публічно-правовий спір, на який поширюється юрисдикція адміністративних судів, є спором між учасниками публічно-правових відносин і стосується саме цих відносин. Тобто якщо спір виник у сфері публічно-правових відносин, це виключає розгляд справи в порядку господарського судочинства.

До компетенції адміністративних судів належать спори фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження.

Водночас ГПК України визначає юрисдикцію та повноваження господарських судів, встановлює порядок здійснення судочинства у господарських судах (стаття 1 ГПК України).

Відповідно до статті 4 ГПК України право на звернення до господарського суду в установленому цим Кодексом порядку гарантується. Ніхто не може бути позбавлений права на розгляд його справи у господарському суді, до юрисдикції якого вона віднесена законом. Юридичні особи та фізичні особи - підприємці, фізичні особи, які не є підприємцями, державні органи, органи місцевого самоврядування мають право на звернення до господарського суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав та законних інтересів у справах, віднесених законом до юрисдикції господарського суду, а також для вжиття передбачених законом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням.

У пункті 8 частини 1 статті 20 ГПК України закріплена спеціальна юридична норма, відповідно до якої до справ, що належать до юрисдикції господарських судів, входять справи про банкрутство та справи у спорах з майновими вимогами до боржника, стосовно якого відкрито провадження у справі про банкрутство, зокрема, справи у спорах про визнання недійсними будь-яких правочинів (договорів), укладених боржником; стягнення заробітної плати; поновлення на роботі посадових та службових осіб боржника, за винятком спорів про визначення та сплату (стягнення) грошових зобов`язань (податкового боргу), визначених відповідно до ПК України, а також спорів про визнання недійсними правочинів за позовом контролюючого органу на виконання його повноважень, визначених ПК України.

Як установлено судом, 09.06.2025 року Господарським судом Дніпропетровської області відкрито провадження у справі №904/2684/25 про банкрутство Акціонерного товариства «Криворізький залізорудний комбінат».

Отже, позивач перебуває у процедурі банкрутства.

21.04.2019 року набрав чинність Кодекс України з процедур банкрутства (далі КузПБ), прийнятий Верховною Радою України 18.10.2018 року.

Згідно з преамбулою КУзПБ цей Кодекс встановлює умови та порядок відновлення платоспроможності боржника - юридичної особи або визнання його банкрутом з метою задоволення вимог кредиторів, а також відновлення платоспроможності фізичної особи.

Відповідно до статті 1 КУзПБ банкрутством є визнана господарським судом нездатність боржника відновити свою платоспроможність за допомогою процедури санації та реструктуризації і погасити встановлені у порядку, визначеному цим Кодексом, грошові вимоги кредиторів інакше, ніж через застосування ліквідаційної процедури або процедури погашення боргів боржника; боржником для цілей цього Кодексу є юридична особа або фізична особа, у тому числі фізична особа - підприємець, неспроможна виконати свої грошові зобов`язання, строк виконання яких настав.

Отже, банкрутством як різновидом процедур, що здійснюються в межах спеціалізації господарського судочинства, є судова процедура, яка регламентує правовідносини, що виникають внаслідок нездатності боржника відновити свою платоспроможність та задовольнити визнані судом вимоги кредиторів через процедури санації чи ліквідації, які визначені КУзПБ, введеним у дію з 21 жовтня 2019 року. Цей Кодекс встановлює умови та порядок відновлення платоспроможності боржника - юридичної особи або визнання його банкрутом з метою задоволення вимог кредиторів, а також відновлення платоспроможності фізичної особи, передбачаючи ряд процесуальних норм, які регулюють порядок здійснення судочинства у цих процедурах (відкриття провадження у справі про банкрутство, види судових рішень у банкрутстві та порядок їх оскарження тощо).

Пунктом 4 Прикінцевих та перехідних положень КУзПБ установлено, що з дня введення в дію цього Кодексу подальший розгляд справ про банкрутство здійснюється відповідно до положень цього Кодексу незалежно від дати відкриття провадження у справі про банкрутство, крім справ про банкрутство, які на день введення в дію цього Кодексу перебувають на стадії санації, провадження в яких продовжується відповідно до Закону №2343-XII.

Особливістю провадження у справі про банкрутство є те, що врегулювання правовідносин неплатоспроможності боржника вимагає поєднання в одній процедурі як цивільних, так і адміністративних правовідносин щодо його майна (майнових прав) з метою як найповнішого задоволення в ній вимог кредиторів - приватних осіб та контролюючих органів з грошовими вимогами до боржника у черговості, визначеній КУзПБ.

За змістом частини 1 статті 2 КУзПБ провадження у справах про банкрутство регулюється цим Кодексом, ГПК України, іншими законами України.

Відповідно до частини 1 статті 7 КУзПБ спори, стороною в яких є боржник, розглядаються господарським судом за правилами, передбаченими ГПК України, з урахуванням особливостей, визначених цією статтею.

