Справа № 320/224/26
Суддя: Панченко Н.Д.
Дата ухвалення: 2026-01-07 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

про залишення позовної заяви без руху

07 січня 2026 року м. Київ № 320/224/26

Суддя Київського окружного адміністративного суду Панченко Н.Д., розглянувши позовну заяву Приватного підприємства «Сівер-Нафта» до Головного управління ДПС у Київській області, Державної податкової служби України про визнання протиправним та скасування рішень, зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

До Київського окружного адміністративного суду звернулося Приватне підприємство «Сівер-Нафта» (адреса 03151, Україна, місто Київ, вулиця Ушинського, будинок 40,приміщення 302, офіс 2, ) з позовом до Головного управління ДПС у Київській області (; 03151, м. Київ-151, вул. Святослава Хороброго, 5а), Державної податкової служби України (; 04053, м. Київ, Львівська площа, 8), у якому просить суд:

- визнати протиправними та скасувати Рішення комісії Головного управління Державної податкової служби у Київській області від 15.10.2024 року №11911705/44710471, яким відмовлено у реєстрації податкової накладної № 1722 від 30 жовтня 2023 року в ЄРПН, від 15.10.2024 року №11911710/44710471, яким відмовлено у реєстрації податкової накладної №1674 від 27 жовтня 2023 року в ЄРПН, від 15.10.2024 року №11911720/44710471, яким відмовлено у реєстрації податкової накладної №1630 від 24 жовтня 2023 року в ЄРПН, від 15.10.2024 року №11911697/44710471, яким відмовлено у реєстрації податкової накладної № 1461 від 18 жовтня 2023 року в ЄРПН, від 15.10.2024 року №11911696/44710471, яким відмовлено у реєстрації податкової накладної №1676 від 27 жовтня 2023 року в ЄРПН, від 15.10.2024 року №11911716/44710471, яким відмовлено у реєстрації податкової накладної №1599 від 24 жовтня 2023 року в ЄРПН, від 15.10.2024 року №11911718/44710471, яким відмовлено у реєстрації податкової накладної №1675 від 27 жовтня 2023 року в ЄРПН, від 15.10.2024 року №11911698/44710471, яким відмовлено у реєстрації податкової накладної №1460 від 18 жовтня 2023 року в ЄРПН, від 15.10.2024 року №11911701/44710471, яким відмовлено у реєстрації податкової накладної №1459 від 18 жовтня 2023 року в ЄРПН, від 15.10.2024 року №11911708/44710471, яким відмовлено у реєстрації податкової накладної №1318 від 16 жовтня 2023 року в ЄРПН, від 15.10.2024 року №11911712/44710471, яким відмовлено у реєстрації податкової накладної №1752від 31 жовтня 2023 року в ЄРПН, від 15.10.2024 року №11911714/44710471, яким відмовлено у реєстрації податкової накладної №1629 від 24 жовтня 2023 року в ЄРПН, від 15.10.2024 року №11911713/44710471, яким відмовлено у реєстрації податкової накладної №1677 від 27 жовтня 2023 року в ЄРПН, від 15.10.2024 року №11911706/44710471, яким відмовлено у реєстрації податкової накладної №1598 від 24 жовтня 2023 року в ЄРПН, від 15.10.2024 року №11911719/44710471, яким відмовлено у реєстрації податкової накладної №1560 від 23 жовтня 2023 року в ЄРПН, від 15.10.2024 року №11911717/44710471, яким відмовлено у реєстрації податкової накладної №1558 від 23 жовтня 2023 року в ЄРПН, від 15.10.2024 року №11911711/44710471, яким відмовлено у реєстрації податкової накладної № 1559 від 23 жовтня 2023 року в ЄРПН, від 15.10.2024 року №11911715/44710471, яким відмовлено у реєстрації податкової накладної №1499 від 20 жовтня 2023 року в ЄРПН, від 15.10.2024 року №11911721/44710471, яким відмовлено у реєстрації податкової накладної №1463 від 18 жовтня 2023 року в ЄРПН, від 15.10.2024 року №11911707/44710471, яким відмовлено у реєстрації податкової накладної №1464 від 18 жовтня 2023 року в ЄРПН, від 15.10.2024 року №11911702/44710471, яким відмовлено у реєстрації податкової накладної №1462 від 18 жовтня 2023 року в ЄРПН, від 15.10.2024 року №11911703/44710471, яким відмовлено у реєстрації податкової накладної №1441 від 16 жовтня 2023 року в ЄРПН, від 15.10.2024 року №11911700/44710471, яким відмовлено у реєстрації податкової накладної №1317 від 16 жовтня 2023 року в ЄРПН, від 15.10.2024 року №11911704/44710471, яким відмовлено у реєстрації податкової накладної №1316 від 16 жовтня 2023 року в ЄРПН, від 15.10.2024 року №11911722/44710471, яким відмовлено у реєстрації податкової накладної №1315 від 16 жовтня 2023 року в ЄРПН, від 15.10.2024 року №11911709/44710471, яким відмовлено у реєстрації податкової накладної №1631 від 24 жовтня 2023 року в ЄРПН;

