Справа № 600/2229/25-а
Суддя: Левицький Василь Костянтинович
Дата ухвалення: 2026-01-08 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЧЕРНІВЕЦЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 січня 2026 року м. Чернівці Справа № 600/2229/25-а

Чернівецький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Левицького В.К., розглянув за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи (у письмовому провадженні) справу за позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 , військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправною та скасування постанови, визнання протиправними дії та скасування наказу, зобов`язання вчинити певні дії.

У С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 (далі - позивач) звернувся до суду позовом, в якому просить:

- визнати протиправною та скасувати довідку (постанову) військово-лікарської комісії № 308 від 07.02.2024;

- визнати протиправними дії ІНФОРМАЦІЯ_2 та скасувати наказ № 37/1 від 08.02.2024 про його призов та направлення для проходження військової служби під час мобілізації в особливий період військовозобов`язаних;

- визнати протиправним наказ командира військової частини про зарахування його у списки військової частини НОМЕР_1 ;

- зобов`язати військову частину НОМЕР_1 звільнити його на підставі Закону України Про військовий обов`язок і військову службу, Закону України Про мобілізацію та мобілізаційну підготовку з військової служби з подальшим виключенням його із списків особового складу військової частини НОМЕР_1 .

В обґрунтування позовних вимог позивач вказував, що на підставі наказу начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 від 08.02.2024 № 37/1 його призвано та направлено для проходження військової служби під час мобілізації, до військової частини НОМЕР_1 та зараховано в списки особового складу військової частини.

Позивач вважає, що відповідачами протиправно здійснено мобілізаційні заходи стосовно нього, оскільки йому на день мобілізації не виповнилось 25-ти років.

За вказаною позовною заявою відкрито провадження у справі та призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи (у письмовому провадженні).

ІНФОРМАЦІЯ_3 (далі відповідач) подав до суду відзив, в якому заперечував проти задоволення позовних вимог. В обґрунтування заперечень відповідач зазначав, що хоча на час спірних правовідносин позивачу не виповнилось 25 років, тобто віку, з якого громадяни підлягають мобілізації, однак дана обставина не є єдиною безумовною підставою постановки для його на військовий облік призовників, оскільки він за правилами ст. 31 Закону України «Про військовий обов`язок та військову службу» підлягав взяттю на військовий облік, як особа, яка відповідно до ст. 18 цього Закону звільнена від направлення для проходження базової (до 18.05.2024 строкової) військової служби.

Враховуючи наведене, відповідач вважає, що у спірних правовідносинах він діяв на підставі, у межах повноважень та у спосіб передбачений чинним законодавством.

Військова частина НОМЕР_1 (далі - відповідач) заперечуючи проти повозу подала до суду відзив, в якому вказувала, що нею не здійснювалися мобілізаційні заходи відносно позивача. Позивач був призваний на військову службу під час мобілізації, тобто мобілізаційні заходи щодо нього завершені. Оскільки позивач є військовослужбовцем призваним під час мобілізації, на нього поширюються законодавство про проходження військової служби та він повинен виконувати обов`язки військової служби.

Крім того, відповідач зазначав, що позивач самовільно залишив військову частину Відповідно до наказу командира військової частини (по стройовій частині) від 09.04.2025 № 102 позивач виключений зі списків військової частини НОМЕР_1 .

Враховуючи наведене, відповідач вважає, що військова частина НОМЕР_1 не може повторно виключити позивача із списків особового складу, оскільки він вже виключений із списків особового складу.

З`ясувавши обставини, на які позивач посилаються як на підставу своїх вимог, дослідивши письмові докази по справі, судом встановлено наступне.

ОСОБА_1 , народився ІНФОРМАЦІЯ_4 , що підтверджується паспортом громадянина України.

Згідно довідки військово-лікарської комісії ІНФОРМАЦІЯ_1 від 07.02.2024 № 308, позивач обмежено придатний до військової служби (а.с. 15).

Відповідно до витягу з наказу начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 Про призов на військову службу під час мобілізації від 08.02.2024 № 37/1, з 08.02.2024 позивача наказано призвати та направити для проходження військової служби під час мобілізації в особливий період в складі команди НОМЕР_2 (а.с. 13-14, 37).

Згідно витягу з наказу командира військової частини НОМЕР_3 (по стройовій частині) № 42 від 09.02.2024, позивача зараховано в списки особового складу військової частини НОМЕР_3 та всі види забезпечення (а.с. 17).

Відповідно до витягу з наказу командира військової частини НОМЕР_3 (по стройовій частині) № 115 від 20.04.2024, позивача з 20.04.2024 виключено із списків особового складу частини та всіх видів забезпечення, та направлено для проходження подальшої служби до військової частини НОМЕР_1 (а.с. 18).

Згідно витягу з наказу командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) № 118 від 21.04.2024, позивача зараховано в списки особового складу військової частини НОМЕР_1 та всі види забезпечення (а.с. 53).

Відповідно до витягу з наказу командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) № 102 від 09.04.2025, позивача з 09.04.2025 виключено із списків особового складу частини та всіх видів забезпечення. Підстава: наказ командира військової частини НОМЕР_1 (по особовому складу) № 42 від 38-РС від 09.04.2025; витяг з Єдиного реєстру досудових розслідувань від 18.02.2025 № 00024441 (а.с. 52 на звороті).

Вважаючи довідку (постанову ВЛК), накази про призов та направлення для проходження військової служби під час мобілізації, а також зарахування в списки особового складу військової частини протиправними, позивач звернувся до суду з вказаним позовом.

Розглянувши матеріали справи, встановивши фактичні обставини в справі, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення проти позову, дослідивши та оцінивши надані докази в сукупності, проаналізувавши законодавство, яке регулює спірні правовідносини, суд зазначає наступне.

Згідно ст. 65 Конституції України захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, шанування її державних символів є обов`язком громадян України.

Громадяни відбувають військову службу відповідно до закону.

Відповідно до ст. 106 Конституції України Президент України, зокрема, приймає відповідно до закону рішення про загальну або часткову мобілізацію та введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях у разі загрози нападу, небезпеки державній незалежності України.

