Справа № 300/9322/24
Суддя: Онишкевич Тарас Володимирович
Дата ухвалення: 2026-01-08 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 січня 2026 рокуЛьвівСправа № 300/9322/24 пров. № А/857/7098/25

Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Онишкевича Т.В.,

суддів Гудима Л.Я., Качмара В.Я.,

розглянувши в порядку письмового провадження в м. Львові апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області на рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 03 лютого 2025 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання до вчинення дій,

суддя у І інстанції Скільський І.І.,

час ухвалення рішення не зазначено,

місце ухвалення рішення м. Івано-Франківськ,

дата складення повного тексту рішення 03 лютого 2025 року,

ВСТАНОВИВ :

У грудні 2024 року ОСОБА_1 звернулася до суду з адміністративним позовом, у якому просила:

- визнати протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківськ області (далі ГУ ПФУ) щодо незарахування стажу роботи з 01.01.2004 по 01.11.2024 у Комунальному некомерційному підприємстві Івано-Франківська обласна клінічна інфекційна лікарня Івано-Франківської обласної ради у подвійному розмірі відповідно до статті 60 Закону України Про пенсійне забезпечення;

- зобов`язати відповідача провести перерахунок та виплату пенсії позивачці з 01.12.2024 (з першого числа наступного місяця після її звернення із заявою за перерахунком пенсії), зарахувавши до стажу період її роботи з 01.01.2004 по 01.11.2024 у Комунальному некомерційному підприємстві Івано-Франківська обласна клінічна інфекційна лікарня Івано-Франківської обласної ради (на сьогодні КНП Центр інфекційних захворювань Івано-Франківської області) у подвійному розмірі.

Рішенням Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 03 лютого 2025 року у справі № 300/9322/24 позов було задоволено частково.

Визнано протиправною бездіяльність ГУ ПФУ щодо незарахування ОСОБА_1 стажу роботи з 01.01.2004 по 28.02.2023 у Комунальному некомерційному підприємстві Івано-Франківська обласна клінічна інфекційна лікарня Івано-Франківської обласної ради у подвійному розмірі відповідно до статті 60 Закону України Про пенсійне забезпечення.

Зобов`язано відповідача провести перерахунок та виплату пенсії ОСОБА_1 з 01.12.2024 (з першого числа наступного місяця після її звернення із заявою за перерахунком пенсії), зарахувавши до стажу період її роботи з 01.01.2004 по 28.02.2023 у Комунальному некомерційному підприємстві Івано-Франківська обласна клінічна інфекційна лікарня Івано-Франківської обласної ради (на сьогодні КНП Центр інфекційних захворювань Івано-Франківської області) у подвійному розмірі

У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

При цьому суд першої інстанції, врахувавши правові висновки Верховного Суду у подібних правовідносинах, дійшов висновку, що періоди роботи в інфекційному закладі охорони здоров`я слід зарахувати до страхового стажу позивачки у подвійному розмірі відповідно до статті 60 Закону України Про пенсійне забезпечення.

У апеляційному порядку рішення суду першої інстанції оскаржено ГУ ПФУ, яке у своїй скарзі просило скасувати його та прийняти нове, яким відмовити в задоволенні позовних вимог.

На обґрунтування апеляційної скарги посилається на те, що судом першої інстанції не враховано, що пільговий порядок обчислення стажу роботи, передбачений законодавством, що діяло раніше, за період з 01.01.2004 застосовується виключно у частині визначення права на пенсію за вислугу років. Таким чином, період роботи позивачки у інфекційному відділені закладу охорони здоров`я з 01.01.2004 по 28.02.2023 ГУ ПФУ зарахований до загального страхового стажу в одинарному розмірі згідно із статтею 24 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування". Для періодів роботи після 01.01.2004 року законодавством не встановлено пільг щодо обчислення страхового стажу працівників відділень закладів охорони здоров`я.

Відповідно до пункту 3 частини 1 статті 311 Кодексу адміністративного судочинства України справа розглядається у порядку письмового провадження.

Переглянувши судове рішення в межах доводів та вимог апеляційної скарги, перевіривши повноту встановлення судом першої інстанції фактичних обставин справи та правильність застосування ним норм матеріального та процесуального права, апеляційний суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення апеляційної скарги, виходячи із такого.

Як встановлено судом першої інстанції та підтверджується матеріалами справи, ОСОБА_1 перебуває на обліку в ГУ ПФУ та отримує пенсію за віком на пільгових умовах за Списком №2 відповідно до Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування.

25.11.2024 позивачка звернулась із заявою до ГУ ПФУ про здійснення перерахунку розміру її пенсії та дорахування стажу з 01.01.2004 по 01.11.2024 у подвійному розмірі відповідно до статті 60 Закону України Про пенсійне забезпечення, додавши заяву про призначення пенсії, паспорт, довідку про зміну назву організації №1956/01-19, довідку №1950/01-19.

10.12.2024 відповідачем надано позивачці протокол із розрахунком, із яким пенсійним органом прийнято рішення про перерахунок пенсії від 29.11.2024 №53.

Вважаючи бездіяльність ГУ ПФУ щодо незарахування періоду роботи з 01.01.2004 по 01.11.2024 в інфекційному закладі охорони здоров`я у подвійному розмірі протиправною, ОСОБА_1 звернулася до адміністративного суду позовом, що розглядається.

При наданні правової оцінки правильності вирішення судом першої інстанції цього публічно-правового спору оскаржуваним рішенням та доводам апелянта, що викладені у апеляційній скарзі, суд апеляційної інстанції виходить із такого.

Відповідно до частини 1 статті 78 Кодексу адміністративного судочинства України обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їх представників.

