Справа № 120/6699/25
Суддя: Яремчук Костянтин Олександрович
Дата ухвалення: 2026-01-08 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Вінниця

08 січня 2026 р. Справа № 120/6699/25

Вінницький окружний адміністративний суд у складі судді Яремчука Костянтина Олександровича, розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у письмовому провадженні) адміністративну справу за позовом Головного управління ДПС у Вінницькій області до товариства з обмеженою відповідальністю "Будівельник ТТ" про накладення арешту на кошти та інші цінності,

ВСТАНОВИВ:

До Вінницького окружного адміністративного суду надійшла позовна заява Головного управління ДПС у Вінницькій області до товариства з обмеженою відповідальністю "Будівельник ТТ".

Обґрунтовуючи позовні вимоги, представник позивача зазначив, що за товариством з обмеженою відповідальністю "Будівельник ТТ" обліковується податковий борг в загальній сумі 13543,51 гривень, який станом на дату звернення до суду не сплачено, що відповідно до підпункту 20.1.33 пункту 20.1 статті 20 Податкового кодексу України є підставою для звернення до суду з позовом щодо накладення арешту на кошти та інші цінності відповідача, що знаходяться у банку, на суму податкового боргу.

Ухвалою від 20 травня 2025 року відкрито провадження в адміністративній справі, задоволено клопотання представника позивача щодо розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження та вирішено її розгляд справи здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін. Цією ж ухвалою встановлено відповідачу строк для подання відзиву на позовну заяву.

Копія ухвали про відкриття провадження в адміністративній справі надсилалася відповідачу за адресою, що зазначена у позовній заяві (така ж адреса вказана як адреса місцезнаходження фізичної особи-підприємця у Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань).

Проте до суду повернувся поштовий конверт із зазначенням причини повернення - "адресат відсутній за вказаною адресою".

Відповідно до пункту 5 частини 6 статті 251 Кодексу адміністративного судочинства України днем вручення судового рішення є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, що зареєстровані у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси.

Відтак днем вручення відповідачу копії ухвали про відкриття провадження в адміністративній справі слід вважати день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відсутність адресата за зареєстрованою адресою місця проживання (тобто 24 листопада 2025 року).

При цьому відзив на позовну заяву від відповідача на адресу суду в строк, визначений ухвалою від 20 травня 2025 року, не надійшов.

Згідно з частиною 6 статті 162 Кодексу адміністративного судочинства України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Оскільки у встановлений судом строк відповідачем не подано відзив на позовну заяву без поважних причин, тому суд дійшов висновку вирішувати справу за наявними у ній доказами.

Дослідивши матеріали адміністративної справи, оцінивши надані докази, суд встановив наступне.

Товариство з обмеженою відповідальністю "Будівельник ТТ" перебуває на обліку в Головному управлінні ДПС у Вінницькій області.

Рішенням Вінницького окружного адміністративного суду від 06 квітня 2022 року у справі № 120/183/22-а стягнуто з товариства з обмеженою відповідальністю "Будівельник ТТ" податковий борг в сумі 13543,51 гривень.

10 серпня 2020 року Головним управлінням ДПС у Вінницькій області сформовано податкову вимогу № 179378-52, яку направлено відповідачу.

З метою погашення податкового боргу Головним управлінням ДПС у Вінницькій області вживалися заходи щодо встановлення наявності майна у товариства з обмеженою відповідальністю "Будівельник ТТ", що може бути джерелом погашення податкового боргу, проте такого не виявлено.

Визначаючись з приводу позовних вимог, суд зважає на таке.

Загальна процедура і підстави застосування адміністративного арешту контролюючими органами визначені статетю 94 Податкового кодексу України (надалі - ПК України).

Визначення адміністративного арешту як виняткового способу забезпечення виконання обов`язків платника податків наведене в пункті 94.1 статті 94 ПК України, за своїм змістом однаково охоплює як арешт коштів, так і арешт іншого майна.

Отже, норми статті 94 ПК України регулюють застосування будь-якого адміністративного арешту незалежно від його предмета.

