Справа № 200/6495/25
Суддя: Кравченко Т.О.
Дата ухвалення: 2026-01-08 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08 січня 2026 року Справа№200/6495/25

Донецький окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Кравченко Т.О.,

розглянув в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області про визнання протиправним і скасування рішення та зобов`язання вчинити певні дії,

встановив:

До Донецького окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов ОСОБА_1 (далі позивач) до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області (далі ГУ ПФУ в Одеській області), надісланий через підсистему ЄСІТС «Електронний суд» 23 серпня 2025 року, в якому позивач просив:

- визнати протиправним та скасувати рішення ГУ ПФУ в Одеській області від 10 липня 2025 року № 94;

- зобов`язати ГУ ПФУ в Одеській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 02 липня 2025 року про призначення пенсії за віком за нормами ч. 1 ст. 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» з урахуванням трудового стажу за записами трудової книжки колгоспника № 34 від 15 серпня 1979 року.

Заяви, клопотання учасників справи. Процесуальні дії у справі.

01 вересня 2025 року суд постановив ухвалу про прийняття позовної заяви та відкриття провадження у справі; вирішив розглядати справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні); встановив строк для подання відзиву на позовну заяву; витребував докази у відповідача та у Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області.

Про прийняття позовної заяви та відкриття провадження у справі учасники справи повідомлені в порядку, визначеному Кодексом адміністративного судочинства України (далі КАС).

Відповідно до ч. 1 ст. 262 КАС розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження здійснюється судом за правилами, встановленими цим Кодексом для розгляду справи за правилами загального позовного провадження, з особливостями, визначеними у цій главі.

Розгляд справи по суті за правилами спрощеного позовного провадження у випадках, визначених ст. 263 цього Кодексу, розпочинається через п`ятнадцять днів з дня відкриття провадження у справі (ч. 2 ст. 262 КАС).

Як на час прийняття позовної заяви та відкриття провадження в адміністративній справі, так і на час розгляду справи по суті триває широкомасштабна збройна агресія російської федерації проти України, яка слугувала підставою для введення в Україні з 24 лютого 2022 року 05 години 30 хвилин воєнного стану Указом Президента України від 24 лютого 2022 року № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», затвердженим Законом України від 24 лютого 2022 року № 2102-ІХ «Про затвердження Указу Президента України про введення воєнного стану».

Указом Президента України від 20 жовтня 2025 року № 793/2025 «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні», затвердженим Законом України від 21 жовтня 2025 року № 4643-ІХ «Про затвердження Указу Президента України «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні», строк дії воєнного стану продовжений з 05 години 30 хвилин 05 листопада 2025 року строком на 90 діб.

Стислий виклад позиції позивача та заперечень відповідача.

В обґрунтування заявлених вимог позивач зазначив, що 02 липня 2025 року через вебпортал електронних послуг Пенсійного фонду України звернувся з заявою про призначення пенсії за віком відповідно до ст. 26 Закону України від 09 липня 2003 року № 1058-IV «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (далі Закон № 1058).

10 липня 2025 року ГУ ПФУ в Одеській області прийняло рішення № 94, яким відмовило позивачу в призначенні пенсії через відсутність необхідного страхового стажу.

При цьому пенсійний орган не зарахував позивачеві до страхового стажу періоди роботи згідно з записами в трудовій книжці колгоспника № 34 через те, що в ній відсутня інформація про дату народження її власника та про дату її заповнення.

Вважаючи рішення пенсійного органу протиправним, позивач звернувся до суду з цим позовом.

Позивач доводив, що на день звернення за призначенням пенсії набув необхідний страховий стаж, що підтверджено записами в трудовій книжці, яка є основним документом про стаж.

Зауважив, що відповідальність за заповнення трудової книжки та інших документів про стаж покладається на підприємство, установу, організацію, а певні недоліки в їх заповненні не можуть бути підставою для неврахування відповідних періодів до стажу.

Просив задовольнити позов.

Відповідач позов не визнав; доводив, що у спірних правовідносинах діяв в межах повноважень, в порядку та способом, що визначені законодавством.

Зазначив, що рішенням ГУ ПФУ в Одеській області від 10 липня 2025 року № 94 ОСОБА_1 правомірно відмовлено в призначенні пенсії за віком відповідно до ст. 26 Закону № 1058 через відсутність необхідного страхового стажу 30 років.

За розрахунком пенсійного органу страховий стаж позивача становить 20 років 01 місяць 28 днів.

При цьому до страхового стажу не зараховані періоди роботи згідно з трудовою книжкою колгоспника № НОМЕР_1 , оскільки не зазначена дата народження і відсутня дата заповнення трудової книжки.

Страховий стаж обчислений на підставі даних системи персоніфікованого обліку та військового квитка.

Відтак, пенсійний орган дійшов висновку, що у позивача відсутнє право на пенсію за віком відповідно до Закону № 1058.

Обґрунтовуючи правомірність відмови у зарахуванні до страхового стажу періодів роботи згідно з записами в трудовій книжці колгоспника, відповідач покликався на норми Інструкції про порядок ведення трудових книжок на підприємствах, в установах і організаціях, затвердженої наказом Міністерства соціального захисту населення України від 29 липня 1993 року № 58 (далі Інструкція № 58), ч. 2 ст. 24 Закону № 1058.

Також відповідач доводив, що ГУ ПФУ в Одеській області не є суб`єктом прийняття рішення про призначення пенсії позивачеві, оскільки останній проживає на території, яку обслуговує ГУ ПФУ в Донецькій області.

Просив відмовити в позові.

Обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин, з посиланням на докази, на підставі яких встановлені відповідні обставини. Докази відхилені судом, та мотиви їх відхилення.

На виконання вимог ст. 90 КАС суд оцінив докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні; оцінив належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, виходячи з того, що жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 77 КАС кожна особа повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст. 78 цього Кодексу.

За правилами абз. 1 ч. 2 ст. 77 КАС в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

З`ясовуючи чи мали місце обставини, якими обґрунтовуються вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються, а також чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження, суд встановив наступне.

Позивач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що встановлено на підставі паспорта громадянина України серії НОМЕР_2 ; реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_3 .

З 10 червня 1983 року місце проживання позивача зареєстровано за адресою: АДРЕСА_1 , про що свідчить штамп про реєстрацію місця проживання, проставлений в паспорті.

Фактично позивач проживає за адресою: АДРЕСА_1 , про що зазначив в позовній заяві та заяві про призначення пенсії.

Відповідач Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області (ідентифікаційний код 20987385) зареєстроване як юридична особа, у спірних правовідносинах є суб`єктом владних повноважень та адміністративним органом.

02 липня 2025 року через вебпортал електронних послуг Пенсійного фонду України ОСОБА_1 звернувся з заявою про призначення пенсії за віком.

Надані ГУ ПФУ в Одеській області та ГУ ПФУ в Донецькій області матеріали пенсійної справи позивача свідчать, що разом з заявою про призначення пенсії ОСОБА_1 подав:

паспорт громадянина України серії НОМЕР_2 ;

довідку про присвоєння ідентифікаційного номера;

трудову книжку серії НОМЕР_4 ;

трудову книжку колгоспника № НОМЕР_1 ;

військовий квиток серії НОМЕР_5 ;

обліково-послужну картку до військового квитка;

атестат про середню освіту серії НОМЕР_6 ;

заяву довільної форми від 02 липня 2025 року, якою просив призначити пенсію з дня, що настає за днем досягнення пенсійного віку ( ІНФОРМАЦІЯ_2 60 років) згідно з Законом України від 20 березня 2023 року № 2981-ІХ «Про внесення змін до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» щодо призначення пенсії особам, які проживають на тимчасово окупованій території або на території, де ведуться бойові дії» (далі Закон № 2981), вказавши, що з порядком призначення пенсій з 29 квітня 2023 року ознайомлений і не має жодних заперечень;

заяву довільної форми від 02 липня 2025 року, якою повідомив про те, що ніяких виплат від росії не отримує та не може документально підтвердити нездійснення росією пенсійних виплат.

Докази, які б свідчили, що разом з заявою про призначення пенсії позивач подавав будь-які інші документи, суду не надані.

За принципом екстериторіальності для розгляду заяви ОСОБА_1 від 02 липня 2025 року був визначений структурний підрозділ ГУ ПФУ в Одеській області.

10 липня 2025 року за наслідками розгляду заяви позивача та поданих ним документів, а також з урахуванням відомостей про трудову діяльність з Реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, сформованих станом на 03 липня 2025 року, а також Індивідуальних відомостей про застраховану особу Реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування (форма ОК-5), сформованих станом на 03 липня 2025 року, ГУ ПФУ в Одеській області прийняло рішення № 94 «Про відмову у призначенні пенсії», яким відмовило у призначенні пенсії за віком згідно зі ст. 26 Закону № 1058.

Відмовляючи в призначенні пенсії, пенсійний орган виходив з такого:

дата звернення до територіальних органів Пенсійного фонду України 02 липня 2025 року;

пенсійний вік, визначений ст. 26 Закону № 1058, 60 років;

вік заявника 62 роки 02 місяці;

необхідний страховий стаж відповідно до ст. 26 Закону № 1058, 30 років;

у разі відсутності починаючи з 01 січня 2018 року страхового стажу, передбаченого ч. 1 цієї статті, право на призначення пенсії за віком після досягнення 63 років мають особи за наявності страхового стажу: з 01 січня 2026 року по 31 грудня від 22 до 33 років;

у разі відсутності починаючи з 01 січня 2019 року страхового стажу, передбаченого ч. 1 цієї статті, право на призначення пенсії за віком після досягнення 65 років мають особи за наявності страхового стажу: починаючи з 01 січня 2028 року від 15 до 25 років;

страховий стаж заявника 20 років 01 місяць 28 днів;

Результати розгляду документів, доданих до заяви:

за доданими документами до страхового стажу не зараховано:

періоди роботи згідно з трудовою книжкою колгоспника № НОМЕР_1 від 15 серпня 1979 року, оскільки не зазначено дату народження та відсутня дата заповнення трудової книжки.

Працює.

Додатковий коментар: до страхового стажу зараховано періоди роботи згідно з наявними даними в Реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування індивідуальними відомостями про застраховану особу (форма ОК-5) та проходження строкової військової служби.

