Справа № 640/6607/20
Суддя: Матущак В.В.
Дата ухвалення: 2026-01-08 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 640/6607/20
РІШЕННЯ

іменем України

08 січня 2026 рокум. Хмельницький

Хмельницький окружний адміністративний суд в особі головуючого-судді Матущака В.В. розглянувши адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ "Банк Михайлівський" про визнання протиправними дій, зобов`язати вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

І. СТИСЛИЙ ВИКЛАД ПОЗИЦІЙ СТОРІН

Позивач звернувся до Окружного адміністративного суду міста Києва із позовною заявою до Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію публічного акціонерного товариства "Банк Михайлівський", за участю третьої особи без самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача Фонду гарантування вкладів фізичних осіб у якій, із врахуванням заміни неналежного відповідача, просить суд:

1. Визнати протиправними дії Фонду гарантування вкладів фізичних осіб щодо невключення Позивача ОСОБА_1 до Переліку рахунків вкладників для виплати гарантованої суми за номером рахунку № НОМЕР_1 , № НОМЕР_2 , на ім`я ОСОБА_1 , іден. № НОМЕР_3 .

2. Зобов`язати Фонд гарантування вкладів фізичних осіб внести додаткову інформацію щодо позивача ОСОБА_1 - як вкладника ПАТ «Банк Михайлівський», який має право на відшкодування коштів за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб за номером рахунку №6901, № НОМЕР_2 , на ім`я ОСОБА_1 , іден. № НОМЕР_3 .

В обґрунтування позовних вимог позивач вказує, що 08.08.2014 уклав ПАТ "Банк Михайлівський" договір банківського рахунку "Поточний рахунок для обслуговування строкового вкладу (депозиту)" №980-024-000000045, відповідно до якого їй був відкритий рахунок № НОМЕР_1 . Також кошти позивача були внесені в ПАТ "Банк Михайлівський" на поточний рахунок позивача, а потім перераховані до ТОВ "Кредитно-інвестиційний центр" та були повернуті позикодавцем на поточний рахунок позивача разом з

процентами за користування, відповідно до Договору №980-024-000213782 від 31.03.2016, Договору №980-024-000223910 від 19.04.2016 та 19.05.2016 ТОВ "Кредитно-інвестиційний центр" поверну кошти позивача з процентами за користування коштами на поточний рахунок позивача в ПАТ "Банк Михайлівський". З 23.05.2016 у ПАТ "Банк Михайлівський" запроваджена тимчасова адміністрація та призначено уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації у ПАТ "Банк Михайлівський", а з 13.07.2016 розпочато процедуру ліквідації вказаного банку. Зазначає, що має право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, проте її не було включено до списків вкладників, які мають право на таке відшкодування.

Відповідач надав до суду відзив на позовну заяву, у якому проти позову заперечив з тих підстав, що 15.03.2016 між позивачем та ТОВ "Інвестиційно-розрахунковий центр" укладено договір позики №980-024-000203994, 31.03.2016 між позивачем та ТОВ "Кредитно-інвестиційний центр" укладено договір позики №980-024-000213782 та 19.04.2016 договір позики №980-024-000223910, які регулюються статтями 1046-1053 Цивільного кодексу України та іншими нормативно-правовими актами, що встановлюють правила і вимоги до договорів позики. 19.05.2016 ТОВ "Інвестиційно-розрахунковий центр" перерахувало на рахунок позивача в ПАТ "Банк Михайлівський" грошові кошти у сумі 25000,00 грн. з призначенням платежу "Повернення коштів згідно договором №980-024-000203994 від 15.03.2016. Також 19.05.2016 ТОВ "Кредитно-інвестиційний центр" перерахувало на рахунок позивача в ПАТ "Банк Михайлівський" грошові кошти у сумі 20000,00 грн. з призначенням платежу "Повернення коштів згідно договором №980-024-000213782 від 31.03.2016 та 15000,00 грн. з призначенням платежу "Повернення коштів згідно договором №980-024-000223910 від 19.04.2016. В подальшому 23.05.2016 між позивачем і ПАТ "Банк Михайлівський" укладено Договір №980-024-000251190, сума договору 60000,00 грн. Отже сума коштів, які обліковуються на рахунку позивача в ПАТ "Банк Михайлівський", отримав на умовах договору та вони є сумою повернення позики за користування нею і не є вкладом у розумінні п.п. 3, 4 ч. 1 ст. 2 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" та на них не поширюються гарантії щодо їх відшкодування Фондом гарантування вкладів фізичних осіб.