Згідно з пунктом 94.2 статті 94 ПК України арешт майна може бути застосовано, якщо з`ясовується одна з таких обставин: платник податків порушує правила відчуження майна, що перебуває у податковій заставі; фізична особа, яка має податковий борг, виїжджає за кордон; платник податків відмовляється від проведення документальної або фактичної перевірки за наявності законних підстав для її проведення або від допуску посадових осіб контролюючого органу; відсутні дозволи (ліцензії) на здійснення господарської діяльності, а також у разі відсутності реєстраторів розрахункових операцій, зареєстрованих у встановленому законодавством порядку, крім випадків, визначених законодавством; відсутня реєстрація особи як платника податків у контролюючому органі, якщо така реєстрація є обов`язковою відповідно до цього Кодексу, або коли платник податків, що отримав податкове повідомлення або має податковий борг, вчиняє дії з переведення майна за межі України, його приховування або передачі іншим особам; платник податків відмовляється від проведення перевірки стану збереження майна, яке перебуває у податковій заставі; платник податків не допускає податкового керуючого до складення акта опису майна, яке передається в податкову заставу; платник податків (його посадові особи або особи, які здійснюють готівкові розрахунки та/або провадять діяльність, що підлягає ліцензуванню) відмовляється від проведення відповідно до вимог цього Кодексу інвентаризації основних засобів, товарно-матеріальних цінностей, коштів (зняття залишків товарно-матеріальних цінностей, готівки).

Відповідно до абзацу другого підпункту 94.6.2 пункту 94.6 статті 94 ПК України арешт коштів на рахунку платника податків здійснюється виключно на підставі рішення суду шляхом звернення контролюючого органу до суду.

Водночас ПК України передбачені також інші, додаткові випадки накладення арешту на кошти платника податків, крім тих, що визначені статтею 94 ПК України.

Так, відповідно до підпункту 20.1.33 пункту 20.1 статті 20 ПК України контролюючі органи мають право звертатися до суду щодо накладення арешту на кошти та інші цінності, що знаходяться в банку, платника податків, який має податковий борг, у разі якщо у такого платника податків відсутнє майно та/або його балансова вартість менша суми податкового боргу, та/або таке майно не може бути джерелом погашення податкового боргу.

Наведена законодавча норма встановлює одночасно як право контролюючого органу на звернення до суду з вимогою про накладення арешту на кошти платника податків, так і підстави для реалізації цього повноваження. Такими підставами є: 1) відсутність майна, за рахунок якого може бути погашений податковий борг; 2) недостатність такого майна для погашення суми податкового боргу через те, що балансова вартість цього майна менша за відповідну суму податкового боргу; 3) майно не може бути джерелом погашення податкового боргу.

В свою чергу, відсутність умов для застосування арешту коштів платника податків, передбачених пунктом 94.2 статті 94 ПК України, за наявності умов, встановлених підпунктом 20.1.33 пункту 20.1 статті 20 ПК України, не може бути підставою для відмови у застосуванні арешту коштів на рахунках платника податків, оскільки норма підпункту 20.1.33 пункту 20.1 статті 20 ПК України є імперативною і обов`язковою до виконання.

Норми підпункту 20.1.33 пункту 20.1 статті 20 та пункту 94.2 статті 94 ПК України не суперечать одна одній (не конфліктують між собою), оскільки регулюють різні правовідносини. Так, норми пункту 94.2 ПК України визначають загальні підстави для застосування арешту як майна, так і коштів платника податків. Натомість, підпункт 20.1.33 пункту 20.1 статті 20 ПК України регулює інше коло суспільних відносин, а саме питання накладення арешту виключно на кошти платника податків та інші цінності, що знаходяться у банках, причому в специфічній ситуації у разі відсутності майна у планика податків за відсутності достатнього для погашення податкового боргу майна та/або балансова вартість майна платника податків є меншою ніж сума податкового боргу, та/або майно платника податків не може бути джерелом погашення податкового боргу.

