Справа № 240/21931/25
Суддя: Капинос Оксана Валентинівна
Дата ухвалення: 2026-01-05 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 січня 2026 року м. Житомир справа № 240/21931/25

категорія 108020200

Житомирський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Капинос О.В.,

секретар судового засідання Луценко Д.В.,

за участю: представника позивача - Нехворовського О.М.,

представника відповідача - Омельчука М.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом Дочірнього підриємства "Автоцентр" Товариства з обмеженою відповідальністю "Нове тисячоліття" до Житомирської митниці про визнання протиправними та скасування рішення і картки відмови,

встановив:

Дочірнє підриємство "Автоцентр" Товариства з обмеженою відповідальністю "Нове тисячоліття" звернулося до суду з позовом, в якому просить визнати протиправним та скасувати рішення Житомирської митниці UA101040/2025/000016/2 від 25.08.2025 про коригування митної вартості товарів та картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UA101040/2025/000102 від 25.08.2025.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що позивачем для митного оформлення товару було подано до Житомирської митниці митну декларацію. У відповідності до вимог статті 53 Митного кодексу України (далі - МК України) для підтвердження митної вартості позивачем разом із митною декларацією були подані документи. Незважаючи на надані документи для проведення митного оформлення, Житомирською митницею прийнято рішення про коригування митної вартості товарів та картку відмови в прийнятті митної декларації. Із вказаними рішенням та карткою відмови позивач не погоджується, оскільки підставою їх винесення слугувало виключно неправильне визначення митним органом базової вартості імпортованого товару, та позивачем було надано належного та достатнього пакету документів для підтвердження повноти і достовірності заявленої митної вартості товару за основним методом. Подані документи містили достовірні числові дані, які підтверджували митну вартість товару за ціною договору згідно з частиною четвертою статті 58 МК України, у рішенні про коригування митної вартості не підтверджено належними доводами наявність у поданих документах розбіжностей, ознак підробки або відсутність всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товару, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за товар, правильність визначення митної вартості за основним методом не спростована, наявність належних підстав для коригування митної вартості не доведена.

Ухвалою судді позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження в адміністративній справі із призначенням її до розгляду по суті за правилами спрощеного позовного провадження без виклику учасників справи (у письмовому провадженні).

У поданому відзиві на позовну заяву відповідач позов не визнав та просив відмовити у його задоволенні, оскільки митною вартістю товарів є ціна, яку декларант дійсно сплатив за придбаний товар, щодо якого здійснюється митне оформлення. Така ціна має бути підтверджена належними та достовірними документами. На етапі перевірки правильності визначення митної вартості було з`ясовано, що митну вартість заявлено позивачем за основним методом визначення митної вартості товару. Митна вартість товару, який ввозився за МД, не була визнана у зв`язку з недостатністю документів та розбіжностями. Митним органом витребувано в позивача додаткові документи на підтвердження вартості, які були надані і в яких, однак не міститься достатніх підтверджень складових митної вартості, тому остання не могла бути визначена за основним методом.

У відповіді на відзив позивач просить позов задовольнити.

На адресу суду від представника позивача надійшло клопотання про призначення розгляду справи у судовому засіданні з викликом сторін.

Ухвалою від 28.10.2025 справу призначено до розгляду у судовому засіданні з викликом сторін.

В судовому засіданні представник позивача позов підтримав, просив задовольнити.

Представник відповідача заперечував проти позову та просив у його задоволенні відмовити.

Заслухавши пояснення сторін, свідка, дослідивши матеріали справи, суд встановив наступні обставини.

На підставі зовнішньоекономічного договору (контракту) купівлі-продажу товарів № 700243063 від 08.06.2019 ДП "Автоцентр" було здійснено участь в аукціоні по Лоту №50505397 та придбано VOLKSWAGEN модель CRAFTER VIN: WV3ZZZSZZL9041426 (далі- товар).

В подальшому представниками компанії Copart Deutschiand Gmbh у відповідності до п. 1.2 договору (контракту) купівлі-продажу товарів № 700243063 від 08.06.2019 було сформовано рахунок-фактура (інвойс) № 71632770 від 17.07.2025 на суму 10 763.55 євро.

Позивачем було укладено договір про міжнародне перевезення вантажів автомобільним транспортом № 06/08/2025 від 06.08.2025 між ДП "Автоцентр" ТОВ "Нове тисячоліття" та ФОП ОСОБА_1 , предметом якого являлось надання транспортних послуг, а саме: транспортування автомобіля з Європи до України в м. Бердичів.

Придбаний товар перебував на площадці в Берліні, за що компанія Copart направила електронною поштою на електрону адресу позивача додатковий інвойс за перебування товару на площадці та не вчасне транспортування (вивезення) згідно інвойсу № 71640283 від 04.08.2025 та інвойсу № 71642012 від 07.08.2025 .

При перетині державного кордону позивач подав ПМД (попередню митну декларацію) товару № 25UA78U6 до Львівської митниці .

14.08.2025 до відділу митного оформлення №2 митного поста Житомир- центральний з метою імпорту товарів: вантажний автомобіль марки VOLKSWAGEN; модель - CRAFTER; номер кузова - НОМЕР_1 ; календарний рік виготовлення 2020 була подана митна декларація №101040/2025/005178.

Декларантом визначено митну вартість товару за основним, 1 (першим), методом за ціною товару у розмірі 10763,55євро (графа 42,43).

Разом з митною декларацією декларантом подавалися такі документи:

інвойс (0380) №71632770 від 21.07.2025 та переклад інвойса;

CMR (0730) б/н віл 07.08.2025;

свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу (2800) FW899676 від 22.10.2020, HH-S-0-296/20-00881 від 22.10.2020, також переклад цих документів;

платіжна інструкція в іноземній валюті (3001) №8 від 18.07.2025;

платіжна інструкція в іноземній валюті (3001) №9 від 21.07.2025;

рахунок на оплату (3004) б/н від 11.08.2025, Акт наданих послуг (прийому-передачі виконаних робіт) б/н від 11.08.2025, Платіжна інструкція №39 від 11.08.2025;

Довідка (3007) б/н від 11.08.2025;

Договір (4301) №06/08/2025 від 06.08.2025

Gate pass (9000), б/н від 31.07.2025 (було зазначено в 44 графу з помилкою в даті, до цього коду не прикріплений, але цей документ прикріплений в позицію Підтвердження експорту СС599 (9000);

Фото авто. (9000) від 13.08.2025;

Фото з сайта (кабінет) від 13.08.2025

Копія митної декларації країни відправлення (9610) 25PLV4B1 від 08.08.2025

сертифікат відповідності щодо індивідуального затвердження колісного транспортного засобу (9703) № UA.013.467189-25 від 12.08.2025.

До митного оформлення позивачем також було надано лист від 13.08.2025 №6 з проханням врахувати надані документи з додатками.

