Справа № 380/19899/25
Суддя: Коморний Олександр Ігорович
Дата ухвалення: 2026-01-08 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08 січня 2026 року м. Львів

Львівський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Коморного О.І., розглянув в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін (у письмовому провадженні) адміністративну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Лео Трейдінг» до Львівської митниці про визнання протиправними та скасування рішень про коригування митної вартості товарів та карток відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення.

Обставини справи.

До Львівського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява Товариства з обмеженою відповідальністю «Лео Трейдінг» з вимогами:

- визнати протиправними та скасувати рішення Львівської митниці про коригування митної вартості товарів: № UA209000/2025/400063/2 від 02.04.2025 року; №UA209000/2025/400073/2 від 30.04.2025 року.

- визнати протиправними та скасувати картки відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення: № UA209140/2025/000348; № UA209140/2025/000417.

В обґрунтування позовних вимог Позивач зазначає, що між ТОВ «Лео Трейдінг» та компанією «EMIRSON GLOBAL DIS TIC. LTD. STI» (Туреччина) укладено зовнішньоекономічний контракт № 71 від 06.10.2021 року на поставку товару. На виконання умов цього контракту Позивач здійснив імпорт товару паперу-основи для виробів санітарно-гігієнічного призначення. З метою здійснення митного оформлення імпортованого товару, Позивачем подано до Львівської митниці електронні митні декларації: №25UA70U3 від 02.04.2025 та №25UA00U0 від 23.04.2025. Митна вартість товарів у вказаних деклараціях визначалася декларантом за основним методом за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції), відповідно до статті 58 Митного кодексу України. До митних декларацій Позивачем додано документи, що підтверджують заявлену митну вартість та обраний метод її визначення, а саме: зовнішньоекономічний контракт з додатковими угодами, специфікації, рахунки-проформи, комерційні інвойси, пакувальні листи, сертифікати якості та походження, автотранспортні накладні (CMR), договори на перевезення, заявки на перевезення, рахунки за транспортні послуги, банківські платіжні документи (щодо сплати авансу), експортні декларації країни відправлення.

Позивач вказує, що Відповідач безпідставно відмовив у визнанні заявленої митної вартості та прийняв оскаржувані рішення про її коригування, застосувавши резервний метод визначення митної вартості. Позивач наголошує, що зауваження митного органу, викладені в оскаржуваних рішеннях, є необґрунтованими та формальними. Зокрема, щодо умов оплати, Позивач зазначає, що згідно з Додатковою угодою № 3 від 01.08.2023 до Контракту, оплата здійснюється по факту відвантаження продукції протягом 14 календарних днів. Оскільки на момент митного оформлення цей строк не сплив, а товар оплачений частково (аванс 30%), відсутність платіжних доручень на повну суму не може бути підставою для сумніву в заявленій ціні. Щодо транспортних витрат, Позивач стверджує, що надав усі необхідні документи (договір перевезення, заявку, рахунок), які підтверджують вартість перевезення до кордону України, і ця вартість включена до митної вартості. Позивач зазначає, що умови поставки FCA передбачають обов`язок покупця оплатити перевезення, що і зроблено та підтверджено документально. Щодо розбіжностей у документах (місце розвантаження в CMR, розбіжності в цінах прайс-листа та проформи), Позивач надав вичерпні пояснення, які свідчать, що ці обставини не впливають на числові значення митної вартості.

Ухвалою від 08.10.2025 позовну заяву залишено без руху.

Ухвалою від 13 жовтня 2025 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін.

21.10.2025 на адресу суду надійшов відзив Львівської митниці на позовну заяву, в якому Відповідач проти позову заперечує повністю та просить відмовити у його задоволенні. В обґрунтування своєї позиції Відповідач зазначає, що під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів встановлено, що документи, подані декларантом для підтвердження заявленої митної вартості, не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари. Зокрема, Відповідач вказує на такі недоліки:

У графі 3 CMR № 00337 місце розвантаження "Пустомити" дописано від руки без належного засвідчення, що викликає сумніви у достовірності маршруту.

У пункті 4.3 Контракту (в редакції, яку аналізувала митниця) зазначено умову 100% попередньої оплати, проте документи на повну оплату не надані.

Сума інвойсу не відповідає сумі проформи-інвойсу, а наданий платіжний документ на суму 8151,00 дол. США не дозволяє ідентифікувати повну оплату партії.

