Справа № 280/9498/25
Суддя: Чернова Жанна Миколаївна
Дата ухвалення: 2026-01-08 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЗАПОРІЗЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

08 січня 2026 року Справа № 280/9498/25 м.Запоріжжя
Запорізький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Чернової Ж.М. розглянувши у порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії

ВСТАНОВИВ:

До Запорізького окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 (далі - позивач) до Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області (далі - відповідач), в якій позивач, з урахуванням уточненої позовної заяви, просить суд:

визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області щодо відмови у здійсненні перерахунку та виплати пенсії за віком, ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_1 відповідно до статті 60 Закону України «Про пенсійне забезпечення», із зарахуванням до страхового стажу та врахуванням при обчисленні розміру пенсії періодів роботи з 21.03.2006 по 03.07.2018 у подвійному розмірі;

зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області здійснити перерахунок та виплату пенсії за віком ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , відповідно до статті 60 Закону України «Про пенсійне забезпечення», із зарахуванням до страхового стажу та врахуванням при обчисленні розміру пенсії періоду роботи з 21.03.2006 по 03.07.2018 у подвійному розмірі, починаючи з 02.06.2025.

Ухвалою від 03 листопада 2025 року позовну заяву залишено без руху.

Ухвалою від 18 листопада 2025 року відкрито провадження у справі, ухвалено розглядати справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін та проведення судового засідання.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що позивач перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Запорізькій області та з 01.03.2023 отримує пенсію за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». Позивач працювала на наступних посадах: в період з 21.03.2006 по 03.07.2018 в КУ «Запорізькій обласний шкірно-венерологічного клініки диспансер» ЗОР на посаді молодшої медичної сестри венерологічного відділення. Однак, період роботи позивача з 21.03.2006 по 03.07.2018 було зараховано до її страхового стажу та враховано при обчисленні розміру пенсії в одинарному розмірі. Позивач не погоджується з діями відповідача щодо відмови в перерахунку пенсії за віком, вважає відмову протиправною та такою, що порушує її гарантоване Конституцією та Законами України право на отримання пенсії. Просить позовні вимоги задовольнити.

Відповідач позов не визнав, надав письмовий відзив, в якому вказує, що пільговий порядок обчислення стажу роботи, передбачений законодавством, що діяло раніше, за період з 1 січня 2004 року застосовується виключно в частині визначення права на пенсію за віком на пільгових умовах та за вислугу років. Отже, страховий стаж з 01.01.2004 враховується в одинарному розмірі, крім випадків, передбачених .цим Законом. З 01.01.2004 в подвійному розмірі зараховується лише стаж роботи на підземних .роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком №1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України. Виходячи з вищевикладеного, для зарахування стажу роботи позивачу в подвійному розмірі з 21.03.2006 по 03.07.2018, правових підстав немає, оскільки це не передбачено Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», отже періоди роботи позивача після 01.01.2004 зараховані на загальних підставах, тобто в одинарному розмірі. Виходячи із вищезазначеного, дії відповідача не суперечать чинному законодавству України, тому, підстави для задоволення вимог позивача повністю відсутні. Просить відмовити у задоволенні позовних вимог.

Розглянувши матеріали справи, судом установлені наступні обставини.

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Запорізькій області та отримує пенсію за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 № 1058-IV.

Відповідно до довідки КНП «Обласна інфекційна клінічна лікарня» ЗОР від 14.03.2023 №21, ОСОБА_1 , 1963 року народження, дійсно працювала в КУ «Запорізький обласний шкірно-венерологічний клінічний диспансер» ЗОР (теперешньому КНП «Обласна інфекційна клінічна лікарня» ЗОР) на посаді молодшої сестри венерологічного відділення у період з 21.03.2006 (наказ від 21.03.2006 №15-к) по 03.07.2018 (наказ від 26.06.2018 №76-к).

За період роботи з 21.03.2006 по 03.07.2018 у відпустці по догляду за дитиною до досягнення 3-річного віку та у відпустці без збереження заробітної плати по догляду за дитиною віком до 6 років не перебувала.

ОСОБА_1 контактувала з хворими на небезпечні інфекційні шкірні та венеричні хвороби, які входять до Переліку інфекційних хвороб, затвердженим наказом МОЗ України від 19.07.1995 №133 і згідно ст.60 Закону України «Про пенсійне забезпечення», має право щодо зарахування до стажу роботи у подвійному розмірі.

