Справа № 120/15450/25
Суддя: Воробйова Інна Анатоліївна
Дата ухвалення: 2026-01-12 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Вінниця

12 січня 2026 р. Справа № 120/15450/25

Вінницький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Воробйової Інни Анатоліївни, розглянувши у письмовому провадженні в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області,Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії

ВСТАНОВИВ:

До Вінницького окружного адміністративного суду звернувся ОСОБА_1 (далі ОСОБА_1 , позивач) з адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області ( далі - ГУ ПФУ в Рівненській області, відповідач 1), Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області (далі - ГУ ПФУ у Вінницькій області, відповідач 2), в якому просив:

- визнати протиправними та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Рівненській області № 34 від 23.10.2025 року щодо відмови у призначенні пенсії згідно ст.26 ЗУ «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування»;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного Фонду України у Вінницькій області призначити і виплачувати пенсію за віком з часу отримання права (16.07.2025 д.н.) згідно ст. 26 ЗУ Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування шляхом зарахування до загального стажу у повному обсязі періоду роботи позивача з 08.09.1990 по 01.09.1994, 06.05.1984 по 15.05.1986, 01.07.1981 по 25.03.1983 та періоди роботи згідно трудової книжки НОМЕР_1 від 01.07.1981 року.

В обґрунтування позовних вимог позивач вказує, що звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області із заявою щодо призначення пенсії за віком. За принципом екстериторіальності заяву розглянуто Головним управлінням в Рівненській області та рішенням № 34 від 23.10.2025 року відмовлено в призначенні пенсії у зв`язку з відсутністю необхідного страхового стажу.

Так, в рішенні вказано, що до страхового стажу не зараховано періоди роботи з 08.09.1990 по 01.09.1994., оскільки запис не завірено печаткою.

З цим рішенням позивач не погоджується пояснюючи, що відповідальність за організацію ведення обліку, зберігання і видачу трудових книжок покладається на керівника підприємства, установи, організації, тому власне недотримання правил ведення трудової книжки може мати негативні наслідки саме для особи, яка допустила такі порушення, а не для робітника, а отже, й не може впливати на його особисті права.

Ухвалою від 10.11.2025 судом прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі та вирішено здійснювати її розгляд в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні), з особливостями, визначеними статтею 263 КАС України.

24.11.2025 до суду надійшов відзив від відповідача 2, в якому просив відмовити у задоволенні позову. Свої заперечення мотивує тим, що позивачу правомірно відмовлено в призначенні пенсії, оскільки відсутній необхідний страховий стаж.

Від відповідача 1 письмової позиції стосовно заявлених вимог не надходило, хоча ухвала про відкриття доставлена 22.11.2025 р. до електронного кабінету останнього.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступне.

15.10.2025 р. ОСОБА_1 звернувся до Головного управління у Вінницькій області із заявою про призначення пенсії за віком.

За екстериторіальністю заяву передано до Головного управління ПФУ в Рівненській області.

За наслідком розгляду поданої заяви Головним управлінням ПФУ в Рівненській області прийнято рішення № 34 від 23.10.2025 року, яким відмовлено в призначенні пенсії. Вказано, що страховий стаж становить 25 років 3 дні, при необхідних 32 роках.

Так, до стажу не зараховано періоди навчання відображені в трудовій книжці, оскільки відсутня дата закінчення навчання та диплом.

Також не зараховано до стажу періоди роботи згідно трудової книжки НОМЕР_1 від 01.07.1981 року, оскільки неможливо ідентифікувати ім`я. Не зараховано до стажу й період роботи з 08.09.1990 по 01.09.1994, оскільки запис про звільнення не завірений печаткою. Період військової служби не зарахований до стажу з підстав відсутності в трудовій книжці записі про видачу військового квитка.

Відтак, за відсутності необхідного стажу відсутні і підстави для призначення пенсії за віком...

Вважаючи наведене рішення відповідача протиправним, позивач звернувся до суду з цим позовом.