Не надано транспортних (перевізних) документів за всім маршрутом слідування товару (від пункту відправлення в Туреччині).

Не надано перекладу документів, складених іноземною мовою, українською мовою. На думку митниці, ці розбіжності та відсутність документів давали підстави для обґрунтованого сумніву у заявленій митній вартості. У зв`язку з цим, декларанту надіслана вимога про надання додаткових документів. Оскільки декларант не надав додаткових документів, які б усунули сумніви, митниця прийняла рішення про коригування митної вартості, застосувавши резервний метод (відповідно до ст. 64 МК України) на підставі наявної у митного органу цінової інформації щодо подібних товарів (МД № UA110130/2025/2768, № UA408020/2025/15742), де вартість товару є вищою (1,6686 дол. США/кг).

Також Відповідач подав клопотання про зменшення розміру витрат на правничу допомогу, вважаючи суму 7600 грн завищеною та неспівмірною зі складністю справи, яка розглядається у спрощеному провадженні.

22.10.2025 Позивач подав відповідь на відзив, у якій спростовує доводи митниці. Позивач наголошує, що надав вичерпний перелік документів, передбачених частиною 2 статті 53 МК України. Щодо умов оплати, Позивач звертає увагу на Додаткову угоду № 3, яку митниця не врахувала. Щодо транспортних документів, Позивач стверджує, що надав усі необхідні документи згідно з умовами поставки FCA. Позивач також підтримав свою заяву про стягнення витрат на правничу допомогу, надавши детальний опис робіт та докази їх виконання і оплати.

Окрім того, разом із відзивом Відповідач подав клопотання про розгляд справи з повідомленням (викликом) сторін. Ухвалою суду від 08 січня 2026 року у задоволенні клопотання Львівської митниці про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін відмовлено.

Суд, всебічно і повно з`ясував всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення, об`єктивно оцінив докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті та

в с т а н о в и в :

Між Товариством з обмеженою відповідальністю «Лео Трейдінг» (Покупець) та компанією «EMIRSON GLOBAL DIS TIC. LTD. STI» (Продавець, Туреччина) укладено зовнішньоекономічний договір (контракт) купівлі-продажу товарів № 71 від 06.10.2021 року. Відповідно до умов Контракту (з урахуванням Додаткової угоди № 3 від 01.08.2023), Продавець зобов`язався поставити, а Покупець прийняти та оплатити товар. Ціна на товар встановлюється в доларах США. Умови поставки визначаються згідно з ІНКОТЕРМС-2010 у специфікаціях та інвойсах. Оплата товару здійснюється банківським переказом на рахунок Продавця по факту відвантаження продукції протягом 14 календарних днів (п. 4.1 Контракту в редакції Додаткової угоди № 3).

На виконання умов Договору Позивачем імпортовано товар папір-основа для виробів санітарно-гігієнічного призначення. Для митного оформлення товару Позивач подав до Львівської митниці дві електронні митні декларації:

1. МД № 25UA70U3 від 02.04.2025, в якій заявлено товар за ціною 1,235 дол. США/кг на умовах поставки FCA.

2. МД № 25UA00U0 від 23.04.2025, в якій заявлено товар за ціною 1,255 дол. США/кг на умовах поставки FCA.

Митна вартість задекларованих товарів визначалася декларантом за основним методом за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції), відповідно до статті 58 МК України. До митних декларацій доданий пакет документів на підтвердження заявленої митної вартості, зокрема:

Зовнішньоекономічний договір (контракт) № 71 від 06.10.2021;

Додаткова угоду № 3 від 01.08.2023;

Специфікації № 6 та № 7;

Рахунки-проформи (Proforma invoice) № 23/11760;

Комерційні інвойси (Commercial invoice) № IHR180 від 28.03.2025 та № IHR221 від 18.04.2025;

Пакувальні листи;

Сертифікати якості та походження товару;

Автотранспортні накладні (CMR) № 00337 та № 00345;

Договори на перевезення з перевізниками (ФОП ОСОБА_1 , ТОВ «Лео Тір Груп»);

Заявки на перевезення, рахунки-фактури за транспортні послуги, довідки про транспортні витрати;

Банківські платіжні документи про сплату авансових платежів (30%);

Експортні митні декларації країни відправлення.