Також зазначив, що повернення грошових коштів фізичним особам за укладеними з ТОВ "Інвестиційно-розрахунковий центр" договорами позики на їх рахунки, відкриті в ПАТ "Банк Михайлівський", здійснено за рахунок збільшення залишку грошових коштів на рахунку ТОВ "Інвестиційно-розрахунковий центр" в ПАТ "Банк Михайлівський" на суму 870 000 000,00 грн. (як оплати за договором відступлення №1805) та на суму 561 957 997,25 грн. (як оплати за договором відступлення №1), тобто шляхом виконання відповідних проводок в балансі банку за відсутності грошових коштів на рахунку в такій кількості.

Проте договір відступлення №1805 та договір відступлення №1, укладені між ТОВ "Інвестиційно-розрахунковий центр" та ПАТ "Банк Михайлівський" є нікчемними, що підтверджено рішеннями Господарського суду Хмельницької області від 27.11.2017 у справі №924/621/17 та від 12.01.2018 у справі №924/622/17. Отже кошти, які обліковуються на рахунку позивача, відображені внаслідок нікчемності правочину, а тому не можуть бути включені до переліку рахунків вкладників з огляду на положення статті 27 Закону України "Про систему гарантування вкладів".

Враховуючи наведене зазначає, що протиправної бездіяльності не допускав, а, навпаки здійснював усі передбачені законом дії в порядку та строки, визначені законодавством. Просить відмовити у задоволенні позову.

ІІ. ПРОЦЕСУАЛЬНІ ДІЇ У СПРАВІ

Ухвалою від 23.03.2020 Окружний адміністративний суд міста Києва прийняв позовну заяву до розгляду та відкрив провадження в адміністративній справі в порядку спрощеного позовного провадження .

Ухвалою від 17.03.2025 суд прийняв до провадження адміністративну справу №640/6607/20. Замінив відповідача, Уповноважена особа Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ "Банк Михайлівський", на Фонд гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ "Банк Михайлівський" (вул. Січових стрільців, 17, м. Київ, 04053, ). Розгляд справи вирішив проводити за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи.

Ухвалою від 25.03.2025 суд заяву ОСОБА_1 про зміну предмету позову повернути заявнику.

ІІІ. ОБСТАВИНИ, ВСТАНОВЛЕНІ СУДОМ

Суд встановив, що 08.08.2014 між ОСОБА_1 та ПАТ "Банк Михайлівський" укладено договір банківського рахунку "Поточний рахунок для обслуговування строкового вкладу (депозиту)" №980-024-000000045, відповідно до якого їй був відкритий рахунок №6901.

15.03.2016 між позивачем та ТОВ "Інвестиційно-розрахунковий центр" укладено договір позики №980-024-000203994.

31.03.2016 між позивачем та ТОВ "Кредитно-інвестиційний центр" укладено договір позики №980-024-000213782 та 19.04.2016 договір позики №980-024-000223910.

19.05.2016 ТОВ "Інвестиційно-розрахунковий центр" перерахувало на рахунок позивача в ПАТ "Банк Михайлівський" грошові кошти у сумі 25000,00 грн. з призначенням платежу "Повернення коштів згідно договором №980-024-000203994 від 15.03.2016.

Також 19.05.2016 ТОВ "Кредитно-інвестиційний центр" перерахувало на рахунок позивача в ПАТ "Банк Михайлівський" грошові кошти у сумі 20000,00 грн. з призначенням платежу "Повернення коштів згідно договором №980-024-000213782 від 31.03.2016 та 15000,00 грн. з призначенням платежу "Повернення коштів згідно договором №980-024-000223910 від 19.04.2016.