Відтак ГУ ПФУ в Одеській області вирішило відмовити ОСОБА_1 у призначенні пенсії за віком відповідно до ст. 26 Закону № 1058 через відсутність необхідного страхового стажу 30 років.

За висновком пенсійного органу, позивач набуде право на пенсійну виплату 29 квітня 2028 року.

На обліку в територіальних органах Пенсійного фонду України не перебуває, пенсію не отримує.

Заявнику роз`яснені порядок набрання чинності цим рішенням і право на його оскарження відповідно до вимог Закону України «Про адміністративну процедуру».

Як свідчить розрахунок стажу (форма РС-право), при вирішенні питання щодо наявності у позивача права на пенсію ГУ ПФУ в Одеській області зарахувало до його страхового стажу такі періоди:

з 15 травня 1981 року по 30 травня 1983 року військова служба строкова 02 роки 00 місяців 16 днів;

з 01 січня 1999 року по 27 січня 2000 року 01 рік 00 місяців 27 днів;

з 01 лютого 2000 року по 21 лютого 2000 року 00 років 00 місяців 21 день;

з 01 березня 2000 року по 30 вересня 2000 року 00 років 07 місяців 00 днів;

з 01 лютого 2001 року по 28 лютого 2001 року 00 років 01 місяць 00 днів;

з 01 квітня 2001 року по 31 грудня 2001 року 00 років 09 місяців 00 днів;

з 01 лютого 2022 року по 30 листопада 2003 року 01 рік 10 місяців 00 днів;

з 01 січня 2004 року по 31 січня 2004 року 00 років 00 місяців 00 днів;

з 01 березня 2004 року по 31 серпня 2004 року 00 років 00 місяців 00 днів;

з 01 вересня 2004 року по 30 листопада 2010 року 05 років 05 місяців 28 днів;

з 01 березня 2011 року по 05 грудня 2012 року 01 рік 09 місяців 03 дні;

з 01 квітня 2013 року по 30 листопада 2014 року 01 рік 06 місяців 16 днів;

з 01 серпня 2016 року по 31 грудня 2016 року 00 років 05 місяців 00 днів;

з 01 березня 2017 року по 30 листопада 2018 року 01 рік 09 місяців 00 днів;

з 24 березня 2019 року по 31 грудня 2021 року 02 роки 09 місяців 07 днів;

всього 20 років 01 місяць 28 днів.

Матеріали пенсійної справи позивача містять рішення про призначення пенсії № 94 (дата-час розрахунку: 10 липня 2025 року 12:55), відповідно до якого при призначенні пенсії ОСОБА_1 з 29 квітня 2028 року пенсійний орган виходив з такого:

шифр та вид пенсії 101 пенсія за віком;

умови призначення Закон № 1058;

середньомісячний заробіток 9 515,93000;

дата звернення, вік, ознака роботи 02 липня 2025 року, 62 роки 02 місяці 04 дні, працює;

особливості не отримує пенсію від органів пзрф з 02 липня 2025 року по довічно;

тривалість стажу:

страховий стаж (неповний) 20 років 01 місяць 28 днів;

страховий стаж до 01 січня 2004 року 06 років 05 місяців 04 дні;

страховий стаж після 01 січня 2004 року 13 років 08 місяців 24 дні;

коефіцієнт стажу без урахування кратності 0,20083;

коефіцієнт стажу з урахуванням кратності ((241/100*12)*1) 0,20083;

29 квітня 2028 року довічно

розмір пенсії за віком (ст. 27) (9 515,93*0,20083) 1 911,08 грн;

загальний розмір пенсії 1 911,08 грн;

доплата до мінімальної пенсійної виплати (2 361 грн) 449,92 грн;

місяць підвищення розміру пенсії 01 березня 2028 року;

розмір пенсії з надбавками 2 361,00 грн;

[…].

З приводу періодів роботи, на зарахування яких до страхового стажу, претендує позивач, суд встановив такі обставини.

Разом з заявою про призначення пенсії ОСОБА_1 надав трудову книжку колгоспника № НОМЕР_1 .

На титульному аркуші трудової книжки колгоспника містяться відомості про прізвище, ім`я, по батькові її власника ОСОБА_1 , його професію рядовий, рік вступу в члени колгоспу 01 серпня 1980 року, підпис власника трудової книжки, відомості колгосп колгосп імені Калініна Старогнатівської сільської ради Тельманівського району Донецької області.

На титульному аркуші трудової книжки колгоспника не заповнені рядки «рік народження» та «дата заповнення трудової книжки».

Водночас на зворотному боці її обкладинки міститься запис про те, що трудова книжка видана 06 грудня 1980 року, засвідчений підписом посадової особи і печаткою колгоспу.

Трудова книжка колгоспника № НОМЕР_1 містить такі записи про роботу ОСОБА_1 :

Запис від 24 грудня 1980 року 1980 рік рядовий, кількість відпрацьованих людино-днів на рік 107, встановлений мінімум людино-днів на рік 115.

Запис від 03 лютого 1982 року 1981 рік рядовий, кількість відпрацьованих людино-днів на рік 92, встановлений мінімум людино-днів на рік «-».

Запис від 22 лютого 1984 року 1982 рік радянська армія.

Запис від 22 лютого 1984 року 1983 рік муз.робітник, кількість відпрацьованих людино-днів на рік 181, встановлений мінімум людино-днів на рік «-».

Запис від 18 березня 1985 року 1984 рік муз.робітник, кількість відпрацьованих людино-днів на рік 321, встановлений мінімум людино-днів на рік 280.

Запис від 07 березня 1986 року 1985 рік муз.робітник, кількість відпрацьованих людино-днів на рік 303, встановлений мінімум людино-днів на рік 280.

Запис від 09 березня 1987 року 1986 рік тракторист, кількість відпрацьованих людино-днів на рік 243, встановлений мінімум людино-днів на рік 280.

Запис від 03 квітня 1988 року 1987 рік тракторист, кількість відпрацьованих людино-днів на рік 300, встановлений мінімум людино-днів на рік 280.

Запис від 30 травня 1988 року 1988 рік тракторист, кількість відпрацьованих людино-днів на рік 90, встановлений мінімум людино-днів на рік 90.

На підставі протоколу від 30 травня 1988 року № 5 звільнений за власним бажанням.

Записи засвідчені підписами голови колгоспу і головного бухгалтера та печаткою колгоспу, запис про звільнення підписом інспектора відділу кадрів та печаткою колгоспу.

Запис без номера 01 червня 1988 року на підставі наказу від 03 червня 1988 року № 30 позивач був прийнятий на роботу до плодового радгоспу «Техніка» за договором.

Запис без номера 16 листопада 1988 року на підставі наказу від 16 листопада 1988 року № 70 звільнений у зв`язку із закінченням строку договору.

Запис без номера 29 червня 1989 року на підставі протоколу від 14 липня 1989 року № 7 прийнятий в члени колгоспу імені Калініна трактористом.

Запис від 01 березня 1990 року 1989 рік тракторист, кількість відпрацьованих людино-днів на рік 150, встановлений мінімум людино-днів на рік 140.

Запис без номера 1990 рік тракторист, кількість відпрацьованих людино-днів на рік 328, встановлений мінімум людино-днів на рік 280.

Запис без номера 1991 рік тракторист, кількість відпрацьованих людино-днів на рік 308, встановлений мінімум людино-днів на рік 265.

Запис без номера 1992 рік тракторист, кількість відпрацьованих людино-днів на рік 300, встановлений мінімум людино-днів на рік 265.

Запис без номера 1993 рік тракторист, кількість відпрацьованих людино-днів на рік 333, встановлений мінімум людино-днів на рік 265.

Запис без номера 1994 рік тракторист, кількість відпрацьованих людино-днів на рік 283, встановлений мінімум людино-днів на рік 265.

Запис без номера 1995 рік тракторист, кількість відпрацьованих людино-днів на рік 267, встановлений мінімум людино-днів на рік 265.

Запис без номера 1996 рік тракторист, кількість відпрацьованих людино-днів на рік 306, встановлений мінімум людино-днів на рік 265.

Запис без номера 1997 рік тракторист, кількість відпрацьованих людино-днів на рік 330, встановлений мінімум людино-днів на рік 265.

Запис без номера 1998 рік тракторист, кількість відпрацьованих людино-днів на рік 312, встановлений мінімум людино-днів на рік 265.

Запис без номера 1999 рік тракторист, кількість відпрацьованих людино-днів на рік 331, встановлений мінімум людино-днів на рік 265.

Запис без номера 2000 рік тракторист, кількість відпрацьованих людино-днів на рік 108, встановлений мінімум людино-днів на рік 107.

Запис від 30 травня 2000 року звільнений за власним бажанням за ст. 38 Кодексу законів про працю України, протокол від 29 травня 2000 року № 6.

В трудовій книжці колгоспника наявна інформація про те, що у звязку з реорганізацією колгосп імені Калініна перейменовано на колективне сільськогосподарське підприємство «Старогнатівське» (розпорядження голови районної державної адміністрації від 22 січня1997 року № 39, рішення загальних зборів колгоспу імені Калініна (протокол від 05 березня 1996 року № 1).

Запис від 01 червня 2000 року підставі наказу від 01 червня 2000 року № 42 прийнятий на роботу до товариства з обмеженою відповідальністю «Старогнатівське» трактористом на тваринницький комплекс.

Запис від 28 лютого 2001 року на підставі наказу від 28 лютого 2001 року № 6 звільнений за власним бажанням за ст. 38 Кодексу законів про працю України (далі КЗпП).

Запис від 01 березня 2001 року на підставі наказу від 01 березня 2001 року № 32-к прийнятий на роботу до товариства з обмеженою відповідальністю «Агрофірма Дабл Ю Джей Донбас» трактористом.

Запис від 26 березня 2001 року на підставі наказу від 26 березня 2001 року № 43-к звільнений за угодою сторін згідно з п. 1 ст. 36 КЗпП.

Запис від 29 березня 2001 року на підставі наказу від 29 березня 2001 рік № 17-к прийнятий на роботу до товариства з обмеженою відповідальністю «Старогнатівське» механізатором.

Запис від 31 серпня 2004 року на підставі наказу від 31 серпня 2004 року № 10 звільнений за угодою сторін згідно з п. 1 ст. 36 КЗпП.