Згідно із частиною 2 статті 7 КУзПБ господарський суд, у провадженні якого перебуває справа про банкрутство, в межах цієї справи вирішує всі майнові спори, стороною в яких є боржник; спори з позовними вимогами до боржника та щодо його майна; спори про визнання недійсними результатів аукціону; спори про визнання недійсними будь-яких правочинів, укладених боржником; спори про повернення (витребування) майна боржника або відшкодування його вартості відповідно; спори про стягнення заробітної плати; спори про поновлення на роботі посадових та службових осіб боржника; спори щодо інших вимог до боржника.

Склад учасників розгляду спору визначається відповідно до ГПК України.

Господарський суд розглядає спори, стороною в яких є боржник, за правилами, визначеними ГПК України. За результатами розгляду спору суд ухвалює рішення.

У разі якщо відповідачем у такому спорі є суб`єкт владних повноважень, суд керується принципом офіційного з`ясування всіх обставин у справі та вживає визначених законом заходів, необхідних для з`ясування всіх обставин у справі, у тому числі щодо виявлення та витребування доказів, з власної ініціативи.

Матеріали справи, в якій стороною є боржник, щодо майнових спорів з вимогами до боржника та його майна, провадження в якій відкрито до відкриття провадження у справі про банкрутство, надсилаються до господарського суду, в провадженні якого перебуває справа про банкрутство, який розглядає спір по суті в межах цієї справи (частина 3 статті 7 КУзПБ).

Аналіз змісту наведених приписів КУзПБ у взаємозв`язку з нормами статті 20 ГПК України дозволяє дійти висновку про те, що для віднесення справи до юрисдикції господарського суду, який розглядає справу про банкрутство, майнові вимоги мають бути безпосередньо пов`язані зі здійсненням провадження в такій справі, зокрема стосуватися визнання недійсними правочинів, учинених керуючим санацією (ліквідатором), визнання права власності на майно боржника, оскарження результатів аукціону з продажу майна боржника тощо.

До критеріїв визначення, чи підлягає розгляду у межах справи про банкрутство спір, стороною в якому є боржник, відносяться також такі умови, за яких вирішення спору: стосується питання щодо формування активів боржника (майно, майнові права); впливає на суб`єктний склад сторін та учасників у справі про банкрутство, їхні права, інтереси та (або) обов`язки.

Фактично спірні правовідносини у справі, що розглядається, виникли у межах публічно-правового спору у сфері митних правовідносин, за результатами здійснення митним органом владних управлінських функцій - митного контролю.

Тому автоматичне віднесення до господарської юрисдикції таких спорів не узгоджується з принципом правової визначеності.

Визначення контролюючим органом у рішенні про коригування митної вартості товарів іншої ніж визначено позивачем митної вартості напряму не пов`язане зі справою про банкрутство.

З огляду на викладене вимоги позивача (у тому числі й після відкриття провадження у справі про банкрутство) про визнання протиправним та скасування рішення про коригування митної вартості товарів та картки відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення, за характером і змістом відносин пов`язані саме з виконанням позивачем обов`язку зі сплати митних платежів (податків) та реалізацією відповідачем владних управлінських функцій, що унормовано приписами МК України.

Такі позовні вимоги стосуються насамперед перевірки правомірності рішення суб`єкта владних повноважень.

Наведене свідчить про публічно-правовий характер такого спору, а тому цей спір підлягає розгляду саме за правилами адміністративного судочинства.

Подібний висновок, що автоматичне віднесення до господарської юрисдикції, спорів правовідносини в яких виникли в межах публічно-правового, не узгоджується з принципом правової визначеності, узгоджується з позицією Великої Палати Верховного Суду, висловленій у постанові від 13 квітня 2023 року у справі №320/12137/20 (провадження № 11-54апп22), в якій суд відступив від раніше сформованого висновку в постанові Великої Палати Верховного Суду від 21 вересня 2021 року у справі №905/2030/19 та в постановах Великої Палати Верховного Суду, від 30 січня 2023 року у справі №815/6486/17, від 27 лютого 2019 року у справі №826/1866/17, від 23 вересня 2020 року у справі №826/16976/16, від 21 вересня 2021 року у справі №905/2030/19 (905/1159/20), та в постанові Верховного Суду від 11 лютого 2021 року у справі №560/2855/20, від 28 квітня 2022 року у справі № 300/2043/19, від 05 липня 2023 року справа № 580/1001/23, від 11 серпня 2023 року справа № 822/407/16, від 8 червня 2023 року у справі №380/24252/21, від 14 вересня 2023 року справа № 280/7501/21.

Враховуючи наведене у сукупності, клопотання позивача про передачу матеріалів справи №160/5608/24 для розгляду в рамках справи №904/2684/25 про банкрутство Акціонерного товариства «Криворізький залізорудний комбінат» є безпідставним та задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.ст.243, 248, 250, 256 КАС України, суд

УХВАЛИВ:

У задоволенні клопотання Акціонерного товариства «Криворізький залізорудний комбінат» про передачу справи на розгляд до іншого суду у справі №160/5608/24 за позовною заявою Акціонерного товариства «Криворізький залізорудний комбінат» до Дніпровської митниці про визнання протиправними та скасування рішень про коригування митної вартості товарів і карток відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення відмовити у повному обсязі.

Ухвала суду набирає законної сили в порядку приписів статті 256 Кодексу адміністративного судочинства України та оскарженню не підлягає.

Суддя: О.М. Турова