В подальшому 23.05.2016 між позивачем і ПАТ "Банк Михайлівський" укладено Договір №980-024-000251190, сума договору 60000,00 грн.

Із 23.05.2016 запроваджено тимчасову адміністрацію Банку на підставі рішення Національного банку України від 23.05.2016 №4/БТ "Про віднесення ПАТ "Банк Михайлівський" до категорії неплатоспроможних" і рішення виконавчої дирекції Фонду від 23.05.2016 №812 "Про запровадження тимчасової адміністрації у ПАТ "Банк Михайлівський" та делегування повноважень тимчасового адміністратора банку".

Із 13.07.2016 розпочато процедуру ліквідації Банку на підставі рішення Національного банку України від 12.07.2016 №124-рш "Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію ПАТ "Банк Михайлівський" і рішення виконавчої дирекції Фонду від 12.07.2016 №1213 "Про початок процедури ліквідації ПАТ "Банк Михайлівський".

Рішенням виконавчої дирекції Фонду від 21.06.2018 №1758 продовжено строк ліквідації Банку на два роки з 13.07.2018 до 12.07.2020 включно.

Банк уклав з ТОВ "Інвестиційно-розрахунковий центр" договір відступнення прав вимоги №1805 від 18.05.2016 та Договір відступлення права вимоги №1 від 19.05.2016, на виконання яких банк здійснив виплату на суму 870 000 000,00 грн. (як оплати за договором відступлення №1805) та на суму 561 957 997,25 грн. (як оплати за договором відступлення №1), тобто шляхом виконання відповідних проводок в балансі банку за відсутності грошових коштів на рахунку в такій кількості.

Рішеннями Господарського суду Хмельницької області від 27.11.2017 у справі №924/621/17 та від 12.01.2018 у справі №924/622/17 Договір відступлення №1805 та договір відступлення №1, укладені між ТОВ "Інвестиційно-розрахунковий центр" та ПАТ "Банк Михайлівський" визнано нікчемними.

Позивач звернулась до Уповноваженої особи із заявою, в якій просив повідомити про включення його до реєстру вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок фонду, а у разі невключення повідомити причини відмови, за результатом розгляду якої позивачу повідомлено про нікчемність зарахування коштів від ТОВ "Кредитно-інвестиційний центр", а тому не можуть бути включені до переліку рахунків вкладників з огляду на положення статті 27 Закону України "Про систему гарантування вкладів".

Не погоджуючись з відмовою Фонду гарантування вкладів фізичних осіб у включенні до переліку на відшкодування коштів, позивач звернулась з позовом до суду.

ІV. ЗАКОНОДАВСТВО ТА ОЦІНКА СУДУ

Спірні правовідносини виникли у сфері функціонування системи гарантування вкладів фізичних осіб та стосуються правомірності не включення позивача до переліку вкладників банку, які мають право на відшкодування Фондом коштів за вкладом.

Згідно з частиною 1 статті 26 Закону України від 23.02.2012 №4452-VI "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" (далі - Закон №4452) (у редакції, чинній на час введення тимчасової адміністрації банку) Фонд гарантує кожному вкладнику банку відшкодування коштів за його вкладом. Фонд відшкодовує кошти в розмірі вкладу, включаючи відсотки, нараховані на день початку процедури виведення Фондом банку з ринку, але не більше суми граничного розміру відшкодування коштів за вкладами, встановленого на дату прийняття такого рішення, незалежно від кількості вкладів в одному банку. Сума граничного розміру відшкодування коштів за вкладами не може бути меншою 200000 гривень.

Згідно з частиною 2 статті 26 цього Закону вкладник набуває право на одержання гарантованої суми відшкодування коштів за вкладами за рахунок коштів Фонду в межах граничного розміру відшкодування коштів за вкладами після прийняття рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку.

Статтею 28 Закону передбачено, що Фонд розпочинає виплату відшкодування коштів у національній валюті України в порядку та у черговості, встановлених Фондом, не пізніше 20 робочих днів (для банків, база даних про вкладників яких містить інформацію про більше ніж 500000 рахунків, - не пізніше 30 робочих днів) з дня початку процедури виведення Фондом банку з ринку.