14.08.2025 позивач отримав повідомлення про необхідність надання документів:

1)виписку з бухгалтерської документації (в т.ч. для підтвердження фактично понесених витрат на транспортування товару);

2)договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов`язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товару, митна вартість якого визначається;

3)рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом);

4)висновок про вартісні характеристики товару, підготовлений спеціалізованою експертною організацією.

19.08.2025 декларантом надіслано заяву на відкликання митної декларації 25UA78U6 від 14.08.2025, а саме: "У зв`язку з тим що після подання митної декларації № 25UA78U6, декларантом ДП "Автоцентр" ТОВ "Нове тисячоліття" було виявлено що Copart Deutschland GmbH виставив ще два рахунки які не було надано уповноваженій особі ( агенту з митного оформлення ) для подання до митного оформлення автомобіля VOLKSWAGEN CRAFTER - Номер кузова - НОМЕР_1 , а саме : інвойси за перебування придбаного транспортного засобу на стоянці де він перебував під час проведення аукціону та штрафні санкції за не вчасне вивезення транспортного засобу із стоянки (інвойс № 71640283 від 04.08.2025 та інвойс №71642012 від 07.08.2025 року), враховуючи дані вказаних інвойсів митна вартість придбаного автомобіля не призведе до зменшення, а навпаки до збільшення вартості. Відповідальність за не надання документів несе декларант особисто. Просимо надати дозвіл на відкликання митної декларації 25UA78U6 та внесення всіх складових вартості автомобіля. Додатково надсилаю лист від декларанта ДП "Автоцентр" ТОВ "Нове тисячоліття" № 10 від 19.08.2025".

19.08.2025 митним органом надіслано лист декларанту, у якому вказано, що подана заява на відкликання від 19.08.2025р. 14:08:39 №111 не відповідає п.33 ПКМУ №450 від 21.05.2012 року.

20.08.2025 позивач надіслав відповідачу заяву №11, у якій повідомив, що направляє додатково інвойс №71640283 від 04.08.2025 та інвойс №71642012 від 07.08.2025, у зв"язку з ненаданням їх до заяви від 19.08.2025 №10 та просив їх врахувати.

22.08.2025 декларантом надіслано заяву №13 щодо надання інформації, в якій зазначено, що у зв`язку з ненаданням відповіді на Заяву № 10 від 19.08.2025 про відкликання митної декларації № 25UA78U6 від 14.08.2025 , для оформлення вантажного автомобіля VOLKSWAGEN модель Grafter Kasten VIN; НОМЕР_1 та закінченням 10 денного терміну надання інформації на запит/повідомлення/ митного органу, надаємо відповідь.

Під час митного оформлення декларантом не було подано інвойси за перебування придбаного транспортного засобу на стоянці де він перебував під час проведення аукціону та штрафні санкції, за не вчасне вивезення транспортного засобу із стоянки (інвойс №71640283 від 04. 08.2025 та інвойс № 71642012 від 07.08.2025 ).

Декларантом надаються додатково документи:

Додаткова угода № 1 до Договору № 06/08/2025 від 06.08.2025.

Додаткова угода № 2 до Договору № 06/08/2025 від 06.08.2025.

Довіреність №6 від 07.08.2025.

Лист перевізника щодо вартості перевезення;

Лист від Copart Deutschiand Gmbh з перекладом (2 арк.).

Gete pass (перепустка) з перекладом (2 арк.)

Інвойс № 71640283 від 04.08.2025 з перекладом (2 арк.)

Інвойс № 71642012 від 07.08.2025 з перекладом (2 арк.)

Розрахунок карткою VISА (квитанція до інвойсу № 71642012 від 07.08.2025 з перекладом (2 арк.)

Платіжна інструкція №14 від 04.08.2025.

Довідка про транспорті витрати від 11.08.2025.

Рахунок на оплату від 11.08.2025 .

Акт наданих послуг від 11.08.2025 .

Витяг з сайта з перекладом.

У випадку, якщо у митних органів є сумніви, щодо достовірності вартості придбаного транспортного засобу може здійснити зустрічну перевірку надіслати запит до компанії організатора онлайн-аукціону.

Декларант зобов`язаний, зокрема, подавати митному органу достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об`єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню (ч. 2 ст. 52 Митного Кодексу України). Відповідно до ст. 53 Митного Кодексу України, у випадках, передбачених даним Кодексом України, одночасно з митною декларацією декларант подає органу доходів і зборів документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення. Серед таких документів, в тому числі, наявні рахунок-фактура (інвойс) та інші необхідні для ідентифікації ввезеного товару. Що було і зроблено позивачем та надано до митного органу.

22.08.25 митним органом направлено декларанту лист:

25.08.2025 декларантом надіслано роз"яснення №14 на повідомлення відповідача.

25.08.25 митним органом прийнято рішення про коригування митної вартості №UA101040/2025/000016/2. Митну вартість скориговано до рівня 13840,00 євро.

25.08.2025 митним органом було надано декларанту картку відмови у прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення UA101040/2025/000102.

Позивач вважає такі рішення протиправними, тому звернувся з позовом.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд виходить з наступного.

Згідно з ч.1 ст.246 Митного кодексу України, метою митного оформлення є забезпечення дотримання встановленого законодавством України порядку переміщення товарів, транспортних засобів комерційного призначення через митний кордон України, а також забезпечення статистичного обліку ввезення на митну територію України, вивезення за її межі і транзиту через її територію товарів.

Відповідно до ч.1 ст.257 МК України, декларування здійснюється шляхом заявлення за встановленою формою (письмовою, усною, шляхом вчинення дій) точних відомостей про товари, мету їх переміщення через митний кордон України, а також відомостей, необхідних для здійснення їх митного контролю та митного оформлення. При застосуванні письмової форми декларування можуть використовуватися як електронні документи, так і документи на паперовому носії або їх електронні (скановані) копії, засвідчені електронним цифровим підписом декларанта або уповноваженої ним особи.

Як передбачено ст.49 МК України митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Відповідно до ч.1, 2 ст.51 МК України митна вартість товарів, що переміщуються через митний кордон України, визначається декларантом відповідно до норм цього Кодексу. Митна вартість товарів, що ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, визначається відповідно до глави 9 цього Кодексу.

Згідно з ч.1 ст.53 МК України, у випадках, передбачених цим Кодексом, декларант подає митному органу документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення.

Відповідно до ч.2 ст.53 МК України, документами, які підтверджують митну вартість товарів, є: 1) декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п`ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості; 2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності; 3) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу); 4) якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; 5) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; 6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів; 7) ліцензія на імпорт товару, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню; 8) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.