Визначаючись щодо позовних вимог суд керується та виходить з наступного.

Частиною першою статті 46 Конституції України визначено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними.

У своєму рішенні № 8-рп/2005 від 11.10.2005 Конституційний Суд України зазначив, що право на пенсійне забезпечення є складовою конституційного права на соціальний захист.

За приписами пунктів 1, 6 частини першої статті 92 Конституції України права і свободи людини і громадянина, гарантії цих прав і свобод, основи соціального захисту, форми і види пенсійного забезпечення визначаються виключно законами України.

Так, принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел, передбачено Законом України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" (далі-Закон N 1058-IV)

Статтею 9 Закону №1058-IV визначено, що відповідно до цього Закону в солідарній системі призначаються такі пенсійні виплати: 1) пенсія за віком; 2) пенсія по інвалідності; 3) пенсія у зв`язку з втратою годувальника

Відповідно до ст. 26 Закону №1058-IV особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років за наявності страхового стажу не менше 15 років по 31 грудня 2017 року.

Починаючи з 1 січня 2018 року право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років мають особи за наявності страхового стажу, з 1 січня 2025 року по 31 грудня 2025 року - не менше 32 років.

Отже право на призначення пенсії за віком мають особи , які після досягнення 60 років та за наявності стажу 32 роки.

В свою чергу, процедура подання документів для оформлення пенсій визначається, Порядком подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" Постанова правління Пенсійного фонду України 25.11.2005 р. № 22-1 (далі - Порядок №22-1)

Відповідно до пункту 1. 1 Порядку 22-1, заява про призначення, перерахунок, поновлення пенсії, переведення з одного виду пенсії на інший (Заява про призначення/перерахунок пенсії - додаток 1); заява про припинення перерахування пенсії на поточний рахунок пенсіонера в банку та отримання пенсії за місцем фактичного проживання, продовження виплати пенсії за довіреністю, виплату частини пенсії на непрацездатних членів сім`ї особи, яка перебуває на повному державному утриманні, виплату пенсії за шість місяців наперед у зв`язку з виїздом на постійне місце проживання за кордон, переведення виплати пенсії за новим місцем проживання (Заява про виплату пенсії додаток 2); заява про працевлаштування (звільнення), початок (припинення) діяльності, пов`язаної з отриманням доходу, що є базою нарахування єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування (додаток 3); заява про виплату недоотриманої пенсії у зв`язку зі смертю пенсіонера (додаток 4) подається заявником до територіального органу Пенсійного фонду України (далі - орган, що призначає пенсію).

Згідно пункту 2.1 Порядку 22-1, до заяви про призначення пенсії за віком додаються, серед іншого, такі документи:

- документ, що засвідчує реєстрацію у Державному реєстрі фізичних осіб - платників податків (крім осіб, які через свої релігійні переконання відмовляються від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та офіційно повідомили про це відповідний контролюючий орган і мають відмітку у паспорті), надається у разі відсутності в паспорті громадянина України або свідоцтві про народження інформації про реєстраційний номер облікової картки платника податків;

- документи про стаж, що визначені Порядком підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року № 637 (далі - Порядок підтвердження наявного трудового стажу). За періоди роботи після впровадження персоніфікованого обліку у системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування (далі - персоніфікований облік) орган, що призначає пенсію, додає індивідуальні відомості про застраховану особу з реєстру застрахованих осіб за формою згідно з додатком 4 до Положення про реєстр застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 18 червня 2014 року № 10-1, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 08 липня 2014 року за № 785/25562 (у редакції постанови правління Пенсійного фонду України від 27 березня 2018 року № 8-1) (далі - Положення), а у разі необхідності - за формою згідно з додатком 3 до Положення (далі - індивідуальні відомості про застраховану особу);

- для підтвердження заробітної плати за період страхового стажу з 01 липня 2000 року орган, що призначає пенсію, додає індивідуальні відомості про застраховану особу (додатки 3, 4 до Положення).