Указом Президента України від 24.02.2022 № 64/2022 "Про введення воєнного стану в Україні" у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до п. 20 ч. 1 ст. 106 Конституції України, Закону України "Про правовий режим воєнного стану" в Україні введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24.02.2022 строком на 30 діб.

Надалі, воєнний стан був неодноразово продовжений і Верховна Рада України щоразу їх затверджувала відповідними законами.

Указом Президента України № 69/2022 «Про загальну мобілізацію» від 24.02.2022 оголошено про загальну мобілізацію на території Вінницької, Волинської, Дніпропетровської, Донецької, Житомирської, Закарпатської, Запорізької, Івано- Франківської, Київської, Кіровоградської, Луганської, Львівської, Миколаївської, Одеської, Полтавської, Рівненської, Сумської, Тернопільської, Харківської, Херсонської, Хмельницької, Черкаської, Чернівецької, Чернігівської областей, міста Києва. Укази Президента України про мобілізацію щоразу затверджувала Верховна Рада України відповідними законами.

Згідно ч. 1 ст. 1 Закону України «Про військовий обов`язок та військову службу» від 25.03.92 № 2232-XII (далі - Закон № 2232-XII, в редакції чинні на час виникнення спірних правовідносин) захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України є конституційним обов`язком громадян України.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 Закону № 2232-XII військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України (за винятком випадків, визначених законом), іноземців та осіб без громадянства, пов`язаній із обороною України, її незалежності та територіальної цілісності. Час проходження військової служби зараховується громадянам України до їх страхового стажу, стажу роботи, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби.

Частиною 6 ст. 2 Закону № 2232-XII передбачено зокрема такий вид військової служби, як військова служба за призовом під час мобілізації, на особливий період.

За ст. 1 Закону № 2232-XII військовий обов`язок охоплює: підготовку громадян до військової служби; приписку до призовних дільниць; прийняття в добровільному порядку (за контрактом) та призов на військову службу; проходження військової служби; виконання військового обов`язку в запасі; проходження служби у військовому резерві; дотримання правил військового обліку.

Від виконання військового обов`язку громадяни України звільняються на підставах, визначених цим Законом (ч. 5 ст. 1 Закону № 2232-XII).

Щодо військового обов`язку громадяни України поділяються на такі категорії, зокрема:

призовники - особи, приписані до призовних дільниць;

військовослужбовці - особи, які проходять військову службу;

військовозобов`язані - особи, які перебувають у запасі для комплектування Збройних Сил України та інших військових формувань на особливий період, а також для виконання робіт із забезпечення оборони держави;

резервісти - особи, які проходять службу у військовому резерві Збройних Сил України, інших військових формувань і призначені для їх комплектування у мирний час та в особливий період (частина дев`ята цієї ж статті).

З аналізу вищенаведених норм Закону про військову службу слід дійти висновку про необхідність розмежування, зокрема таких двох категорій осіб за критерієм їх відношення до військового обов`язку - призовників та військовозобов`язаних. Відповідно, по кожній з цих категорій осіб передбачено ведення окремого виду військового обліку - обліку призовників та обліку військовозобов`язаних.

У ст. 37 Закону № 2232-XII закріплено, що громадяни України підлягають взяттю на військовий облік призовників, військовозобов`язаних та резервістів:

1) призовники беруться на облік, якщо вони:

- приписані до призовних дільниць;

- прибули на нове місце проживання (з іншої адміністративної одиниці або з-за кордону);

- набули громадянства України і підлягають приписці до призовних дільниць;

- звільнені зі служби у військовому резерві, які не виконали обов`язків служби у військовому резерві протягом строків контрактів, не проходили строкову військову службу та не досягли 25-річного віку (пункт 1 частини першої)

2) військовозобов`язані беруться на облік, якщо вони:

- звільнені з військової служби в запас (загальна категорія військовозобов`язаних поза строєм;

- припинили альтернативну (невійськову) службу;

- військовозобов`язані, які прибули на нове місце проживання (з України чи з-за кордону);

- звільнені з поліції, МВС, ДБР, ДСНС, ДКВС, Служби судової охорони, податкових чи митних органів, БЕБ;

- набули громадянства України і підлягають взяттю на облік військовозобов`язаних;

- зняті з обліку у ЗСУ, СБУ, СЗР за рішенням відповідних органів;

- звільнені від призову на строкову військову службу (ст. 18);

- досягли 25-річного віку під час перебування на обліку призовників;

- які звільнені зі служби у військовому резерві та не досягли граничного віку перебування у запасі (пункт 2 частини першої).

З аналізу указаних норми слідує, що мобілізації підлягають саме військовозобов`язані, а не призовники. Військовозобов`язаними є особи, які зараховані до запасу для комплектування Збройних Сил України та інших військових формувань (ст. 1 Закону № 2232-XII). Призовники ж перебувають на призовному обліку до досягнення 25-річного віку та до моменту зарахування у запас вони не відносяться до категорії військовозобов`язаних.

Таким чином, особа, яка досягла 18 років, але ще не досягла 25-річного віку, може бути мобілізована лише за умови набуття нею статусу військовозобов`язаного (зарахування до запасу). Мобілізаційні заходи стосуються виключно військовозобов`язаних та резервістів, а не призовників.

З матеріалів справи видно, що згідно п. 4 ч. 10 ст. 14 Закону № 2232-XII позивач 12.04.2021 був визнаний непридатним в мирний час та обмежено придатним у військовий час, у зв`язку з чим був знятий з військового обліку призовників та взятий 29.09.2021 на облік військовозобов`язаних, що підтверджується військовим квитком серії НОМЕР_4 (а.с. 9 - 11).

З огляду на це, для визначення категорії військового обліку, на якому перебуває позивач, та правомірності його включення до цього обліку необхідно звернутися до аналізу законодавства, чинного станом на вищезазначену дату.

За частиною ст. 2 Закону № 2232-XII (у редакції, чинній станом на квітень 2021 року) передбачено такі види військової служби, зокрема: строкова військова служба; військова служба за призовом під час мобілізації, на особливий період.

Пунктом 4 ч. 10 ст. 14 Закону № 2232-XII (у редакції, чинній станом на квітень 2021 року) передбачено, що за результатами медичного огляду громадянина України і з урахуванням рівня його освітньої підготовки, особистих якостей, роду діяльності та спеціальності комісія з питань приписки може прийняти рішення: непридатний до військової служби в мирний час, обмежено придатний у воєнний час, підлягає взяттю на облік військовозобов`язаних.

