Справа № 554/16843/25
Суддя: Савченко Л. І.
Дата ухвалення: 2026-01-09 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Провадження № 2-адр/554/1/26
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 січня 2026 року Шевченківський районний суд м.Полтави у складі:

головуючого - судді Савченко Л.І.

при секретарі Тоцькій К.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в м.Полтава заяву представника позивача ОСОБА_1 Панченко Олени Олександрівни про ухвалення додаткового рішення у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору, Шевченківський відділ державної виконавчої служби у місті Полтаві Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, про скасування постанови у справі про притягнення до адміністративної відповідальності та закриття провадження, -

В С Т А Н О В И В:

В провадженні Шевченківського районного суду міста Полтави перебувала справа за адміністративним позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору, Шевченківський відділ державної виконавчої служби у місті Полтаві Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, про скасування постанови у справі про притягнення до адміністративної відповідальності та закриття провадження.

Рішенням суду від 25 грудня 2025 року адміністративний позов ОСОБА_1 задоволено.

30 грудня 2025 року від представника позивача надійшла заява про ухвалення додаткового судового рішення щодо стягнення суми судових витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 5500 грн.

Згідно ч.1 ст. 143 КАС України суд вирішує питання щодо судових витрат у рішенні, постанові або ухвалі.

Відповідно до ч.1 ст.252 КАС України суд, що ухвалив судове рішення, може за заявою учасника справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо:

1) щодо однієї із позовних вимог, з приводу якої досліджувалися докази, чи одного з клопотань не ухвалено рішення;

2) суд, вирішивши питання про право, не визначив способу виконання судового рішення;

3) судом не вирішено питання про судові витрати.

Відповідно до ч.3 ст.252 КАС України суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів з дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення, а в разі якщо суд вирішує лише питання про судові витрати - без повідомлення учасників справи.

Розгляд вказаної справи було проведено за правилами спрощеного провадження, без повідомлення сторін, а тому і питання про ухвалення додаткового рішення проводиться без повідомлення сторін.

Частинами 1,2 ст.132 КАС України передбачено, що судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Відповідно до п.1 ч.3 ст. 132 КАС України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Згідно ст. 134 КАС України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.

Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:

1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);

2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);

3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;

4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини п`ятої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Відповідно до ч.7 ст. 139 КАС України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

За відсутності відповідної заяви або неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

Крім того, суд вважає за необхідне зауважити, що обов`язковою умовою для врахування судом таких доказів є їх подання до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

Відповідно до ч. ч. 3, 5 ст. 143 КАС України, якщо сторона з поважних причин не може до закінчення судових дебатів у справі подати докази, що підтверджують розмір понесених нею судових витрат, суд за заявою такої сторони, поданої до закінчення судових дебатів у справі, може вирішити питання про судові витрати після ухвалення рішення по суті позовних вимог. У випадку, передбаченому частиною третьою цієї статті, суд виносить додаткове рішення в порядку, визначеному ст. 252 цього Кодексу.

З аналізу наведених норм процесуального закону вбачається, що витрати на професійну правничу допомогу належать до судових витрат, що, однак, не зумовлює висновку про їх обов`язкову наявність у кожній справі.

Певної форми відповідної заяви та вимог до її змісту законом не передбачено, отже, така заява може бути письмовою або усною (під час фіксування судового засідання технічними засобами).

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду у постанові від 20.03.2024 в справі № 600/752/22-а зазначив - підстави для розподілу судових витрат, зокрема витрат на правничу допомогу, мають існувати до того, як справа буде розглянута по суті, і з цим пов`язується ухвалення додаткового рішення в цій частині. Передбачена процесуальними нормами можливість подати суду протягом п`яти днів докази на підтвердження витрат на правничу допомогу з метою розподілу цих витрат й ухвалення з цього питання додаткового судового рішення є не способом заявити суду про необхідність вирішення цього питання (про яке сторона не висловлювалася раніше), а механізмом довести суду факт понесення цих витрат, як умову для їх розподілу.