Запис від 01 вересня 2004 року на підставі наказу від 01 вересня 2004 року № 39 прийнятий на роботу до селянсько-фермерського господарства «Еллада» на посаду механізатора.

Запис від 05 грудня 2012 року на підставі наказу від 05 грудня 2012 року № 5 звільнений за угодою сторін згідно з п. 1 ст. 36 КЗпП.

Запис від 01 квітня 2013 року на підставі наказу від 01 квітня 2013 року № 7 прийнятий на роботу до селянсько-фермерського господарства «Еллада» трактористом.

Запис від 01 грудня 2018 року на підставі наказу від 01 грудня 2018 року № 10 звільнений за угодою сторін за п. 1 ст. 36 КЗпП.

В Реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування станом на 03 липня 2025 року містились такі відомості про трудову діяльність ОСОБА_1 за періоди, відображені в трудовій книжці колгоспника:

1. роботодавець колективне сільськогосподарське підприємство «Старогнатівське», дата запису 01 січня 1999 року, зміст відомостей прийом на роботу (основне місце роботи);

2. роботодавець сільськогосподарське товариство з обмеженою відповідальністю «Старогнатівське», дата запису 14 березня 2000 року, зміст відомостей прийнято на роботу (основне місце роботи);

3. роботодавець колективне сільськогосподарське підприємство «Старогнатівське», дата запису 30 травня 2000 року, зміст відомостей звільнено з роботи (основне місце роботи);

4. роботодавець сільськогосподарське товариство з обмеженою відповідальністю «Старогнатівське», дата запису 31 жовтня 2000 року, зміст відомостей звільнено з роботи (основне місце роботи);

5. роботодавець сільськогосподарське товариство з обмеженою відповідальністю «Старогнатівське», дата запису 01 січня 2001 року, зміст відомостей прийнято на роботу (основне місце роботи);

6. роботодавець «Агрофірма «Дабл Ю Джей Донбас», дата запису 01 березня 2001 року, зміст відомостей прийнято на роботу за сумісництвом;

7. роботодавець «Агрофірма «Дабл Ю Джей Донбас», дата запису 30 квітня 2001 року, зміст відомостей звільнено з роботи за сумісництвом;

8. роботодавець «Тельманівське лісове господарство», дата запису 03 грудня 2001 року, зміст відомостей прийнятий на роботу за сумісництвом;

9. роботодавець «Тельманівське лісове господарство», дата запису 31 грудня 2001 року, зміст відомостей звільнено з роботи за сумісництвом;

10. роботодавець сільськогосподарське товариство з обмеженою відповідальністю «Старогнатівське», дата запису 31 серпня 2004 року, зміст відомостей звільнено з роботи (основне місце роботи);

11. роботодавець селянське фермерське господарство «Еллада», дата запису 01 вересня 2004 року, зміст запису прийнято на роботу (основне місце роботи);

12. роботодавець селянське фермерське господарство «Еллада», дата запису 05 грудня 2012 року, зміст відомостей звільнено з роботи (основне місце роботи), п. 1 ст. 36 Кодексу законів про працю України;

13. роботодавець селянське фермерське господарство «Еллада», дата запису 01 квітня 2013 року, зміст відомостей прийнято на роботу (основне місце роботи);

14. роботодавець селянське фермерське господарство «Еллада», дата запису 01 грудня 2018 року, зміст відомостей звільнено з роботи (основне місце роботи), тракторист-машиніст сільськогосподарського виробництва, робітник фермерського господарства, п. 1 ст. 36 Кодексу законів про працю України, наказ від 01 грудня 2018 року № 10;

[…].

Індивідуальні відомості про застраховану особу Реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування (форма ОК-5) станом на 03 липня 2025 року містили інформацію про стаж ОСОБА_1 , набутий починаючи з 1999 року.

Так, в системі персоніфікованого обліку за періоди роботи, відображені в трудовій книжці колгоспника, наявна інформація про суму заробітку для нарахування пенсії, кількість днів трудових відносин та позначка про сплату страхових внесків за час роботи позивача:

в колективному сільськогосподарському підприємстві «Старогнатівське» (ідентифікаційний код 00696728) за січень-грудень 1999 року повністю; 27 днів січня, 21 день лютого, 22 дні березня, 14 днів квітня, 24 дні травня 2000 року;

в сільськогосподарському товаристві з обмеженою відповідальністю «Старогнатівське» (ідентифікаційний код 30537856) за квітень-вересень 2000 року повністю; лютий, травень-грудень 2001 року повністю; лютий-грудень 2002 року повністю; січень-листопад 2003 року повністю; за 31 день січня, 31 день березня, 30 днів квітня, 31 день травня, 30 днів червня, 31 день липня, 31 день серпня 2004 року (при цьому відомості про сплату страхових внесків за 2004 рік в системі персоніфікованого обліку відсутні);

в «Тельманівському лісовому господарстві» (ідентифікаційний код 05479823) за 29 днів грудня 2001 року;

в «Агрофірмі Дабл Ю Джей Донбас» (ідентифікаційний код 30614998) за 30 днів квітня 2001 року;

в селянському фермерському господарстві «Еллада» (ідентифікаційний код 25607513) за 30 днів вересня, 31 день жовтня, 30 днів листопада, 31 день грудня 2004 року (в системі персоніфікованого обліку відсутні дані про сплату страхових внесків за 2004 рік); січень-грудень 2005 року повністю; січень-грудень 2006 року повністю; січень-грудень 2007 року повністю; січень-грудень 2008 року повністю; січень-грудень 2009 року повністю; січень-листопад 2010 року повністю; березень-грудень 2011 року повністю; січень-листопад повністю, 05 днів грудня 2012 року; квітень-грудень 2013 року повністю; січень-листопад 2014 року повністю; серпень-грудень 2016 року повністю; березень-грудень 2017 року повністю; січень-листопад 2018 року повністю.

Розрахунок стажу (форма РС-право) свідчить, що ГУ ПФУ в Одеській області не зарахувало позивачеві до страхового стажу періоди роботи за 1980-1998 роки на підставі записів трудової книжки колгоспника № НОМЕР_1 .

При цьому на підставі Індивідуальних відомостей про застраховану особу Реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування (форма ОК-5) до страхового стажу позивача ГУ ПФУ в Одеській області зарахувало періоди:

з 01 січня 1999 року по 27 січня 2000 року 01 рік 00 місяців 27 днів;

з 01 лютого 2000 року по 21 лютого 2000 року 00 років 00 місяців 21 день;

з 01 березня 2000 року по 30 вересня 2000 року 00 років 07 місяців 00 днів;

з 01 лютого 2001 року по 28 лютого 2001 року 00 років 01 місяць 00 днів;

з 01 квітня 2001 року по 31 грудня 2001 року 00 років 09 місяців 00 днів;

з 01 лютого 2022 року по 30 листопада 2003 року 01 рік 10 місяців 00 днів;

з 01 січня 2004 року по 31 січня 2004 року 00 років 00 місяців 00 днів;

з 01 березня 2004 року по 31 серпня 2004 року 00 років 00 місяців 00 днів;

з 01 вересня 2004 року по 30 листопада 2010 року 05 років 05 місяців 28 днів;

з 01 березня 2011 року по 05 грудня 2012 року 01 рік 09 місяців 03 дні;

з 01 квітня 2013 року по 30 листопада 2014 року 01 рік 06 місяців 16 днів;

з 01 серпня 2016 року по 31 грудня 2016 року 00 років 05 місяців 00 днів;

з 01 березня 2017 року по 30 листопада 2018 року 01 рік 09 місяців 00 днів.

Будь-які інші докази щодо предмета доказування учасники справи не надали.

Норми права, які застосував суд, та мотиви їх застосування.

Ст. 46 Конституції України визначено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Принципи, засади і механізми призначення, перерахунку і виплати пенсії визначає Закон України від 09 липня 2003 року № 1058-IV «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (далі Закон № 1058).

На час звернення позивача з заявою про призначення пенсії, тобто станом на 13 квітня 2025 року, Закон № 1058 діяв в редакції від 04 квітня 2025 року.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 8 Закону № 1058 право на отримання пенсій […] із солідарної системи мають громадяни України, які застраховані згідно із цим Законом та досягли встановленого цим Законом пенсійного віку […] і мають необхідний для призначення відповідного виду пенсії страховий стаж, […].

Умови призначення пенсії за віком визначені ст. 26 Закону № 1058.

Відповідно до ч. 1 ст. 26 Закону № 1058 особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років за наявності страхового стажу не менше 15 років по 31 грудня 2017 року.

Починаючи з 01 січня 2018 року право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років мають особи за наявності страхового стажу:

[…]

з 1 січня 2023 року по 31 грудня 2023 року не менше 30 років;

[…].

Згідно з ч. 2 ст. 26 Закону № 1058 у разі відсутності, починаючи з 01 січня 2018 року, страхового стажу, передбаченого ч. 1 цієї статті, право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 63 роки мають особи за наявності страхового стажу:

[…]

з 1 січня 2026 року по 31 грудня 2026 року від 23 до 33 років;

[…].

Відповідно до ч. 4 ст. 26 Закону № 1058 у разі відсутності, починаючи з 01 січня 2018 року, необхідного страхового стажу на дату досягнення віку, передбаченого ч. ч. 1-3 цієї статті, пенсію за віком може бути призначено після набуття особою страхового стажу, визначеного ч. ч. 1-3 цієї статті на дату досягнення відповідного віку.

Наявність страхового стажу, передбаченого ч. ч. 1-3 цієї статті, який дає право на призначення пенсії за віком, визначається на дату досягнення особою відповідного віку і не залежить від наявності страхового стажу на дату звернення за призначенням пенсії.

Порядок звернення за призначенням пенсії визначає ст. 44 Закону № 1058.

Відповідно до ч. 1 ст. 44 Закону № 1058 призначення […] пенсії здійснюється за зверненням особи або автоматично (без звернення особи) у випадках, передбачених цим Законом.

Звернення за призначенням […] пенсії здійснюється шляхом подання в електронній або паперовій формі заяви та інших документів, необхідних для призначення […] пенсії, до територіального органу Пенсійного фонду або до уповноваженого ним органу чи уповноваженої особи застрахованою особою особисто або через законного представника недієздатної особи, особи, дієздатність якої обмежена, малолітньої або неповнолітньої особи.