Як передбачено ч.3 ст.53 МК України у разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, які мають вплив на правильність визначення митної вартості, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу митного органу зобов`язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи: 1) договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов`язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається; 2) рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом); 3) рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов`язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту); 4) виписку з бухгалтерської документації; 5) ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів; 6) каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; 7) копію митної декларації країни відправлення; 8) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.

Відповідно до ч.3 ст.54 МК України за результатами здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів митний орган визнає заявлену декларантом або уповноваженою ним особою митну вартість чи приймає письмове рішення про її коригування відповідно до положень статті 55 цього Кодексу.

Згідно з ч.6 ст.54 МК України митний орган може відмовити у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю виключно за наявності обґрунтованих підстав вважати, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, у разі: 1) невірно проведеного декларантом або уповноваженою ним особою розрахунку митної вартості; 2) неподання декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій - четвертій статті 53 цього Кодексу, або відсутності у цих документах всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари; 3) невідповідності обраного декларантом або уповноваженою ним особою методу визначення митної вартості товару умовам, наведеним у главі 9 цього Кодексу; 4) надходження до митного органу документально підтвердженої офіційної інформації митних органів інших країн щодо недостовірності заявленої митної вартості.

Відповідно до ч.1 ст.55 МК України, рішення про коригування заявленої митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України з поміщенням у митний режим імпорту, приймається митним органом у письмовій формі під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості цих товарів як до, так і після їх випуску, якщо митним органом у випадках, передбачених частиною шостою статті 54 цього Кодексу, виявлено, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів.

Отже, митні органи мають право здійснювати контроль правильності обчислення декларантом митної вартості, але ці повноваження здійснюються у спосіб, визначений законом, зокрема, витребування додаткових документів на підтвердження задекларованої митної вартості може мати місце тільки у випадку наявності обґрунтованих сумнівів у достовірності поданих декларантом відомостей. Такі сумніви можуть бути зумовлені неповнотою поданих документів для підтвердження заявленої митної вартості товарів, невідповідністю характеристик товарів, зазначених у поданих документах, митному огляду цих товарів, порівнянням рівня заявленої митної вартості товарів з рівнем митної вартості ідентичних або подібних товарів, митне оформлення яких уже здійснено, і таке інше. Наявність у митного органу обґрунтованого сумніву у правильності визначення митної вартості є обов`язковою, оскільки з цією обставиною закон пов`язує можливість витребування додаткових документів у декларанта та надає митниці право вчиняти наступні дії, спрямовані на визначення дійсної митної вартості товарів.

Сумніви є обґрунтованими, якщо надані декларантом документи містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

У зв`язку з вказаним саме на митний орган покладається обов`язок зазначити конкретні обставини, які викликали відповідні сумніви, причини неможливості їх перевірки на підставі наданих декларантом документів, а також обґрунтувати необхідність перевірки сумнівних відомостей та зазначити документи, надання яких може усунути сумніви у достовірності цих відомостей.

Разом з тим, витребувати необхідно ті документи, які дають можливість пересвідчитись у правильності чи помилковості задекларованої митної вартості, а не всі, які передбачені статтею 53 МК України. Ненадання повного переліку витребуваних документів може бути підставою для визначення митної вартості не за першим методом лише тоді, коли подані документи є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності не спростовують сумнів у достовірності наданої інформації.

Зі змісту розділу ІІІ (Митна вартість товарів та методи її визначення) МК України вбачається, що в аспекті реалізації процедур з визначення митної вартості товарів, ключову роль відіграє принцип обґрунтованості.

Так, зокрема, митний орган повинен дотримуватися вимог принципу обґрунтованості при : а) встановлені належного до застосування методу визначення митної вартості товарів; б) встановлені достатнього переліку документів для цілей визначення митної вартості товарів.

Отже, встановивши відсутність достатніх відомостей, що підтверджують задекларовану митну вартість товарів, митниця повинна вказати, які саме складові митної вартості товарів є непідтвердженими, чому з поданих документів неможливо встановити дані складові та які саме документи необхідні для підтвердження того чи іншого показника.

При цьому, рішення не може ґрунтуватися на припущеннях, на сумнівах про повноту і достовірність відомостей про заявлену митну вартість товару; висновки цього органу повинні ґрунтуватися на достовірних і вичерпних доказах.

Вказане узгоджується з висновками Верховного Суду, викладеними у постановах 09.07.2020 по справі №804/5445/17, від 31.06.2020 по справі №809/1858/16, від 15.02.2022 по справі №826/12901/17, які в силу положень ч.5 ст.242 КАС України мають бути враховані при розгляді цієї справи.

Судом встановлено, що основними підставами для прийняття оскарженого рішення про коригування митної вартості товарів є такі.

Так, відповідно до інвойсу №71632770 від 17.07.2025 товаром є транспортний засіб Wolkswagen Grafter Kasten, з датою першої реєстрації -28.10.2020, в поданій декларації 25UA78U6 від 14.08.2025 товар зазначений в графі 31- Вантажний автомобіль:-модель- GRAFTER,- Дата першої реєстрації 22.10.2020 (згідно технічного паспорту). У інвойсі №71632770 від 17.07.2025 продавцем зазначено - "GOPART", юридичну особу, що відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу № НОМЕР_2 від 22.10.2020 не є його власником. Виявлені обставини створюють обґрунтовані сумніви щодо права даної особи відчужувати транспортний засіб та визначати ціну його продажу. Документ, що вказує на юридичний зв`язок цієї особи з транспортним засобом, право розпоряджатися транспортним засобом та визначати ціну продажу, до митного оформлення не подано.

Разом з тим, платіжна інструкція в іноземній валюті №8 від 18.07.2025 та №9 від 21.07.2025 - це розпорядження щодо виконання платіжної операції, яку ініціатор має право відкликати до списання коштів з рахунку платника або до настання дати валютування платіжної інструкції, тому не є підтвердженням фактичного переказу коштів на рахунок продавця. Документів, які підтверджують факт оплати товару, а саме SWIFT копій банку до митного оформлення не надано.

Надані документи з аукціону, що містять оголошення про продаж транспортного засобу, не можуть бути використані для підтвердження ціни, що фактично сплачена за товар, оскільки: 1)відсутнє джерело отримання такої інформації з посиланням на абсолютну URL-адресу; 2)відсутні відомості про продавця та покупця товару, які б свідчили про те, що надана інформація стосується договору купівлі-продажу з поставки товару за комерційним №71632770 від 17.07.2025.

Відповідно до ч. 3 ст. 53 Митного кодексу України не надано такі додаткові документи, що підтверджують заявлену митну вартість товару, а саме: 1)рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом); 2)висновок про вартісні характеристики товару, підготовлений спеціалізованою експертною організацією.

