Справа № 160/17199/25
Суддя: Сластьон Анна Олегівна
Дата ухвалення: 2026-01-09 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Сластьон А.О. розглянув у порядку письмового провадження адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Дніпропетровській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень.
Суть спору: 12 червня 2025 року до Дніпропетровського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Дніпропетровській області, в якій позивач просить суд:
В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що спірні податкові повідомлення-рішення є протиправними та підлягають скасуванню, оскільки прийняті з порушенням строків, зокрема є такими, що прийняті та направлені позивачеві після 01 липня року базового податкового періоду, а також не містять розрахунку податку. Зауважив, що оскаржувані податкові повідомлення-рішення прийняті відповідачем 13.05.2025 з урахуванням встановлених міською радою ставок податку згідно з рішеннями, які втратили чинність 19.06.2024.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 13.06.2025 відкрито провадження у справі, вирішено здійснювати розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами.
30 червня 2025 року від відповідача Головного управління ДПС у Дніпропетровській області надійшов відзив на позовну заяву із запереченнями проти заявлених позовних вимог. Зокрема, відповідач вказав, що податок на нерухоме майно був розрахований за 2020-2022 роки, коли рішення Дніпровської міською ради, якими встановлювалися ставки податку, були чинними. Відповідач зазначив, що оскаржувані рішення містять таблиця з розрахунком податку до них. Натомість, надсилання детального рохзрахунку не передбачено положеннями Податкового кодексу України. Заперечує надсилання податкових повідомлень-рішень з порушенням строків. Так, податкове зобов`язання з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, може бути нараховано за податкові (звітні) періоди (роки) протягом 1095 календарних днів, з урахуванням періоду зупинення такого строку давності з 18.03.2020 до 31.07.2023. Звертає увагу, що факт затримки контролюючим органом строків направлення податкового повідомлення-рішення від 13.05.2025 є лише підставою для звільнення від відповідальності, передбаченої ПК України за несвоєчасну сплату податкового зобов`язання в частині нарахування штрафних санкцій та пені, однак не може бути підставою для звільнення позивача від обов`язку щодо сплати сум податку та визнання означених податкових повідомлень-рішень протиправними та їх скасування. З цих підстав просить відмовити у задоволенні позовних вимог.
03 липня 2025 року від позивача надійшла відповідь на відзив, в якій він не погоджується з викладеними відповідачем у відзиві обставинами. Зазначає, що відповідач при прийнятті оскаржуваних податкових повідомлень-рішень діяв поза межами принципу «належного урядування».
07 липня 2025 року від відповідача надійшли заперечення на відповідь на відзив, в яких вказано, що сам факт затримки контролюючим органом строків направлення податкових повідомлень-рішень є лише підставою для звільнення позивача від відповідальності, передбаченої ПК України за несвоєчасну сплату податкового зобов`язання в частині нарахування штрафних санкцій та пені, однак, не може бути підставою для звільнення платника податку від обов`язку щодо сплати сум податку та визнання означених податкових повідомлень-рішень протиправними та їх скасування.
Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши усі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд, -
ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_1 ), перебуває обліку в Головному управлінні ДПС у Дніпропетровській області та є власницею нерухомого майна, а саме квартири, 92,4 кв.м, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 на підставі Договору дарування від 10.10.2005, зареєстрованого в реєстрі за №3573, посвідченого нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Хомич О.М., витяг про реєстрацію права власності на нерухоме майно №8822725 від 02.11.2005.
13.05.2025 Головне управління ДПС у Дніпропетровській області прийняло спірні податкові повідомлення-рішення, якими здійснило нарахування ОСОБА_1 податку на нерухоме майно, відмінного від земельної ділянки, на об`єкт житлової нерухомості , а саме квартири, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 .
Зокрема, були прийнято такі податкові повідомлення-рішення:
Судом встановлено, що оскаржувані рішення прийнято податковим органом з урахуванням ставок податку, встановлених в рішеннях Дніпровської міської ради від 06.12.2017 №12/27 «Про ставки та пільги зі сплати податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, на території міста», від 26.05.2021 №10/7 «Про внесення змін до рішення міської ради від 06.12.2017 №12/27 «Про ставки та пільги зі сплати податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, на території міста», від 13.07.2022 №2/24 «Про внесення змін до рішення міської ради від 06.12.2017 №12/27 «Про ставки та пільги зі сплати податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, на території міста», від 21.06.2023 №4/38 «Про внесення змін до рішення міської ради від 06.12.2017 №12/27 «Про ставки та пільги зі сплати податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, на території міста». Зазначені рішення міської ради втратили чинність на підставі п.5 рішення Дніпровської міської ради №4/52 від 19.06.2024.
Вважаючи оскаржувані податкові повідомлення-рішення протиправними, позивачка звернулася до суду з цим позовом.
Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд виходить з такого.
Відповідно до п. 8.1 ст. 8 ПК України, в Україні встановлюються загальнодержавні та місцеві податки та збори.