У постанові від 25 липня 2023 року у справі № 340/4492/22 у розвиток зазначеної вище позиції об`єднаної палати Верховний Суд вказав, що за загальним правилом, усі докази понесених судових витрат мають бути надані сторонами до закінчення розгляду справи. Однак, у випадку, якщо сторона з певних причин не може надати такі документи, ця сторона повинна зробити відповідну заяву до закінчення розгляду справи і надати відповідні докази протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду.

Підстави для розподілу судових витрат, зокрема витрат на правничу допомогу, мають існувати до того, як справа буде розглянута по суті, і з цим пов`язується ухвалення додаткового судового рішення в цій частині.

Застосовуючи зазначені висновки та правові норми до правовідносин, що виникли у цій справі, суд звертає увагу, що сторона позивача до ухвалення у справі рішення не надала доказів на підтвердження понесення таких витрат та до закінчення розгляду справи не зробила заяву про розмір витрат на правову допомогу, які понесено чи планується понести позивачем, як і не вказала жодних причин, які унеможливлюють подання нею відповідних доказів та про наявність поважних причин, які зумовлюють необхідність подання таких доказів протягом п`яти днів після ухвалення рішення за позовною заявою. Обставини поважності причин неподання відповідних доказів щодо правничої допомоги не наведено також у поданій представником позивача заяві про ухвалення додаткового судового рішення.

Наведене вище дає підстави вважати, що позивач не подав заяву, яка б у розумінні положень частини сьомої статті 139, частини третьої статті 143 КАС України надавала суду правові передумови для ухвалення додаткового рішення щодо розподілу судових витрат на правничу допомогу.

На підтвердження судових витрат представник позивача до заяви додала копії наступних документів: ордер на надання правничої (правової) допомоги від 25.11.2025; договір про надання правничої допомоги № 01-25/11/25 від 25.11.2025, укладений між позивачем та адвокатом О.Панченко ; Акт виконаних робі № 1 надання правничої допомоги згідно Договору про надання правничої допомоги № № 01-25/11/25 від 25.11.2025; квитанцію до прибуткового касового ордера № 101 від 25.11.2025 р. на суму 5500 грн. (а.с.67-71).

Із наведеного слідує, що договір про надання правничої (правової) допомоги з відповідним додатком, який встановлює розмір гонорару адвоката, було укладено 25.11.2025 року, позовну заяву до суду подано 26.11.2026 року, тобто вказані документи укладено до перебування справи в провадженні суду.

Разом з тим, до винесення судом рішення стороною позивача документів, які підтверджують понесені ним витрати або необхідності їх здійснення після розгляду справи по суті до суду не подавалось, у позовній заяві не зазначалось про намір подати вказану заяву . Позовна заява не містить вимоги про стягнення витрат на правничу допомогу.

При цьому, стороною позивача до ухвалення судом рішення у справі не вказано про наявність поважних причин, які б перешкоджали поданню доказів на підтвердження розміру понесених судових витрат, майбутніх витрат (щодо правничої допомоги), яка б у розумінні положень частини сьомої статті 139, частини третьої статті 143 КАС України надавала б суду правові передумови для ухвалення додаткового рішення щодо розподілу судових витрат на правничу допомогу.

Зазначений висновок суду узгоджується із підходом при вирішенні Верховним Судом того ж питання в ухвалах від 07 липня 2023 року у справі №340/2823/21, від 26 липня 2023 року у справі №640/11775/20, від 23 січня 2024 року у справі №380/12348/22.

Зважаючи на вищенаведене, суд приходить до висновку, що заява представника позивача про ухвалення додаткового рішення про стягнення за рахунок бюджетних асигнувань відповідача на користь позивача витрат на правничу допомогу підлягає залишенню без розгляду.

Керуючись ст. ст. 139, 143, 248, 256, 262 КАС України, суд, -

У Х В А Л И В :

Заяву представника позивача ОСОБА_1 Панченко Олени Олександрівни про ухвалення додаткового рішення у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору, Шевченківський відділ державної виконавчої служби у місті Полтаві Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, про скасування постанови у справі про притягнення до адміністративної відповідальності та закриття провадження залишити без розгляду.

Ухвала суду може бути оскаржена безпосередньо до Другого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до вказаного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня його проголошення, з урахуванням п. 15.5. Перехідних положень КАС України.

Суддя Л.І.Савченко