- зобов`язати Державну податкову службу України зареєструвати в Єдиному реєстрі податкових накладні податкові накладні № 1722 від 30 жовтня 2023 року, № 1674 від 27 жовтня 2023 року, № 1630 від 24 жовтня 2023 року, № 1461 від 18 жовтня 2023 року, №1676 від 27 жовтня 2023 року, № 1599 від 24 жовтня 2023 року, № 1675 від 27 жовтня 2023 року, № 1460 від 18 жовтня 2023 року, № 1459 від 18 жовтня 2023 року, № 1318 від 16 жовтня 2023 року, № 1752від 31 жовтня 2023 року, № 1629 від 24 жовтня 2023 року, № 1677 від 27 жовтня 2023 року, № 1598 від 24 жовтня 2023 року, № 1560 від 23 жовтня 2023 року, № 1558 від 23 жовтня 2023 року, № 1559 від 23 жовтня 2023 року, № 1499 від 20 жовтня 2023 року, № 1463 від 18 жовтня 2023 року, № 1464 від 18 жовтня 2023 року, № 1462 від 18 жовтня 2023 року, № 1441 від 16 жовтня 2023 року, № 1317 від 16 жовтня 2023 року, №1316 від 16 жовтня 2023 року, № 1315 від 16 жовтня 2023 року, № 1631 від 24 жовтня 2023 року, що подані ПП «СІВЕР-НАФТА».

Відповідно до частини першої статті 171 Кодексу адміністративного судочинства України суддя після одержання позовної заяви з`ясовує, зокрема, чи: відповідає позовна заява вимогам, встановленим статтями 160, 161, 172 цього Кодексу; немає інших підстав для залишення позовної заяви без руху, повернення позовної заяви або відмови у відкритті провадження в адміністративній справі, встановлених цим Кодексом.

Судом встановлено, що позовна заява не відповідає вимогам статей 160, 161 Кодексу адміністративного судочинства України з огляду на таке.

Згідно з частиною третьою статті 161 Кодексу адміністративного судочинства України до позовної заяви додається документ про сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі або документи, які підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

Відповідно до частини другої статті 132 Кодексу адміністративного судочинства України розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

Так, частиною першою статті 4 Закону України «Про судовий збір» №3674-VI від 08.07.2011 передбачено, що судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

Згідно з підпунктом 1 пункту 3 частини другої статті 4 Закону України «Про судовий збір» від 08.07.2011 №3674-VI за подання до адміністративного суду адміністративного позову немайнового характеру, який подано суб`єктом владних повноважень, юридичною особою або фізичною особою - підприємцем, встановлюється ставка судового збору 1 розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Відповідно до частини третьої статті 4 Закону України «Про судовий збір» від 08.07.2011 №3674-VI при поданні до суду процесуальних документів, передбачених частиною другою цієї статті, в електронній формі - застосовується коефіцієнт 0,8 для пониження відповідного розміру ставки судового збору.

Відповідно до статті 7 Закону України «Про Державний бюджет на 2025 рік» установлено у 2025 році прожитковий мінімум для працездатних осіб з 1 січня - 3028 гривень.

Відповідно до частини третьої статті 6 Закону України «Про судовий збір» від 08.07.2011 №3674-VI у разі коли в позовній заяві об`єднано дві і більше вимог немайнового характеру, судовий збір сплачується за кожну вимогу немайнового характеру.

Суд звертає увагу позивача на те, що вимога про визнання протиправними акта, дії чи бездіяльності як передумови для застосування інших способів захисту порушеного права (скасувати або визнати нечинним рішення чи окремі його положення, зобов`язати прийняти рішення, вчинити дії чи утриматися від їх вчинення тощо) як наслідків протиправності акта, дій чи бездіяльності є однією вимогою.