Відповідно до ч. 1 ст. 15 Закону № 2232-ХІІ (у редакції, чинній станом на квітень 2021 року) на строкову військову службу призиваються придатні для цього за станом здоров`я громадяни України чоловічої статі, яким до дня відправлення у військові частини виповнилося 18 років, та старші особи, які не досягли 27-річного віку і не мають права на звільнення або відстрочку від призову на строкову військову службу (далі - громадяни призовного віку).

Громадяни призовного віку в добровільному порядку можуть бути прийняті на військову службу за контрактом на умовах, передбачених частиною першою статті 20 цього Закону, та в порядку, визначеному положеннями про проходження військової служби громадянами України.

Водночас, відстрочка від призову на строкову військову службу для здобуття освіти на весь період навчання надається громадянам призовного віку, які навчаються: у загальноосвітніх та професійно-технічних навчальних закладах з денною формою навчання. У разі досягнення такими призовниками 21-річного віку відстрочка втрачає силу; у вищих навчальних закладах з денною формою навчання, у тому числі під час здобуття наступного вищого освітньо-кваліфікаційного рівня вищої освіти; у середніх або вищих духовних навчальних закладах з денною формою навчання; в інтернатурі, аспірантурі або докторантурі з відривом або без відриву від виробництва (ч. 8 ст. 17 Закону № 232-XII у редакції, чинній станом на квітень 2021 року).

Призов військовозобов`язаних та резервістів на військову службу під час мобілізації проводиться в порядку, визначеному цим Законом та Законом України "Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію" (ч. 1 ст. 39 Закону № 2232-XII у редакції, чинній станом на квітень 2021 року).

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 37 Закону № 2232-ХІІ (у редакції, чинній станом на квітень 2021 року) взяттю на військовий облік призовників та військовозобов`язаних у районних (міських) військових комісаріатах підлягають громадяни України, зокрема на військовий облік призовників:

- приписані до призовних дільниць;

- які прибули з інших місцевостей (адміністративно-територіальних одиниць) України або з-за - кордону на нове місце проживання;

- які набули громадянства України і згідно з цим Законом підлягають приписці до призовних дільниць.

Поряд з цим пунктом 2 цієї ж норми Закону № 2232-XII передбачено, що взяттю на військовий облік військовозобов`язаних підлягають громадяни України, зокрема які відповідно до статті 18 цього Закону звільнені від призову на строкову військову службу.

Відповідно до абз. 2 ч. 1 ст. 18 Закону № 2232-XII (у редакції, чинній на квітень 2021 року), від призову на строкову військову службу в мирний час звільняються громадяни України, які визнані за станом здоров`я непридатними до військової служби в мирний час.

Отже, станом на квітень 2021 року особи, визнані військово-лікарськими комісіями непридатними у мирний час, обмежено придатними у воєнний час, підлягали зарахуванню на військовий облік як військовозобов`язані відповідно до ст. 37 Закону № 2232-XIІ.

Відповідно до наказу Міністерства оборони України від 20.12.2017 № 684 Про затвердження Переліку випадків, за яких громадяни України знімаються з військового обліку військовозобов`язаних, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 17.01.2018 за №73/31525 (далі - Наказ № 684), який набрав чинності 13.02.2018 та був чинним до 29.08.2024, передбачено, що зняттю з військового обліку військовозобов`язаних у військових комісаріатах, відповідних підрозділах Служби безпеки України підлягають громадяни України, які:

- були засуджені до позбавлення волі за злочини середньої тяжкості та відбували покарання в установах відбування покарань;

- за рішенням військово-лікарських комісій (призовних комісій) визнані за станом здоров`я непридатними в мирний час, обмежено придатними у воєнний час через хвороби, які пов`язані з розладами психіки і поведінки, нервової системи, та їх наслідки.

Отже, громадяни України, визнані військово-лікарськими комісіями непридатними до військової служби в мирний час, обмежено придатними у воєнний час (окрім через хвороби, пов`язані з розладами психіки і поведінки, нервової системи, та їх наслідки), перебувають на військовому обліку як військовозобов`язані.

З матеріалів справи видно, що у квітні 2021 року позивач був визнаний за станом здоров`я непридатними до військової служби в мирний час та обмежено придатним у військовий час, у зв`язку з чим був взятий на військовий облік військовозобов`язаних.

Щодо наявності правових підстав призову позивача на військову службу під час мобілізації осіб у віці до 25 років, суд зазначає наступне.

Спірні правовідносини щодо видачі відповідачами наказів про призов позивача на військову службу та про зарахування його до особового складу військової частини виникли у період з 08.02.2024 по 21.04.2024, отже, до цих правовідносин слід застосовувати норми законодавства у редакції, чинні на час виникнення таких правовідносин.

Указом Президента від 24.02.2022 № 64/2022, затвердженим Законом № 2102-ІХ, в Україні з 05:30 24.02.2022 введено воєнний стан, а Указом Президента від 24.02.2022 №69/2022, затвердженим Законом № 2105-ІХ, оголошено та розпочато загальну мобілізацію.

За пунктом 252 Указу Президента № 1153/2008 у разі мобілізації проводиться призов військовозобов`язаних і резервістів (крім осіб, зазначених у статті 23 Закону про мобілізацію), а також допускається укладення контракту для проходження військової служби.

У зв`язку із цим в 2022 році відбулися зміни і призов на строкову військову службу був скасований Указами Президента України від 11.04.2022 № 230/2022 та від 30.09.2022 №678/2022.

Водночас згідно зі статтею 18-1 Закону № 2232-XII під час дії воєнного стану призов на строкову військову службу не проводиться.

Статтею 1 Закону України "Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію" від 21.10.1993 № 3543-XII (далі - № 3543-XII, в редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин) визначено, що мобілізація - комплекс заходів, здійснюваних з метою планомірного переведення національної економіки, діяльності органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ і організацій на функціонування в умовах особливого періоду, а Збройних Сил України, інших військових формувань, Оперативно-рятувальної служби цивільного захисту - на організацію і штати воєнного часу. Мобілізація може бути загальною або частковою та проводиться відкрито чи приховано.

