Справа № 380/896/24
Суддя: Онишкевич Тарас Володимирович
Дата ухвалення: 2026-01-08 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 січня 2026 рокуЛьвівСправа № 380/896/24 пров. № А/857/6812/25

Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Онишкевича Т.В.,

суддів Гудима Л.Я., Качмара В.Я.,

розглянувши у порядку письмового провадження в м. Львові апеляційну скаргу Національної академії сухопутних військ імені гетьмана Петра Сагайдачного Міністерства оборони України на рішення Львівського окружного адміністративного суду від 05 вересня 2024 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Національної академії сухопутних військ імені гетьмана Петра Сагайдачного Міністерства оборони України про визнання протиправними дій,

суддя у І інстанції Грень М.Н.,

час ухвалення рішення не зазначено,

місце ухвалення рішення м. Львів,

дата складення повного тексту рішення 05 вересня 2024 року,

ВСТАНОВИВ :

13.01.2024 ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом, у якому просив:

- визнати протиправними дії Національної академії сухопутних військ імені гетьмана Петра Сагайдачного (далі Академія) щодо нарахування та виплати ОСОБА_1 індексації грошового забезпечення за період з 01.03.2018 по 20.12.2019 без врахування вимог порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 № 1078, та зобов`язати відповідача провести перерахунок та здійснити виплату індексації грошового забезпечення позивачу за період з 01.03.2018 по 07.12.2018 із врахуванням вимог порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 №1078, та раніше проведених виплат, тобто виплату індексації-різниці між розміром підвищення доходу та сумою можливої індексації, яка склалась у березні 2018 року;

- визнати протиправною бездіяльність відповідача щодо непроведення повного розрахунку з ОСОБА_1 при звільненні та зобов`язати Академію нарахувати та виплатити позивачу середній заробіток за шість місяців у зв`язку із затримкою розрахунку при звільненні з урахуванням середньоденного грошового забезпечення станом на дату звільнення 07.12.2018, обчисленого відповідно до Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 08.02.1995 №100, а також компенсацію втрати частини доходів у зв`язку із затримкою виплати індексації грошового забезпечення за період з 08.12.2018 (наступний день після виключення зі списків особового складу) по 24.12.2023 (день, що передував остаточному розрахунку).

Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 05.09.2024 у справі №380/896/24, ухваленим за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін, вказаний позов було задоволено частково.

Визнано протиправною бездіяльність Академії щодо нарахування та виплати ОСОБА_1 індексацію-різниці в періоди з 01.03.2018 по 19.12.2018.

Зобов`язано відповідача нарахувати та виплатити позивачу індексацію-різницю за період з 01.03.2018 по 19.12.2018 у розмірі 36167,11 грн з урахуванням вимог абзацу четвертого пункту 5 Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 № 1078,

Зобов`язати відповідача нарахувати та виплатити ОСОБА_1 компенсацію втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати на суму невиплаченої індексації грошового забезпечення за весь час затримки виплати - з 01.01.2016 року по 26.12.2023.

У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

При цьому суд першої інстанції виходив із того, що враховуючи наявність факту невиплати відповідачем позивачу індексації грошового забезпечення за період 01.01.2016 року по 28.02.2018, що спричинило невиплату частини заробітної плати (грошового забезпечення) з цієї дати, позивач має право на компенсацію втрати частини грошового забезпечення у зв`язку з порушенням строків його виплати з 01.01.2016 року по день фактичної виплати 26.12.2023.

При вирішенні позовної вимоги щодо виплати індексації-різниці, здійснивши відповідні розрахунки, суд дійшов висновку, що загальна сума індексації-різниці, на яку має право позивач за період з 01.03.2018 по 19.12.2018, становить 36167,11 грн.

Разом із тим, враховуючи факт непроведення з позивачем остаточного розрахунку при звільненні (наявність спору про нарахування сум індексації-різниці, а також компенсації втрати частини доходів, який розглядається у цій справі), суд позбавлений можливості стягнути на користь позивача середній заробіток за весь період затримки розрахунку при звільненні, а тому в задоволенні такої вимоги відмовив.

У апеляційному порядку рішення суду першої інстанції оскаржено відповідачем, який у своїй скарзі просив скасувати рішення суду та прийняти нове про відмову в задоволенні позовних вимог.

