Справа № 240/29532/25
Суддя: Черняхович Ірина Едуардівна
Дата ухвалення: 2026-01-12 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

про відмову у відкритті провадження у справі

12 січня 2026 року м. Житомир справа № 240/29532/25

категорія 109020000

Суддя Житомирського окружного адміністративного суду Черняхович І.Е., розглянувши позовну заяву ОСОБА_1 до Дубрівської сільської ради про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії,

встановив:

До Житомирського окружного адміністративного суду через підсистему "Електронний суд" ЄСІТС надійшла позовна заява ОСОБА_1 (далі - позивач) до Дубрівської сільської ради (далі - відповідач), в якій позивач просить:

- визнати протиправним та скасувати рішення Дубрівської сільської ради від 17.12.2025 №1167 "Про розгляд звернення ОСОБА_1 щодо поновлення договору оренди землі на новий строк";

- зобов`язати Дубрівську сільську раду повторно розглянути заяву ОСОБА_1 щодо поновлення договору оренди землі на новий строк та прийняти на пленарному засіданні сесії ради відповідне рішення за результатом її розгляду, з урахуванням висновків суду, викладених в мотивувальній частині рішення суду.

На обґрунтування заявлених позовних вимог ОСОБА_1 вказала, що між нею та Дубрівською сільською радою був укладений договір оренди землі № б/н від 15.01.2019. Згідно вказаного договору Дубрівська сільська рада на виконання рішення 23 сесії 7 скликання від 21.09.2018 року №599 "Про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки з метою передачі її в оренду для ведення фермерського господарства ОСОБА_1 " та рішення 24 сесії 7 скликання від 23.11.2018 року №632 "Про внесення змін до рішення 23 сесії 7 скликання від 21.09.2018 року №599 "Про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки з метою передачі її в оренду для ведення фермерського господарства ОСОБА_1 " надала їй в строкове платне користування (оренду) земельну ділянку площею 59,4290 га для ведення фермерського господарства з кадастровим номером :04:000:0734, яка розташована на території Дубрівської об`єднаної територіальної громади (за межами с.Хижівка) Баранівського району Житомирської області. При цьому, в пункті 3.1 зазначеного договору було передбачено, що договір укладено строком на 7 (сім) років, а після закінчення строку дії договору орендар має переважне право поновити його на новий строк. В такому разі орендар повинен не пізніше ніж за 30 (тридцять) календарних днів до закінчення строку дії договору повідомити письмово орендодавця про намір продовжити його дію. Позивач вказує, що 11.12.2015 з метою продовження договірної співпраці вона у відповідності до ч.ч. 1-5 ст. 33 Закону України "Про оренду землі" та п.3.1 договору оренди землі №б/н від 15.01.2019 письмово проінформувала Дубрівську сільську раду про намір скористатися переважним правом на укладення договору оренди землі на новий строк та додала до свого повідомлення два примірника додаткової угоди до договору оренди землі від 15.01.2019 №б/н. Однак, рішенням 46 сесії 8 скликання Дубрівської сільської ради від 17.12.2025 №1167 їй було відмовлено у поновлені зазначеного договору на новий строк з підстав порушення нею умови Договору від 15.01.2019, зокрема п. 8.3.4 в частині розпорядження правом оренди земельної ділянки без письмової згоди орендодавця на користь третіх осіб (ФГ «МАРИНА-2012»), а також у зв`язку із недотриманням строку подання повідомлення про продовження договору оренди. ОСОБА_1 вважає вказане рішення протиправним, а тому вона звернулась з даним позовом до суду.

Відповідно до 4 частини 1 статті 171 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) визначено, що суддя після одержання позовної заяви з`ясовує, зокрема, чи належить позовну заяву розглядати в порядку адміністративного судочинства.

Ознайомившись із позовною заявою ОСОБА_1 та доданими до неї документами, суд дійшов висновку, що у відкритті провадження у даній справі слід відмовити, оскільки поданий позов не належить розглядати за правилами адміністративного судочинства, зважаючи на таке.

Частиною 1 статті 5 КАС України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист шляхом, зокрема: визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень; визнання дій суб`єкта владних повноважень протиправними та зобов`язання утриматися від вчинення певних дій; визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії.

Завданням адміністративного судочинства, за приписами частини 1 статті 2 КАС України, є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Пунктом 1 частини 1 статті 19 КАС України передбачено, що юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема, у спорах фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження.

Публічно-правовий спір, згідно визначенням, наведеним у п. 2 ч. 1 ст. 4 Кодексу адміністративного судочинства України, - це спір, у якому:

- хоча б одна сторона здійснює публічно-владні управлінські функції, в тому числі на виконання делегованих повноважень, і спір виник у зв`язку із виконанням або невиконанням такою стороною зазначених функцій; або

- хоча б одна сторона надає адміністративні послуги на підставі законодавства, яке уповноважує або зобов`язує надавати такі послуги виключно суб`єкта владних повноважень, і спір виник у зв`язку із наданням або ненаданням такою стороною зазначених послуг; або

- хоча б одна сторона є суб`єктом виборчого процесу або процесу референдуму і спір виник у зв`язку із порушенням її прав у такому процесі з боку суб`єкта владних повноважень або іншої особи.