Аналогічний правовий висновок висловлений Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 18.11.2020 у справі № 9901/67/20 (реєстраційний номер судового рішення в ЄДРСР - 93218001) та Верховним Судом у постанові від 09.09.2020 у справі №540/2321/18 (реєстраційний номер судового рішення в ЄДРСР - 91414456).

Таким чином, позовна заява, яка була подана до суду через систему «Електронний суд», містить 26 вимог немайнового характеру, а сума судового збору, яка має були сплачена позивачем за звернення до суду з позовною заявою, становить 62 982,40 грн (3028,00 грн х 26 х 0,8).

Таким чином, позивачу у порядку усунення недоліків позовної заяви необхідно надати суду оригінал платіжного доручення (квитанції) про сплату судового збору у розмірі 62 982,40 грн, який необхідно сплатити за наступними реквізитами:

Отримувач коштів: ГУК у Київ. обл./м.Київ/22030101;

Код отримувача (код за ЄДРПОУ): 37955989;

Банк отримувача:Казначейство України (ел.адм.подат.);

Код банку отримувача (МФО): 899998;

Рахунок отримувача:UA4010001;

Код класифікації доходів бюджету: 22030101.

У рядку «призначення платежу» платіжного документа платник судового збору повинен вказати слова «судовий збір за позовом, ПІБ чи назва установи, організації позивача», Київський окружний адміністративний суд, код ЄДРПОУ суду, до якого він звертається (код ЄДРПОУ Київського окружного адміністративного суду: 35919304).

Інформація щодо реквізитів сплати судового збору за подання позовних заяв до Київського окружного адміністративного суду є загальнодоступною, оприлюднена на офіційному веб-порталі «Судова влада України» за інтернет-адресою http://adm.ko.court.gov.ua/sud1070//tax, а також розміщена на інформаційних стендах Київського окружного адміністративного суду.

Пунктом 5 частини п`ятої статті 160 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що в позовній заяві зазначаються: виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги; зазначення доказів, що підтверджують вказані обставин.

Частиною четвертою статті 161 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що позивач зобов`язаний додати до позовної заяви всі наявні в нього докази, що підтверджують обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги (якщо подаються письмові чи електронні докази - позивач може додати до позовної заяви копії відповідних доказів).

Проте, позивач всупереч вимогам КАС України не долучив до позовної заяви докази, що підтверджують обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, а саме: квитанції про зупинення реєстрації спірних податкових накладних в Єдиному реєстрі податкових накладних.

У зв`язку з цим, позивачу у порядку усунення недоліків позовної заяви необхідно надати суду копію квитанції про зупинення реєстрації спірної податкової накладної в Єдиному реєстрі податкових накладних.

Відповідно до частини третьої статті 122 КАС України для захисту прав, свобод та інтересів особи цим Кодексом та іншими законами можуть встановлюватися інші строки для звернення до адміністративного суду, які, якщо не встановлено інше, обчислюються з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Стаття 123 КАС України встановлює наслідки пропущення строків звернення до адміністративного суду. Зокрема, частиною третьою цієї статті визначено, що в разі якщо факт пропуску позивачем строку звернення до адміністративного суду буде виявлено судом після відкриття провадження в адміністративній справі і позивач не заявить про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані ним у заяві, будуть визнані судом неповажними, суд залишає позовну заяву без розгляду.

Відповідно до частини першої статті 121 КАС України суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.

Правовий інститут строків звернення до адміністративного суду за захистом свого порушеного права не містить вичерпного, детально описаного переліку причин чи критеріїв їх визначення. Натомість закон запроваджує оцінні, якісні параметри визначення таких причин - вони повинні бути поважними, реальними або непереборними і об`єктивно нездоланними на час плину строків звернення до суду. Ці причини (чи фактори об`єктивної дійсності) мають бути несумісними з обставинами, коли суб`єкт звернення до суду знав або не міг не знати про порушене право, ніщо правдиво йому не заважало звернутися до суду, але цього він не зробив і через власну недбалість, легковажність, байдужість, неорганізованість чи інше подібне за суттю ставлення до права на доступ до суду порушив ці строки.