Частиною 1 статті 308 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до частини 2 статті 308 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Згідно з приписами частини 3 статті 308 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Статтею 46 Конституції України визначено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

За приписами пункту 6 частини першої статті 92 Конституції України, основи соціального захисту, форми і види пенсійного забезпечення визначаються виключно законами України.

Правовідносини, що виникають у сфері пенсійного забезпечення громадян регулюються Законами України «Про пенсійне забезпечення» (далі Закон №1788-ХІІ) та «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (далі Закон №1058-IV). Закон №1058-IV набрав чинності 01.01.2004. До цього моменту пенсійні правовідносини були врегульовані Законом №1788-ХІІ.

Відповідно до преамбули Закону №1058-IV цей Закон розроблений відповідно до Конституції України та Основ законодавства України про загальнообов`язкове державне соціальне страхування, визначає принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел, передбачених цим Законом, а також регулює порядок формування Накопичувального пенсійного фонду та фінансування за рахунок його коштів видатків на оплату договорів страхування довічних пенсій або одноразових виплат застрахованим особам, членам їхніх сімей та іншим особам, передбаченим цим Законом.

Статтею 24 Закону №1058-IV визначено, що страховий стаж - це період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.

Страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом, а також даних, включених на підставі цих документів до реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування.

Періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом.

За правилами пункту 16 Розділу XV «Прикінцеві положення» Закону №1058-IV до приведення законодавства України у відповідність із цим Законом закони України та інші нормативно-правові акти застосовуються в частині, що не суперечить цьому Закону.

Положення Закону №1788-ХІІ застосовуються в частині визначення права на пенсію за віком на пільгових умовах і за вислугу років.

Таке правове регулювання визначає, що положення Закону №1788-ХІІ, в частині визначення права на пенсію за віком на пільгових умовах (в тому числі щодо пільг по обчисленню стажу), станом на час звернення позивачки за призначенням пенсії діяли і підлягали застосуванню відповідними суб?єктами під час виконання покладених на них функцій.

Відповідно до статті 60 Закону №1788-ХІІ робота в лепрозорних і протичумних закладах охорони здоров`я, у закладах (відділеннях) з лікування осіб, заражених вірусом імунодефіциту людини або хворих на СНІД, в інших інфекційних закладах (відділеннях) охорони здоров`я, у патолого-анатомічних і реанімаційних відділеннях закладів охорони здоров`я, а також у психіатричних закладах охорони здоров`я зараховується до стажу роботи у подвійному розмірі.

Судом встановлено і не заперечується відповідачем, що позивачка в період з 01.01.2004 по 01.11.2024 працювала у Комунальному некомерційному підприємстві Івано-Франківська обласна клінічна інфекційна лікарня Івано-Франківської обласної ради на посаді молодшої медичної сестри.

За правилами статті 60 Закону №1788-ХІІ та в силу приписів пункту 16 Розділу XV «Прикінцеві положення» Закону №1058-IV період роботи у інфекційному закладі охорони здоров`я підлягає зарахуванню до стажу роботи на пільгових умовах у подвійному розмірі.

Зазначені висновки узгоджуються з правовою позицією, висловленою Верховним Судом у постановах від 20.04.2022 у справі №214/3705/17, від 20.04.2022 у справі №214/3705/17, від 27.04.2023 у справі №160/14078/22 та від 11.02.2025 у справі №420/8637/24, у яких суд дійшов висновку про правомірність зарахування до страхового стажу в подвійному розмірі відповідно до статті 60 Закону №1788-ХІІ періоди роботи позивачів в інфекційних закладах після 01.01.2004, тобто після дати набрання чинності Законом №1058-IV.

Враховуючи встановлені обставини справи, апеляційний суд приходить до переконання про наявність порушення прав позивачки з боку відповідача щодо відмови у зарахуванні періоду роботи з 01.01.2004 по 01.11.2024 у Комунальному некомерційному підприємстві Івано-Франківська обласна клінічна інфекційна лікарня Івано-Франківської обласної ради на посаді молодшої медичної сестри до стажу роботи у подвійному розмірі.

Таким чином апеляційний вважає, що суд першої інстанції підставно зобов`язав відповідача здійснити перерахунок та виплату пенсії позивачці, зарахувавши період її роботи з 01.01.2004 по 28.02.2023 у Комунальному некомерційному підприємстві Івано-Франківська обласна клінічна інфекційна лікарня Івано-Франківської обласної ради у подвійному розмірі згідно зі статтею 60 Закону України Про пенсійне забезпечення.

Отже доводи апеляційної скарги, наведені на спростування висновків суду першої інстанції, не містять належного обґрунтування чи нових переконливих доводів, які б були безпідставно залишені без розгляду судом першої інстанції.

Порушень норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильного застосування норм матеріального права поза межами вимог апелянта та доводів, викладених у апеляційній скарзі, у ході апеляційного розгляду справи встановлено не було.

З огляду на викладене суд апеляційної інстанції приходить до переконання, що суд першої інстанції, вирішуючи даний публічно-правовий спір, правильно встановив фактичні обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, а відтак апеляційну скаргу слід залишити без задоволення.

Підстав для зміни розподілу судових витрат за наслідками апеляційного перегляду справи у відповідності до вимог частини 6 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України немає.

Керуючись статтями 241, 243, 308, 311, 316, 321, 322, 325, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційний суд,

ПОСТАНОВИВ :

апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області залишити без задоволення, а рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 03 лютого 2025 року у справі № 300/9322/24 без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її ухвалення та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції лише у випадках, передбачених пунктом 2 частини 5 статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя Т. В. Онишкевич
судді Л. Я. Гудим
В. Я. Качмар