Методи 2а і 26 не можуть бути застосовані у зв`язку з відсутністю цінової інформації на ідентичні та подібні (аналогічні) товари, методи 2в і 2г - в зв`язку з відсутністю основи для віднімання та додавання вартості. Митна вартість визначена за резервним методом, із врахуванням обмежень, передбачених ч.3 ост. 64 Митного кодексу України, яка ґрунтується на раніше визнаній (визначеній) митними органами митній вартості схожого товару: за МД № 25UA80U9 від 09.07.2025 - "Вантажний автомобіль, що був у користуванні: - марка "VOLKSWAGEN", - модель "GRAFTER", - календарний рік виготовлення - 2020, - модельний рік - 2020,- дата першої реєстрації - 24.07.2020, - номер кузова - НОМЕР_3 , - тип кузова - вантажний пластиковий фургон,- об`єм двигуна - 1968 смі - тип двигуна - дизель, - потужність двигуна - 75 kw, - власна маса - 2270 кг., - маса у разі повного навантаження - 3500 кг., - кількість місць - З,- колісна формула - 4*2, - призначення - вантажний автомобіль для перевезення вантажу. Виробник - "VOLKSWAGEN" (DE).Країна виготовлення - Німеччина .(DE). і складає 13840,00 Євро за одиницю з дотриманням принципів і критеріїв, визначених Угодою про застосування статті VII Генеральної угоди з тарифів і торгівлі 1994 року.

Суд не погоджується з таким рішенням відповідача, з огляду на наступне.

Стосовно твердження відповідача про те що у інвойсі №71632770 від 17.07.2025 продавцем зазначено - "GOPART", юридичну особу, що відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу № НОМЕР_2 від 22.10.2020 не є його власником. Виявлені обставини створюють обґрунтовані сумніви щодо права даної особи відчужувати транспортний засіб та визначати ціну його продажу.

Судом встановлено, що надане позивачем свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу № НОМЕР_2 від 22.10.2020 містить відомості про власника оцінюваного транспортного засобу, а саме - ТОВ "Нордфліт Логістік унд Сервіс".

У вказаному свідоцтві міститься відмітка про те, що "Власник цього посвідчення не обов"язково є власником автомобіля".

Виходячи із вищевикладеного, зазначення у свідоцтві про реєстрацію транспортного засобу ТОВ "Нордфліт Логістік унд Сервіс" не свідчить про те, вказане товариство є власником автомобіля, а компанія "GOPART" не має право ним розпоряджатися. Протилежного відповідач не довів, що підтверджує той факт, що митний орган не дослідив та не надав належної оцінки документам, наданим декларантом на підтвердження митної вартості товару.

Крім того, перевірка зазначених обставин не належить до повноважень митного органу під час здійснення перевірки правильності визначення митної вартості об`єкта імпорту.

Зазначеної позиції підтримується Сьомий апеляційний адміністративний суд у постанові від 20.03.2024 справа № 240/34261/23 , від 23.01.2025 справа №240/12157/24.

Суд зазначає, що реалізація транспортного засобу може здійснюватися особами, які не вказані в свідоцтві про реєстрацію транспортного засобу, за умови надання відповідних документів купівлі-продажу, отримання коштів за реалізований автомобіль, а також експортного оформлення таких засобів (на умовах комісії, доручення тощо). Тому продавець та власник не завжди буде однією особою. Чинним законодавством не передбачено обов`язку надання декларантом документів про походження товару в попередніх ланцюгах постачання продавця-експортера., а питання щодо перевірки повноважень продавця на здійснення продажу транспортного засобу не входить до компетенції митниці та не впливає на задекларовані та підтверджені відповідними документами числові значення митної вартості, з якої обраховуються та справляються митні платежі. Більше того, визначення покупця (отримувача) товару чи власника товару не впливає на його митну вартість.

Щодо не відповідності першої дати реєстрація придбаного па аукціоні товару між інвойсом №71632770 віл 17.07.2025 який заповнює та надає продавець та графи 31 митної декларації.

Відповідно до інвойсу №71632770 від 17.07.2025 товаром є транспортний засіб Wolkswagen Grafter Kasten, з датою першої реєстрації -28.10.2020, в поданій декларації 25UA78U6 від 14.08.2025 товар зазначений в графі 31- Вантажний автомобіль:-модель- GRAFTER,- Дата першої реєстрації 22.10.2020 (згідно технічного паспорту).

Наказом Державної митної служби України від 17.11.2005 року № 1118, зареєстрованим в Мiнiстерствi юстицiї України 10.04.2008 року за № 291/1498, затверджено "Правила митного контролю та митного оформлення транспортних засобiв, що перемiщуються громадянами через митний кордон України".

Визначення календарного і модельного років виготовлення та першої реєстрації і терміну перебування в користуванні транспортного засобу (ТЗ) врегульовано пунктом 8 цих Правил.

Так, вказаним пунктом визначено, що якщо календарну дату виготовлення ТЗ, який перебував у користуваннi, визначити за його iдентифiкацiйним номером неможливо, то за основу береться рiк виготовлення, визначений за його iдентифiкацiйним номером, з урахуванням календарної дати першої реєстрацiї ТЗ. Датою першої реєстрацiї ТЗ, який перебував у користуваннi, є дата, зазначена в спецiальнiй графi технiчного паспорта (свiдоцтва про реєстрацiю), наприклад, паспорта зразка, або дата видачi технiчного паспорта (свiдоцтва про реєстрацiю). У разi неможливостi визначення року виготовлення ТЗ за iдентифiкацiйним номером роком виготовлення вважати рiк, що значиться в реєстрацiйних i технiчних документах на ТЗ. Датою початку користування ТЗ, що були в користуваннi та ввозяться на митну територiю України, уважається дата першої реєстрацiї ТЗ, визначена в реєстрацiйних документах, якi виданi уповноваженими державними органами та дають право експлуатувати цi ТЗ на постiйнiй основi.

Крім того, відповідно до п. 8 зазначених Правил за наявностi обґрунтованих сумнiвiв щодо визначення року виготовлення ТЗ достовiрнiсть установлюється експертом, що має свiдоцтво про право проведення експертних дослiджень з вiдповiдної експертної спецiальностi та внесений до Реєстру атестованих судових експертiв державних i пiдприємницьких структур та громадян Мiнiстерства юстицiї України.

Так, неправильно вказана дата першої реєстрації може вплинути на митне оформлення, оскільки ця дата є ключовою для визначення терміну використання автомобіля та відповідно, може впливати на розрахунок митних платежів, а також впливає на екологічний стандарт (Євро-категорію), що може застосовуватися, а це безпосередньо відображається на вартості розмитнення та можливості реєстрації для постійного використання.

В той же час, суд погоджується з доводами представника позивача, що якщо врахувати, що не вірно вказано лише числове значення в даті, а місяць і рік реєстрації співпадає, то така помилка не є визначальною при митному оформленні. Визначальними є ціна, рік виготовлення, потужність двигуна, паливо, марка авто.