На обґрунтування апеляційної скарги посилається на те, що ухвалюючи оскаржуване рішення судом першої інстанції неправильно застосовано норми матеріального права, висновки викладені у ньому не відповідають обставинам справи, а тому таке рішення підлягає скасуванню в частині задоволених позовних вимог.

При цьому звертає увагу апеляційного суду, що позивач уже звертався до суду з позовом щодо нарахування та виплати йому індексації грошового забезпечення за період з 01.03.2018 по 19.12.2018 (справа №380/7930/22) та у задоволенні такої вимоги йому відмовлено. Таким чином, при поданні нового позову ОСОБА_1 , зловживаючи процесуальними правами, порушив вимоги статті 45, пункту 11 частини 5 статті 160 Кодексу адміністративного судочинства України та звернувся повторно до суду із тими самими вимогами, на що не було звернуто увагу судом першої інстанції.

Щодо компенсації втрати частини доходів, скаржник зазначив, що коли суми доходу нараховуються за рішенням суду, то підстава для виплати компенсації виникає у зв`язку з несвоєчасним виконанням рішення суду. Тому визначальними обставинами для виплати компенсації є дати нарахування та фактичної виплати вказаних доходів вчинених на виконання судового рішення. Зважаючи на те, що рішення суду у цій справі ще не набрало законної сили та оскаржується в апеляційному порядку, факт несвоєчасного його виконання відсутній, а тому відсутні і правові підстави для здійснення компенсації позивачу втрати частини доходів у зв`язку з порушення встановлених строків їх виплати, відтак, рішення Львівського окружного адміністративного суду від 05.09.2024 у справі №380/896/24 підлягає скасуванню і в цій частині.

Відповідно до пункту 3 частини 1 статті 311 Кодексу адміністративного судочинства України справа розглядається у порядку письмового провадження.

Переглянувши судове рішення в межах доводів та вимог апеляційної скарги, перевіривши повноту встановлення судом першої інстанції фактичних обставин справи та правильність застосування ним норм матеріального та процесуального права, апеляційний суд дійшов висновку про наявність підстав для часткового задоволення вимог скаржника, виходячи із такого.

Як встановлено судом першої інстанції та підтверджується матеріалами справи, ОСОБА_1 проходив військову службу у Збройних Силах України по 19.12.2018. Останнє перед звільненням місце проходження військової служби Національна академія сухопутних військ імені гетьмана Петра Сагайдачного.

Наказом командувача Сухопутних військ Збройних Сил України (по особовому складу) від 19.12.2018 №329 підполковника ОСОБА_1 , старшого викладача кафедри інженерних спеціальних дисциплін факультету підготовки спеціалістів бойового (оперативного) забезпечення Національної академії сухопутних військ імені Петра Сагайдачного звільнено з військової служби відповідно до пункту 2 частини 5 статті 26 Закону України Про військовий обов`язок і військову службу у відставку за підпунктом б (за станом здоров`я) та виключено з 19.12.2018.

Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 04.08.2022 у справі №380/7930/22 визнано протиправною бездіяльність Академії щодо ненарахування та невиплати ОСОБА_1 індексації грошового забезпечення за період з 01.01.2016 по 28.02.2018. Визнано протиправною бездіяльність Академії щодо ненарахування та невиплати ОСОБА_1 грошової компенсації за невикористані календарні дні додаткової відпустки, як учаснику бойових дій, за період 2015-2018 років, виходячи з розміру грошового забезпечення станом на день звільнення з військової служби. Зобов`язано відповідача нарахувати та виплатити позивачу індексацію грошового забезпечення за період з 01.12.2015 по 28.02.2018 з врахуванням базового місяця (місяця підвищення тарифних ставок) для її нарахування січня 2008 року. Зобов`язано Академію нарахувати та виплатити ОСОБА_1 грошову компенсацію за невикористані календарні дні додаткової відпустки як учаснику бойових дій за період з 2015 року по 2018 рік, виходячи з розміру грошового забезпечення станом на день звільнення з військової служби.

На виконання вказаного судового рішення 26.12.2023 відповідач нарахував позивачу індексацію грошового забезпечення та грошову компенсацію за невикористані календарні дні додаткової відпустки у сумах 84539,44 грн та 32207,01 грн, що підтверджується електронними квитанціями про зарахування відповідачем на картковий рахунок позивача грошових коштів на виконання судового рішення у справі № 380/7930/22.