Пунктом 8.3 ст. 8 ПК України визначено, що до місцевих податків належать податки та збори, встановлені відповідно до переліку і в межах граничних розмірів ставок, визначених цим Кодексом, рішеннями сільських, селищних, міських рад та рад об`єднаних територіальних громад, створених згідно із законом та перспективним планом формування територій громад, у межах їхніх повноважень і які є обов`язковими до сплати на території відповідних територіальних громад.
Відповідно до пп. 10.1 ст. 10 ПК України, до місцевих податків належить податок на майно.
Пунктом 10.3 ст. 10 ПК України визначено, що місцеві ради в межах повноважень, визначених цим Кодексом, вирішують питання відповідно до вимог цього Кодексу щодо встановлення податку на майно (в частині податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки) та встановлення збору за місця для паркування транспортних засобів, туристичного збору та земельного податку за лісові землі.
Відповідно до пп. 266.1.1 п. 266.1 ст. 266 Податкового кодексу України, платниками податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, є фізичні та юридичні особи, в тому числі нерезиденти, які є власниками об`єктів житлової та/або нежитлової нерухомості.
Визначення платників податку в разі перебування об`єктів житлової та/або нежитлової нерухомості у спільній частковій або спільній сумісній власності кількох осіб:
а) якщо об`єкт житлової та/або нежитлової нерухомості перебуває у спільній частковій власності кількох осіб, платником податку є кожна з цих осіб за належну їй частку;
б) якщо об`єкт житлової та/або нежитлової нерухомості перебуває у спільній сумісній власності кількох осіб, але не поділений у натурі, платником податку є одна з таких осіб-власників, визначена за їхньою згодою, якщо інше не встановлено судом;
в) якщо об`єкт житлової та/або нежитлової нерухомості перебуває у спільній сумісній власності кількох осіб і поділений між ними в натурі, платником податку є кожна з цих осіб за належну їй частку.
Відповідно до пп. 266.2.1 п. 266.2 ст. 266 Податкового кодексу України, об`єктом оподаткування є об`єкт житлової та нежитлової нерухомості, у тому числі його частка.
Відповідно до пп. 266.3.1, 266.3.2 п. 266.3 ст. 266 Податкового кодексу України, базою оподаткування є загальна площа об`єкта житлової та нежитлової нерухомості, у тому числі його часток.
База оподаткування об`єктів житлової та нежитлової нерухомості, у тому числі їхніх часток, які перебувають у власності фізичних осіб, обчислюється контролюючим органом на підставі даних Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, що безоплатно надаються органами державної реєстрації прав на нерухоме майно та/або на підставі оригіналів відповідних документів платника податків, зокрема документів на право власності.
Відповідно до пп. 266.4.1 п. 266.4 ст. 266 Податкового кодексу України, база оподаткування об`єкта/об`єктів житлової нерухомості, у тому числі їхніх часток, що перебувають у власності фізичної особи - платника податку, зменшується:
а) для квартири/квартир незалежно від їхньої кількості - на 60 кв.м;
б) для житлового будинку/будинків незалежно від їхньої кількості - на 120 кв.м;
в) для різних типів об`єктів житлової нерухомості, у тому числі їхніх часток (у разі одночасного перебування у власності платника податку квартири/квартир та житлового будинку/будинків, у тому числі їхніх часток) - на 180 кв.м.
Таке зменшення надається один раз за кожний базовий податковий (звітний) період (рік).
Відповідно до пп. 266.4.3 п. 266.4 ст. 266 Податкового кодексу України, пільги з податку, передбачені підпунктами 266.4.1 та 266.4.2 цього пункту, для фізичних осіб не застосовуються до:
об`єкта/об`єктів оподаткування, якщо площа такого/таких об`єкта/об`єктів перевищує п`ятикратний розмір неоподатковуваної площі, встановленої підпунктом 266.4.1 цього пункту;
об`єкта/об`єктів оподаткування, що використовуються їхніми власниками з метою одержання доходів (здаються в оренду, лізинг, позичку, використовуються у підприємницькій діяльності).
Відповідно до пп. 266.5.1 п. 266.5 ст. 266 Податкового кодексу України, ставки податку для об`єктів житлової та/або нежитлової нерухомості, що перебувають у власності фізичних та юридичних осіб, встановлюються за рішенням сільської, селищної або міської ради залежно від місця розташування (зональності) та типів таких об`єктів нерухомості у розмірі, що не перевищує 2 відсотки розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня звітного (податкового) року, за 1 кв.м бази оподаткування.
Згідно з пп. 266.6.1 п. 266.6 ст. 266 Податкового кодексу України, базовий податковий (звітний) період дорівнює календарному року.
Відповідно до пп. 266.7.1 п. 266.7 ст. 266 Податкового кодексу України, обчислення суми податку з об`єкта/об`єктів нежитлової нерухомості, які перебувають у власності фізичних осіб, здійснюється контролюючим органом за місцем податкової адреси (місцем реєстрації) власника такої нерухомості виходячи із загальної площі кожного з об`єктів нежитлової нерухомості та відповідної ставки податку.
Щодо посилань позивача на порушення відповідачем строків направлення податкових повідомлень-рішень, суд зазначає таке.