Крім того, як пояснив представник позивача, дану помилку допустив організатор онлайн-аукціону (в даному випадку Copart Deutschiand Gmbh) про що їх відразу було повідомлено і вони направили лист щодо підтвердження.

Про вказані обставини представник позивача повідомляв відповідача у своїх листах від 22.08.2025 №13 та від 25.08.2025 №14, які не були взяті до уваги без будь яких належних обґрунтувань.

Що стосується доводів відповідача, що платіжна інструкція в іноземній валюті №8 від 18.07.2025 та №9 від 21.07.2025 - це розпорядження щодо виконання платіжної операції, яку ініціатор має право відкликати до списання коштів з рахунку платника або до настання дати валютування платіжної інструкції, тому не є підтвердженням фактичного переказу коштів на рахунок продавця. Документів, які підтверджують факт оплати товару, а саме SWIFT копій банку до митного оформлення не надано.

Суд зазначає, що декларант, керуючись частиною другою статті 53 МК України самостійно визначає повноту документів, необхідних для підтвердження митної вартості товару, керуючись умовами зовнішньоекономічного контракту. В даному випадку, у зв`язку із витребуванням митницею банківського платіжного документу, що стосуються оцінюваного товару, декларантом надано відповідні платіжні інструкції.

Правлінням Національного Банку України від 28.07.2008 №216 винесено постанову "Про затвердження Положення про порядок виконання надавачами платіжних послуг платіжних інструкцій в іноземній валюті та банківських металах".

Пунктами 14-16 даної Постанови передбачено, що платіжна інструкція в іноземній валюті або банківських металах, оформлена ініціатором в електронній або паперовій формі, повинна містити такі обов`язкові реквізити: 1) номер документа для ініціювання платіжної операції (може містити цифри та літери); 2) дату складання документа для ініціювання платіжної операції (число - цифрами, місяць - цифрами або словами, рік - цифрами); 3) унікальний ідентифікатор платника або найменування (повне або скорочене) платника/прізвище, власне ім`я, по батькові (за наявності), номер рахунку платника в іноземній валюті або банківських металах, адресу платника; 4) найменування та місцезнаходження надавача платіжних послуг платника (назви країни і міста); 5) цифровий або літерний код іноземної валюти або банківського металу відповідно до Класифікатора іноземних валют та банківських металів, затвердженого постановою Правління Національного банку України від 04 лютого 1998 року № 34 (у редакції постанови Правління Національного банку України від 19 квітня 2016 року № 269) (зі змінами) (далі - Класифікатор); 6) суму платіжної операції або масу банківських металів у тройських унціях цифрами (ціла частина числа відокремлюється комою) та словами; 7) унікальний ідентифікатор отримувача або найменування отримувача/прізвище, власне ім`я, по батькові (за наявності), номер рахунку отримувача в іноземній валюті або банківських металах, на який перераховуються кошти або банківські метали (для отримувача - фізичної особи, який не має рахунку, реквізит номера рахунку не заповнюється); 8) найменування надавача платіжних послуг отримувача [для банку - SWIFT-код/(BIC) або інший ідентифікатор банку отримувача; для небанківського надавача платіжних послуг отримувача - SWIFT-код/(BIC) або інший ідентифікатор банку отримувача, у якого небанківський надавач платіжних послуг має відкритий розрахунковий рахунок та номер розрахункового рахунку небанківського надавача платіжних послуг]; 9) комісійні - зазначається порядок сплати комісійних винагород (витрат) надава призначенням її до розгляду по суті за правилами спрощеного позовного провадження без виклику учасників справи (у письмовому провадженні).

Надавач платіжних послуг має право передбачати в платіжній інструкції в іноземній валюті або банківських металах додаткові реквізити.

Платник заповнює реквізит Призначення платежу платіжної інструкції в іноземній валюті або банківських металах таким чином, щоб надавати повну інформацію про платіжну операцію та документи, на підставі яких вона здійснюється. Повноту інформації забезпечує платник з урахуванням вимог законодавства України.

Найменування та місцезнаходження надавача платіжних послуг отримувача, найменування отримувача, номер його рахунку (за наявності), зазначений в платіжній інструкції в іноземній валюті або банківських металах, повинні відповідати реквізитам, що зазначені в документах, які подаються надавачу платіжних послуг платника разом з платіжною інструкцією для здійснення надавачем платіжних послуг платника валютного нагляду за правомірністю здійснення платіжної операції.

Платіжні інструкції містять призначення платежу згідно інвойсу від 17.07.2025 №71632770, номер та дату договору, відбиток "АТ "ПУМБ" про проведення платежу банком, що в свою чергу підтверджує безсумнівність здійснення оплати за товар відповідно до контракту №4/01-25 від 24.04.2025.

Для підтвердження та спростування викладеного факту позивачем до суду надано додатково виписку з банку за період з 01.07.2025 по 31.08.2025, що підтверджує перерахування коштів .

Враховуючи наведе суд приходить до висновку, що платіжна інструкція відповідає усім критеріям, які зазначені у Положенні про порядок виконання надавачами платіжних послуг платіжних інструкцій в іноземній валюті та банківських металах, затвердженого Постановою Правління Національного Банку України від 28.07.2008 №216 та вважається такою, що підтверджує усі юридичні факти.

Крім того, доказів проведення перевірки митними органами чи були відкликані платіжні інструкції відповідачем не надано. У разі виникнення сумнівів митний орган вправі був направити лист-запит до банківської установи для перевірки відповідної інформації.

Також, відповідач не повідомляв про надходження документально підтвердженої офіційної інформації від митних органів Німеччини щодо недостовірності заявленої митної вартості. Доказів надходження будь яких листів про невиконання позивачем умов договору та несплату коштів за товар матеріали справи не містять.

Крім того у постанові Верховного Суду від 21.10.2021 у справі № 420/4820/19 вказано про те, що інвойс є розрахунково-платіжним документом, в якому виставляються суми до сплати покупцю. Інвойс, засвідчений підписом та скріплений печаткою, є належним та допустимим засобом доказування митної вартості, якщо орган доходів та зборів не доведе, що такий інвойс отримано з порушенням закону.

У наданому до митного оформлення інвойсі міститься вся необхідна інформація для визначення митної вартості товару за ціною договору.

Суд зазначає, що декларант, керуючись частиною другою статті 53 МК України самостійно визначає повноту документів, необхідних для підтвердження митної вартості товару, керуючись умовами зовнішньоекономічного контракту. В даному випадку, у зв`язку із витребуванням митницею банківського платіжного документу, що стосуються оцінюваного товару, декларантом надано відповідні платіжні інструкції.

Відтак, доводи відповідача у даному випадку є безпідставними .