Таким чином, законодавець передбачив два види арешту майна в залежності від підстав та порядку його застосування: адміністративний арешт майна, в тому числі грошових коштів на банківському рахунку, як спосіб забезпечення виконання платником податків його обов`язків, визначених законом, який в залежності від виду майна застосовується за рішенням керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу або за судовим рішенням; арешт коштів та інших цінностей платника податків, що знаходяться у банку, який застосовується за рішенням суду як спосіб забезпечення погашення податкового боргу, підставою для застосування якого є відсутність або недостатність у платника податків майна для погашення податкового боргу.

Разом із тим, сума коштів, на яку накладається арешт, не повинна перевищувати суму податкового боргу, право на стягнення якої наявне в контролюючого органу на момент прийняття судом рішення про застосування адміністративного арешту. Тобто, арешт може стосуватися лише тих коштів, які є необхідними для виконання певних зобов`язань платника податків, зокрема, щодо погашення податкового боргу.

Так, в ході судового розгляду встановлено, що за відповідачем обліковується податковий борг з податку на додану вартість в загальному розмірі 13543,52 гривень, який в добровільному порядку не сплачений.

Рішенням Вінницького окружного адміністративного суду від 06 квітня 2022 року у справі № 120/183/22-а задоволено позов контролюючого органу та стягнуто з товариства з обмеженою відповідальністю "Будівельник ТТ" податковий борг в сумі 13543,51 гривень.

З метою встановлення наявності майна у товариства з обмеженою відповідальністю "Будівельник ТТ" для погашення такого боргу податковим органом здійснено ряд заходів.

Зокрема листом Головного управління Держпродспоживслужби у Вінницькій області від 07 квітня 2025 року повідомлено контролюючий орган про те, що транспортні засоби за товариством з обмеженою відповідальністю "Будівельник ТТ" не зареєстровані.

Відповідно до інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, реєстру прав власності на нерухоме майно, реєстру іпотек, реєстру заборони відчужень нерухомого майна у товариства з обмеженою відповідальністю "Будівельник ТТ" відсутні права власності на будь-яке нерухоме майно.

Відтак контролюючим органом вжито передбачених податковим законодавством необхідних заходів щодо встановлення майна у відповідача, яке може бути джерелом погашення податкового боргу, проте такого не виявлено.

Враховуючи те, що у відповідача відсутнє майно для погашення податкового боргу, що повністю підтверджується наданими позивачем доказами, тому суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення вимоги щодо накладення арешту на кошти та інші цінності, що знаходяться в банках, які обслуговують товариство з обмеженою відповідальністю "Будівельник ТТ", на суму податкового боргу в розмірі 13543,51 гривень.

Згідно з частиною 1 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні (стаття 90 Кодексу адміністративного судочинства України).

З огляду на те, що обставини, наведені позивачем у позові, знайшли підтвердження в ході судового розгляду, тому суд дійшов висновку, що позовні вимоги належить задовольнити.

З урахуванням частини 2 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України, а також з огляду на відсутність витрат суб`єкта владних повноважень, пов`язаних із залученням свідків та проведенням експертиз, відсутні підстави для відшкодування таких витрат.

Керуючись статтями 73, 74, 75, 76, 77, 90, 94, 139, 241, 245, 246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України,

ВИРІШИВ:

Позовну заяву Головного управління ДПС у Вінницькій області задовольнити.

Накласти арешт на кошти та інші цінності, що знаходяться в банках, які обслуговують товариство з обмеженою відповідальністю "Будівельник ТТ", на суму податкового боргу в розмірі 13543 (тринадцять тисячі п`ятсот сорок три) гривні 51 копійки.

Рішення суду першої інстанції набирає законної сили в порядку, визначеному статтею 255 КАС України.

Відповідно до частини 1 статті 295 КАС України апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Позивач: Головне управління ДПС у Вінницькій області (місцезнаходження: 21028, м. Вінниця, Хмельницьке шосе, 7; ідентифікаційний код відокремленого підрозділу в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України: 44069150)

Відповідач: товариство з обмеженою відповідальністю "Будівельник ТТ" (місцезнаходження: 23100, Вінницька обл., м. Жмеринка, вул. Кірова, буд. 112; ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України: 39778187)

Повний текст рішення суду складено 08.01.2026

Суддя Яремчук Костянтин Олександрович