Пунктом 12 ч. 1 ст. 1 Закону України "Про оборону України" визначено, що особливий період - період, що настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.

Згідно ч. 5 ст. 22 Закону № 3543-XII призов громадян на військову службу під час мобілізації або залучення їх до виконання обов`язків за посадами, передбаченими штатами воєнного часу, забезпечують місцеві органи виконавчої влади та здійснюють територіальні центри комплектування та соціальної підтримки або командири військових частин (військовозобов`язаних, резервістів Служби безпеки України - Центральне управління або регіональні органи Служби безпеки України, військовозобов`язаних, резервістів розвідувальних органів України - відповідний підрозділ розвідувальних органів України, осіб, які уклали контракти про перебування у резерві служби цивільного захисту, - відповідні органи управління центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері цивільного захисту).

Порядок проведення призову громадян на військову службу під час мобілізації, на особливий період визначається Кабінетом Міністрів України.

Не підлягають призову на військову службу під час мобілізації військовозобов`язані, перелік яких визначено у ст. 23 Закону № 3543-XII (відстрочка від призову на військову службу під час мобілізації).

Згідно абз. 2 ч. 1 ст. 39 Закону № 2232-XII на військову службу під час мобілізації призиваються резервісти та військовозобов`язані, які перебувають у запасі і не заброньовані в установленому порядку на період мобілізації.

Позивач, будучи звільненим від строкової служби як непридатний у мирний час, обмежено придатний у воєнний час, з 29.09.2021 мав статус військовозобов`язаного, за яким він визнаний непридатним у мирний час та обмежено придатним у воєнний час, а після проходження ВЛК (07.02.2024) був визнаний обмежено придатним до військової служби.

Таким чином, позивач є військовозобов`язаним з 29.09.2021, тому після підтвердженої обмеженої придатності до військової служби за ВЛК у лютому 2024 року та відсутності у нього відстрочки/бронювання, його призов під час мобілізації є правомірним.

Щодо доводів позивача про те, що на момент призову він не досяг 25 років та міг бути призваний виключно на строкову службу або за власною згодою на контрактну, суд зазначає таке.

Стаття 23 Закону № 3543-XII (у редакції, чинній на момент призову позивача 08.02.2024) визначала категорії чоловіків, які не підлягають призову на військову службу під час мобілізації.

На момент мобілізації позивача ст. 23 Закону № 3543-XII не визначала вік (до 25 років) як підставу не призивати громадянина України на військову службу.

18.05.2024 набрав чинності Закон України Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо окремих питань проходження військової служби, мобілізації та військового обліку від 11.04.2024 № 3633-ІХ. Цим Законом внесенні суттєві зміни та доповнення, зокрема до Закону України "Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію" та Закону України "Про військовий обов`язок та військову службу". Передусім, було змінено граничний призовний вік - з 27 до 25 років (п. 1 ч. 1 ст. 37 Закону № 2232-ХІІ у редакції Закону № 3633-ІХ).

Також Законом № 3633-ІХ було розширено та уточнено підстави для надання відстрочки.

Зокрема, ч. 5 ст. 23 Закону № 3543-XII (у редакції Закону № 3633-ІХ) передбачила, що не підлягають призову на військову службу під час мобілізації до досягнення 25-річного віку військовозобов`язані, які пройшли базову загальновійськову підготовку відповідно до статті 10-1 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу" чи базову військову службу. Такі особи у зазначений період можуть бути призвані на військову службу за їх згодою.

Не підлягають призову на військову службу під час мобілізації військовозобов`язані з числа громадян, які проходили військову службу та були звільнені зі служби у запас у зв`язку із звільненням з полону. Такі особи можуть бути призвані на військову службу за їх згодою (ч. 6 ст. 23 Закону № 3543-XII, у редакції Закону № 3633-ІХ).

До 18.05.2025 віковий критерій (25 років) застосовується виключно до призовників, а інші категорії військовозобов`язаних до 25 років (зокрема, зараховані в запас за результатами ВЛК) підлягали призову на військову службу під час мобілізації.

З 18.05.2025 віковий критерій у 25 років застосовується виключно до призовників та осіб, які стали військовозобов`язаним у зв`язку з проходженням базової загальновійськової підготовки (БЗВП) чи базової військової служби (БВС), і громадян, які проходили військову службу та були звільнені зі служби у запас у зв`язку із звільненням з полону.

Тобто у зазначений період (з 24 лютого 2022 року по 18 травня 2024 року) фактично існували обставини, які ставили осіб призовного віку у нерівне правове становище за ознакою стану здоров`я по відношенню до виконання військового обов`язку за призивом під час мобілізації в особливий період, зокрема виникала ситуація, коли особи одного і того ж віку (призовного віку), які не мали проблем зі здоров`ям, внаслідок чого перебували на військовому обліку призовників, не підлягали призову під час мобілізації в особливий період без їхньої згоди, а ті, які були визнані непридатними до військової служби у мирний час та, відповідно, перебували на військовому обліку військовозобов`язаних, могли бути призвані на військову службу під час мобілізації без їхньої згоди (якщо під час проходження ВЛК визнавалися придатними до військової служби).

Така ситуація була зумовлена двома правовими чинниками: 1) перебуванням осіб призовного віку в залежності від стану здоров`я на різних категоріях військового обліку - придатні до військової служби перебували на обліку призовників, а непридатні - на обліку військовозобов`язаних, унаслідок чого на перших не поширювалися вимоги Закону № 3543-XІІ щодо призову за мобілізацією в особливий період, на відміну від осіб призовного віку, які внаслідок стану здоров`я перебували на обліку військовозобов`язаних; 2) відсутністю у досліджуваний період права на відстрочку для військовозобов`язаних, які не досягли граничного призовного віку (статті 23 Закону № 3543-XІІ у редакції, чинній на дату виникнення спірних правовідносин).