Також позивач стверджує, що в період з 01.03.2018 до 19.12.2018 йому не виплачено різницю між сумою індексації належної до виплати в березні 2018 року і розміром підвищення грошового забезпечення в березні 2018 року.

Вважаючи, що відповідач допустив протиправну бездіяльність, ОСОБА_1 звернувся до адміністративного суду із позовом, що розглядається.

При наданні правової оцінки правильності вирішення судом першої інстанції цього публічно-правового спору оскаржуваним рішенням та доводам апелянта, що викладені у апеляційній скарзі, суд апеляційної інстанції виходить із такого.

Відповідно до частини 1 статті 78 Кодексу адміністративного судочинства України обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їх представників.

Частиною 1 статті 308 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до частини 2 статті 308 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Згідно з приписами частини 3 статті 308 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Частиною 2 статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Питання, пов`язані зі здійсненням компенсації громадянам втрати частини доходів у випадку порушення встановлених строків їх виплати, врегульовані Законом України "Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати" № 2050-ІІІ (далі - Закон № 2050-ІІІ) та Порядком проведення компенсації громадянам втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплати, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України № 159 (далі - Порядок № 159).

Згідно зі статями 1, 2 Закону № 2050-ІІІ підприємства, установи і організації всіх форм власності та господарювання здійснюють компенсацію громадянам втрати частини доходів у випадку порушення встановлених строків їх виплати, у тому числі з вини власника або уповноваженого ним органу (особи), така компенсація провадиться у разі затримки на один і більше календарних місяців виплати доходів, нарахованих громадянам за період, починаючи з дня набрання чинності цим Законом. Під доходами у цьому Законі слід розуміти грошові доходи громадян, які вони одержують на території України і які не мають разового характеру: пенсії, соціальні виплати, стипендії, заробітна плата (грошове забезпечення) та інші.

Із наведеного слідує, що дія зазначених нормативних актів поширюється на підприємства, установи та організації всіх форм власності і господарювання та застосовується у всіх випадках порушення встановлених термінів виплати грошових доходів, у тому числі з вини власника або уповноваженого ним органу (особи), та стосується усіх доходів, які одержують громадяни в гривнях на території України і не мають разового характеру (пенсії, соціальні виплати, стипендія, заробітна плата).

Умовою для виплати громадянину компенсації є порушення встановлених строків виплати нарахованих доходів. При цьому, компенсація за порушення строків виплати такого доходу проводиться незалежно від порядку і підстав його нарахування: самим підприємством, установою чи організацією добровільно чи на виконання судового рішення.

Згідно з пунктом 3 Порядку № 159 компенсації підлягають такі грошові доходи, які одержують громадяни в гривнях на території України і не мають разового характеру, зокрема, сума індексації грошових доходів громадян.

Аналіз наведених положень дає підстави вважати, що основною умовою для виплати громадянину, передбаченої статтею 2 Закону № 2050-ІІІ та Порядком, компенсації є порушення встановлених строків виплати нарахованих доходів. При цьому, компенсація за порушення строків виплати такого доходу не відповідає ознакам платежу, що має разовий характер, оскільки зумовлена порушенням строків сплати відповідачем індексації, що носило триваючий характер. У зв`язку з цим виплата компенсації проводиться незалежно від порядку і підстав його нарахування: самим підприємством, установою чи організацією добровільно чи на виконання судового рішення.

Аналогічна правова позиція викладена Верховним Судом, зокрема у постанові від 14.04.2021 у справі № 465/322/17.

Окрім того, у постанові від 05.03.2020 у справі № 140/1547/19, Верховний Суд зазначив:

« Згідно з положеннями статті 4 Закону №2050-III виплата громадянам суми компенсації провадиться у тому ж місяці, у якому здійснюється виплата заборгованості за відповідний місяць. Відповідно до статті 6 Закону №2050-III компенсацію виплачують за рахунок коштів Пенсійного фонду України, а також коштів, що спрямовуються на їх виплату з бюджету. З системного аналізу правових норм вбачається, що основними умовами для виплати суми компенсації є: 1) порушення встановлених строків виплати нарахованих доходів (у тому числі пенсії) та 2) виплата нарахованих доходів. При цьому виплата компенсації втрати частини доходів здійснюється в день виплати основної суми доходу.»