Суд відхиляє твердження представника відповідача щодо відсутності джерела отриманої інформації з посиланням на абсолютну URL-адресу, оскільки під час митного оформлення до митних органів було надано МД та додатки до неї, один із додатків були скріни сайту де проводився аукціон там була зазначено URL-адреса, яку під час митного оформлення інспектором було використано. Протилежного відповідачем не доведено.

Також, позивачем для підтвердження витрат на транспортування для митних органів було надано міжнародний договір на перевезення, заявка, акт наданих послуг, довідка про транспортні витрати понесені перевізником, платіжне доручення про сплату за надані послуги, товарно-транспортна накладна CMR, а тому зазначений перелік документів підтверджує витрати на транспортування.

Суд наголошує, що в процедурах контролю за митною вартістю товару предметом доказування є ціна товару та інші складові митної вартості товару. А тому необґрунтованою є вимога митниці про надання висновку про якісні та вартісні характеристики товару, підготовленого спеціалізованою експертною організацією, оскільки відповідач не вказав, яким чином висновок про вартісні характеристики товару, підготовлений спеціалізованими експертними організаціями, надасть можливість підтвердити чи спростувати відомості офіційно виданих продавцем товару документів щодо ціни товару, недійсність чи ознаки підробки щодо яких не виявлено. За таких обставин відсутність висновків про якісні та вартісні характеристики товару не повинна братися митницею до уваги при контролі за митною вартістю та не може бути підставою для твердження про наявність розбіжностей у даних про митну вартість товару. Підтверджуючими документами про вартість товару в даному випадку є зовнішньоекономічний контракт та рахунок-фактура (інвойс).

Таким чином, доводи митного органу про наявність істотних розбіжностей у поданих до митного оформлення документах не знайшли свого підтвердження під час судового розгляду справи та суд погоджується із позивачем, що надані до митного оформлення товару документи дозволяли визначити складові митної вартості імпортованого товару та їх числові значення.

В судовому засіданні була допитана як свідок - головний державний інспектор Житомирської митниці Тимощук В.Д., яка не заперечувала факт подання позивачем уточнених заяви та відповідного переліку документів. Необхідність коригування митної вартості пояснила спрацюванням системи управління ризиками, що мало наслідком необхідність витребування додаткових документів .

Таким чином, суд звертає увагу, що всі необхідні документи представником позивача було надано відповідачу до прийняття оскаржуваного рішення, які підтверджували заявлену митну вартість.

Суд зазначає, що відповідно до ст. 361 МК України управління ризиками - це робота митних органів з аналізу ризиків, виявлення та оцінки ризиків, розроблення та практичної реалізації заходів, спрямованих на мінімізацію ризиків, оцінки ефективності та контролю застосування цих заходів. Під ризиком розуміється ймовірність недотримання вимог законодавства України з питань митної справи.

Суд зазначає, що спрацювання ризиків є лише рекомендацією посадовій особі митного органу більш детально проаналізувати умови зовнішньоекономічної операції, та не може бути безумовною підставою для відмови в оформленні товару за самостійно заявленою декларантом митною вартістю товарів. При цьому, наявна інформація, яка міститься в автоматизованій системі аналізу та управління ризиками, повинна мати лише допоміжний характер. Митним законодавством встановлений вичерпний перелік документів, що зобов`язаний надати декларант на підтвердження митної вартості товару.

Вищевказаний висновок узгоджується з правовою позицією Верховного Суду, яка була висловлена в постановах від 19.02.2019 у справі № 805/2713/16-а, від 14.06.2022 у справі № 809/257/17.

Окрім зазначеного вище, суд звертає увагу на таке.

Відповідно до частини 1 статті 37 Закону України "Про ратифікацію Угоди про асоціацію між Україною, з однієї сторони, та Європейським Союзом, Європейським співтовариством з атомної енергії і їхніми державами-членами, з іншої сторони" від 16.09.2014 року №1678-VI ратифіковано Угоду про асоціацію між Україною, з однієї сторони, та Європейським Союзом, Європейським співтовариством з атомної енергії і їхніми державами-членами, з іншої сторони, вчинену у частині політичних положень (преамбула, стаття 1, розділи I, II, VII) 21 березня 2014 року в м. Брюсселі та у частині торговельно-економічних і галузевих положень (розділи III, IV, V, VI) 27 червня 2014 року в м. Брюсселі.

Згідно з Протоколом ІІ про взаємну адміністративну допомогу в митних справах до "Угоди про асоціацію між ЄС та його країнами-членами, з одного боку, і Україною з другого боку", сторони домовились, що адміністративне співробітництво є важливим для реалізації та контролю преференційного режиму, наданого відповідно до цієї Глави, та підкреслюють свої зобов`язання боротися з незаконними діями та шахрайством в митних питаннях, пов`язаних з імпортом, експортом, транзитом товарів та їх розміщенням під будь-яким іншим митним режимом або процедурою, зокрема заходи заборони, обмеження або контролю.

У відповідності до пункту 5 частини 5 статті 54 Митного кодексу України та підпункту 32 пункту 4 "Положення про Державну митну службу України", затвердженого постановою КМУ від 06.03.2019 року № 227, митний орган вправі звертатися до митних органів інших країн із запитами щодо надання відомостей, необхідних для підтвердження достовірності заявленої митної вартості; взаємодіяти з митними адміністраціями та іншими уповноваженими органами іноземних держав з питань проведення перевірки автентичності документів, які надавалися для підтвердження заявленої митної вартості, класифікації та країни походження товарів.

У разі ж надходження до митного органу документально підтвердженої офіційної інформації митних органів інших країн щодо недостовірності заявленої митної вартості, за наявності обґрунтованих підстав вважати, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, митний орган може відмовити у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю (пункт 4 частини 6 статті 54 МК України).

Разом з тим, у матеріалах цієї справи відсутні докази на підтвердження того, що відповідач звертався до митних органів Німеччини з метою з`ясування необхідної інформації щодо підтвердження факту угоди з продажу спірного автомобіля позивачу, місця укладання, сторін цієї угоди; отримання відомостей щодо проходження митного контролю та завершення митного оформлення спірного автомобіля митницею цієї країни тощо.

З урахуванням наведеного суд приходить до висновку, що митним органом не доведено, що основні документи, подані декларантом, містили розбіжності, які мали вплив на правильність визначення митної вартості, чи мали місце ознаки підробки або не містили всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягала сплаті за ці товари, як того вимагає ч. 3 ст. 53 МК України для виникнення права у митного органу витребувати додаткові документи.

Позивач на вимогу митного органу надав додаткові документи, які на думку суду, додатково та в повній мірі підтвердили заявлену митну вартість товару.