Суд звертає увагу на те, що Верховна Рада України 09.10.2024 прийняла законопроєкт №11379-д Про внесення змін до деяких законів України щодо проходження військової служби під час мобілізації особами, які не досягли 25-річного віку, який передбачає внесення змін до Глави XII Прикінцеві положення Закону України Про військовий обов`язок і військову службу шляхом доповнення Глави пунктом 7-2 такого змісту: 7-2. Установити, що упродовж дії воєнного стану, введеного Указом Президента України від 24 лютого 2022 року № 64/2022 Про введення воєнного стану в Україні, затвердженим Законом України Про затвердження Указу Президента України Про введення воєнного стану в Україні від 24 лютого 2022 року №2102-IX, військовослужбовці, які проходять військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період із числа осіб, які на день набрання чинності Законом України Про внесення змін до деяких законів України щодо забезпечення прав військовослужбовців та поліцейських на соціальний захист від 21 березня 2024 року № 3621-IX перебували на військовому обліку військовозобов`язаних як такі, що за станом здоров`я визнані непридатними до військової служби в мирний час, обмежено придатними у воєнний час, та які не досягли 25-річного віку можуть бути звільнені з військової служби в запас, якщо вони не висловили бажання продовжувати військову службу, та внесення змін до Розділу VII Прикінцеві положення Закону України Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію шляхом доповнення Розділу пунктом 4 такого змісту: 4. Упродовж дії воєнного стану, введеного Указом Президента України Про введення воєнного стану в Україні від 24 лютого 2022 року № 64/2022, затвердженим Законом України Про затвердження Указу Президента України Про введення воєнного стану в Україні від 24 лютого 2022 року № 2102-IX, військовозобов`язані, які на день набрання чинності Законом України Про внесення змін до деяких законів України щодо забезпечення прав військовослужбовців та поліцейських на соціальний захист від 21 березня 2024 року № 3621-IX перебували на військовому обліку військовозобов`язаних як такі, що за станом здоров`я визнані непридатними до військової служби в мирний час, обмежено придатними у воєнний час, - не підлягають призову на військову службу під час мобілізації до досягнення ними 25-річного віку. Такі особи у зазначений період можуть бути призвані на військову службу за їх згодою.

Зазначений законопроєкт стосується, зокрема осіб, які на день набрання чинності Законом України від 21.03.2024 № 3621-IX перебували на військовому обліку як особи, визнані за станом здоров`я непридатними до військової служби в мирний час, але обмежено придатними у воєнний час, і які не досягли 25-річного віку, якщо вони не бажають проходити військову службу.

Однак на час розгляду справи зазначений закон не набрав чинності, оскільки не був повернутий до Верховної Ради з підписом Президента України.

Отже, у період з 24 лютого 2022 року (дати введення воєнного стану) до 18 травня 2024 року (дати набрання чинності Законом № 3633-ІХ) існувала правова нерівність, внаслідок якої громадяни призовного віку (до 27 років), які були визнані непридатними до військової служби у мирний час, обмежено придатними у воєнний час, з огляду на що включалися до військового обліку військовозобов`язаних, підлягали призову на військову службу внаслідок мобілізації на особливий період, якщо за результатом повторного проходження огляду ВЛК визнавалися придатними до військової служби та не мали інших підстав для відстрочки чи бронювання. У вказаний період законодавством не визначалося такої підстави для отримання відстрочки для військовозобов`язаних (резервістів), як недосягнення граничного призовного віку.

Таким чином, віковий критерій у 25 років застосовується лише до призовників, а не до військовозобов`язаних у запасі. Отже, позивач, будучи військовозобов`язаним та визнаним придатним до військової служби, правомірно підлягав мобілізації, незалежно від того, що на момент призову йому не виповнилося 25 років.

Аналогічна правова позиція викладена Верховним Судом у постанові від 14.11.2025 у справі № 460/5251/24, яку суд, з урахуванням ч. 5 ст. 242 КАС України зобов`язаний врахувати під час розгляду даної справи.

Беручи до уваги вищенаведене, суд приходить до висновку, що позовна вимога позивача про визнання протиправним та скасування оскаржуваного наказу від 08.02.2024 № 37/1 про призов та направлення для проходження військової служби під час мобілізації на особливий період військовозобов`язаних не підлягає задоволенню.

Оскільки позивача правомірно призвано для проходження військової служби під час мобілізації та відмовлено в задоволенні основної вимоги, відтак, похідні вимоги позивача про визнання протиправним та скасування оскаржуваного наказу від 21.04.2024 № 118 військової частини командира НОМЕР_1 про зарахування в списки особового складу військової частини НОМЕР_1 та зобов`язання військову частину НОМЕР_1 виключити його зі списків особового складу частини також не підлягають задоволенню.

Стосовно вимоги позивача про визнання протиправною та скасування довідки (постанови) військово-лікарської комісії № 308 від 07.02.2024, суд зазначає наступне.

Згідно з ч. 10 ст. 1 Закону № 2232-XII громадяни України, які приписані до призовних дільниць або перебувають у запасі Збройних Сил України чи проходять службу у військовому резерві, зобов`язані, зокрема, проходити медичний огляд згідно з рішеннями комісії з питань взяття на військовий облік, комісії з питань направлення для проходження базової військової служби або військово-лікарської комісії відповідного районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки, закладів охорони здоров`я Служби безпеки України, а у Службі зовнішньої розвідки України, розвідувальному органі Міністерства оборони України чи розвідувальному органі центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері охорони державного кордону, - за рішенням керівників відповідних підрозділів або військово-лікарської комісії Служби зовнішньої розвідки України, розвідувального органу Міністерства оборони України чи центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері охорони державного кордону, відповідно.

Положеннями ч. 13 ст. 2 Закону № 2232-XII встановлено, що громадяни України, які перебувають на військовому обліку, направляються для підготовки до військової служби, особи, які призиваються, направляються або приймаються на військову службу, приймаються на службу у військовому резерві, та військовозобов`язані, призначені для комплектування посад за відповідними військово-обліковими спеціальностями та іншими спеціальностями в Службі безпеки України під час проведення мобілізації, проходять обов`язковий медичний огляд.

Порядок проходження медичного огляду затверджується відповідно Міністерством оборони України, центральними органами виконавчої влади, які відповідно до закону здійснюють керівництво військовими формуваннями, Службою безпеки України, Службою зовнішньої розвідки України за погодженням з центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику у сфері охорони здоров`я, у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України. Перелік військово-облікових спеціальностей затверджується Міністерством оборони України, а інших спеціальностей в Службі безпеки України - Головою Служби безпеки України.