Як слідує з матеріалів справи, рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 04.08.2022 у справі №380/7930/22, зокрема, зобов`язано Національну академію сухопутних військ імені гетьмана Петра Сагайдачного нарахувати та виплатити ОСОБА_1 індексацію грошового забезпечення за період з 01.12.2015 по 28.02.2018 з врахуванням базового місяця (місяця підвищення тарифних ставок) для її нарахування січня 2008 року; грошову компенсацію за невикористані календарні дні додаткової відпустки як учаснику бойових дій за період з 2015 року по 2018 рік, виходячи з розміру грошового забезпечення станом на день звільнення з військової служби. У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Судом встановлено, що на виконання вказаного рішення суду 26.12.2023 відповідач нарахував позивачу грошові кошти в сумі 84539,44 грн та 32207,01 грн, що підтверджується електронними квитанціями.

Отже, несвоєчасне нарахування сум грошового забезпечення відбулось у зв`язку з неправомірним нарахуванням позивачу індексації грошового забезпечення та невиплатою грошової компенсації за невикористані календарні дні додаткової відпустки як учаснику бойових дій, що встановлено судовим рішенням, тобто з вини органу, що виплачує грошове забезпечення, а тому позивач має право на отримання компенсації втрати частини пенсії у зв`язку з порушенням строків такої виплати.

Щодо задоволення позовної вимоги про нарахування та виплату індексації грошового забезпечення за період з 01.03.2018 по 07.12.2018 із врахуванням вимог порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 № 1078 та раніше проведених виплат, апеляційний суд зазначає таке.

Згідно з частиною 1 статті 5 Кодексу адміністративного судочинства України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист визначеним шляхом.

Водночас, пунктом 4 частини першої статті 238 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що суд закриває провадження у справі, якщо є такі, що набрали законної сили, постанова чи ухвала суду про закриття провадження у справі між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав.

Отже, закриття провадження в адміністративній справі з наведених підстав можливе за умови, що рішення, яке набрало законної сили, ухвалене за результатами розгляду тотожного позову, в якому збігаються сторони, предмет і підстави позовів.

Предмет позову - це матеріально-правова вимога позивача до відповідача, стосовно якої він просить ухвалити судове рішення.

Підстави адміністративного позову - це фактичні та юридичні обставини публічно-правового спору, які обґрунтовують можливість подання такого позову, це факти, які відповідно до норм матеріального права вказують на наявність (відсутність) між позивачем та відповідачем спірних правовідносин. Відтак, для встановлення тотожності підстав позову визначальне значення має коло обставин та фактів, якими позивач обґрунтовує свої позовні вимоги, проте як таких, що роблять можливим пред`явлення позову. Не є зміною підстав адміністративного позову викладення одних і тих же обставин, але в іншій стилістичній формі або із зазначенням обставин, які були відомі заявникові під час подання ним первісної заяви, але були названі ним інакше.

Визначаючи підстави позову як елементу його змісту, суд повинен перевірити, на підставі чого, тобто яких фактів (обставин) і норм закону позивач просить про захист свого права.

Згідно з позицією, висловленою Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 11.04.2018 у справі № 11-257заі18, тотожними визнаються позови, у яких збігаються сторони, предмет і підстава, тобто коли позови повністю збігаються за складом учасників адміністративного процесу, вимогами та обставинами, що обґрунтовують звернення до суду.

Неможливість повторного розгляду справи за наявності рішення суду в тотожній справі, що набрало законної сили, ґрунтується на правових наслідках дії законної сили судового рішення. Після набрання рішенням законної сили сторони та інші особи, які брали участь у справі, а також їх правонаступники не можуть знову заявляти в суді ті ж позовні вимоги й з тих же підстав.

Тобто достатньою та необхідною правовою підставою для закриття провадження у справі на підставі пункту 4 частини 1 статті 238 Кодексу адміністративного судочинства України є одночасна сукупність наступних умов: тотожність спору (підстави, предмет позову та сторони співпадають); наявність рішення (постанови) чи ухвали, якими завершено розгляд справи; набрання судовим рішенням в іншій справі законної сили.