За результатами розгляду поданих документів та проведення митного контролю, Львівською митницею прийнято рішення про відмову у митному оформленні товарів за заявленою митною вартістю. Митним органом сформовані Картки відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення:

№ UA209140/2025/000348 від 02.04.2025;

№ UA209140/2025/000417 від 30.04.2025.

Також прийняті оскаржувані Рішення про коригування митної вартості товарів:

№ UA209000/2025/400063/2 від 02.04.2025;

№ UA209000/2025/400073/2 від 30.04.2025.

У графі 33 оскаржуваних рішень зазначено, що митну вартість скориговано за резервним методом (ст. 64 МК України) на підставі цінової інформації, наявної у митного органу. Джерелом інформації слугували митні декларації № UA110130/2025/2768 від 10.02.2025 та № UA408020/2025/15742 від 28.04.2025, за якими оформлено подібні товари за ціною 1,6686 дол. США/кг.

В якості причин, через які митна вартість не може бути визначена за ціною договору, Відповідач вказав на неподання декларантом документів згідно з переліком та наявність розбіжностей у поданих документах (зокрема, щодо місця розвантаження в CMR, відсутності повної оплати, розбіжностей у сумах інвойсів та проформ, ненадання транспортних документів за всім маршрутом).

Не погоджуючись із вказаними рішеннями та картками відмови, Позивач звернувся до суду з адміністративним позовом.

Частиною другою статті 19 Конституції України визначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відносини, пов`язані із справлянням митних платежів, регулюються Митним кодексом України (далі МК України). Відповідно до статті 49 МК України, митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Згідно зі статтею 57 МК України, визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється за основним методом - за ціною договору (контракту). Кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу. Основний метод визначення митної вартості товарів є пріоритетним. Митний орган зобов`язаний послідовно перевіряти можливість застосування кожного з методів, починаючи з основного.

Частиною другою статті 53 МК України встановлено вичерпний перелік документів, які підтверджують митну вартість товарів. Зокрема, це:

1. декларація митної вартості;

2. зовнішньоекономічний договір (контракт);

3. рахунок-фактура (інвойс);

4. якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару;

5. за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару;

6. транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару;

7. ліцензія на імпорт товару (якщо імпорт підлягає ліцензуванню);

8. страхові документи (якщо здійснювалося страхування).

Відповідно до частини третьої статті 53 МК України, у разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу митного органу зобов`язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) додаткові документи.

Суд зазначає, що наявність у митного органу обґрунтованого сумніву у правильності визначення митної вартості є обов`язковою умовою для витребування додаткових документів та застосування інших методів визначення митної вартості. Такий сумнів має ґрунтуватися на об`єктивних обставинах, які підтверджуються доказами. Формальна вказівка на наявність розбіжностей без їх конкретизації та доведення впливу на митну вартість не може бути підставою для відмови у визнанні заявленої митної вартості.

Аналізуючи підстави для коригування митної вартості у даній справі, суд встановив наступне.

Відповідач у відзиві посилається на те, що Контракт (у п. 4.3) передбачав 100% передплату, а Позивач надав докази лише часткової оплати. Однак, суд встановив, що згідно з Додатковою угодою № 3 від 01.08.2023 до Контракту № 71, сторони змінили умови оплати, виклавши пункт 4.1 у новій редакції: «Оплата здійснюється банківським переказом коштів на розрахунковий рахунок Продавця по факту відвантаження продукції на протязі 14 календарних днів». Ця Додаткова угода подана до митного оформлення та зазначена у графі 44 митних декларацій, що підтверджується матеріалами справи. Таким чином, на момент подання митних декларацій (02.04.2025 та 23.04.2025) строк повної оплати товару ще не настав. Позивач здійснив часткову передоплату (30%) згідно з проформами-інвойсами, що підтверджується платіжними дорученнями № 6 та № 8.

Відповідно до пункту 4 частини другої статті 53 МК України, банківські платіжні документи подаються, якщо рахунок сплачено. Оскільки рахунок на момент розмитнення не був сплачений повністю у зв`язку з відстрочкою платежу, відсутність платіжних документів на повну суму є об`єктивною і не може бути підставою для сумніву у заявленій вартості. Це узгоджується зі сталою правовою позицією Верховного Суду.