Порядок подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсії визначається правлінням Пенсійного фонду за погодженням з центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері соціального захисту населення.

Строки призначення пенсії визначені ст. 45 Закону № 1058.

Згідно з абз. 1 п. 1 ч. 1 ст. 45 Закону № 1058 пенсія призначається з дня звернення за пенсією, крім таких випадків: пенсія за віком призначається з дня, що настає за днем досягнення пенсійного віку, якщо звернення за пенсією відбулося не пізніше трьох місяців з дня досягнення особою пенсійного віку.

Ч. 5 ст. 45 Закону № 1058 визначено, що документи про призначення […] пенсії розглядає територіальний орган Пенсійного фонду та не пізніше 10 днів з дня їх надходження приймає рішення про призначення […] або про відмову в призначенні […] пенсії.

Цей строк може бути продовжено за рішенням керівника територіального органу Пенсійного фонду на строк проведення додаткової перевірки достовірності відомостей про осіб, які підлягають загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню, умов їх праці та інших відомостей, передбачених законодавством, для визначення права на пенсію, але не більше ніж на 15 днів.

При цьому 20 березня 2023 року Верховна Рада України прийняла Закон України № 2981-ІХ «Про внесення змін до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» щодо призначення пенсій особам, які проживають на тимчасово окупованій території або на території, на якій ведуться бойові дії» (далі Закон № 2981), який набрав чинності 15 квітня 2023 року.

На підставі розділу І Закону № 2981 п. 14-6 розділу ХV «Прикінцеві положення» Закону № 1058 доповнений пп. 14-6.2 такого змісту:

«14-6.2. Тимчасово, у період дії воєнного стану в Україні та протягом трьох місяців після його припинення або скасування, для осіб, які проживають/проживали на території, на якій ведуться (велися) бойові дії, та/або на тимчасово окупованій російською федерацією території України, у разі якщо звернення за призначенням пенсії відбулося в період дії воєнного стану в Україні та протягом трьох місяців після його припинення або скасування, за умови що передбачений ч. 1 ст. 45 цього Закону строк звернення за призначенням відповідної пенсії не сплив станом на 24 лютого 2022 року, пенсія призначається:

за віком з дня, що настає за днем досягнення пенсійного віку;

[…].

Заробітна плата (дохід) для обчислення пенсії особам, зазначеним в абз. 1 цього підпункту, визначається з урахуванням показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, за три календарні роки, що передують року, з якого призначено пенсію.

Перелік територій, на яких ведуться (велися) бойові дії, та тимчасово окупованих російською федерацією територій України формується у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Термін «тимчасово окупована російською федерацією територія України» для цілей цього підпункту вживається у значенні, наведеному в Законі України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України».».

П. 2 розділу ІІ Закону № 2981 установлено, що особам, які проживають/проживали на території, на якій ведуться (велися) бойові дії, та/або на тимчасово окупованій російською федерацією території України та яким у період з 24 лютого 2022 року до набрання чинності цим Законом, крім тих осіб, у яких строк звернення за призначенням відповідної пенсії сплив станом на 24 лютого 2022 року, пенсію призначено з дня звернення, за їх бажанням пенсія обчислюється з урахуванням положень пп. 14-6.2 п. 14-6 розділу XV «Прикінцеві положення» Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

В пояснювальній записці до проекту Закону України «Про внесення зміни до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» щодо призначення пенсії особам, які проживають на тимчасово окупованій території або на території, де ведуться бойові дії», обґрунтовуючи необхідність прийняття законопроекту, суб`єкт законодавчої ініціативи, з-поміж іншого, вказав таке:

«[…] у різний період після повномасштабного вторгнення окупованими були близько 20 відсотків території України, а сотні тисяч громадян України опинились в окупації.

Однією з гострих проблем для осіб, які досягли пенсійного віку або стали особами з інвалідністю, та які опинились в окупації, є призначення та отримання пенсійних виплат.

Проблема полягає в тому, що особи, які досягли пенсійного віку або стали особами з інвалідністю та проживають на тимчасово окупованій території або на території, де ведуться бойові дії, з незалежних від них причин не можуть безпосередньо звернутись до органів Пенсійного фонду України у зв`язку із тимчасовою неможливістю здійснювати свої повноваження такими органами на тимчасово окупованих територіях, а через веб-портал електронних послуг Пенсійного фонду України можливості подати заяву та підтверджуючі документи немає можливості у зв`язку із відсутністю на окупованих територіях інтернет-зв`язку та українського мобільного зв`язку.

Таким чином, зазначені особи з об`єктивних причин позбавлені можливості звернутись за призначенням пенсії у встановленому станом на даний час порядку.

Відповідно до статті 46 Конституції України, громадяни мають право на соціальний захист.

Чинним станом на даний час пенсійним законодавством передбачено, що пенсія за віком та по інвалідності призначається з дня, що настає за днем досягнення пенсійного віку (встановлення інвалідності), якщо звернення за пенсією відбулося не пізніше трьох місяців з дня досягнення особою пенсійного віку (ст. 83 Закону України «Про пенсійне забезпечення» та ст. 45 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування»).

Незважаючи на поважність причини пропуску 3-місячного терміну за призначенням пенсії, органи Пенсійного фонду України відмовляють у призначенні пенсії з дня, наступного за днем досягнення пенсійного віку, оскільки чинне законодавство не містить переліку причин, які можуть вважатися поважними для пропуску відповідного строку на звернення.

Вказана ситуація призводить до того, що громадяни України, які проживають на тимчасово окупованих територіях, залишаються без засобів для існування та змушені звертатись до окупаційної влади для отримання фінансової допомоги.

З огляду на це, є необхідність у внесенні змін до чинного законодавства в частині надання можливості особам, які проживають на тимчасово окупованій території або на території, де ведуться бойові дії, під час дії воєнного стану та протягом трьох місяців з дня його припинення чи скасування, на призначення пенсії з дня досягнення пенсійного віку, незважаючи на пропуск передбаченого станом на даний час 3-місячного терміну на звернення за призначенням пенсії.

[…]».

Отже, Закон № 2981 спрямований на забезпечення соціальної захищеності громадян України, які проживають на тимчасово окупованій території або на території, де ведуться бойові дії шляхом надання можливості для призначення пенсії з дня досягнення пенсійного віку незалежно від строку звернення за пенсією.

За визначенням, наведеним в п. 7 ч. 1 ст. 1-1 Закону України від 15 квітня 2014 року № 1207-VІІ «Про забезпечення прав і свобод громадян України та правовий режим на тимчасово окупованій території України» (далі Закон № 1207), тимчасово окупована російською федерацією територія України (тимчасово окупована територія) це частини території України, в межах яких збройні формування російської федерації та окупаційна адміністрація російської федерації встановили та здійснюють фактичний контроль або в межах яких збройні формування російської федерації встановили та здійснюють загальний контроль з метою встановлення окупаційної адміністрації російської федерації.

Згідно з ч. 2 ст. 1 Закону № 1207 датою початку тимчасової окупації російською федерацією окремих територій України є 19 лютого 2014 року.

[…]

Порядок подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» затверджений постановою правління Пенсійного фонду України від 25 листопада 2005 року № 22-1 (у редакції постанови правління Пенсійного фонду України від 07 липня 2014 року № 13-1), зареєстрованою в Міністерстві юстиції України 27 грудня 2005 року за № 1566/11846 (далі Порядок № 22-1).

На час звернення позивача з заявою про призначення пенсії Порядок № 22-1 діяв в редакції від 10 березня 2025 року.

При цьому, 30 березня 2021 року набрала чинності постанова правління Пенсійного фонду України від 16 грудня 2020 року № 25-1 «Про затвердження Змін до деяких постанов правління Пенсійного фонду України», зареєстрована в Міністерстві юстиції України від 16 березня 2021 року за № 339/35961 (далі Постанова правління ПФУ № 25-1).

Зміни, внесені до Порядку № 22-1 на підставі Постанови правління ПФУ № 25-1, передбачали застосування органами Пенсійного фонду України принципу екстериторіальному при опрацюванні заяв про призначення/перерахунок пенсії з 01 квітня 2021 року.

Запроваджена у зв`язку із змінами, внесеними до Порядку № 22-1, технологія передбачає опрацювання заяв про призначення/перерахунок пенсії бек-офісами територіальних органів Пенсійного фонду України в порядку черговості надходження таких заяв незалежно від того, де було прийнято заяви та де проживає пенсіонер.

Запровадження принципу екстериторіальності мало на меті досягнення таких результатів: єдиний підхід до застосування пенсійного законодавства; централізована прозора система контролю за діями фахівців, процесів призначення та перерахунку пенсій; мінімізація особистих контактів з громадянами; відв`язка звернень та їх опрацювання від територіального принципу; попередження можливих випадків зволікань у прийнятті рішення, а також оптимізація навантаження на працівників.

Відповідно до п. 1.1 розділу І Порядку № 22-1 заява про призначення, […] (Заява про призначення/перерахунок пенсії додаток 1); […] подається заявником до територіального органу Пенсійного фонду України (далі орган, що призначає пенсію).

Заява про призначення, […] пенсії, […] може подаватись заявником разом зі сканованими копіями документів, які відповідають оригіналам документів та придатні для сприйняття їх змісту (мають містити чітке зображення повного складу тексту документа та його реквізитів), через вебпортал електронних послуг Пенсійного фонду України (далі вебпортал) або засобами Єдиного державного вебпорталу електронних послуг (далі - Портал Дія) з використанням електронного підпису, […].

У разі подання заяви засобами Порталу Дія та за умови реалізації технічної можливості щодо її формування та подання, формування заяви здійснюється засобами Порталу Дія відповідно до відомостей, зазначених в додатках до цього Порядку. Відомості, необхідні для формування заяви, можуть бути отримані шляхом електронної інформаційної взаємодії з інформаційно-комунікаційними системами та публічними реєстрами органів державної влади.

[…]

Відповідно до п. 1.7 розділу І Порядку № 22-1 звернення за призначенням пенсії може здійснюватися в будь-який час після виникнення права на пенсію або не раніше ніж за місяць до досягнення пенсійного віку.

П. 1.8 розділу І Порядку № 22-1 визначено, що днем звернення за призначенням пенсії вважається день прийняття органом, що призначає пенсію, відповідної заяви.