Оцінюючи спірне рішення в контексті не зарахування до стажу періодів роботи згідно трудової книжки НОМЕР_1 від 01.07.1981 року ,оскільки неможливо ідентифікувати ім`я , то суд вказує, що на трудовій книжці чітко можливо ідентифікувати ім`я особи « ОСОБА_2 », відтак аргументи відповідача 1 спростовано.

Відповідно період роботи відображений в трудовій книжці НОМЕР_1 від 01.07.1981 року, а саме з 16.02.1982 р. по 25.03.1983 р. підлягає зарахуванню до стажу.

Щодо не зарахування до стажу періоду роботи з 08.09.1990 по 01.09.1994, оскільки запис про звільнення не завірений печаткою, суд зазначає наступне.

Згідно з вимогами ст. 62 Закону 1788-XII основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка, а за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, наявність трудового стажу підтверджується у порядку встановленому Кабінетом Міністрів України.

Постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року №637 затверджено Порядок підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній (далі -Порядок).

Відповідно до п. 1 Порядку основним документом, що підтверджує стаж роботи за період до впровадження персоніфікованого обліку у системі загальнообов`язкового державного соціального страхування (далі - персоніфікований облік), є трудова книжка.

За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній стаж роботи встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

Згідно трудової книжки НОМЕР_2 наявний запис про роботу позивача робочим по обслуговуванню обладнання Некрасовської лікарні в період з 08.10.1990 по 01.09.1994 р., наявний підпис посадової особи.

Суд зауважує, що відсутність печатки в записі про звільнення не може бути підставою для не зарахування до страхового стажу позивача цього періоду роботи.

При цьому, підставою для призначення пенсії є відповідний стаж роботи, а не дотримання усіх формальних вимог при заповненні трудової книжки.

Відтак, суд доходить висновку, що період роботи з 16.02.1982 р. по 25.03.1983 р., з 08.10.1990 по 01.09.1994 р , не зараховано до стажу безпідставно, а тому, наявні підстави для зобов`язання відповідача зарахувати цей період .

Стосовно не зарахування до стажу період з 08.09.1990 р. по 07.10.1990 р., то суд вказує, що в трудовій книжці НОМЕР_2 відсутні записи про роботу позивача в цей період, а отже даний період не зараховано правомірно.

Щодо не зарахування до стажу періоду навчання, то суд вказує наступне.

Відповідно до пункту д частини третьої статті 56 Закону України Про пенсійне забезпечення від 05 листопада 1991 року № 1788-XII (далі - Закон № 1788-XII) до стажу роботи зараховується навчання у вищих і середніх спеціальних навчальних закладах, в училищах і на курсах по підготовці кадрів, підвищенню кваліфікації та перекваліфікації, в аспірантурі, докторантурі і клінічній ординатурі.

Страховий стаж період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок (абзац 1 частини першої статті 24 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування від 09 липня 2003 року №1058-IV (далі - Закон №1058-IV).

Згідно з абзацом 1 частини другої, частини четвертої статті 24 Закону №1058-IV страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом.

Періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом.

Згідно п. 8 Порядку №637 період навчання за денною формою здобуття освіти у закладах вищої освіти (крім періоду навчання за денною формою здобуття освіти на підготовчих відділеннях у закладах вищої освіти), професійних навчально-виховних закладах, навчальних закладах підвищення кваліфікації та перепідготовки кадрів, в аспірантурі, докторантурі і клінічній ординатурі підтверджується дипломами, посвідченнями, свідоцтвами, а також довідками та іншими документами, що видані на підставі архівних даних і містять відомості про періоди навчання.

Так позивачем не надано жодного документу, який би містив дату закінчення навчання, а в трудовій книжці НОМЕР_1 від 01.07.1981 року така також відсутня.

А отже період з 01.07.1981 по 25.03.1983 р. до стажу не підлягає зарахуванню, оскільки не підтверджено факт навчання позивача .