Так, наказом Міністра оборони України від 14.08.2008 за № 402 затверджено Положення про військово-лікарську експертизу в Збройних Силах України, яке зареєстровано в Міністерстві юстиції України № 1109/15800 від 17.11.2008 (далі - Положення № 402).

Відповідно до пункту 1.2 розділу І Положення № 402 військово-лікарська експертиза визначає придатність за станом здоров`я до військової служби призовників, військовослужбовців та військовозобов`язаних, установлює причинний зв`язок захворювань, травм (поранень, контузій, каліцтв) та визначає необхідність і умови застосування медико-соціальної реабілітації та допомоги військовослужбовцям.

Вищевказаними положеннями пункту 1.2 глави 1 розділу І Положення № 402 визначено, що військово-лікарська експертиза - це:

- медичний огляд призовників; військовослужбовців та членів їхніх сімей (крім членів сімей військовослужбовців строкової військової служби); військовозобов`язаних, резервістів (кандидатів у резервісти); громадян, які приймаються на військову службу за контрактом; кандидатів на навчання у вищих військових навчальних закладах, військових навчальних підрозділах закладів вищої освіти та закладах фахової передвищої військової освіти (далі - ВВНЗ), ліцеїстів військових (військово-морських, військово-спортивних) ліцеїв (далі - ліцеїсти); осіб, звільнених з військової служби;

- визначення ступеня придатності до військової служби, навчання у ВВНЗ;

- встановлення причинного зв`язку захворювань, травм (поранень, контузій, каліцтв) військовослужбовців, військовозобов`язаних, резервістів, осіб, звільнених з військової служби, а також причинного зв`язку захворювань, травм (поранень, контузій, каліцтв), які призвели до смерті військовослужбовців, осіб, звільнених з військової служби.

Пунктом 2.1 глави 2 розділу І Положення № 402 визначено, що для проведення військово-лікарської експертизи створюються військово-лікарські комісії (далі - ВЛК), штатні та позаштатні (постійно і тимчасово діючі).

Штатні та позаштатні (постійно і тимчасово діючі) ВЛК (лікарсько-льотні комісії (далі - ЛЛК)) приймають постанови. Постанови ВЛК (ЛЛК) оформлюються свідоцтвом про хворобу, довідкою військово-лікарської комісії, протоколом засідання штатної військово-лікарської комісії. Постанови штатних та позаштатних ВЛК обов`язкові до виконання.

Відповідно до пункту 2.2 глави 2 розділу І Положення № 402 штатні ВЛК є військово-медичними установами. Вони мають гербову печатку, кутовий штамп та утримуються за окремим штатом. До штатних ВЛК належать: Центральна військово-лікарська комісія (далі- ЦВЛК); ВЛК регіону; ВЛК евакуаційного пункту; ВЛК пересувної госпітальної бази

Штатні ВЛК комплектуються лікарями із клінічною підготовкою за однією з лікарських спеціальностей (терапія, хірургія, неврологія, психіатрія, оториноларингологія, офтальмологія, організація охорони здоров`я тощо), з досвідом роботи у військових частинах та лікувальних закладах.

Відповідно до підпункту 2.3.1 пункту 2.3 глави 2 розділу І Положення № 402 ЦВЛК є органом військового управління, який здійснює керівництво ВЛК регіонів у Збройних Силах України та є керівним органом із військово-лікарської експертизи в Збройних Силах України.

Згідно із підпунктом 2.3.3 пункту 2.3 глави 2 розділу І Положення № 402 на ЦВЛК покладається організація військово-лікарської експертизи у Збройних Силах України, а також, зокрема, контроль за лікувально-оздоровчою роботою серед допризовників, організація медичного огляду призовників, кандидатів на навчання у ВВНЗ, військовослужбовців, громадян, які приймаються на військову службу за контрактом, військовозобов`язаних та резервістів (кандидатів у резервісти); розгляд заяв, пропозицій, скарг та прийом відвідувачів з питань військово-лікарської експертизи; прийняття та перегляд постанов ВЛК про ступінь придатності колишніх військовослужбовців на період їх фактичного звільнення із Збройних Сил України; проведення спільно з МОЗ України аналізу та узагальнення результатів лікувально-оздоровчої роботи серед допризовників і призовників, медичного огляду призовників та розроблення пропозицій щодо покращення цієї роботи.

ЦВЛК має право, серед іншого, розглядати, переглядати, скасовувати, затверджувати, не затверджувати, контролювати згідно з цим Положенням постанови будь-якої ВЛК (лікарсько-льотної комісії (далі -ЛЛК)) Збройних Сил України (підпункт 2.3.4 пункту 2.3 глави 2 розділу I Положення № 402).

Постанови ЦВЛК можуть бути оскаржені в судовому порядку (підпункт 2.3.5 пункту 2.3 глави 2 розділу I Положення № 402).

До позаштатних постійно діючих ВЛК (ЛЛК) належать: госпітальні ВЛК; гарнізонні ВЛК; ЛЛК; ВЛК високомобільних десантних військ; ВЛК військових комісаріатів; ВЛК територіального центру комплектування (далі - ВЛК ТЦК); ВЛК цивільного лікувального закладу з правами госпітальної ВЛК (п. п. 2.6.1 п. 2.6. глави 2 розділу І Положення № 402).

Перелік військових лікувальних закладів, військових частин, лікувально-профілактичних закладів, в яких організовуються позаштатні постійно діючі ВЛК (ЛЛК), разом зі списком голів та заступників голів цих ВЛК (ЛЛК) на наступний календарний рік затверджує голова ЦВЛК за поданням начальників штатних ВЛК регіонів (п. п. 2.6.6. п. 2.6. глави 2 розділу І Положення № 402).

Відповідно до п. 2.4.4 п. 2.4 розділу І Положення № 402 на ВЛК регіону покладаються обов`язки, зокрема, з організації військово-лікарської експертизи, керівництва підпорядкованими ВЛК, контролю за їхньою роботою та надання їм методичної і практичної допомоги в зоні відповідальності; розгляд заяв, пропозицій, скарг та прийом відвідувачів з питань військово-лікарської експертизи.