Підстава для видачі: книги наказів по лікарні за 2006-2018 рр, особова картка П-2.

Згідно рішення ЗОР від 12.12.2019 №18 КУ «Запорізький обласний шкірно-венерологічний клінічний диспансер» ЗОР припинена шляхом приєднання до КУ «Обласна інфекційна клінічна лікарня» ЗОР.

Згідно рішення ЗОР від 27.02.2020 №2 створено КНП «Обласна інфекційна клінічна лікарня» ЗОР в результаті перетворення КУ «Обласна інфекційна клінічна лікарня» ЗОР.

При призначенні пенсії, відповідачем не зараховано позивачу до стажу роботи період її роботи з 21.03.2006 по 03.07.2018 у подвійному розмірі у відповідності до ст. 60 Закону України «Про пенсійне забезпечення».

В подальшому, позивач звернулась до ГУ ПФУ в Запорізькій області із заявою про зарахування до стажу вищезазначених періодів роботи у подвійному розмірі.

Листом ГУ ПФУ в Запорізькій області від 02.06.2025 повідомлено про те, що відповідно до ст. 60 Закону України від 05.11.1991 № 1788-ХІІ, робота в лепрозорних і протичумних закладах охорони здоров`я, у закладах (відділеннях) з лікування осіб, заражених вірусом імунодефіциту людини або хворих на СНІД, в інших інфекційних закладах (відділеннях) охорони здоров`я, у патолого-анатомічних і реанімаційних відділеннях закладів охорони здоров`я, а також у психіатричних закладах охорони здоров`я зараховується до стажу роботи у подвійному розмірі. Пільговий порядок обчислення стажу роботи, передбачений законодавством, що діяло раніше, за період з 1 січня 2004 року застосовується виключно в частині визначення права на пенсію за віком на пільгових умовах та за вислугу років. Період роботи на посаді молодшої медичної сестри з 21.03.2006 по 03.07.2018 зараховано до загального страхового стажу відповідно до вимог ст.24 Закону №1058.

Позивач, не погодившись з діями відповідача, звернулась з даним позовом до суду.

Надаючи правову оцінку вказаним обставинам, суд виходить з наступного.

Статтею 46 Конституції України громадянам гарантується право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

За змістом п.6 ч.1 ст.92 Конституції України, основи соціального захисту, форми і види пенсійного забезпечення визначаються виключно законами України.

Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг визначає Закон України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 №1058-ІV (далі - Закон №1058-ІV).

Згідно з ч. 1 ст. 24 Закону №1058-IV, страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.

Відповідно до частини 3 статті 24 Закону №1058-ІV, страховий стаж враховується в одинарному розмірі, крім випадків, передбачених цим Законом.

Відповідно до ст. 60 Закону №1788-XII, робота в лепрозорних і протичумних закладах охорони здоров`я, у закладах (відділеннях) з лікування осіб, заражених вірусом імунодефіциту людини або хворих на СНІД, в інших інфекційних закладах (відділеннях) охорони здоров`я, у патолого-анатомічних і реанімаційних відділеннях закладів охорони здоров`я, а також у закладах з надання психіатричної допомоги зараховується до стажу роботи у подвійному розмірі.

Згідно зі статтею 1 Закону України від 06.04.2000 № 1645-III «Про захист населення від інфекційних хвороб», інфекційні хвороби - це розлади здоров`я людей, що викликаються живими збудниками (вірусами, бактеріями, рикетсіями, найпростішими, грибками, гельмінтами, кліщами, іншими патогенними паразитами), продуктами їх життєдіяльності (токсинами), патогенними білками (пріонами), передаються від заражених осіб здоровим і схильні до масового поширення.

За приписами статті 7 цього Закону, лікування хворих на інфекційні хвороби може проводитися в акредитованих у встановленому законодавством порядку державних і комунальних спеціалізованих закладах (відділеннях) охорони здоров`я та клініках наукових установ, а також в акредитованих закладах охорони здоров`я, заснованих у встановленому законодавством порядку на приватній формі власності. Лікуванням хворих на інфекційні хвороби можуть займатися особи, які мають, медичну освіту та відповідають кваліфікаційним вимогам, установленим центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері охорони здоров`я, у тому числі особи, які в установленому порядку займаються приватною медичною практикою.