Фонд здійснює виплату гарантованих сум відшкодування через банки-агенти, що здійснюють такі виплати в готівковій або безготівковій формі (за вибором вкладника).

Фонд припиняє виплату гарантованих сум відшкодування коштів за вкладами у день затвердження ліквідаційного балансу банку та не пізніше наступного робочого дня розміщує на офіційному веб-сайті Фонду оголошення про припинення Фондом виплат гарантованої суми відшкодування.

Як визначено у частині 1 статті 2 Закону №4452:

вклад - кошти в готівковій або безготівковій формі у валюті України або в іноземній валюті, які залучені банком від вкладника (або які надійшли для вкладника) на умовах договору банківського вкладу (депозиту), банківського рахунку або шляхом видачі іменного депозитного сертифіката, включаючи нараховані відсотки на такі кошти (п. 3);

вкладник - фізична особа (крім фізичних осіб - суб`єктів підприємницької діяльності), яка уклала або на користь якої укладено договір банківського вкладу (депозиту), банківського рахунку або яка є власником іменного депозитного сертифіката (п. 4).

Зважаючи на суб`єктний склад сторін у справі, предмет і підстави позову та встановлені судом фактичні обставини цієї справи, при її вирішенні необхідно врахувати відповідно до частини 5 статті 242 КАС України висновки Верховного Суду у постанові від 21.12.2019 у справі №823/1674/18 у подібних правовідносинах http://reyestr.court.gov.ua/Review/86594122).

У пунктах 49-51 цієї постанови Верховний Суд зазначив наступне:

"49. Зміст вказаних фактичних обставин свідчить про те, що у межах спірних правовідносин ПАТ "Банк Михайлівський" виступав повіреним, хоча про це й не було зазначено у договорі №980-021-000182745, укладеному 28.01.2016 між ТОВ "Інвестиційно-розрахунковий центр" та позивачем, з наступними змінами.

50. Матеріали справи не містять відомостей про те, що позивач був повідомлений банком під підпис про непоширення гарантій банку на кошти у сумі 18500,00 грн станом на 19.05.2016, повернуті на рахунок позивача за договором позики з небанківською фінансовою установою від 28.01.2016 (із змінами внесеними 15.03.2016).

51. Отже, у справі, яка розглядається, кошти позивача відповідають чітко визначеним критеріям, визначеним змінами, внесеними до Закону №4452-VI Законом №1736-VІІІ, а тому вони прирівнюються до вкладу, а позивач, відповідно - до вкладника.".

Тобто, до спірних правовідносин підлягають застосуванню положення Закону України від 15.11.2016 №1736-VIII "Про внесення змін до деяких законів України щодо відшкодування фізичним особам через систему гарантування вкладів фізичних осіб шкоди, завданої зловживаннями у сфері банківських та інших фінансових послуг", яким Прикінцеві положення Закону №4452 доповнено п. 15, наступного змісту:

"До вкладу прирівнюються кошти, які залучені від фізичної особи як позика або вклад до небанківської фінансової установи через банк, що виступив повіреним за відповідним договором і на день набрання чинності Законом України "Про внесення змін до деяких законів України щодо відшкодування фізичним особам через систему гарантування вкладів фізичних осіб шкоди, завданої зловживаннями у сфері банківських та інших фінансових послуг" віднесений до категорії неплатоспроможних, якщо при цьому банком не було поінформовано фізичну особу під розпис про непоширення на такі кошти гарантій, передбачених цим Законом, а фізична особа, яка розмістила, надала такі кошти, прирівнюється до вкладника.