Постанова ВЛК регіонів може бути оскаржена у ЦВЛК або у судовому порядку (п. 2.4.10. розділу І Положення № 402).

Згідно з пунктом 2.4.5 Положення № 402 ВЛК регіону має право, зокрема, оглядати військовослужбовців та інших осіб, зазначених у пункті 1.2 розділу І цього Положення; приймати постанови згідно з Положенням, контролювати, розглядати, затверджувати, за наявності підстав не затверджувати, переглядати або скасовувати постанови підпорядкованих ВЛК. Постанову про придатність до військової служби колишніх військовослужбовців на період їх фактичного звільнення зі Збройних Сил України має право приймати або переглядати тільки ЦВЛК; направляти у військові лікувальні заклади на контрольне обстеження та медичний огляд військовослужбовців, членів їх сімей (крім членів сімей військовослужбовців строкової служби), військовозобов`язаних, резервістів, працівників.

Відповідно до пунктів 1.1, 1.2 Положення № 402 медичний огляд включає в себе вивчення та оцінку стану здоров`я і фізичного розвитку громадян на момент огляду в цілях визначення ступеня придатності до військової служби, навчання за військово-обліковими спеціальностями, вирішення інших питань, передбачених цим Положенням, з винесенням письмового висновку (постанови). Під придатністю до військової служби у цьому Положенні розуміється такий стан здоров`я і фізичного розвитку громадян, який дозволяє їм виконувати передбачені статутами, інструкціями службові обов`язки з конкретної військової спеціальності у виді Збройних Сил України та інших військових формуваннях у мирний та воєнний час.

Медичний огляд проводиться ВЛК з метою визначення придатності, зокрема, військовослужбовців до військової служби.

Постанови ВЛК приймаються на підставі Розкладу хвороб, станів та фізичних вад, що визначають ступінь придатності до військової служби (додаток 1), пояснень щодо застосування статей Розкладу хвороб (додаток 2) та таблиць додаткових вимог до стану здоров`я (додаток 3).

Відповідно до пункту 6.6 Положення № 402 військовослужбовці оглядаються ВЛК у військових лікувальних закладах за територіальним принципом.

При цьому, суд зауважує, що нормами пунктів 20.1-20.2 Положення № 402 постанови ВЛК приймаються колегіально, більшістю голосів. У прийнятті постанови голова та члени ВЛК незалежні і у своїй роботі керуються Положенням. У разі незгоди голови або членів комісії з думкою інших членів їх окрема думка заноситься до протоколу засідання ВЛК. Члени ВЛК зобов`язані дотримуватися вимог Положення.

Голова або члени ВЛК відповідають за прийняте рішення та видачу документів про встановлення причинного зв`язку захворювань, поранень (контузій, травм або каліцтв).

Постанови ВЛК згідно з цим Положенням розглядаються, затверджуються, контролюються, а за необхідності переглядаються відповідною штатною ВЛК.

Підпунктом "а" пункту 20.3 Положення № 402 визначено, що при медичному огляді військовослужбовців та інших контингентів ВЛК приймаються постанови, зокрема, такого змісту: ""Придатний": до військової служби.

В свою чергу, підпунктом "г" пункту 20.3 Положення № 402 визначено, що при медичному огляді військовослужбовців та інших контингентів ВЛК приймаються постанови, зокрема, такого змісту: "Обмежено придатний до військової служби". Одночасно з постановою ВЛК в індивідуальному порядку з урахуванням військової спеціальності, займаної посади, віку, роботи, що фактично виконується, пристосованості до неї того, хто пройшов медичний огляд, у постанові у довільній формі вказується, які види служби та роботи протипоказані цій особі.

За статтями (пунктами статей) Розкладу хвороб, що передбачають індивідуальну оцінку придатності або обмежену придатність до військової служби осіб, які пройшли медичний огляд за графами II, III, ВЛК приймає одну з таких постанов: "обмежено придатний до військової служби"; "придатний до військової служби".

У воєнний час за статтями (пунктами статей) Розкладу хвороб, що передбачають індивідуальну оцінку придатності або обмежену придатність до військової служби осіб, які пройшли медичний огляд за графами II, III, ВЛК приймає постанову "придатний до військової служби", за винятком статей 2-в, 4-в, 5-в, 12-в, 13-в, 14-в, 17-в, 21-в, 22-в.

Постанова ВЛК про придатність військовослужбовця (військовозобов`язаного, резервіста) до військової служби оформлюється довідкою ВЛК, затвердженню штатною ВЛК не підлягає (пункт 22.7 Положення 402).

Відповідно до пункту 22.12 Положення № 402 постанова ВЛК про ступінь придатності військовослужбовця до військової служби чинна протягом 12 місяців з моменту проведення медичного огляду.

З матеріалів справи встановлено, що відповідно до постанови штатної військово-лікарської комісії ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка оформлена довідкою від 07.02.2024 за № 308 під час медичного огляду позивача встановлено, такі захворювання: Дисбінокулярна амбліопія обох очей. На підставі статей 31Б, 26В графи II Розкладу хвороб, позивача визнано обмежено придатним до військової служби.

Відповідно до підпункту 2.3.3 пункту 2.3 розділу І Положення № 402 на Центральну військово-лікарську комісію Збройних Сил України покладається організація військово-лікарської експертизи у Збройних Силах України, а також: розгляд заяв, пропозицій, скарг та прийом відвідувачів з питань військово-лікарської експертизи; прийняття та перегляд постанов ВЛК про ступінь придатності колишніх військовослужбовців на період їх фактичного звільнення із Збройних Сил України.

Підпунктом 2.3.4 пункту 2.3 розділу І Положення № 402 передбачено, що Центральна військово-лікарська комісія має право, зокрема, розглядати, переглядати, скасовувати, затверджувати, не затверджувати, контролювати згідно з цим Положенням постанови будь-якої ВЛК Збройних Сил України.

Так, аналізуючи вищезазначені норми чинного законодавства та встановлені обставини справи, суд зауважує, що позивач має право звернутися до регіональної ВЛК для проведення повторного або контрольного медичного огляду, а у разі незгоди з рішенням регіональної ВЛК звернутися зі скаргою до ЦВЛК.