Так, відповідно до довідки КНП «Обласна інфекційна клінічна лікарня» ЗОР від 14.03.2023 №21, ОСОБА_1 , 1963 року народження, дійсно працювала в КУ «Запорізький обласний шкірно-венерологічний клінічний диспансер» ЗОР (теперешньому КНП «Обласна інфекційна клінічна лікарня» ЗОР) на посаді молодшої сестри венерологічного відділення у період з 21.03.2006 (наказ від 21.03.2006 №15-к) по 03.07.2018 (наказ від 26.06.2018 №76-к). За період роботи з 21.03.2006 по 03.07.2018 у відпустці по догляду за дитиною до досягнення 3-річного віку та у відпустці без збереження заробітної плати по догляду за дитиною віком до 6 років не перебувала. ОСОБА_1 контактувала з хворими на небезпечні інфекційні шкірні та венеричні хвороби, які входять до Переліку інфекційних хвороб, затвердженим наказом МОЗ України від 19.07.1995 №133 і згідно ст.60 Закону України «Про пенсійне забезпечення», має право щодо зарахування до стажу роботи у подвійному розмірі. Підстава для видачі: книги наказів по лікарні за 2006-2018 рр, особова картка П-2.

Відповідачем не заперечується трудова діяльність позивача у вказані періоди на відповідних посадах, у своєму листі від 02.06.2025 та у відзиві на позов зазначено, що період роботи позивача зараховано в одинарному розмірі, заперечення висловлено лише щодо зарахування відповідного стажу в подвійному розмірі.

Отже, спірним питанням в цій частині справи є встановлення належності займаної позивачем посади до посад, на які згідно ст. 60 Закону №1788-XII поширено пільговий порядок обчислення стажу.

Відповідно до змісту правового висновку Касаційного адміністративного суду, який міститься у постанові від 27.04.2023 у справі №160/14078/22, положення ст. 60 Закону №1788-XII застосовуються як до періодів трудової діяльності до 01.01.2004, так і до періодів трудової діяльності після 01.01.2004.

За змістом правового висновку Касаційного адміністративного суду, який міститься у постанові від 20.04.2022 у справі №214/3705/17, особа, яка отримує пенсію за віком згідно Закону №1058-ІV, має право заявляти вимоги про зарахування стажу роботи в подвійному розмірі згідно ст. 60 Закону №1788-XII.

Згідно з Переліком закладів і установ освіти, охорони здоров`я та соціального захисту і посад, робота на яких дає право на пенсію за вислугу років, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 04.11.1993 № 909 (далі - Перелік № 909), до стажу, що дає право на пенсію за вислугу років, зараховується час, зокрема, на посадах лікарів та середнього медичного персоналу (незалежно від найменування посад) у лікарняних закладах, лікувально-профілактичних закладах особливого типу, лікувально-трудових профілакторіях, амбулаторно-поліклінічних закладах, закладах швидкої та невідкладної медичної допомоги, закладах переливання крові, закладах охорони материнства і дитинства, санаторно-курортних закладах, установах з проведення лабораторних та інструментальних досліджень і випробувань Держсанепідслужби, Держпраці, Держпродспоживслужби та територіальних органах Держсанепідслужби, Держпраці, Держпродспоживслужби (щодо працівників, які не є державними службовцями), санітарно - епідеміологічних закладах, діагностичних центрах.

У примітці 2 Переліку №909 зазначено, що робота за спеціальністю в закладах, установах і на посадах, передбачених цим переліком, дає право на пенсію незалежно від форми власності або відомчої належності закладів і установ.

Згідно з Переліком закладів охорони здоров`я, затвердженим наказом Міністерства охорони здоров`я України 28.10.2002 № 385 та зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 12.11.2002 за № 892/7180, до закладів охорони здоров`я відносяться: лікувально-профілактичні заклади (лікарняні заклади, багатопрофільні, однопрофільні, спеціалізовані, особливого типу, амбулаторно-поліклінічні заклади, заклади переливання крові, швидкої та екстреної медичної допомоги, санаторно-курортні заклади); санітарно-профілактичні заклади; фармацевтичні (аптечні) заклади; інші заклади; заклади медико-соціального захисту; установи/заклади системи соціального захисту населення.

Що стосується посилань відповідача про те, що оскільки з 01.01.2004 набрав чинності Закон №1058-IV, яким не передбачаються пільги у вигляді зарахування стажу в подвійному розмірі для посад, на яких працював позивач, з 01.01.2004 відсутні законні підстави для обчислення стажу позивача в подвійному розмірі, то суд вважає їх безпідставними, оскільки редакція статті 60 Закону України «Про пенсійне забезпечення» є чинною на теперішній час, а стаття 24 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» не скасовує ст. 60 Закону України «Про пенсійне забезпечення» та не зупиняє її дію.