Фонду гарантування вкладів фізичних осіб ретельно вивчити документи щодо кожної фізичної особи, яку прирівняно до вкладника і кошти якої прирівняні до вкладу цим пунктом, і не пізніше 20 робочих днів з дня набрання чинності Законом України "Про внесення змін до деяких законів України щодо відшкодування фізичним особам через систему гарантування вкладів фізичних осіб шкоди, завданої зловживаннями у сфері банківських та інших фінансових послуг" розпочати за рахунок коштів Фонду у межах суми відшкодування, визначеної частиною першою статті 26 цього Закону, виплату відшкодування коштів фізичним особам, які набули право на таке відшкодування у зв`язку з їх прирівнянням до вкладників".

Зважаючи на те, що банківський рахунок відкритий Банком на користь позивача, кошти зараховані Банком на рахунок позивача на умовах договору банківського рахунку, а також з огляду на відсутність доказів про те, що позивач був повідомлений Банком під підпис про непоширення гарантій на вказану суму коштів, залучених ТОВ "ІРЦ" через Банк, що виступив повіреним, та враховуючи висновки Верховного Суду у постанові від 21.12.2019 у справі №823/1674/18, суд дійшов висновку про належність позивача до вкладників Банку, на якого поширюється гарантії відшкодування коштів за вкладом за рахунок Фонду.

Згідно з частиною 1 статті 27 Закону №4452 Уповноважена особа складає перелік вкладників та визначає розрахункові суми відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду відповідно до вимог цього Закону та нормативно-правових актів Фонду станом на день отримання рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку.

Згідно з частиною 2 статті 27 цього Закону Уповноважена особа протягом трьох днів з дня отримання Фондом рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку формує повний перелік вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду, із визначенням сум, що підлягають відшкодуванню.

Пунктом 6 розділу ІІІ Положення про порядок відшкодування Фондом гарантування вкладів фізичних осіб коштів за вкладами, затвердженого рішенням виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб від 09.08.2012 №14, передбачено, що протягом процедури ліквідації уповноважена особа Фонду може надавати до Фонду додаткову інформацію про вкладників стосовно: зменшення (збільшення) кількості вкладників, яким необхідно здійснити виплати відшкодування; зміни розміру належних їм сум; зміни особи вкладника; змін реквізитів вкладників; змін розміру сум разом із змінами реквізитів вкладників.

Як зазначив відповідач у письмових поясненнях, позивач не включена Переліку вкладників та протягом процедури ліквідації не подано до Фонду додаткову інформацію про позивача, який має право на відшкодування коштів.

Оцінюючи правомірність не включення позивача до переліку вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду, суд зважає на таке.

Згідно з абзацу 4 частини 1 статті 26 Закону №4452 гарантії Фонду не поширюються на відшкодування коштів за вкладами у випадках, передбачених цим Законом.

Такі випадки визначені у частині 4 статті 26 Закону №4452, однак про їх наявність ніхто з учасників справи не стверджував і доказів не надав, а судом таких випадків не встановлено.

Щодо визнання нікчемним правочину відповідно до пунктів 7-9 частини 3 статті 38 Закону №4452, про що зазначено у повідомленні про нікчемність транзакцій, суд зазначає наступне.

Пунктами 7-9 частини 3 статті 38 Закону №4452 передбачено, що правочини (у т.ч. договори) неплатоспроможного банку є нікчемними з таких підстав:

- банк уклав правочини (у т.ч. договори), умови яких передбачають платіж чи передачу іншого майна з метою надання окремим кредиторам переваг (пільг), прямо не встановлених для них законодавством чи внутрішніми документами банку (п. 7);

- банк уклав правочин (у т.ч. договір) з пов`язаною особою банку, якщо такий правочин не відповідає вимогам законодавства України (п. 8);

- здійснення банком, віднесеним до категорії проблемних, операцій, укладення (переоформлення) договорів, що призвело до збільшення витрат, пов`язаних з виведенням банку з ринку, з порушенням норм законодавства (п. 9).

Відповідно до частини 4 статті 38 Закону №4452 Фонд:

1) протягом дії тимчасової адміністрації, а також протягом ліквідації повідомляє сторони за договорами, зазначеними у частині 2 статті 38 цього Закону, про нікчемність цих договорів та вчиняє дії щодо застосування наслідків нікчемності договорів;

2) вживає заходів до витребування (повернення) майна (коштів) банку, переданого за такими договорами;

3) має право вимагати відшкодування збитків, спричинених їх укладенням.