Якщо заява про призначення пенсії подається через вебпортал або засобами Порталу Дія днем звернення за призначенням пенсії вважається дата реєстрації на вебпорталі або засобами Порталу Дія заяви разом зі сканованими копіями документів, які відповідають оригіналам документів та придатні для сприйняття їх змісту (мають містити чітке зображення повного складу тексту документа та його реквізитів).

[…]

У разі якщо до заяви про призначення пенсії додані не всі необхідні документи, орган, що призначає пенсію, письмово повідомляє заявника про те, які документи необхідно подати додатково, про що в заяві про призначення пенсії робиться відповідний запис (у разі подання заяви через вебпортал або засобами Порталу Дія таке повідомлення надсилається особі через електронний кабінет користувача вебпорталу або засобами Порталу Дія). Якщо документи будуть подані не пізніше трьох місяців із дня повідомлення про необхідність подання додаткових документів, то днем звернення за призначенням пенсії вважається день прийняття заяви про призначення пенсії або дата реєстрації заяви на вебпорталі або засобами Порталу Дія.

Якщо наявних документів достатньо для визначення права особи на призначення пенсії, пенсія призначається на підставі таких документів. При надходженні додаткових документів у визначений строк розмір пенсії переглядається з дати призначення. У разі надходження додаткових документів пізніше трьох місяців із дня повідомлення про необхідність їх подання пенсія перераховується зі строків, передбачених ч. 4 ст. 45 Закону № 1058.

[…]

Документи, необхідні для призначення пенсії, визначені розділом ІІ Порядку № 22-1.

Так, згідно з п. 2.1 розділу ІІ Порядку № 22-1 до заяви про призначення пенсії за віком додаються такі документи:

1) документ, що засвідчує реєстрацію у Державному реєстрі фізичних осіб платників податків […], надається у разі відсутності в паспорті громадянина України або свідоцтві про народження інформації про реєстраційний номер облікової картки платника податків;

2) документи про стаж, що визначені Порядком підтвердження наявного стажу роботи для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року № 637 (далі Порядок № 637). За періоди роботи після впровадження персоніфікованого обліку у системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування (далі персоніфікований облік) орган, що призначає пенсію, додає індивідуальні відомості про застраховану особу з реєстру застрахованих осіб за формою згідно з додатком 4 до Положення про реєстр застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 18 червня 2014 року № 10-1, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 08 липня 2014 року за № 785/25562 […] (далі Положення № 10-1), а у разі необхідності за формою згідно з додатком 3 до Положення № 10-1 (далі індивідуальні відомості про застраховану особу).

[…];

3) для підтвердження заробітної плати за період страхового стажу з 01 липня 2000 року орган, що призначає пенсію, додає індивідуальні відомості про застраховану особу (додатки 3, 4 до Положення № 10-1).

За бажанням пенсіонера ним може подаватись довідка про заробітну плату (дохід) по 30 червня 2000 року (додаток 5) із зазначенням у ній назв первинних документів, на підставі яких її видано, їх місцезнаходження та адреси, за якою можливо провести перевірку відповідності змісту довідки первинним документам.

У разі якщо страховий стаж починаючи з 01 липня 2000 року становить менше 60 місяців, особою подається довідка про заробітну плату (дохід) за будь-які 60 календарних місяців страхового стажу підряд по 30 червня 2000 року (додаток 5).

[…];

4) відомості про місце проживання особи;

[…].

Відповідно до п. 2.9 розділу ІІ Порядку № 22-1 під час подання заяв, передбачених п. 1.1 розділу І […] цього Порядку, особою пред`являється паспорт громадянина України […].

В заявах зазначається інформація про місце проживання, для підтвердження якої особа може надати відомості про місце проживання, що були внесені до документів, визначених Законом України «Про надання публічних (електронних публічних) послуг щодо декларування та реєстрації місця проживання в Україні.

[…]

Документи мають бути чинними (дійсними) на дату їх подання.

[…]

Згідно з п. 2.23 розділу ІІ Порядку № 22-1 при поданні особою заяви в паперовій формі документи можуть бути подані як в оригіналах, так і копіях, посвідчених нотаріально або адміністрацією підприємства, установи, організації, що подає документи заявника для призначення пенсії, чи органом, що призначає пенсію.

Документи про стаж, вік та заробітну плату подаються тільки в оригіналах.

До заяви, поданої в електронній формі через вебпортал або засобами Порталу Дія, додаються скановані копії оригіналів документів. На створені електронні копії заявник накладає електронний підпис, що базується на кваліфікованому сертифікаті електронного підпису.

[…]

П. 2.28 розділу ІІ Порядку № 22-1 установлено, що інформація, що міститься в державних електронних інформаційних ресурсах, отримується шляхом електронної інформаційної взаємодії або направлення запитів до власників (розпорядників) зазначених відомостей.

Електронна інформаційна взаємодія здійснюється засобами системи електронної взаємодії державних електронних інформаційних ресурсів.

Приймання, оформлення і розгляд документів регламентовані нормами розділу ІV Порядку № 22-1.

Відповідно до абз. 1 п. 4.1 розділу ІV Порядку № 22-1 заяви, що подаються особами відповідно до цього Порядку, реєструються в електронному журналі звернень органу, що призначає пенсію.

Згідно з п. 4.2 розділу ІV Порядку № 22-1 при прийманні документів працівник структурного підрозділу, який здійснює прийом та обслуговування осіб: ідентифікує заявника […]; надає інформацію щодо умов та порядку призначення […] пенсії; реєструє заяву, перевіряє зміст і належне оформлення наданих документів, відповідність викладених у них відомостей про особу даним паспорта; уточнює інформацію про факт роботи (навчання, служби, підприємницької діяльності) і про інші періоди діяльності до 01 січня 2004 року, що можуть бути зараховані до страхового стажу. У разі необхідності роз`яснює порядок підтвердження страхового стажу, повідомляє про право особи на здійснення доплати до мінімального страхового внеску відповідно до ч. 3 ст. 24 Закону № 1058, та/або на добровільну участь у системі загальнообов`язкового пенсійного страхування; проводить опитування свідків для підтвердження стажу відповідно до п. п. 17-19 Порядку № 637. […]; з`ясовує наявніcть у заявника особливого (особливих) статусу (статусів), особливих заслуг, інших обставин, які можуть бути підставою для встановлення підвищень, надбавок, доплат; повідомляє про необхідність дооформлення документів або надання додаткових документів у тримісячний строк з дня подання заяви про призначення пенсії, у разі неналежного оформлення поданих документів або відсутності необхідних документів; сканує документи. На створені електронні копії накладає кваліфікований електронний підпис; надсилає запити про отримання необхідних відомостей з відповідних державних електронних інформаційних реєстрів, систем або баз даних згідно з п. 2.28 розділу II цього Порядку; повідомляє про можливості подавати заяви через вебпортал або засобами Порталу Дія; видає особі або посадовій особі розписку із зазначенням дати прийняття заяви, переліку одержаних і відсутніх документів, строку подання додаткових документів для призначення пенсії та пам`ятку пенсіонеру (додаток 7). […]; повідомляє особу, у вибраний нею спосіб, про відсутність відомостей або/та наявність розбіжностей у відповідних інформаційних реєстрах, системах або базах даних та строки подання необхідних документів для призначення пенсії, не пізніше двох робочих днів після отримання відповідної інформації.

Після реєстрації заяви та сканування копій документів засобами програмного забезпечення за принципом екстериторіальності визначається структурний підрозділ органу, що призначає пенсію, який формує атрибути сканованих документів (із зазначенням часу їх створення), електронну пенсійну справу.

Відповідно до п. 4.3 розділу ІV Порядку № 22-1 створення та обробка документів здійснюється із накладенням кваліфікованого електронного підпису працівників, відповідальних за здійснення операцій.

Рішення за результатами розгляду заяви підписується керівником органу, що призначає пенсію (іншою посадовою особою, визначеною відповідно до наказу керівника органу, що призначає пенсію, щодо розподілу обов`язків), та зберігається в електронній пенсійній справі особи.

Рішення за результатами розгляду заяви та поданих документів органом, що призначає пенсію, приймається не пізніше 10 днів після надходження заяви.

Цей строк може бути продовжено за рішенням керівника органу, що призначає пенсію, на строк проведення додаткової перевірки достовірності відомостей про осіб, які підлягають загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню, умов їх праці та інших відомостей, передбачених законодавством, для визначення права на пенсію, але не більше ніж на 15 днів.

[…]

П. 4.7 розділу ІV Порядку № 22-1 установлено, що право особи на одержання пенсії установлюється на підставі всебічного, повного і об`єктивного розгляду всіх поданих документів органом, що призначає пенсію.

Орган, що призначає пенсію, не пізніше 10 днів після винесення рішення видає або направляє особі повідомлення про призначення, відмову в призначенні, […] пенсії […] із зазначенням причин відмови та порядку його оскарження. […].

Відповідно до п. 4.8 розділу ІV Порядку № 22-1 заява, відомості з відповідних інформаційних систем, скановані копії документів, на підставі яких призначено (перераховано) пенсію та проводиться її виплата; інша інформація, з урахуванням якої визначаються розмір призначеної пенсії та розмір пенсії до виплати, обробляються в складі електронної пенсійної справи, […]. Електронна пенсійна справа зберігається на базі централізованих інформаційних технологій.

Документи, що надійшли у паперовій формі, обробляються, реєструються та зберігаються в органі, що призначає пенсію, […].

За правилами п. 4.10 розділу ІV Порядку № 22-1 після призначення, […] пенсії […] електронна пенсійна справа засобами програмного забезпечення передається до органу, що призначає пенсію, за місцем фактичного проживання особи, […] для здійснення виплати пенсії.

[…]

Нарахована сума пенсії включається в документи для виплати пенсії не пізніше одного місяця з дня прийняття органом, що призначає пенсію, рішення про призначення, перерахунок, переведення з одного виду пенсії на інший та про поновлення виплати пенсії, а у разі призначення пенсії за віком автоматично - не пізніше одного місяця з дня надходження повідомлення про обраний особою спосіб виплати пенсії.