Суд не погоджується із висновком та діями митного органу, оскільки він першочергово має здійснювати контроль та аналіз поданих разом з митною декларацією документів шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості, наявності в поданих документах усіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Разом із тим, слід врахувати, що наявність у автоматизованій системі митного органу інформації, що товар, який задекларовано позивачем, був розмитнений раніше за значно вищою вартістю, за відсутності інших визначених законом підстав, не свідчить про наявність порушень з боку декларанта і не призводить до автоматичного збільшення митної вартості товарів, адже законодавство таких підстав прямо не встановлює, тому не є перешкодою для застосування першого методу визначення митної вартості товару.

Аналогічні правові висновки викладені у постановах Верховного Суду від 29.01.2019 у справі № 815/6827/17, від 22.04.2019 у справі № 815/6242/17, від 07.08.2018 у справі № 815/3400/17.

Як зазначив Верховний Суд у постанові від 03.12.2020 у справі № 810/2749/16, приписи МК України зобов`язують митний орган зазначити конкретні обставини, які викликали відповідні сумніви, причини неможливості їх перевірки на підставі наданих декларантом документів, а також обґрунтувати необхідність перевірки спірних відомостей та зазначити документи, надання яких зможе усунути сумніви у їх достовірності. Разом із тим, саме по собі припущення митного органу про подання декларантом невідповідних документів чи наявності в них розбіжностей, відмінність між рівнем заявленої декларантом митної вартості товарів та рівнем митної вартості товарів, митне оформлення яких вже здійснено, не є достатнім для висновку про недостовірність даних щодо митної вартості товарів, заявленої декларантом, або підставою для незастосування обраного ним методу визначення митної вартості.

Таким чином, суд погоджується із доводами позивача про те, що ним було подано належний та достатній пакет документів під час митного оформлення спірного товару для підтвердження повноти і достовірності заявленої митної вартості товару за основним методом. Подані документи містили достовірні числові дані, які підтверджували митну вартість товару за ціною договору, у рішенні про коригування митної вартості не підтверджено належними доводами наявність у поданих документах розбіжностей, ознак підробки або відсутність всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товару, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена за товар; правильність визначення митної вартості за основним методом не спростована та наявність належних підстав для коригування митної вартості не доведена.

Стосовно застосованого у оскаржуваному рішенні резервного методу для визначення митної вартості товару, слід зазначити наступне.

Згідно з Правилами заповнення рішення про коригування митної вартості товарів, затвердженими наказом Міністерства фінансів України № 598 від 24.05.2012, в разі здійснення коригування митної вартості за резервним методом, у рішенні про коригування митний орган поряд з обов`язковим зазначенням номера та дати митної декларації, яка була взята за основу для визначення митної вартості оцінюваних товарів, повинен навести пояснення щодо зроблених коригувань на обсяг партії ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, умов поставки, комерційних умов тощо; також у разі визначення митної вартості оцінюваних товарів із застосуванням резервного методу зазначаються докладна інформація та джерела, які використовувалися митним органом при її визначенні.

У Постанові Верховного Суду від 05.05.2022 у справі № 2040/6019/18 міститься висновок про те, що у разі визначення митної вартості оцінюваних товарів із застосуванням резервного методу, рішення про коригування заявленої митної вартості, окрім обов`язкових відомостей визначених ч. 2 ст. 55 МК України, має також містити докладну інформацію та джерела, які використовувалися митним органом при її визначенні.

Принцип обґрунтованості рішення суб`єкта владних повноважень має на увазі, що рішенням повинне бути прийнято з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії), на оцінці усіх фактів та обставин, що мають значення.

Прийняте рішення про коригування митної вартості товарів відповідач обґрунтовує тим, що метод за ціною договору щодо товарів, які імпортуються (вартість операції) не застосований відповідно до ч. 6 ст. 54 МК України у зв`язку із тим, що документи, подані декларантом для підтвердження заявленої митної вартості товару відповідно до ст. 53 МК України, містять розбіжності, не містять всіх відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за товар.

Як зазначено у рішенні про коригування митної вартості товарів методи 2а і 26 не можуть бути застосовані у зв`язку з відсутністю цінової інформації на ідентичні та подібні (аналогічні) товари, методи 2в і 2г - в зв`язку з відсутністю основи для віднімання та додавання вартості. Митна вартість визначена за резервним методом, із врахуванням обмежень, передбачених ч.3 ост. 64 Митного кодексу України, яка ґрунтується на раніше визнаній (визначеній) митними органами митній вартості схожого товару: за МД №25UA80U9 від 09.07.2025 - "Вантажний автомобіль, що був у користуванні: - марка "VOLKSWAGEN", - модель "GRAFTER", - календарний рік виготовлення - 2020, - модельний рік - 2020,- дата першої реєстрації - 24.07.2020, - номер кузова - НОМЕР_3 , - тип кузова - вантажний пластиковий фургон,- об`єм двигуна - 1968 смі - тип двигуна - дизель, - потужність двигуна - 75 kw, - власна маса - 2270 кг., - маса у разі повного навантаження - 3500 кг., - кількість місць - З,- колісна формула - 4*2, - призначення - вантажний автомобіль для перевезення вантажу. Виробник - "VOLKSWAGEN" (DE).Країна виготовлення - Німеччина .(DE). і складає 13840,00 Євро за одиницю з дотриманням принципів і критеріїв, визначених Угодою про застосування статті VII Генеральної угоди з тарифів і торгівлі 1994 року.

Як визначено у рішенні про коригування митної вартості товарів джерелом вищевказаної інформації щодо товарів, митне оформлення яких уже здійснено, міститься в ціновій базі ЄАІС ДМСУ.

Правилами заповнення рішення про коригування митної вартості товарів затверджених наказом Міністерства фінансів України № 598 від 24.05.2012 встановлено, що посилання на використання цінової бази ЄАІС Держмитслужби у рішенні допускається тільки при визначенні митної вартості відповідно до положень статей 59, 60 та 64 МК України з обов`язковим зазначенням номера та дати митної декларації, яка була взята за основу для визначення митної вартості оцінюваних товарів, з поясненнями щодо зроблених коригувань на обсяг партії ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, умов поставки, комерційних умов тощо.

У випадку визначення митної вартості оцінюваних товарів із застосуванням резервного методу зазначаються докладна інформація та джерела, які використовувалися митним органом при її визначенні.

Відповідач надав опис схожого товару за МД, однак не відомо, які документи подавались під час розмитнення, митним органом не враховано різницю технічного стану транспортних засобів.

При цьому не врахована цінова політика та ринкова вартість автомобілів в країнах ЄС так, як автомобіль придбаний за МД 25UA78U6 в Німеччині, а автомобіль придбаний за МД 25UA80U9 в Литві, умови доставки різні.