Зокрема, у постанові від 21.02.2018 у справі № 803/49/16, Верховний Суд зазначив, що строк оплати за товар не впливає на визначення митної вартості товару. Аналогічні висновки викладені у постанові Верховного Суду від 17.04.2018 у справі № 815/329/17.

Митний орган вказує на ненадання документів за всім маршрутом слідування та наявність рукописних виправлень у CMR. Суд встановив, що поставка товару здійснювалась на умовах FCA.

Згідно з правилами ІНКОТЕРМС, за таких умов покупець (Позивач) самостійно організовує та оплачує перевезення товару від місця передачі (Туреччина) до місця призначення (Україна).

Витрати на транспортування до митного кордону України підлягають включенню до митної вартості відповідно до ч. 10 ст. 58 МК України. На підтвердження транспортних витрат Позивач надав: Договори про перевезення (з ФОП ОСОБА_1 та ТОВ «Лео Тір Груп»), заявки на перевезення, рахунки-фактури від перевізників та довідки про транспортні витрати. У цих документах чітко визначена вартість перевезення, яка була додана Позивачем до ціни товару при розрахунку митної вартості.

Відповідач не навів жодних доказів того, що заявлена сума транспортних витрат є заниженою або недостовірною, або що Позивач поніс інші витрати, які не були задекларовані.

Щодо рукописних дописів у графі 3 CMR (уточнення місця розвантаження), суд зазначає, що це не впливає на вартість перевезення та не спростовує факту надання транспортних послуг за визначеною у договорі та рахунку ціною. Незначні недоліки в оформленні товаросупровідних документів (які не впливають на числові значення вартості) не можуть бути підставою для відмови у застосуванні основного методу визначення митної вартості.

У цьому контексті, Верховний Суд неодноразово вказував, що наявність окремих недоліків у документах, наданих декларантом, не є достатньою підставою для висновку про неможливість перевірки задекларованої митної вартості товару, якщо такі недоліки не впливають на числові значення заявленої митної вартості.

Відтак, зауваження митного органу до змісту CMR за умови наявності інших документів, що підтверджують вартість транспортування, є формальними та необґрунтованими.

Відповідач вказував на розбіжності в ціні між прайс-листом від 10.03.2025 та проформою від 14.04.2025. Суд приймає пояснення Позивача про те, що ціна товару може змінюватися з часом залежно від ринкових умов та домовленостей сторін. Зміна ціни на нову партію товару (через місяць) є нормальною господарською практикою і не свідчить про недостовірність заявленої вартості.

Крім того, суд зазначає, що прайс-лист не є обов`язковим документом для підтвердження митної вартості згідно з ч. 2 ст. 53 МК України. Основними документами є контракт та інвойс. У цій справі ціна в інвойсах чітко визначена, відповідає специфікаціям та проформам, і саме ця ціна заявлена Позивачем.

Щодо відсутності перекладу документів, суд зазначає, що відповідно до ст. 254 МК України, митний орган може вимагати переклад лише якщо дані в документах, складених іноземною мовою, є необхідними для перевірки або підтвердження відомостей.

Основні дані в інвойсах та CMR (назва сторін, товару, ціна, вага) зазвичай викладені зрозумілою мовою або з використанням загальноприйнятих кодів. Митниця не обґрунтувала, відсутність перекладу яких саме відомостей унеможливила перевірку митної вартості.

Митний орган застосував резервний метод, посилаючись на цінову інформацію з власної бази даних (інші митні декларації з вищою ціною товару). Суд наголошує, що згідно з частиною 3 статті 58 МК України, наявність у базі даних інформації про вищу ціну ідентичних або подібних товарів сама по собі не є підставою для відмови у прийнятті заявленої вартості, якщо вона підтверджена належними документами. Різниця в ціні може бути зумовлена різними комерційними умовами (обсяг партії, умови оплати, рівень торгової націнки, маркетингова стратегія тощо).

Суд зазначає, що формально нижчий рівень митної вартості імпортованого позивачем товару від рівня митної вартості іншого митного оформлення не може розцінюватися як заниження позивачем митної вартості, не є перешкодою для застосування першого методу визначення митної вартості товару і не може бути безумовною підставою для відмови у здійсненні митного оформлення товару за ціною договору.

Митний орган не довів, що документи Позивача містять розбіжності, які не дозволяють визначити вартість за ціною договору, або що заявлені відомості є недостовірними. Відповідно, у Відповідача не було правових підстав для витребування додаткових документів (згідно з ч. 3 ст. 53 МК України) та, як наслідок, для застосування резервного методу.