Отже, до юрисдикції адміністративних судів віднесено розгляд тільки тих справ, де предметом спору є порушення прав чи інтересів конкретної особи (фізичної чи юридичної) з боку суб`єкта владних повноважень саме у сфері публічно-правових відносин. При цьому владні повноваження повинні здійснюватися відповідним суб`єктом саме в сфері публічно-правових відносин і стосуватися безпосередньо конкретної особи (фізичної чи юридичної).

Відповідно до п. 7 ч. 1 ст. 4 КАС України суб`єктом владних повноважень - є орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їх посадова чи службова особа, інший суб`єкт при здійсненні ними публічно-владних управлінських функцій на підставі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, або наданні адміністративних послуг.

При цьому, необхідною ознакою суб`єкта владних повноважень є здійснення цим суб`єктом владних управлінських функцій, при цьому ці функції повинні здійснюватись суб`єктом саме у тих правовідносинах, у яких виник спір.

Зі змісту наведених положень слідує, що до компетенції адміністративних судів належать спори фізичних чи юридичних осіб з органом державної влади, органом місцевого самоврядування, їхньою посадовою або службовою особою, предметом яких є перевірка законності рішень, дій чи бездіяльності цих органів (осіб), прийнятих або вчинених ними під час здійснення владних управлінських функцій, крім спорів, для яких законом установлений інший порядок судового вирішення.

При цьому слід врахувати, що критеріями розмежування судової юрисдикції, тобто передбаченими законом умовами, за яких певна справа підлягає розгляду за правилами того чи іншого виду судочинства, є суб`єктний склад спірних правовідносин, предмет спору та характер спірних матеріальних правовідносин в їх сукупності.

Характерною ознакою публічно-правових спорів є сфера їхнього виникнення - публічно-правові відносини, тобто передбачені нормами публічного права суспільні відносини, виражені у взаємних правах та обов`язках їхніх учасників у різних сферах діяльності суспільства, зокрема, пов`язаних з реалізацією публічної влади.

Публічно-правовий спір має особливий суб`єктний склад. При цьому участь суб`єкта владних повноважень є обов`язковою ознакою для того, щоб класифікувати спір як публічно-правовий. Проте лише участь у спорі суб`єкта владних повноважень не дає підстав ототожнювати спір з публічно-правовим та відносити його до справ адміністративної юрисдикції.

Під час визначення предметної юрисдикції справ слід виходити із суті права та/або інтересу, за захистом якого звернулася особа, заявлених нею вимог, характеру спірних правовідносин, змісту та юридичної природи обставин у справі.

Відтак визначальною ознакою справи адміністративної юрисдикції є суть (зміст, характер) спору. Публічно-правовий спір, на який поширюється юрисдикція адміністративних судів, є спором між учасниками публічно-правових відносин і стосується саме цих відносин.

Зі змісту позовної заяви ОСОБА_1 вбачається, що предметом спірних у даній справі правовідносин є рішення Дубрівської сільської ради від 17.12.2025 №1167 "Про розгляд звернення ОСОБА_1 щодо поновлення договору оренди землі на новий строк", яким їй відмовлено в поновленні договору оренди земельної ділянки площею 59,4290 га за кадастровим номером :04:000:0734, укладеного 15.01.2019, на новий строк.

В даному випадку слід врахувати, що відповідно до частини 1 статті 2 Земельного кодексу України земельні відносини - це суспільні відносини щодо володіння, користування і розпорядження землею.

У статті 1 Закону України "Про оренду землі" визначено, що оренда землі - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для проведення підприємницької та інших видів діяльності.

Орендарями земельних ділянок є юридичні або фізичні особи, яким на підставі договору оренди належить право володіння і користування земельною ділянкою (частина 1 статті 5 Закону України "Про оренду землі").

Відповідно до статті 30 Закону України "Про оренду землі" зміна умов договору оренди землі здійснюється за взаємною згодою сторін. У разі недосягнення згоди щодо зміни умов договору оренди землі спір вирішується в судовому порядку.

При цьому особливості поновлення договорів оренди землі та укладення договору оренди землі на новий строк врегульовані приписами земельного законодавства (тобто Земельного кодексу та Закону України "Про оренду землі").

Стаття 152 Земельного кодексу України визначає такі шляхи захисту прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки: визнання прав; відновлення стану земельної ділянки, який існував до порушення прав, і запобігання вчиненню дій, що порушують права або створюють небезпеку порушення прав; визнання угоди недійсною; визнання недійсними рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування; відшкодування заподіяних збитків; застосування інших, передбачених законом, способів.

Відповідно до частин 1, 3, 5 статті 158 Земельного кодексу України земельні спори вирішуються судами, органами місцевого самоврядування та центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин.

Зі змісту позовної заяви слідує, що ОСОБА_1 на підставі укладеного між нею та Дубрівською сільською радою договору оренди землі № б/н від 15.01.2019 є орендарем земельної ділянки з кадастровим номером :04:000:0734, яка розташована на території Дубрівської об`єднаної територіальної громади (за межами с.Хижівка) Баранівського району Житомирської області.