Інакшого способу визначити, які причини належить віднести до поважних, ніж через зовнішню оцінку (кваліфікацію) змісту конкретних обставин, хронологію та послідовність дій суб`єкта правовідносин перед зверненням до суду за захистом свого права, немає. Під таку оцінку мають потрапляти певні явища, фактори та їх юридична природа; тривалість пропущеного строку; те, чи могли і яким чином певні фактори завадити вчасно звернутися до суду, чи перебувають вони у причинному зв`язку із пропуском строку звернення до суду; яка була поведінка суб`єкта звернення протягом цього строку; які дії він вчиняв і чи пов`язані вони з готуванням до звернення до суду тощо.

Визначення строку звернення до адміністративного суду в системному зв`язку з принципом правової визначеності слугує меті забезпечення передбачуваності для відповідача (як правило, суб`єкта владних повноважень в адміністративних справах) та інших осіб того, що зі спливом установленого проміжку часу прийняте рішення, здійснена дія (бездіяльність) не матимуть поворотної дії в часі та не потребуватимуть скасування, а правові наслідки прийнятого рішення або вчиненої дії (бездіяльності) не будуть відмінені у зв`язку з таким скасуванням. Тобто встановлені строки звернення до адміністративного суду сприяють уникненню ситуації правової невизначеності щодо статусу рішень, дій (бездіяльності) суб`єкта владних повноважень.

За загальним правилом перебіг строку на звернення до адміністративного суду починається від дня виникнення права на адміністративний позов, тобто, коли особа дізналася або могла дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів. Незнання про порушення через байдужість до своїх прав або небажання дізнатися не є поважною причиною пропуску строку звернення до суду.

Аналогічну правову позицію висловив Верховний Суд, зокрема, у постанові від 30.08.2018 в адміністративній справі № 813/2897/16.

Конституційний Суд України в Рішенні від 13.12.2011 №17-рп/2011 визнав конституційними положення КАС України про скорочені строки звернення до адміністративного суду в разі попереднього використання можливостей досудового порядку вирішення спору, якими лише скорочено строки здійснення окремих процесуальних дій, а змісту й обсягу конституційного права на судовий захист і доступ до правосуддя не звужено.

Відповідно до частини п`ятої статті 242 КАС України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Спеціальним регулювання відносин оподаткування та захисту прав учасників податкових відносин, в тому числі захисту порушеного права в судовому порядку, є Податковий кодекс України.

Статтею 56 Податкового кодексу України визначено порядок оскарження рішень контролюючих органів.

Так, відповідно до пункту 56.1 статті 56 ПК України рішення, прийняті контролюючим органом, можуть бути оскаржені в адміністративному або судовому порядку.

Пунктом 56.18 статті 56 ПК України визначено, що з урахуванням строків давності, визначених статтею 102 цього Кодексу, платник податків має право оскаржити в суді податкове повідомлення-рішення або інше рішення контролюючого органу у будь-який момент після отримання такого рішення. Рішення контролюючого органу, оскаржене в судовому порядку, не підлягає адміністративному оскарженню. Процедура адміністративного оскарження вважається досудовим порядком вирішення спору.

За приписами пункту 56.19 статті 56 ПК України у разі коли до подання позовної заяви проводилася процедура адміністративного оскарження, платник податків має право оскаржити в суді податкове повідомлення-рішення або інше рішення контролюючого органу про нарахування грошового зобов`язання протягом місяця, що настає за днем закінчення процедури адміністративного оскарження відповідно до пункту 56.17 цієї статті.

Верховний Суд у складі судової палати з розгляду справ щодо податків, зборів та інших обов`язкових платежів Касаційного адміністративного суду у постанові від 26.11.2020 у справі № 500/2486/19 уже сформував правовий висновок, відповідно до якого норма пункту 56.19 статті 56 ПК України є спеціальною щодо норми частини четвертої статті 122 КАС України, має перевагу в застосуванні у податкових спорах і регулює визначену її предметом групу правовідносин - оскарження в судовому порядку податкових повідомлень-рішень та інших рішень контролюючих органів про нарахування грошових зобов`язань за умови попереднього використання позивачем досудового порядку вирішення спору (застосування процедури адміністративного оскарження - абзац 3 пункту 56.18 статті 56 ПК України). Вона встановлює строк для їх оскарження протягом місяця, що настає за днем закінчення процедури адміністративного оскарження відповідно до пункту 56.17 цієї статті.