Судом встановлено, що у провадженні Львівського окружного адміністративного суду перебувала справа №380/7930/22 за позовом ОСОБА_1 до Національної академії сухопутних військ імені гетьмана Петра Сагайдачного Міністерства оборони України, у якому позивач просив:

1. визнати протиправною бездіяльність Національної академії сухопутних військ імені гетьмана Петра Сагайдачного щодо не нарахування та невиплати ОСОБА_1 грошового забезпечення за період з 01.01.2016 по 28.02.2018, а також протиправними дії щодо зміни базового місяця (місяця останнього підвищення посадових окладів) січня 2008 року, для нарахування йому індексації грошового забезпечення у зазначений вище період.

2. визнати протиправною бездіяльність Національної академії сухопутних військ імені гетьмана Петра Сагайдачного щодо не нарахування та невиплати ОСОБА_1 грошової компенсації за невикористані 56 календарних днів додаткової відпустки, як учаснику бойових дій за період з 2015 року по 2018 рік, виходячи з розміру його грошового забезпечення станом на день звільнення з військової служби.

3. зобов`язати Національну академію сухопутних військ імені гетьмана Петра Сагайдачного здійснити нарахування та провести виплату ОСОБА_1 індексації грошового забезпечення за період з 01.12.2015 по 28.02.2018 з врахуванням базового місяця (місяця останнього підвищення тарифних ставок окладів) для її нарахування січня 2008 року.

4. зобов`язати Національну академію сухопутних військ імені гетьмана Петра Сагайдачного провести донарахування та здійснити виплату ОСОБА_1 індексації грошового забезпечення за період з 01.03.2018 по 19.12.2018 із врахуванням раніше проведених виплат та застосовуючи приписи абзацу 4 пункту 5 Порядку № 1078.

5. зобов`язати Національну академію сухопутних військ імені гетьмана Петра Сагайдачного здійснити нарахування та виплатити ОСОБА_1 грошову компенсацію за невикористані 56 календарних днів додаткової відпустки, як учаснику бойових дій за період з 2015 року по 2018 рік, виходячи з розміру його грошового забезпечення станом на день звільнення з військової служби.

Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 04.08.2022 у справі №380/7930/22, яке набрало законної сили 03.01.2023, визнано протиправною бездіяльність Академії щодо ненарахування та невиплати ОСОБА_1 індексації грошового забезпечення за період з 01.01.2016 по 28.02.2018. Визнано протиправною бездіяльність Академії щодо ненарахування та невиплати ОСОБА_1 грошової компенсації за невикористані календарні дні додаткової відпустки як учаснику бойових дій за період з 2015 року по 2018 рік, виходячи з розміру грошового забезпечення станом на день звільнення з військової служби. Зобов`язано відповідача нарахувати та виплатити позивачу індексацію грошового забезпечення за період з 01.12.2015 по 28.02.2018 з врахуванням базового місяця (місяця підвищення тарифних ставок) для її нарахування січня 2008 року. Зобов`язано Академію нарахувати та виплатити ОСОБА_1 грошову компенсацію за невикористані календарні дні додаткової відпустки як учаснику бойових дій за період з 2015 року по 2018 рік, виходячи з розміру грошового забезпечення станом на день звільнення з військової служби. У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Зокрема, відмовлено у задоволенні позовної вимоги про зобов`язання Академії провести донарахування та здійснити виплату ОСОБА_1 індексації грошового забезпечення за період з 01.03.2018 по 19.12.2018 із врахуванням раніше проведених виплат та застосовуючи приписи абзацу 4 пункту 5 Порядку №1078.

Апеляційний суд звертає увагу, що обґрунтовуючи свої вимоги у справі №380/7930/22 в частині вимог щодо виплати індексації за період з березня 2018 року по грудень 2018 року, позивач послався на те, що «з березня 2018 року повинна застосовуватись сума фіксованої індексації (різниця між сумою індексації і розміром підвищення доходу), яка виплачується до наступної зміни розміру тарифної ставки (посадового окладу), а березень 2018 року являється базовим (місяцем останнього підвищення тарифних ставок (окладів). Слід зазначити, що нарахування індексації грошового забезпечення позивачеві протягом березня 2018 року - грудня 2018 року здійснювалось без урахування різниці між сумою індексації і розміром підвищення доходу».