Договором оренди землі № б/н від 15.01.2019 передбачено, що його укладено строком на 7 (сім) років. Після закінчення строку дії договору орендар має переважне право поновити його на новий строк. У цьому разі орендар повинен не пізніше ніж за 30 (тридцять) календарних днів до закінчення строку дії договору повідомити письмово орендодавця про намір продовжити його дію.

11.12.2015 ОСОБА_1 письмово проінформувала Дубрівську сільську раду про намір скористатися переважним правом на укладення договору оренди землі на новий строк. Однак, рішенням 46 сесії 8 скликання Дубрівської сільської ради від 17.12.2025 №1167 їй було відмовлено у поновлені зазначеного договору на новий строк.

Відповідно до правових висновків Великої Палати Верховного Суду, викладених в постановах від 4 квітня 2018 року (справи № 465/7909/15-а, 539/1957/16-а), від 25 квітня 2018 року (справа № 496/2866/16-ц), від 17 травня 2018 року (справа № 461/980/16-а), від 30 травня 2018 року (справа № 150/928/14-а), від 29 серпня 2018 року (справа №569/838/17), з моменту укладення договору оренди землі між землекористувачем та органом місцевого самоврядування припиняються адміністративні відносини та в подальшому виникають договірні відносини, які характеризуються рівністю їх учасників та свободою договору. Такі ознаки притаманні цивільним, а не адміністративним правовідносинам, які з урахуванням суб`єктного складу можуть бути предметом судового розгляду у відповідному суді загальної юрисдикції або господарському суді.

Метою звернення ОСОБА_1 до суду з даним позовом є захист її прав, які пов`язані з відмовою Дубрівської сільської ради продовжити договір оренди землі від 15.01.2019 на новий строк, що свідчить про спрямованість цього спору на поновлення прав позивача у сфері орендних відносин.

Відтак, спір у даній справі має приватноправовий характер, оскільки в його основі лежить спір між позивачем та відповідачем про право цивільне (щодо пролонгації договору оренди землі), що унеможливлює його розгляд адміністративним судом.

Цивільний процесуальний кодекс України (далі - ЦПК України) передбачає, що у порядку цивільного судочинства справи, розглядаються справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства (частина 1 статті 19 ЦПК України).

З огляду на викладене спір між ОСОБА_1 та Дубрівською сільською радою щодо відмови у поновлені договору оренди землі на новий строк не є публічно-правовим, а тому слід відмовити у відкритті провадження в адміністративній справі.

Відповідно до пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція) кожен має право на справедливий розгляд його справи судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо прав та обов`язків цивільного характеру.

Європейський суд з прав людини у пункті 24 рішення від 20 липня 2006 року у справі "Сокуренко і Стригун проти України" зазначив, що фраза "встановлений законом" поширюється не лише на правову основу самого існування "суду", але й на дотримання таким судом певних норм, які регулюють його діяльність. Термін "судом, встановленим законом" у пункті 1 статті 6 Конвенції передбачає усю організаційну структуру судів, включно з питаннями, що належать до юрисдикції певних категорій судів. З огляду на це не вважається "судом, встановленим законом" орган, котрий, не маючи юрисдикції, судить осіб на підставі практики, яка не передбачена законом.

Отже, в даному випадку адміністративний суд не може вважатися "судом, встановленим законом".

Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 170 КАС України суддя відмовляє у відкритті провадження в адміністративній справі, якщо позов не належить розглядати за правилами адміністративного судочинства.

При цьому у разі відмови у відкритті провадження в адміністративній справі з підстави, встановленої пунктом 1 частини першої цієї статті, суд повинен роз`яснити заявнику, до юрисдикції якого суду віднесено розгляд такої справи (частина 6 статті 170 КАС України).

На виконання положень наведеної норми суд роз`яснює позивачу, що, зважаючи на суб`єктний склад учасників спірних правовідносин та характер таких відносин, розгляд цієї справи підлягає вирішенню місцевим загальним судом в порядку цивільного судочинства.

З огляду на зазначене та враховуючи характер спірних правовідносин, який є цивільно-правовим і не має ознак публічно-правового спору в розумінні КАС України, даний спір не підлягає розгляду за правилами адміністративного судочинства, а відтак суд вважає за необхідне відмовити у відкритті провадження у справі.

Керуючись статтями 170, 171, 243, 248, 256, 294, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ухвалив:

Відмовити ОСОБА_1 у відкритті провадження в адміністративній справі за її позовом до Дубрівської сільської ради про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії.

Копію ухвали про відмову у відкритті провадження в адміністративній справі надіслати особі, яка подала позовну заяву, не пізніше наступного дня після її постановлення, разом із позовною заявою й усіма доданими до неї матеріалами.

Ухвала суду набирає законної сили негайно після її підписання суддею.

Ухвала суду може бути оскаржена до Сьомого апеляційного адміністративного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення.

Суддя І.Е.Черняхович