Відповідно до висновків Великої палати Верховного Суду, викладених у постанові від 16.07.2025 у справі № 500/2276/24, в адміністративному судочинстві можна виділити такі строки оскарження рішень / дій / бездіяльності суб`єкта владних повноважень:

1) якщо платник податків не оскаржував рішення контролюючого органу в досудовому (адміністративному) порядку - строк звернення до суду становить 6 місяців (частина друга статті 122 КАС України);

2) якщо платник податків оскаржував рішення контролюючого органу в досудовому (адміністративному) порядку, яке не стосується нарахування грошових зобов`язань (наприклад, блокування ПН; присвоєння ризикового статусу тощо), - строк звернення до суду становить 3 місяці (частина четверта статті 122 КАС України);

3) якщо платник податків оскаржував рішення контролюючого органу в досудовому (адміністративному) порядку, яке передбачає нарахування грошових зобов`язань (наприклад, податкове повідомлення-рішення), - строк звернення до суду становить 1 місяць (пункт 56.19 статті 56 ПК України).

Предметом позову уданій справі є оскарження рішення комісії Головного управління Державної податкової служби у Київській області від 15.10.2024 року, яким відмовлено у реєстрації податкової накладної в ЄРПН.

З матеріалів позовної заяви не вбачається про оскарження позивачем рішення до Державної податкової служби України як і відсутні докази прийняття ДПС України відповідного рішення за результатами розгляду скарги.

У зв`язку з цим, суд вважає, що у даному випадку, має бути застосований шестимісячний строк для звернення до суду з вимогою про оскарження спірного рішення.

Таким чином, звернувшись 22.12.2025 до суду з даним позовом, позивач пропустив строк звернення до суду з позовною заявою.

При цьому матеріали справи не містять заяви про поновлення строку звернення до суду.

Частинами першою та другою статті 123 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що у разі подання особою позову після закінчення строків, установлених законом, без заяви про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані судом неповажними, позов залишається без руху. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали особа має право звернутися до суду з заявою про поновлення строку звернення до адміністративного суду або вказати інші підстави для поновлення строку.

Якщо заяву не буде подано особою в зазначений строк або вказані нею підстави для поновлення строку звернення до адміністративного суду будуть визнані неповажними, суд повертає позовну заяву.

Частиною шостою статті 161 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що у разі пропуску строку звернення до адміністративного суду позивач зобов`язаний додати до позову заяву про поновлення цього строку та докази поважності причин його пропуску.

Наведені обставини вказують на невідповідність позовної заяви вимогам процесуального закону.

Відповідно до статті 169 Кодексу адміністративного судочинства України, суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, встановлених статтями 160, 161 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня подання позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.

В ухвалі про залишення позовної заяви без руху зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб і строк їх усунення, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху.

Вказані недоліки повинні бути усунені шляхом подання до суду:

- копії квитанцій про зупинення реєстрації спірних податкових накладних в Єдиному реєстрі податкових накладних;

- заяви про поновлення строку звернення до суду з позовною заявою та докази поважності причин його пропуску.

- оригіналу документа про сплату 62 982,40 грн судового збору.

Інформація щодо реквізитів сплати судового збору за подання позовних заяв до Київського окружного адміністративного суду є загальнодоступною, оприлюднена на офіційному веб-порталі Судова влада України за інтернет-адресою http://adm.ko.court. gov.ua/sud1070//tax, а також розміщена на інформаційних стендах Київського окружного адміністративного суду.

Керуючись статтями 160, 161, 169, 171, 243, 248 Кодексу адміністративного судочинства України, суддя

УХВАЛИВ:

1. Позовну заяву Приватного підприємства «Сівер-Нафта» до Головного управління ДПС у Київській області, Державної податкової служби України про визнання протиправним та скасування рішень, зобов`язання вчинити певні дії залишити без руху.

2. Встановити позивачеві десятиденний строк з дня вручення копії цієї ухвали для усунення недоліків позовної заяви у спосіб, визначений даною ухвалою шляхом завантаження відповідних матеріалів в електронному вигляді до Електронного суду до цієї справи.

3. Роз`яснити позивачеві, що якщо недоліки позовної заяви, яку залишено без руху, не будуть усунуті у встановлений судом строк, позовна заява буде повернута відповідно до пункту 1 частини четвертої статті 169 Кодексу адміністративного судочинства України.

4. Копію ухвали суду надіслати (вручити, надати) позивачу (його представнику).

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею та не підлягає оскарженню. Заперечення на ухвалу можуть бути включені до апеляційної скарги на рішення суду.

Суддя Панченко Н.Д.