Суд констатує, що матеріали справи не містять жодних заяв, які б свідчили про незгоду позивача з рішенням ВЛК та його оскарження до регіональної ВЛК для проведення повторного або контрольного медичного огляду, а у разі незгоди з рішенням регіональної ВЛК - до ЦВЛК.

Суд звертає увагу на те, що Верховний Суд у постанові від 12.06.2020 по справі №810/5009/18 вказав, що до повноважень суду не належить надання оцінки діагнозу на предмет того, чи підпадає він під дію статей розкладу хвороб, станів та фізичних вад, що визначають ступінь придатності до військової служби з посиланням на пункт 3.13 глави 3 розділу II Положення № 402. Відповідно до цієї норми у спірних питаннях та складних випадках право на винесення остаточного рішення залишається за ЦВЛК. Для цього військовий комісаріат направляє в регіональну штатну ВЛК, на території якої проживає заявник, його заяву, медичні документи, які є в заявника або одержані військовим комісаріатом із цивільних (військових) лікувальних закладів, військовий квиток.

Верховний Суд у постанові від 13.06.2018 по справі № 806/526/16 зробив висновок, що у межах адміністративного процесу суд не вправі надавати оцінку професійним діям конкретних лікарів-членів ВЛК при застосуванні ними відповідних методів огляду позивача, дослідження медичної документації, визначенні діагнозів та відповідності їх конкретній статті Розкладу хвороб, оскільки це потребує спеціальних знань у медичній галузі.

При цьому, відповідно до правового висновку викладеного Верховним Судом, у постанові від 12.02.2021 по справі № 820/5570/16, при розгляді по суті спору у справах, в яких оспорюються висновки за результатами медичного огляду, суд не може здійснювати власну оцінку підставності прийняття певного висновку, оскільки суди не є спеціалізованими установами в медичній сфері і тому оцінка підставності такого висновку виходить за межі необхідного дослідження в контексті застосування норм матеріального права. Суди вправі перевіряти законність висновку щодо стану здоров`я лише в межах дотримання процедури прийняття цього висновку, зокрема на підставі Положення № 402.

З огляду на вищевикладені висновки Верховного суду, у подібних правовідносинах, суд не може самостійно на власний розсуд надавати оцінку діагнозу позивача на предмет того, чи підпадає він під дію статей розкладу хвороб, станів та фізичних вад, що визначають ступінь придатності для проходження військової служби, оскільки це не входить до повноважень суду, а означені питання є дискреційними повноваженнями військово-лікарської комісії.

В контексті наведеного суд також відмічає, що оцінка прийнятій відповідачем постанові, зокрема в частині викладених у ній висновків про обмежену придатність позивача до військової служби, регіональною ВЛК або ЦВЛК не надавалися.

При цьому, суд зауважує, що матеріали справи не містять жодних належних та допустимих доказів, які б, за відсутності в суду спеціальних знань в медичній сфері, спростовували висновки оскаржуваної постанови та підтверджували наявність у позивача інших захворювань, ніж ті, які вказані в оскаржуваній постанові ВЛК, яка оформлена довідкою від 07.02.2024 за № 308, та виключали обмежену придатність позивача до військової служби.

Таким чином, доводи позивача щодо недотримання відповідачем вимог розділу II Положення № 402, суд вважає безпідставними, оскільки відсутні докази, які могли б свідчити про неправильність висновку військово-лікарської комісії. Крім того, питання оцінки медичних діагнозів та хвороб, знову-таки, виходить за межі повноважень суду.

При цьому, суд погоджується з доводами відповідача щодо того, що позивач не скористався своїм правом на звернення із відповідною скаргою до регіональної ВЛК або ЦВЛК у разі незгоди з рішенням ВЛК.

Враховуючи вищезазначене, суд вважає, що вимоги позивача про визнання протиправною та скасування довідки (постанови) військово-лікарської комісії № 308 від 07.02.2024 є необґрунтованими та задоволенню не підлягають.

Оцінюючи правомірність дій та рішень відповідачів, суд керується критеріями, закріпленими у ч. 3 ст. 2 КАС України, які певною мірою відображають принципи адміністративної процедури, яких повинні дотримуватися суб`єкти владних повноважень при реалізації дискреційних повноважень.

Стаття 19 Конституції України визначає, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до положення ст. 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними до суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Як зазначено ч. 1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст. 78 цього Кодексу. Згідно з ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

На підставі вищенаведеного, суд приходить до висновку, що відповідачі, як суб`єкти владних повноважень, у спірних правовідносинах діяли на підставі, у межах повноважень та у спосіб, визначений Конституцією та Законами України, тому позовні вимоги не підлягають до задоволення.

Доводи позивача щодо протиправності оскаржуваних рішень суд відхиляє, оскільки вони спростовуються матеріалами справи.

Інші доводи позивача суд не бере до уваги, оскільки вони не спростовують правомірність його призову на військову службу під час мобілізації.

Стосовно розподілу судових витрат, суд зазначає наступне.

Частиною 5 ст. 139 КАС України встановлено, що у разі відмови у задоволенні вимог позивача, звільненого від сплати судових витрат, або залишення позовної заяви без розгляду чи закриття провадження у справі, судові витрати, понесені відповідачем, компенсуються за рахунок коштів, передбачених Державним бюджетом України, у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з іншої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, що їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок коштів, передбачених Державним бюджетом України, у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від сплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Оскільки, у задоволенні позову позивачу відмовлено повністю, та за відсутності понесення відповідачами судових витрат, судом розподіл судових витрат не проводиться.

На підставі вищенаведеного, керуючись ст. ст. 77, 90, 139, 241-243, 246 КАС України, суд,-

В И Р І Ш И В:

У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 , військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправною та скасування постанови, визнання протиправними дії та скасування наказу, зобов`язання вчинити певні дії, - відмовити повністю.

Згідно ст. 255 КАС України рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У відповідності до ст. ст. 293, 295 КАС України рішення суду першої інстанції може бути оскаржене в апеляційному порядку до Сьомого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне найменування сторін:

позивач ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_5 );

відповідач ІНФОРМАЦІЯ_3 ( АДРЕСА_2 , код ЄДРПОУ НОМЕР_6 );

відповідач військова частина НОМЕР_1 ( АДРЕСА_3 , код ЄДРПОУ НОМЕР_7 ).

Суддя В.К. Левицький