Отже період навчання з 01.07.1981 по 25.03.1983 р. не зараховано до стажу правомірно, а тому, відсутні підстави для зобов`язання відповідача зарахувати цей період.

Не підлягає зарахуванню до стажу й військова служба з 06.05.1984 по 15.05.1986 р., оскільки надане тимчасове посвідчення від 31.05.2022 р. не містить конкретних дат проходження військової служби, а саме, дні, що унеможливлює зарахувати спірний період.

Позивач не позбавлений можливості отримати відповідні відомості у ІНФОРМАЦІЯ_1 щодо конкретного періоду несення військової служби із зазначенням дня, місяця і року та повторно звернутись до пенсійного органу щодо зарахування до стажу періоду військової служби.

Разом з тим, враховуючи, що до стажу протиправно не зараховано періоди роботи з 16.02.1982 р. по 25.03.1983 р., з 08.10.1990 по 01.09.1994 р., суд доходить висновку, що спірне рішення є протиправним і підлягає скасуванню.

Враховуючи вищепроцитоване, беручи до уваги, що періоди роботи з 16.02.1982 р. по 25.03.1983 р., з 08.10.1990 по 01.09.1994 р не зараховано до стажу безпідставно , а також за відсутності та відсутності відомостей стосовно загального стажу із урахуванням зарахованого періоду, суд позбавлений можливості визначити чи достатньо такого для призначення пенсії за віком. А отже позовна вимога про зобов`язання призначити пенсію, що заявлена до відповідача 2 , - не підлягає задоволенню.

Разом з тим, суд вважає за необхідне зобов`язати відповідача 1 повторно розглянути заяву позивача від 15.10.2025 р. з урахуванням висновків суду і прийняти рішення, зарахувавши до стажу періоди роботи з 16.02.1982 р. по 25.03.1983 р., з 08.10.1990 по 01.09.1994 р.

Перевіривши юридичну та фактичну обґрунтованість доводів позивача, суд доходить висновку, що з наведених у позовній заяві мотивів і підстав, позовні вимоги підлягають частковому задоволенню.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд вказує, що відповідно до частини третьої статті 139 КАС України, при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених вимог.

Враховуючи наведену норму, витрати понесені позивачем у даній справі в сумі 1211,20 грн. судового збору підлягають відшкодуванню частково у розмірі 807, 46 (2/3 задоволених вимог) з відповідача 1.

Керуючись ст.ст. 73, 74, 75, 76, 77, 90, 94, 139, 241, 245, 246, 250, 255, 295 КАС України, -

ВИРІШИВ:

адміністративний позов задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області про відмову в призначенні ОСОБА_1 пенсії за віком № 34 від 23.10.2025 року .

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Рівненській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 15.10.2025 р. з урахуванням висновків суду і прийняти відповідне рішення, зарахувавши до стажу періоди з 16.02.1982 р. по 25.03.1983 р., з 08.10.1990 по 01.09.1994 р .

В решті вимог відмовити.

Стягнути на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер за ДРФО НОМЕР_3 ) сплачений судовий збір 807, 46 грн. за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області (вул.О.Борисенка, 7, м. Рівне, код за ).

Рішення суду набирає законної сили в порядку, визначеному ст. 255 КАС України.

Відповідно до ст. 295 КАС України, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було проголошено скорочене (вступну та резолютивну частини) рішення (ухвалу) суду або якщо розгляд справи здійснювався в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Інформація про учасників справи:

Позивач: ОСОБА_3 ( АДРЕСА_1 , ін НОМЕР_3 )

Відповідач 1: Головне управління Пенсійного фонду України в Рівненській області (вул. О. Борисенка, 7, м. Рівне, код ЄДРПОУ ).

Відповідач 2: Головне управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області (вул. Зодчих, 22, м. Вінниця, ).

Повний текст ішення сформовано 12.01.26 р.

Суддя Воробйова Інна Анатоліївна