Аналіз положень п. п. 1.1, 4.2, 4.3, 4.8, 4.10 Порядку № 22-1 зумовлює такі висновки:

- з заявою про призначення пенсії особа може звернутися до будь-якого територіального органу Пенсійного фонду, через структурний підрозділ, який здійснює прийом та обслуговування осіб, (тобто сервісний центр) або подати відповідну заяву через вебпортал електронних послуг Пенсійного фонду України або Портал Дія;

- при прийманні документів працівник сервісного центру територіального органу Пенсійного фонду, до якого звернувся заявник, вчиняє дії, передбачені п. 4.2 Порядку № 22-1;

- після реєстрації заяви та сканування копій документів засобами програмного забезпечення за принципом екстериторіальності визначається структурний підрозділ органу, що призначає пенсію, який формує атрибути сканованих документів, електронну пенсійну справу.

При цьому зміст норм, що містяться в п. 4.2 та 4.10 Порядку № 22-1, свідчить, що сутність принципу екстериторіальності полягає у визначенні структурного підрозділу органу, що призначає пенсію, який формуватиме електронну пенсійну справу та розглядатиме по суті заяву про призначення пенсії, незалежно від місця проживання/перебування заявника чи місця поданням ним відповідної заяви, тобто без прив`язки до території.

- після опрацювання електронної пенсійної справи та прийняття рішення за наслідками розгляду заяви про призначення пенсії структурний підрозділ органу, що призначає пенсію, (тобто територіального органу Пенсійного фонду), визначений за принципом екстериторіальності, передає електронну пенсійну справу органу, що призначає пенсію, (тобто територіальному органу Пенсійного фонду), за місцем проживання (реєстрації)/фактичного місця проживання особи для здійснення виплати пенсії;

- виплату пенсії проводить орган, що призначає пенсію, (тобто територіальний орган Пенсійного фонду) за місцем фактичного проживання/перебування особи.

Висновки суду по суті позовних вимог.

Спірні правовідносини виникли у зв`язку з прийняттям ГУ ПФУ в Одеській області рішення від 10 липня 2025 року № 94 «Про відмову у призначенні пенсії».

Цим рішенням позивачу відмовлено у призначенні пенсії за віком відповідно до ст. 26 Закону № 1058 у зв`язку з відсутністю необхідного страхового стажу 30 років.

Для вирішення публічно-правового спору, що виник між сторонами, суду належить перевірити додержання пенсійним органом вимог Закону України від 17 лютого 2022 року № 2073-ІХ «Про адміністративну процедуру» (далі Закон № 2073), а прийняте ним рішення на відповідність критеріям, наведеним у ч. 2 ст. 2 КАС.

Закон № 2073 регулює відносини органів виконавчої влади, […], їх посадових осіб, […], з фізичними […] особами щодо розгляду і вирішення адміністративних справ шляхом прийняття та виконання адміністративних актів (ч. 1 ст. 1 цього Закону).

За визначенням, наведеним у ч. 1 ст. 2 Закону № 2073:

1) адміністративний орган орган виконавчої влади, […] їх посадова особа, […], який відповідно до закону уповноважений здійснювати функції публічної адміністрації;

2) адміністративна справа (далі справа) справа, що стосується публічно-правових відносин щодо забезпечення реалізації права, свободи чи законного інтересу особи та/або виконання нею визначених законом обов`язків, захисту її права, свободи чи законного інтересу, розгляд якої здійснюється адміністративним органом;

3) адміністративний акт рішення або юридично значуща дія індивідуального характеру, прийняте (вчинена) адміністративним органом для вирішення конкретної справи та спрямоване (спрямована) на набуття, зміну, припинення чи реалізацію прав та/або обов`язків окремої особи (осіб);

4) адміністративне провадження сукупність процедурних дій, що вчиняються адміністративним органом, і прийнятих процедурних рішень з розгляду та вирішення справи, що завершується прийняттям і, в необхідних випадках, виконанням адміністративного акта;

5) адміністративна процедура визначений законом порядок розгляду та вирішення справи;

[…].

У спірних правовідносинах відповідач є адміністративним органом, а прийняте ним рішення адміністративним актом.

Відповідно до ч. 1 ст. 4 Закону № 2073 адміністративна процедура має проводитись з додержанням таких принципів: 1) верховенство права, у тому числі законності та юридичної визначеності; 2) рівність перед законом; 3) обґрунтованість; 4) безсторонність (неупередженість) адміністративного органу; 5) добросовісність і розсудливість; 6) пропорційність; 7) відкритість; 8) своєчасність і розумний строк; 9) ефективність; 10) презумпція правомірності дій та вимог особи; 11) офіційність; 12) гарантування права особи на участь в адміністративному провадженні; 13) гарантування ефективних засобів правового захисту.

Щодо правомірності дій пенсійного органу при обчисленні стажу.

За визначенням, наведеним у ст. 1 Закону № 1058:

застрахована особа фізична особа, яка відповідно до цього Закону підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню і сплачує (сплачувала) та/або за яку сплачуються чи сплачувалися у встановленому законом порядку страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування та до накопичувальної системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування;

персоніфікований облік у системі загальнообов`язкового державного соціального страхування (далі персоніфікований облік) організація та ведення обліку відомостей про застраховану особу, що здійснюється відповідно до законодавства і використовується в системі загальнообов`язкового державного соціального страхування в установленому законодавством порядку;

страховий стаж період (строк), протягом якого особа підлягала державному соціальному страхуванню, якою або за яку сплачувався збір на обов`язкове державне пенсійне страхування згідно із законодавством, що діяло раніше, та/або підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню згідно із цим Законом і за який сплачено страхові внески;

страхові внески кошти відрахувань на соціальне страхування, збір на обов`язкове державне пенсійне страхування та страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, сплачені (які підлягають сплаті) згідно із законодавством, що діяло раніше; надходження від сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, що спрямовуються на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, кошти, сплачені за договором про добровільну сплату страхових внесків на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування.

Періоди, з яких складається страховий стаж, визначає ст. 24 Закону № 1058.

Згідно з абз. 1 ч. 1 ст. 24 Закону № 1058 страховий стаж період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.

Відповідно до абз. 1 ч. 2 ст. 24 Закону № 1058 страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом, а також даних, включених на підставі цих документів до реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування.

За правилами, наведеними у ч. 4 ст. 24 Закону № 1058, періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом.

Закон України від 05 листопада 1991 року № 1788-ХІІ «Про пенсійне забезпечення» (далі Закон № 1788) визначав порядок і умови зарахування стажу роботи до набрання чинності Законом № 1058.

Види трудової діяльності, що зараховується до стажу роботи, який дає право на трудову пенсію, визначає ст. 56 Закону № 1788.

Згідно з ч. 1 ст. 56 Закону № 1788 до стажу роботи зараховується робота, виконувана на підставі трудового договору на підприємствах, в установах, організаціях і кооперативах, незалежно від використовуваних форм власності та господарювання, а також на підставі членства в колгоспах та інших кооперативах, незалежно від характеру й тривалості роботи і тривалості перерв.

Таким чином, страховий стаж, який безпосередньо пов`язаний зі сплатою страхових внесків на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, зараховується починаючи з 01 січня 2004 року; до 01 січня 2004 року трудовий стаж вимірювався періодом роботи і не був пов`язаний зі сплатою страхових внесків.

Підтвердження трудового і страхового стажу.

Згідно з ч. 1 ст. 48 Кодексу законів про працю України (далі КЗпП) облік трудової діяльності працівника здійснюється в електронній формі в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування у порядку, визначеному Законом України від 08 липня 2010 року № 2464-VІ «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» (далі Закон № 2464).

Відповідно до ч. 3 ст. 48 КЗпП роботодавець на вимогу працівника зобов`язаний вносити до трудової книжки, що зберігається у працівника, записи про прийняття на роботу, переведення та звільнення, […].

Порядок ведення трудових книжок визначається Кабінетом Міністрів України (ч. 4 ст. 48 КЗпП).

Порядок підтвердження стажу роботи визначає ст. 62 Закону № 1788, згідно з якою основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Такий порядок затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року № 637 (далі Порядок № 637).

Згідно з п. 1 Порядку № 637 основним документом, що підтверджує стаж роботи за період до впровадження персоніфікованого обліку у системі загальнообов`язкового державного соціального страхування, є трудова книжка.

За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній стаж роботи встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

[…]

Документи, визначені цим Порядком, є підставою для внесення відомостей до частини персональної електронної облікової картки в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, що відображає трудову діяльність застрахованої особи, в тому числі за період до 1 січня 2004 року.

Відповідно до абз. 1 п. 3 Порядку № 637 за відсутності трудової книжки, а також у випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження стажу роботи приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, а також виписки або довідки, складені на основі даних, наявних в інформаційних (автоматизованих) та/або інформаційно-комунікаційних системах підприємств, установ, організацій, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.

04 червня 1998 року на виконання Указу Президента України від 04 травня 1998 року № 401 «Про заходи щодо впровадження персоніфікованого обліку відомостей у системі обов`язкового державного пенсійного страхування» Кабінет Міністрів України прийняв постанову № 794 «Про затвердження Положення про організацію персоніфікованого обліку відомостей у системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування» (далі Постанова КМУ № 794), п. 1 якої затвердив Положення про організацію персоніфікованого обліку відомостей у системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування (далі Положення № 794).

П. 2 Постанови КМУ № 794 Пенсійному фонду України разом із Міністерством праці та соціальної політики, Міністерством фінансів та Державною податковою адміністрацією доручено забезпечити з 01 жовтня 1998 року впровадження персоніфікованого обліку відомостей у системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування.

П. 3 Постанови КМУ № 794 установлено, що починаючи з 01 липня 2002 року обчислення пенсій відповідно до Закону № 1788 здійснюється із заробітку особи за період роботи після 01 липня 2000 року за даними системи персоніфікованого обліку.

Згідно з п. 1 Положення № 794 персоніфікований облік полягає в збиранні, обробленні, систематизації та зберіганні передбачених законодавством про пенсійне забезпечення відомостей про фізичних осіб, що пов`язані з визначенням права на виплати з Пенсійного фонду України та їх розмір за загальнообов`язковим державним пенсійним страхуванням (далі відомості про фізичних осіб).

П. 2 Положення № 794 визначено, що до основних завдань персоніфікованого обліку, з-поміж іншого, належить створення інформаційних передумов для визначення розміру пенсійних виплат за пенсійним страхуванням залежно від тривалості страхового стажу та особистого внеску фізичної особи у формування коштів цього страхування.

