Справа № 947/24/26
Суддя: Гниличенко М. В.
Дата ухвалення: 2026-01-12 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

________________________________________________________________________________________________________________________
Справа № 947/24/26
Провадження № 2-аз/947/1/26
УХВАЛА

про відмову у задоволенні заяви про забезпечення позову

12.01.2026 року

Суддя Київського районного суду м. Одеси Гниличенко М.В., розглянувши заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову по справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання протиправною та скасування постанови про адміністративне правопорушення,-

ВСТАНОВИВ:

19.12.2025 року до Київського районного суду м.Одеси надійшла позовна заява ОСОБА_1 про забезпечення позову по справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання протиправною та скасування постанови про адміністративне правопорушення.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 01.01.2026 року вказану справу передано судді Гниличенко М.В.

Ухвалою Київського районного суду м.Одеси від 06.01.2026 року прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання протиправною та скасування постанови про адміністративне правопорушення.

09.01.2026 року ОСОБА_1 подав заяву про забезпечення позову, якою просить заборонити ІНФОРМАЦІЯ_1 передавати на примусове виконання до органів виконавчої служби постанову № 178 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності.

Вказану заяву про забезпечення позову мотивовано тим, що у разі примусового виконання оскаржуваної постанови органами державної виконавчої служби може призвести до майнових збитків, а також до додаткових стягнень з позивача суми виконавчого збору, витрат виконавчого провадження, а також протиправного арешту рахунків та майна ОСОБА_1 . На час набрання законної сили оскаржуваної постанови рішення у даній справі ще не буде прийнято. У випадку встановлення протиправності оскаржуваної постанови позивачу доведеться докласти значних зусиль, часу та витрат, щоб відновити власні права та повернути своє майно (кошти), на яке може бути звернено стягнення у разі примусового виконання постанови. Вважає, що невжиття таких заходів може утруднити або унеможливити виконання рішення по суті позовних вимог, тому просить задовольнити заяву.

Дослідивши матеріали справи та встановивши обставини, з яких позивач просить вжити заходи забезпечення позову, суд вважає за необхідне зазначити наступне.

Відповідно до статті 150 КАС України суд за заявою учасника справи або з власної ініціативи має право вжити визначені цією статтею заходи забезпечення позову.

Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо: невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду; або очевидними є ознаки протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, та порушення прав, свобод або інтересів особи, яка звернулася до суду, таким рішенням, дією або бездіяльністю

Заходи забезпечення позову можуть вживатися виключно у випадках, коли невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду; або очевидними є ознаки протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, та порушення прав, свобод або інтересів особи, яка звернулася до суду, таким рішенням, дією або бездіяльністю.

Згідно з положеннями частини першої статті 151 КАС України позов може бути забезпечено, крім іншого, шляхом: зупиненням дії індивідуального акта або нормативно-правового акта.

Згідно роз`яснень постанови Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 2006 року № 9 «Про практику застосування судами процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» при розгляді заяв про забезпечення позову суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитись, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулась з такою заявою, позовним вимогам.

Тобто, підстави забезпечення позову, передбачені частини 2 статті 150 КАС України, є оціночними, тому суд повинен у кожному випадку, виходячи з конкретних доказів, встановити, чи є хоча б одна з названих обставин, і оцінити, чи не може застосуванням заходів забезпечення позову бути завдано ще більшої шкоди, ніж та, якій можна запобігти.

За умовами статті 151 КАС України позов може бути забезпечено: зупиненням дії індивідуального акта або нормативно-правового акта; забороною відповідачу вчиняти певні дії; забороною іншим особам вчиняти дії, що стосуються предмета спору; зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа або іншого документа, за яким стягнення здійснюється у безспірному порядку.

Заходи забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами. Суд також повинен враховувати співвідношення прав (інтересу), про захист яких просить заявник, із наслідками вжиття заходів забезпечення позову для заінтересованих осіб.

Таким чином, з наведеного вбачається, що суд, розглядаючи заяву про вжиття заходів забезпечення адміністративного позову, з огляду на докази, надані стороною по справі для підтвердження своїх вимог, має пересвідчитись, зокрема, у тому, що існує дійсна і реальна загроза невиконання рішення суду чи суттєва перешкода у такому виконанні, позов слід забезпечити саме у такий спосіб, про який просить позивач, а не якимось менш обмежувальним у правах способом для відповідача, такий спосіб є співмірним обсягу позовних вимог, позивач має легітимну мету забезпечити саме захист своїх прав та інтересів від неправомірних дій відповідача, а не завдати шкоди правам та інтересам відповідача.

Тобто, прийняття такого рішення доцільно та можливе лише в разі наявності достатньо обґрунтованого припущення, що невжиття таких заходів може в майбутньому ускладнити виконання судового рішення чи привести до потреби докласти значні зусилля для відновлення прав позивача.

Отже, самі лише посилання заявника на випадок можливого настання негативних наслідків чи порушення прав в майбутньому не може визнаватись достатнім для вжиття заходів забезпечення позову.

Суд враховує те, що жодних належних та допустимих доказів, які б підтверджували викладені в заяві про забезпечення позову обставини, позивачем ані до заяви про забезпеченні позову, ані до позовної заяви не додано.

Навпаки, позивачем у заяві було зазначено, що відповідно відомостей Автоматизованої системи виконавчого провадження щодо ОСОБА_1 відсутні відкриті виконавчі провадження, тобто можливо дійти висновку, що постанова № 178 від 16.01.2025 року не передавалась до примусового виконання.

При цьому, суд повно та всебічно дослідив додані до заяви про забезпечення позову документи та надав їм оцінку, зокрема: копії запитів на отримання публічної інформації, заяви-вимоги, заява-скарга, та зазначає, що зазначені документи лише свідчать про вжиття заявником певних дій щодо відновлення порушених, на думку останнього, прав та свобод, та жодних чином не підтверджують зазначені позивачем обставини, що зумовлюють необхідність вжиття заходів забезпечення позову.

Також, слід зауважити, що на даному етапі суд позбавлений можливості встановити наявність ознак протиправності оскаржуваних дій та рішень суб`єктів владних повноважень, оскільки встановлення ознак їх протиправності є фактично вирішенням адміністративного спору по суті, що є неприпустимим на цій стадії судового процесу.

Так, оцінивши доводи заявника щодо очевидної протиправності дій суб`єктів владних повноважень (відповідачів), суд приходить до висновку, що такі підстави у заяві про забезпечення позову та як наслідок забезпечення позову у способи, які пропонує заявник не підтверджені належними і допустимими доказами в розумінні ст.ст. 73, 76 Кодексу адміністративного судочинства України та, з огляду на предмет заявленого позову, фактично є вирішенням спору по суті без судового розгляду, що є неприпустимим.

З огляду на викладене, суд приходить до висновку про відсутність підстав для вжиття заходів забезпечення позову, а тому у задоволенні заяви про забезпечення позову слід відмовити.

Керуючись ст.ст. 150-154, 156, 248, 256, 294 КАС України, -

УХВАЛИВ:

У задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову по справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання протиправною та скасування постанови про адміністративне правопорушення відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до П`ятого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги на ухвалу протягом п`ятнадцяти днів з дня отримання копії цієї ухвали.

Оскарження ухвали про забезпечення позову не зупиняє її виконання, а також не перешкоджає подальшому розгляду справи.

Повний текст ухвали складено та підписано 12.01.2026 року.

Суддя М. В. Гниличенко