При вирішенні справи суд враховує висновки Великої Палати Верховного Суду у постанові від 04.07.2018 №826/1476/15 про те, що перелік передбачених частииною 3 статті 38 Закону №4452 підстав, за яких правочини (у т.ч. договори) неплатоспроможного банку є нікчемни-ми, є виключним. Положення статті 228 ЦК України не можуть бути застосовані комісією банку чи уповноваженою особою Фонду при вирішення питання щодо віднесення правочинів до нікчемних для розширення переліку підстав нікчемності, визначених у частини 3 статті 38 Закону №4452 (п. 42). Здійснюючи операції з перерахування коштів, банк не вчиняє окремі право-чини, а виконує свої зобов`язання з обслуговування клієнтів банку, передбачені ЦК України, Законом України "Про банки і банківську діяльність", Інструкцією про порядок відкриття, використання і закриття рахунків у національній та іноземних валютах, затвердженою постановою Правління Національного банку України від 12.11.2003 №492, та договорами з відповідними клієнтами. Банку (п. 45). Якщо внаслідок проведених операцій Фонду, а не банку, завдані збитки (штучно збільшена сума гарантованих державною виплат), то стаття 38 Закону №4452 не може бути застосована, а Фонд має звертатися до суду з вимогою про застосування наслідків недійсності нікчемного правочину на підставі статті 228 ЦК України. Лише за наявності рішення суду можна застосовувати до позивача будь-які наслідки недійсності нікчемного правочину за цією статтею (п. 46). При цьому при виявленні нікчемних правочинів Фонд, його уповноважена особа чи банк не наділені повноваженнями визнавати правочини нікчемними. Правочин є нікчемним відповідно до закону, а не наказу банку, підписаного уповноваженою особою Фонду. Такий правочин є нікчемним з моменту укладення в силу закону (частина 2 статті 215 ЦК України та частини 3 статті 38 Закону №4452) незалежно від того, чи була проведена передбачена частини 2 статті 38 цього ж Закону перевірка правочинів банку і виданий згаданий наказ. Наслідки нікчемності правочину також настають для сторін у силу вимог закону. Наказ банку не є підставою для застосування таких наслідків. Такий наказ є внутрішнім розпорядчим документом банку, який підписано уповноваженою особою Фонду особою, що здійснює повноваження органу управління банку. Тому факт того, що наказ уповноваженої особи Фонду не був оскаржений позивачем і є чинним, жодним чином не впливає на нікчемність правочину (п. 48).

У справі відсутні докази, які б достовірно і переконливо свідчили про те, що умови укладеного між позивачем і Банком правочину (договір банківського рахунку) передбачають платіж чи передачу іншого майна з метою надання окремим кредиторам переваг (пільг), прямо не встановлених для них законодавством чи внутрішніми документами банку. Водночас зміст укладеного між Банком і позивачем договору банківського рахунку, дослідженого судом, таких умов не передбачає.

Відповідачем не зазначено фактичних обставин і не надано суду доказів того, що позивач є пов`язаною особою банку в розумінні Закону №4452.

Відповідачем не зазначено фактичних обставин і не надано суду доказів здійснення Банком після віднесення його 22.12.2015 до категорії проблемних, операцій, укладення (переоформлення) договорів з позивачем, що призвело до збільшення витрат, пов`язаних з виведенням банку з ринку, з порушенням норм законодавства.

Транзакції з перерахування коштів з рахунків ТОВ "ІРЦ" на рахунок позивача, зважаючи на висновок Великої Палати Верховного Суду у постанові від 04.07.2018 №826/1476/15, не є правочином, укладеним між Банком та позивачем, тому посилання відповідача на нікчемність цього правочину відповідно до пунктів 7-9 частини 3 статті 38 Закону №4452 є безпідставними і не доводять правомірність не включення позивача до переліку вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладом за рахунок Фонду.