Відповідно до абз. 1 п. 3 Положення № 794 в основі персоніфікованого обліку лежить обов`язковість і своєчасність подання відомостей про фізичних осіб.

Згідно з п. 10 Положення № 794 роботодавці зобов`язані в установленому порядку подавати уповноваженому органу достовірні відомості про фізичних осіб, які працюють у них; надавати на вимогу фізичної особи копії документів з відомостями про неї стосовно персоніфікованого обліку.

Відповідно до п. 16 Положення № 794 на кожну фізичну особу відкривається персональна облікова картка, […].

[…]

У персональній обліковій картці одночасно накопичуються відомості про фізичних осіб від кожного роботодавця, де працювала особа, з урахуванням усіх фактів її трудової міграції та роботи за сумісництвом.

[…]

Положення про реєстр застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування затверджено постановою правління Пенсійного фонду України від 18 червня 2014 року № 10-1, зареєстроване в Міністерстві юстиції України 08 липня 2014 року за № 785/25562, (далі Положення № 10-1).

Згідно з п. 1 розділу І Положення № 10-1 це Положення відповідно до Закону № 2464 визначає порядок організації ведення реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування (далі Реєстр застрахованих осіб) та порядок надання інформації з Реєстру застрахованих осіб.

Відповідно до п. 4 розділу І Положення № 10-1 Реєстр застрахованих осіб формує та веде Пенсійний фонд України, який є володільцем даних Реєстру застрахованих осіб.

Згідно з п. 5 розділу І Положення № 10-1 Реєстр застрахованих осіб забезпечує:

облік застрахованих осіб у системі загальнообов`язкового державного соціального страхування та їх ідентифікацію;

накопичення, зберігання та автоматизовану обробку інформації про страховий стаж та заробітну плату (дохід, грошове забезпечення, допомогу, компенсацію), про набуття застрахованими особами права на отримання страхових виплат за окремими видами загальнообов`язкового державного соціального страхування;

нарахування та облік виплат за окремими видами загальнообов`язкового державного соціального страхування.

Відповідно до п. 1 розділу ІІ Положення № 10-1 Реєстр застрахованих осіб формується як система накопичення, збереження електронних даних на базі централізованих інформаційних технологій […].

Згідно з п. 2 розділу ІІ Положення № 10-1 джерела формування реєстру застрахованих осіб визначені ст. 18 Закону № 2464.

У Реєстрі застрахованих осіб накопичується, зберігається, автоматично обробляється інформація (далі обробка інформації) про фізичних осіб, які підлягають загальнообов`язковому державному соціальному страхуванню відповідно до законодавства, та інформація, необхідна для обчислення і призначення страхових виплат за видами загальнообов`язкового державного соціального страхування із: звітності та повідомлень про прийняття працівника на роботу; системи персоніфікованого обліку у системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування; електронних пенсійних справ; системи обліку сплати страхових внесків; фондів загальнообов`язкового державного соціального страхування; відомостей, що подаються застрахованими особами у випадках, передбачених законами та цим Положенням; реєстру страхувальників Державного реєстру; центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері державної реєстрації актів цивільного стану; звернень громадян до органів Пенсійного фонду України; інших джерел, передбачених законодавством.

Згідно з п. 1 розділу III Положення № 10-1 з метою забезпечення обробки інформації в Реєстрі застрахованих осіб для кожної застрахованої особи автоматично створюється облікова картка, якій присвоюється номер облікової картки.

Відповідно до п. 1 розділу IV Положення № 10-1 Реєстр застрахованих осіб складається з облікових карток, які включають дані, визначені ч. 3 ст. 20 Закону № 2464 та ч. 3 ст. 21 Закону № 1058.

П. 2 розділу IV Положення № 10-1 установлено, що до облікових карток Реєстру застрахованих осіб вносяться відомості про фізичних осіб, які підлягають загальнообов`язковому державному соціальному страхуванню відповідно до законодавства, та інша інформація, необхідна для обчислення, призначення та здійснення страхових виплат за окремими видами загальнообов`язкового державного соціального страхування, […].

Згідно з п. 3 розділу IV Положення № 10-1 відомості до Реєстру застрахованих осіб, зміни, уточнення до них вносяться в електронній формі в автоматичному режимі на підставі: звітності, що подається страхувальниками до Пенсійного фонду України, відомостей центрального органу виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сферах трудових відносин, соціального захисту населення, фондів загальнообов`язкового державного соціального страхування, центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері державної реєстрації актів цивільного стану, центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику з адміністрування єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування.

Аналіз наведених вище норм Законів № 1058 і № 1788, Порядку № 637 зумовлює такі висновки:

- основним документом, що підтверджує трудовий стаж, набутий до 01 січня 2004 року, є трудова книжка;

- у разі відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, трудовий стаж за період до 01 січня 2004 року встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, архівними установами тощо;

- з 01 січня 2004 року страховий стаж як період, протягом якого особа підлягала загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який сплачені страхові внески, обчислюється за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку.

Позивач доводить, що має право на зарахування до страхового стажу періодів роботи, відображених в трудовій книжці колгоспника № НОМЕР_1 .

Суд встановив, що разом з заявою про призначення пенсії від 02 липня 2025 року ОСОБА_1 , крім інших документів, надав трудову книжку колгоспника № НОМЕР_1 .

Проте ГУ ПФУ в Одеській області при вирішенні питання про наявність у позивача права на пенсію не враховувало відомості про його трудову діяльність, відображені в трудовій книжці колгоспника.

В рішенні, яке є предметом спору, ГУ ПФУ в Одеській області зазначило, що не зарахувало до стажу періоди роботи згідно з трудовою книжкою колгоспника № НОМЕР_1 , оскільки не зазначено дату народження та відсутня дата заповнення трудової книжки.

Суд відхиляє цей аргумент пенсійного органу з огляду на таке.

Трудова книжка колгоспника є належним доказом на підтвердження стажу роботи в розумінні ст. 62 Закону № 1788.

На час заповнення трудової книжки колгоспника № НОМЕР_1 була чинною і підлягала застосуванню Інструкція про порядок ведення трудових книжок на підприємствах, в установах і організаціях, затверджена постановою Державного комітету СРСР з праці та соціальних питань від 20 червня 1974 року № 162, (далі Інструкція № 162).

Згідно з п. 1.1 Інструкції № 162 трудова книжка є основним документом про трудову діяльність робочих і службовців.

Трудові книжки ведуться на всіх працівників і службовців державних, кооперативних та громадських підприємств, установ і організацій, які пропрацювали більше 5 днів, в тому числі на сезонних та тимчасових працівників, а також на позаштатних працівників за умови, що вони підлягають державному соціальному страхуванню.

Відповідно до п. 1.2 Інструкції № 162 робочі і службовці, які поступають на роботу, зобов`язані пред`явити адміністрації підприємства трудову книжку, оформлену в установленому порядку. Прийом на роботу без трудової книжки не допускається.

Згідно з п. 1.4 Інструкції № 162 питання, пов`язані з порядком ведення трудових книжок, їх зберігання, виготовлення, постачання та обліку, регулюються постановою Ради Міністрів СРСР та ВЦСПС від 06 вересня 1973 року № 656 «Про трудові книжки робочих і службовців».

Відповідно до п. 2.1 Інструкції № 162 заповнення трудових книжок і вкладишів до них здійснюється мовою союзної, автономної республіки, автономної області, автономного округу, на території яких розташовано підприємство, установа, організація, та офіційною мовою СРСР.

Згідно з п. 2.2 Інструкції № 162 заповнення трудової книжки вперше проводиться адміністрацією підприємства в присутності працівника не пізніше тижневого строку з дня прийому на роботу.

В трудову книжку вносяться:

відомості про працівника: прізвище, ім`я, по батькові, дата народження, освіта, професія, спеціальність;

відомості про роботу: прийом на роботу, переведення на іншу постійну роботу, звільнення;

[…].

П. 2.3 Інструкції № 162 установлено, що всі записи в трудовій книжці про прийом на роботу, переведення на іншу постійну роботу або звільнення, […] вносяться адміністрацією підприємства після видання наказу (розпорядження), але не пізніше тижневого строку, а при звільненні в день звільнення і мають точно відповідати тексту наказу (розпорядження).

Записи виконуються арабськими цифрами (число і місяць двозначними). […].

Записи виконуються акуратно, пером або кульковою ручкою, чорнилами чорного, синього або фіолетового кольору.

Згідно з п. 2.5 Інструкції № 162 у разі виявлення неправильного або неточного запису відомостей про роботу, переведення на іншу постійну роботу, […] тощо виправлення виконується адміністрацією того підприємства, де був зроблений відповідний запис. Адміністрація за новим місцем роботи зобов`язана надати працівнику в цьому необхідну допомогу.

П. 2.7 Інструкції № 162 передбачено, якщо підприємство, яке внесло неправильний або неточний запис, ліквідовано, виправлення вноситься правонаступником, а за його відсутності вищою організацією, якій було підпорядковано ліквідоване підприємство.

Згідно з п. 2.9 Інструкції № 162 в розділах «Відомості про роботу», […] трудової книжки (вкладиша) закреслення раніше внесених неточних або неправильних записів не допускається.

За необхідності, наприклад, зміни запису відомостей про роботу після зазначення відповідного порядкового номера, дати внесення запису в графі 3 пишеться: «Запис за № таким-то є недійсним. Прийнятий за такою-то професією (посадою)» та в графі 4 повторюється дата і номер наказу (розпорядження) адміністрації, запис з якого неправильно внесений до трудової книжки.

[…].

Відповідно до п. 2.3 Інструкції № 162 в графі 3 розділу «Відомості про роботу» у вигляді заголовку пишеться повне найменування підприємства.

Під цим заголовком в графі 1 ставиться порядковий номер запису, в графі 2 зазначається дата прийому на роботу.

В графі 3 пишеться: «Прийнятий або призначений в такий-то цех, відділ, підрозділ, дільницю, виробництво» із зазначенням їх конкретного найменування, а також найменування роботи, професії або посади і присвоєного розряду. Записи про найменування роботи, професії або посади, на яку прийнятий працівник, виконуються: для робочих відповідно до найменувань професій, зазначених в Єдиному тарифно-кваліфікаційному довіднику робіт та професій робочих; для службовців відповідно до найменування посад, зазначених в Єдиній номенклатурі посад службовців, або відповідно до штатного розпису.