Тобто у справі №380/7930/22 позивач вже заявляв вимоги щодо виплати йому індексації-різниці за період з 01.03.2018 по 19.12.2018.

Відмовляючи у задоволенні такої вимоги, суд виходив із того, що відповідно до абзаців 3-5 пункту 5 Порядку №1078 сума індексації у місяці підвищення грошових доходів, зазначених у абзаці першому цього пункту, не нараховується, якщо розмір підвищення грошового доходу перевищує суму індексації, що склалася у місяці підвищення доходу. Якщо розмір підвищення грошового доходу не перевищує суму індексації, що склалась у місяці підвищення доходу, сума індексації у цьому місяці визначається з урахуванням розміру підвищення доходу і розраховується як різниця між сумою індексації і розміром підвищення доходу. У разі зростання заробітної плати за рахунок інших її складових без підвищення тарифних ставок (окладів) сума індексації не зменшується на розмір підвищення заробітної плати. У разі коли відбувається підвищення тарифної ставки (окладу), у місяці підвищення враховуються всі складові заробітної плати, які не мають разового характеру.

Таким чином, для правовідносин, пов`язаних з нарахуванням індексації, визначальним є також факт підвищення саме грошового доходу, а не лише тарифних ставок (окладів).

При цьому, суд зазначив, що у грудні 2018 року позивачу була нарахована та виплачена індексація грошового забезпечення.

Проте, обґрунтованих доводів, які б вказували на те, що розмір індексації був розрахований неправильно, позивач не навів.

Таким чином, відповідач у період з березня 2018 року по грудень 2018 року нарахував і виплатив позивачу індексацію грошового забезпечення у відповідності до чинних нормативно-правових актів, а тому суд прийшов висновку про відсутність підстав для задоволення адміністративного позову в цій частині позовних вимог.

Вказане рішення суду позивачем не оскаржувалось.

Відповідно до пункту 4 частини 1 статті 382 Кодексу адміністративного судочинства України суд закриває провадження у справі, якщо є такі, що набрали законної сили, постанова чи ухвала суду про закриття провадження у справі між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав.

Відтак, апеляційний суд доходить висновку, що оскільки є таке, що набрало законної сили рішення суду з того самого предмету спору і між тими самими сторонами, а тому наявні підстави для закриття провадження у справі на підставі пункту 4 частини першої статті 238 Кодексу адміністративного судочинства України.

З огляду на викладене апеляційний суд дійшов висновку про необхідність скасування рішення суду першої інстанції у частині задоволення позовної вимоги про визнання протиправною бездіяльності Академії щодо нарахування та виплати ОСОБА_1 індексації-різниці за період з 01.03.2018 по 19.12.2018 та зобов`язання відповідача нарахувати та виплатити позивачу індексацію-різницю за вказаний період у розмірі 36167,11 грн, з урахуванням вимог абзацу четвертого пункту 5 Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 № 1078, та закриття провадження у справі.

Керуючись статтями 241, 243, 308, 311, 316, 319, 321, 322, 325, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційний суд,

ПОСТАНОВИВ :

Апеляційну скаргу Національної академії сухопутних військ імені гетьмана Петра Сагайдачного Міністерства оборони України задовольнити частково.

Рішення Львівського окружного адміністративного суду від 05 вересня 2024 року у справі №380/896/24 скасувати у частині задоволення позовної вимоги про визнання протиправною бездіяльності Національної академії сухопутних військ імені гетьмана Петра Сагайдачного Міністерства оборони України щодо нарахування та виплати ОСОБА_1 індексації-різниці за період з 01 березня 2018 року по 19 грудня 2018 року та зобов`язання Національної академії сухопутних військ імені гетьмана Петра Сагайдачного Міністерства оборони України нарахувати та виплатити позивачу індексацію-різницю за вказаний період у розмірі 36167,11 грн, з урахуванням вимог абзацу четвертого пункту 5 Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 № 1078, та у цій частині провадження у справі закрити.

У решті рішення Львівського окружного адміністративного суду від 05 вересня 2024 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її ухвалення та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції лише у випадках, передбачених пунктом 2 частини 5 статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя Т. В. Онишкевич
судді Л. Я. Гудим
В. Я. Качмар