Посилання відповідача у своїх запереченнях на встановлені для Банку обмеження постановою Національного банку України від 22.12.2015 №917/БТ, якою цей банк віднесено до категорії проблемних, суд відхиляє як безпідставні, оскільки жодних обмежень щодо укладення з позивачем договору банківського рахунку та зарахування на рахунки позивача коштів від ТОВ "ІРЦ" цією постановою не встановлено.

Водночас, як вбачається із встановлених судом обставин справи, укладення договору банківського рахунку і зарахування коштів на рахунки позивача відбулося до запровадження тимчасової адміністрації банку (23.05.2016), що не суперечить частині 3 статті 36 Закону №4452, якою встановлено, що правочини, вчинені органами управління та керівниками банку після початку процедури виведення Фондом банку з ринку, є нікчемними.

Посилання відповідача на здійснення Банком кредитних операцій та на обставини повернення ТОВ "ІРЦ" коштів фізичним особам, суд не бере до уваги, оскільки вони не стосуються взаємовідносин між Банком і позивачем та не спростовують факти відкриття позивачу банківського рахунку і зарахування на нього коштів.

Посилання відповідача на те, що договір позики, укладений між позивачем і ТОВ "ІРЦ", є двосторонніми без участі Банку, спростовується фактичним обставинами цієї справи, які вказують на те, що Банк діяв на підставі Договору доручення, укладеного з названим Товариством.

Отже, судом не встановлено обмежень щодо укладення договору банківського рахунку чи зарахування на нього коштів від іншої особи, а також передбачених частиною 3 статті 36 і пунктів 7-9 частини 3 статті 38 Закону №4452 обставин, з якими пов`язується нікчемність правочину.

Про наявність інших правових підстав нікчемності договору банківського вкладу (депозиту) чи доказів визнання цього правочину недійсним у судовому порядку або застосування рішенням суду наслідків недійсності нікчемного правочину відповідачем не зазначено й до суду таких не надано.

Зважаючи на недоведеність відповідачем наявності передбачених статтями 26, 36, 38 Закону №4452 підстав для не відшкодування позивачу коштів за рахунок Фонду, суд дійшов висновку про те, що гарантії Фонду поширюються на відшкодування позивачу цих коштів.

Враховуючи, що згідно із статтею 26 Закону №4452 позивач набув право на одержання гарантованої суми відшкодування коштів за вкладом за рахунок коштів Фонду, але не був включений Уповноваженою особою до переліку вкладників з причин, правомірність яких не доведена перед судом, суд дійшов висновку про допущення відповідачем протиправної бездіяльності, яка порушила право позивача на одержання гарантованої суми відшкодування.

З метою ефективного захисту і поновлення порушеного права позивача суд дійшов висновку про обґрунтованість вимоги про зобов`язання відповідача подати до Фонду додаткову інформацію про рахунок позивача, за яким позивач має право на отримання відшкодування коштів за вкладом за рахунок Фонду.

Надавши оцінку наявним в матеріалах справи письмовим доказам суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню.

Оскільки позивач був звільнений від сплати судового збору, судові витрати розподілу не підлягають.

Керуючись статтями 6, 72-77, 139, 244, 246, 250, 255, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ "Банк Михайлівський" задовольнити.

Визнати протиправними дії Фонду гарантування вкладів фізичних осіб щодо невключення ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_3 ) до Переліку рахунків вкладників для виплати гарантованої суми за номером рахунку № НОМЕР_1 , № НОМЕР_2 на ім`я ОСОБА_1 .

Зобов`язати Фонд гарантування вкладів фізичних осіб внести додаткову інформацію щодо ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_3 ) - як вкладника ПАТ "Банк Михайлівський", який має право на відшкодування коштів за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб за номером рахунку №6901, № НОМЕР_2 на ім`я ОСОБА_1 .

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Сьомого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення складене 08 січня 2025 року

Позивач:ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер - НОМЕР_3 )
Відповідач:Фонд гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ "Банк Михайлівський" (вул. Січових Стрільців, 17, м. Київ, 04053 , код ЄДРПОУ - 21708016)

Головуючий суддя В.В. Матущак