Згідно з підпунктом 266.6.1 пункту 266.6 статті 266 ПК України, базовий податковий (звітний) період дорівнює календарному року.
Відповідно до підпункту 266.7.2 пункту 266.7 статті 266 ПК України, податкове/податкові повідомлення рішення про сплату суми/сум податку, обчисленого згідно з підпунктом 266.7.1 пункту 266.7 цієї статті, та відповідні платіжні реквізити, зокрема, органів місцевого самоврядуванню місцезнаходженням кожногозоб`єктівжитлової та/або нежитловоїнерухомості надсилаються (вручаються) платнику податку контролюючим органом за місцем податкової адреси (місцем реєстрації) до 01 липня року, що настає за базовим податковим (звітним) періодом (роком).
Сам факт затримки контролюючим органом строків направлення податкових повідомлень-рішень є лише підставою для звільнення від відповідальності, передбаченої ПК України за несвоєчасну сплату податкового зобов`язання в частині нарахування штрафних санкцій та пені, однак, не може бути підставою для звільнення платника податку від обов`язку щодо сплати сум податку та бути підставою для визнання податкових повідомлень-рішень протиправними та їх скасування.
Винесення позивачу оскаржуваних податкових повідомдень-рішень після 01 липня року базового податкового періоду є лише підставою для сплати податкового зобов`язання в більш пізній термін відповідно підпункту 266.10.1., пункту 266.10 статті 266 ПК України (протягом 60 днів з дня вручення податкового повідомлення-рішення), однак, не впливає на правомірність самих податкових повідомлень-рішень та не може бути підставою для їх скасування.
Суд також враховує положення пункту 69 підрозділу 10 розділу ХХ «Перехідні положення» ПК України, якими встановлено, що що тимчасово, на період до припинення або скасування воєнного стану на території України, введеного Указом Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" від 24 лютого 2022 року № 64/2022, затвердженим Законом України "Про затвердження Указу Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" від 24 лютого 2022 року № 2102-IX, справляння податків і зборів здійснюється з урахуванням особливостей, визначених у цьому пункті.
Так, згідно з підпунктом 69.9 п.69 підрозділу 10 розділу ХХ «Перехідні положення» ПК України тимчасово, до 1 серпня 2023 року, для платників податків та контролюючих органів зупиняється перебіг строків, визначених податковим законодавством та іншим законодавством, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, крім встановлених цим підпунктом випадків.
Суд також звертає увагу, що податкове зобов`язання з цього податку може бути нараховано за податкові (звітні) періоди (роки) в межах строків, визначених пунктом 102.1 статті 102 цього Кодексу (пп. 266.10.3 ПК України).
З огляду на викладене, є обґрунтованою позиція відповідача про те, що податкове зобов`язання з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, може бути нараховано за податкові (звітні) періоди (роки) протягом 1095 календарних днів, з урахуванням періоду зупинення строку давності з 18.03.2020 до 31.07.2023.
Відтак, оскаржувані податкові повідомлення-рішення прийнято в межах встановленого п.102.1 ст. 102 ПК України строку.
Щодо доводів позивача про ненадання відповідачем до податкових повідомлень-рішень детального розрахунку податку.
Зазначені твердження не знайшли свого підтвердження під час розгляду справи, оскільки оскаржувані рішення містять таблицю з розрахунком сум нарахованого податку.
Також, положеннями абзацу шостого п.58.1 ст. 58 ПК України, а також п.9 розділу ІІ Порядку надіслання контролюючими органами податкових повідомлень-рішень платникам податків, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 28.12.2015 №1204, передбачено надання розрахунку податку виключно за його наявності.
Щодо доводів позивача про застосування відповідачем 13.05.2025 при прийнятті податкових повідомлень-рішень ставок податку, встановлених рішеннями Дніпровської міської ради, які втратили чинність 19.06.2024.
Суд відхиляє зазначені доводи, оскільки податок на нерухоме майно був розрахований за 2020-2022 роки, коли рішення Дніпровської міської ради були чинними.
Відтак, матеріалами справи підтверджено, що розрахунок податку на нерухоме майно відповідачем проведено із загальної площі квартири (92.40 кв.м.), яка належала позивачу у 2020, 2021 та 2022 роках згідно з даними Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна.
Враховуючи, що під час розрахунку розміру податку на нерухоме майно відповідачем застосовано відповідну ставку податку, а також ураховано фактичну площу жилої нерухомості за відповідним рішеннями органу місцевого самоврядування, оскаржувані податкові повідомлення-рішення прийняті правомірно, отже, відсутні підстави для їх скасування.
Відповідно до ст. 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Підсумовуючи викладене, підстави для задоволення позовних вимог відсутні, що виключає необхідність здійснення розподілу судового збору.
Керуючись статтями 2, 72-77, 243-246, 255, 262, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, на підставі Податкового кодексу України, суд, -
Адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Дніпропетровській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень, - залишити без задоволення.
Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Третього апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

У разі оголошення судом лише вступної та резолютивної частини рішення або розгляду справи в порядку письмового провадження, апеляційна скарга подається протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення.

Суддя А.О. Сластьон