Рішення про коригування митної вартості, яке ґрунтується лише на наявності в базі даних вищої ціни, без належного спростування документів декларанта, є необґрунтованим та протиправним.

Таким чином, суд дійшов висновку, що у Львівської митниці були відсутні правові підстави для невизнання заявленої декларантом митної вартості за основним методом. Позивачем було подано повний пакет документів, які дозволяли ідентифікувати товар та перевірити правильність обчислення його вартості.

Згідно з частиною першою статті 2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Відповідно до статті 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Згідно з частиною другою статті 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідно до статті 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Оцінивши докази у справі в їх сукупності, суд дійшов висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими.

Отже, оскаржувані рішення про коригування митної вартості товарів та картки відмови в прийнятті митної декларації є протиправними та підлягають скасуванню.

Відповідно до частини першої статті 139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі.

Позивач сплатив судовий збір у загальній сумі 4 844,80 грн. Оскільки позов задоволено повністю, вся сума сплаченого судового збору підлягає стягненню з Відповідача.

Позивач просить стягнути витрати на професійну правничу допомогу в сумі 7 600,00 грн. На підтвердження цих витрат Позивачем надано:

Договір про надання правової допомоги № 01/29/11 від 29.11.2023;

Додаток № 24 від 30.09.2025 до Договору (в якому сторони погодили фіксовану вартість послуг у розмірі 3800 грн за оскарження одного "пакета документів" (рішення + картка відмови). Оскільки оскаржуються два пакети (за двома деклараціями), загальна сума складає 7600 грн);

Рахунок на оплату;

Акт наданих послуг від 22.10.2025 (який підтверджує факт надання послуг: аналіз документів, підготовка позовної заяви, відповіді на відзив);

Ордер на надання правничої допомоги.

Відповідач у відзиві та клопотанні просив зменшити розмір витрат, посилаючись на незначну складність справи та типовість документів. Відповідно до статті 134 КАС України, розмір витрат на правничу допомогу має бути співмірним зі складністю справи, часом, витраченим адвокатом, обсягом наданих послуг та значенням справи для сторони.

Суд враховує, що дана справа розглядається в порядку спрощеного провадження.

Водночас, представником Позивача здійснено ґрунтовний аналіз значного обсягу первинних документів (ЗЕД-контрактів, інвойсів, транспортних документів, митних декларацій), підготовлено мотивовану позовну заяву та відповідь на відзив, сформовано правову позицію з урахуванням актуальної судової практики.

Заявлений розмір витрат (7600 грн) не є надмірним. Він відповідає ринковим цінам на юридичні послуги та умовам укладеного договору (фіксований гонорар).

Верховний Суд у своїх постановах (зокрема, від 28.12.2020 у справі № 640/18402/19) зазначав, що у разі встановлення фіксованого гонорару адвокат не зобов`язаний детально підтверджувати витрачений час, а суд оцінює співмірність суми загалом.

Сума 7600 грн за повний супровід справи в суді першої інстанції (включаючи підготовку всіх процесуальних документів по двох епізодах порушень) є розумною та співмірною.

Заперечення Відповідача є загальними і не містять конкретних доказів невідповідності цієї суми ринковим умовам. З огляду на це, суд вважає вимогу про стягнення 7600 грн обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню повністю.

Керуючись статтями 2, 6, 8, 9, 19, 72, 73, 77, 78, 90, 132, 134, 139, 241-246, 250, 255, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

у х в а л и в :

1. Позов задовольнити повністю.

2. Визнати протиправними та скасувати рішення Львівської митниці про коригування митної вартості товарів № UA209000/2025/400063/2 від 02.04.2025р; №UA209000/2025/400073/2 від 30.04.2025р.

3. Визнати протиправними та скасувати картки відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення: № UA209140/2025/000348; № UA209140/2025/000417.

4. Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Львівської митниці () на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Лео Трейдінг» () сплачений судовий збір в суміі 4844,80 грн (чотири тисячі вісімсот сорок чотири гривні 80 копійок).

5. Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Львівської митниці () на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Лео Трейдінг» () витрати на професійну правничу допомогу в сумі 7600,00 грн (сім тисяч шістсот гривень 00 копійок).

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до Восьмого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення складений 08 січня 2026 року.

Суддя Коморний О.І.