У Постанові Верховного Суду від 05.05.2022 у справі № 2040/6019/18 також міститься висновок про те, що сама по собі різниця між вартістю товару, задекларованого особою, та вартістю подібних (аналогічних) товарів, що були розмитнені цією ж чи іншими особами у попередніх періодах, ще не свідчить про наявність порушень з боку декларанта і не є підставою для автоматичного збільшення митної вартості товарів.

Розбіжність між рівнем заявленої декларантом митної вартості товару та рівнем митної вартості ідентичних або подібних товарів, митне оформлення яких вже здійснено, може бути лише підставою для сумніву у правильності визначення митної вартості, проте не є достатньою підставою для висновку про недостовірність даних щодо заявленої декларантом митної вартості та, як наслідок, коригування митної вартості за другорядними методами.

Наявність у відповідача інформації про те, що подібний товар у попередні періоди був розмитнений за вартістю більшою, ніж задекларована декларантом, за відсутності інших визначених законом підстав, що обумовлюють межі і способи здійснення органом доходів і зборів контролю митної вартості, не утворює підстав для відмови у визнанні заявленої декларантом митної вартості за основним методом та її визначенні за другорядними методами, оскільки торгові відносини є різноманітними, здійснюються на принципах автономії волі та свободи договору, при цьому безліч обставин можуть впливати на їх ціну (характеристика товару, виробник, торгова марка, умови і обсяги поставок, сезонність, наявність знижок тощо), і сама по собі не свідчить про наявність порушень з боку декларанта і не призводить до автоматичного збільшення митної вартості товарів, адже законодавство таких підстав прямо не встановлює, тому не є перешкодою для застосування першого методу визначення митної вартості товару.

Основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митній територію України відповідно до митного режиму імпорту, є метод визначення митної вартості товарів за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції) і єдиною підставою його незастосування є, якщо використані декларантом або уповноваженою ним особою відомості не підтверджені документально або не визначені кількісно і достовірно та/або відсутня хоча б одна із складових митної вартості, яка є обов`язковою при її обчисленні.

При здійсненні митного оформлення для підтвердження митної вартості та її визначення за основним методом контролюючому органу надано всі необхідні та достатні документи, передбачені ч. 2 ст. 53 МК України, які чітко ідентифікували товар та містили всі відомості, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів.

Відповідачем при проведенні контролю правильності визначення митної вартості товарів, витребування додаткових документів та подальшого коригування митної вартості порушено вимоги статей 53, 54, 57, 58 МК України та рішення про коригування митної вартості товарів є таким, що не відповідає вимогам статті 55 МК України.

Позивачем подано до митного органу належний та достатній пакет документів на підтвердження повноти і достовірності заявленої митної вартості товару, а відповідачем не підтверджено належними доводами та доказами наявність у поданих позивачем документах розбіжностей, ознак підробки або відсутність всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товару, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за цей товар, правильність визначення митної вартості позивачем за першим методом відповідачем не спростована, наявність належних підстав для коригування митної вартості відповідачем не доведена.

Враховуючи вищенаведене, суд вважає, що митний орган не навів доказів того, що документи, подані декларантом, є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності викликають сумнів у достовірності наданої інформації, разом з тим використані декларантом відомості підтверджені документально та визначені кількісно; їх достовірність не спростована відомостями від компетентних органів інших країн щодо не підтвердження обставин придбання транспортного засобу, або що видані позивачу документи є фіктивними чи недійсними.

Аналізуючи вищенаведені законодавчі приписи та встановлені фактичні обставини справи у їх сукупності, суд прийшов до висновку про задоволення позовних вимог, оскільки позивач надав усі наявні та достатні документи, передбачені МК України, необхідні для визначення митної вартості, та які містять повну інформацію про митну вартість. При цьому, контролюючий орган не довів належними, достатніми та беззаперечними доказами, що надані декларантом документи в своїй сукупності не підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена за товар та не дають можливість здійснити митне оформлене товару за визначеним декларантом основним методом - за ціною договору, а тому визначення відповідачем митної вартості товарів здійснено з порушенням вимог митного законодавства України, що є підставою для визнання протиправними та скасування оскаржуваного рішення відповідача про коригування митної вартості.

Відповідно до частин першої, другої статті 256 МК України відмова у митному оформленні - це письмове вмотивоване рішення митного органу про неможливість здійснення митного оформлення товарів, транспортних засобів комерційного призначення через невиконання декларантом або уповноваженою ним особою умов, визначених цим Кодексом. У рішенні про відмову у митному оформленні повинні бути зазначені причини відмови та наведені вичерпні роз`яснення вимог, виконання яких забезпечує можливість митного оформлення товарів, транспортних засобів комерційного призначення. Зазначене рішення повинно також містити інформацію про порядок його оскарження.

Отже, враховуючи, що картка відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення винесена з причини невизнання митної вартості товару за вартістю, визначеною декларантом, та прийняттям рішення про коригування митної вартості товарів, яке судом визнано протиправним та скасовано, тому вказана картка відмови також підлягає визнанню протиправною та скасуванню.

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Pronina V. Ukraine, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18.06.2006).

Суд враховує й те, що згідно з п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

При цьому, у рішенні ЄСПЛ по справі "Ґарсія Руіз проти Іспанії" (Garcia Ruiz v. Spain), заява № 30544/96, п. 26, ECHR 1999-1, Суд зазначив, що хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довід.

Враховуючи вищезазначені положення, суд прийшов до висновку про відсутність необхідності надання відповіді на інші зазначені аргументи сторін, оскільки судом були досліджені усі основні питання, які є важливими для прийняття даного судового рішення.

Підсумовуючи викладене, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позову.

Згідно із частиною першою статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем.

Суд зазначає, що судові витрати позивача по сплаті судового збору підлягають відшкодуванню шляхом стягнення за рахунок бюджетних асигнувань Житомирської митниці .

Керуючись статтями 242-246, 295 КАСУ,

вирішив:

Позов Дочірнього підриємства "Автоцентр" Товариства з обмеженою відповідальністю "Нове тисячоліття" (вул. Житомирська, 78- б,м. Бердичів, Бердичівський р-н, Житомирська обл.,13301. РНОКПП/) до Житомирської митниці (вул. Перемоги, 25,м. Житомир,Житомирська обл., Житомирський р-н,10003. РНОКПП/) про визнання протиправними та скасування рішення і картки відмови у прийнятті митної декларації, задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати рішення Житомирської митниці UA101040/2025/000016/2 від 25.08.2025 про коригування митної вартості товарів та картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UA101040/2025/000102 від 25.08.2025.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Житомирської митниці на користь Дочірнього підриємства "Автоцентр" Товариства з обмеженою відповідальністю "Нове тисячоліття"судовий збір в розмірі 3028,00 грн.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи, особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право подати до Сьомого апеляційного адміністративного суду апеляційну скаргу на рішення суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Суддя О.В. Капинос

Повне судове рішення складене 12 січня 2026 року

05.01.26