Таким чином, стаж роботи на посаді молодшої медичної сестри в КУ «Запорізький обласний шкірно-венерологічний клінічний диспансер» ЗОР (теперешньому КНП «Обласна інфекційна клінічна лікарня» ЗОР) має зараховуватися до спеціального стажу в подвійному розмірі, як це передбачено статтею 60 Закону №1788-XII.

Аналогічний правовий висновок міститься у постанові Касаційного адміністративного суду від 22.12.2021 у справі №688/2916/17.

Відтак, відповідачем протиправно не враховано період роботи позивачки з 21.03.2006 по 03.07.2018 до стажу її роботи у подвійному розмірі.

Як зазначено в пункті 75 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Афанасьєв проти України» від 05.04.2005, засіб захисту, що вимагається статтею 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, повинен бути ефективним як у законі, так і на практиці, щоб його використання не було ускладнене діями або недоглядом органів влади відповідної держави. Таким чином, ефективний засіб правого захисту у розумінні статті 13 Конвенції повинен забезпечити поновлення порушеного права і одержання особою бажаного результату.

Таким чином, ефективний спосіб захисту повинен забезпечити поновлення порушеного права, бути адекватним наявним обставинам та виключати подальше звернення особи до суду за захистом порушених прав.

Як зазначив Верховний Суд у постанові від 04.10.2023 у справі № 446/1/22, що під ефективним засобом (способом) необхідно розуміти такий, що спричиняє потрібні результати, наслідки, тобто матиме найбільший ефект щодо відновлення відповідних прав, свобод та інтересів на стільки, на скільки це можливо.

Вирішуючи даний спір, суд також враховує, що спосіб відновлення порушеного права має бути ефективним і таким, що виключає подальші протиправні рішення, дії чи бездіяльність суб`єкта владних повноважень, і у випадку невиконання або неналежного виконання рішення не виникла б необхідність повторного звернення до суду, а здійснювалося примусове виконання рішення суду.

Враховуючи протиправність дій відповідача щодо відмови позивачу у зарахуванні стажу роботи за періоди з 21.03.2006 по 03.07.2018 у подвійному розмірі та для повного та ефективного захисту прав позивача та дотримання гарантій щодо остаточного вирішення спору між сторонами, суд дійшов висновку про необхідність зобов`язання відповідача зарахувати спірні періоди до страхового стажу позивача у подвійному розмірі відповідно до статті 60 Закону України «Про пенсійне забезпечення», у зв`язку з чим провести їй перерахунок та виплату пенсії з 02.06.2025.

Згідно з частиною 1 статті 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Приписами статті 90 КАС України встановлено, що суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Частиною 1 статті 77 КАС України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача (частина 2 статті 77 КАС України).

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог.

Суд вирішує питання щодо судових витрат у рішенні, постанові або ухвалі (ч.1 ст.143 КАС України). Оскільки суб`єктом владних повноважень у справі було ГУ ПФУ в Запорізькій області, то з бюджетних асигнувань цього органу повинні бути присуджені позивачу судові витрати, документально підтверджені у сумі 968,96 грн.

Керуючись ст.ст. 2, 5, 9, 72, 77, 139, 241, 243-246, 255 КАС України, суд

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області (69057, м.Запоріжжя, пр.Соборний, 158-б, ) про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії задовольнити.

Визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області щодо відмови у зарахуванні до страхового стажу ОСОБА_1 у подвійному розмірі періоду роботи з 21.03.2006 по 03.07.2018.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області зарахувати період роботи з 21.03.2006 по 03.07.2018 у КУ «Запорізький обласний шкірно-венерологічний клінічний диспансер» ЗОР (теперешньому КНП «Обласна інфекційна клінічна лікарня» ЗОР) до страхового стажу ОСОБА_1 у подвійному розмірі, відповідно до статті 60 Закону України «Про пенсійне забезпечення», у зв`язку з чим провести їй перерахунок та виплату пенсії з 02.06.2025.

Стягнути на користь ОСОБА_1 сплачену суму судового збору у розмірі 968,96 грн (дев`ятсот шістдесят вісім гривень 96 копійок) за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку до Третього апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його (її) проголошення, а якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Суддя Ж.М. Чернова