Відповідно до п. 2.25 Інструкції № 162 записи про причини звільнення виконуються в трудовій книжці в точній відповідності з формулюваннями чинного законодавства та з посиланням на відповідну статтю, пункт закону. […].

Згідно з п. 2.26 Інструкції № 162 запис про звільнення в трудовій книжці виконується з дотриманням таких правил: в графі 1 ставиться порядковий номер запису; в графі 2 дата звільнення; в графі 3 причина звільнення; в графі 4 зазначається на підставі чого внесений запис, наказ (розпорядження), його дата і номер.

[…].

Відповідно до п. 4.1 Інструкції № 162 при звільненні працівника або службовця всі записи про роботу, […], внесені в трудову книжку за час роботи на цьому підприємстві, засвідчуються підписом керівника підприємства або спеціально уповноваженої ним особи та печаткою підприємства або печаткою відділу кадрів.

[…].

Згідно з пп. «б» п. 2.17 Інструкції № 162 в трудові книжки за місцем роботи вносяться окремим рядком з посиланням на дату, номер та найменування відповідних документів наступні записи: про час навчання в професійно-технічних і інших училищах, на курсах та в школах підвищення кваліфікації, про перекваліфікацію та підготовку кадрів.

Крім того, постановою Ради Міністрів СРСР від 21 квітня 1975 року № 310 «Про трудові книжки колгоспників», яка ведена в дію з 01 січня 1977 року, були затверджені Основні положення про порядок видачі і ведення трудових книжок колгоспників (далі Основні положення № 310).

Згідно з п. 1 Основних положень № 310 трудова книжка колгоспника є основним документом про трудову діяльність членів колгоспів.

Відповідно до абз. 1 п. 2 Основних положень № 310 трудові книжки ведуться на всіх членів колгоспів з моменту прийняття їх в члени колгоспу.

П. 3 Основних положень № 310 було передбачено, що заповнення трудової книжки вперше здійснюється в присутності особи, прийнятої в члени колгоспу.

Згідно з п. 5 Основних положень № 310 в трудову книжку колгоспника вносяться:

відомості про колгоспника: прізвище, ім`я, по батькові, дата народження, освіта, професія, спеціальність;

відомості про членство в колгоспі: прийом в члени колгоспу, припинення членства в колгоспі;

відомості про роботу: призначення на роботу, переведення на іншу роботу, припинення роботи;

відомості про трудову участь: прийнятий в колгоспі річний мінімум трудової участі в громадському господарстві, його виконання;

[…]

Відповідно до п. 6 Основних положень № 310 всі записи в трудовій книжці засвідчуються у всіх розділах за час роботи в колгоспі підписом голови колгоспу або спеціально уповноваженої правлінням колгоспу особою та печаткою.

Згідно з п. 7 Основних положень № 310 в тих випадках, коли в трудовій книжці колгоспника заповнені всі сторінки відповідних розділів, трудова книжка доповнюється вкладишем.

П. 8 Основних положень № 310 було установлено, що трудові книжки зберігаються в правлінні колгоспу як бланки суворої звітності, а при припиненні членства в колгоспі видаються їх володільцям на руки.

Відповідно до п. 13 Основних положень № 310 відповідальність за організацію робіт по веденню, обліку, зберіганню та видачу трудових книжок покладається на голову колгоспу.

Відповідальність за своєчасне та правильне заповнення трудових книжок, за їх облік, зберігання та видачу несе спеціально уповноважена правлінням колгоспу особа.

За порушення установленого порядку ведення, обліку, зберігання і видачі трудових книжок посадові особи несуть відповідальність відповідно до статуту та правил внутрішнього розпорядку колгоспу, а в передбачених законом випадках іншу відповідальність.

Згідно з п. 14 Основних положень № 310 правління колгоспів вживають заходів до суворого дотримання установленого порядку ведення трудових книжок, укріплення кадрів працівників, які здійснюють ведення трудових книжок, підготовленими до цієї роботи людьми, забезпечують належне зберігання архівних документів, що стосуються трудової діяльності колгоспників.

Таким чином, Інструкція № 162 і Основні положення № 310 чітко визначали коло осіб, які уповноважені вносити записи до трудової книжки. До таких осіб належали керівник підприємства або спеціально уповноважена ним особа (голова колгоспу, уповноважена правлінням колгоспу особа).

Вирішуючи публічно-правовий спір, що виник між сторонами, суд враховує висновок Верховного Суду, викладений в постанові від 19 грудня 2019 року у справі № 307/541/17, а саме:

«[…]

34. Суд звертає увагу, що однією з підстав для призначення пенсії за віком є відповідний стаж роботи, а не дотримання усіх формальних вимог при заповненні трудової книжки. Управління ПФУ не врахувало, що не усі недоліки записів у трудовій книжці можуть бути підставою для неврахування відповідного стажу, оскільки визначальним є підтвердження факту зайнятості особи на відповідних роботах, а не правильність записів у трудовій книжці.

35. При цьому, колегія суддів вважає, що правильним є висновок суду першої інстанції про те, що право на пенсійне забезпечення особи не повинно безумовно залежати від дій чи бездіяльності осіб, які зобов`язані вести облік трудового стажу працівників.

[…]».

На переконання суду, позивач як особа, на яку не покладено обов`язків щодо організації ведення обліку, зберігання і видачі трудових книжок, не може нести відповідальність за неправильність, неточність або неповноту внесених до його трудової книжки відомостей, а тому невірне заповнення трудової книжки не може бути підставою для незарахування пенсійним органом страхового стажу і, як наслідок, для обмеження права позивача на пенсійне забезпечення. На працівника не може перекладатися тягар доведення правдивості чи достовірності даних, що зазначені у його трудовій книжці; працівник не відповідає за правильність записів у трудовій книжці та не повинен контролювати роботодавця щодо її заповнення.

Дійсно, на титульному аркуші трудової книжки колгоспника № НОМЕР_1 не заповнені рядки «Рік народження» та «Дата заповнення трудової книжки».

Поряд із цим записи в цій трудовій книжці підтверджують факт зайнятості ОСОБА_1 ; містять всі необхідні відомості щодо його трудової діяльності.

Отже, те, що на титульному аркуші трудової книжки відсутні відомості про рік народження її власника та про дату її заповнення не можуть слугувати підставою для неврахування відображених в ній відомостей про трудову діяльність позивача при обчисленні його стажу, що дає право на пенсію за віком відповідно до Закону № 1058.

Таким чином, ОСОБА_2 має право на обчислення його стажу з урахуванням відомостей про його трудову діяльність, відображених в трудовій книжці колгоспника № НОМЕР_1 , а відмова пенсійного органу у врахуванні таких періодів виключно з посиланням на недоліки в заповненні титульного аркушу трудової книжки є протиправною.

Позивач має право на зарахування до страхового стажу, що дає право на пенсію за віком відповідно до ст. 26 Закону № 1058, періодів роботи, підтверджених записами в трудовій книжці колгоспника № НОМЕР_1 .

Підсумовуючи викладене, суд зазначає, що з огляду на встановлені фактичні обставини та зміст правових норм, які регулюють спірні правовідносини, рішення ГУ ПФУ в Одеській області від 10 липня 2025 року № 94 «Про відмову у призначенні пенсії» підлягає визнанню протиправним.

Висновок суду про протиправність рішення ґрунтується на тому, що воно не відповідає критеріям, наведеним у п. п. 3, 5, 6 ч. 2 ст. 2 КАС, є необґрунтованим та не може вважатися таким, що прийнято добросовісно і розсудливо.

Відмовляючи позивачу в призначенні пенсії, ГУ ПФУ в Одеській області не забезпечило всебічний, повний та об`єктивний розгляд поданих ним документів.

Крім того, в процесі розгляду заяви ОСОБА_1 і прийнятті оскаржуваного рішення ГУ ПФУ в Одеській області не забезпечило дотримання принципів адміністративної процедури, про які йдеться в п. п. 1, 3, 5, 12 ч. 1 ст. 4 Закону № 2073.

Відповідно до ч. 1 ст. 6 Закону № 2073 адміністративний орган здійснює адміністративне провадження виключно на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією України, цим Законом та іншими законами України, а також на підставі міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Згідно з ч. 2 ст. 6 Закону № 2073 адміністративний орган застосовує інші нормативно-правові акти, прийняті відповідним органом державної влади, органом влади Автономної Республіки Крим або органом місцевого самоврядування на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією України та законом.

Ч. 4 ст. 6 Закону № 2073 установлено, що висновки про застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду, є обов`язковими для всіх адміністративних органів, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить відповідну норму права.

В порушення принципу законності адміністративної процедури, ГУ ПФУ в Одеській області проігнорувало висновки Верховного Суду щодо застосування норм права в частині оцінки недоліків у заповненні трудових книжок.

Відповідно до ч. 1 ст. 8 Закону № 2073 адміністративний орган забезпечує належність та повноту з`ясування обставин справи, безпосередньо досліджує докази та інші матеріали.

Згідно з приписами ч. 2 ст. 8 Закону № 2073 адміністративний орган під час здійснення адміністративного провадження враховує всі обставини, що мають значення для вирішення справи.

Відповідно до ч. 3 ст. 8 Закону № 2073 адміністративний орган зобов`язаний обґрунтовувати адміністративні акти, які він приймає, крім випадків, визначених законом; адміністративний акт, який може негативно вплинути на право, свободу чи законний інтерес особи, повинен містити мотивувальну частину, що відповідає вимогам цього Закону.

Всупереч приписам ст. 8 Закону № 2073 ГУ ПФУ в Одеській області не забезпечило належність і повноту з`ясування обставин, що мали значення для вирішення питання про наявність у ОСОБА_1 права на пенсію.

Згідно з ч. 1 ст. 10 Закону № 2073 адміністративний орган зобов`язаний діяти добросовісно для досягнення мети, визначеної законом.

Відповідно до ч. 2 ст. 10 Закону № 2073 адміністративний орган при здійсненні адміністративного провадження повинен діяти, керуючись здоровим глуздом, логікою та загальноприйнятими нормами моралі, з дотриманням вимог законодавства.

Суд відзначає, що не може вважатися добросовісною і розсудливою поведінка пенсійного органу, яка знайшла прояв у відмові зарахувати до стажу періоди роботи виключно з формальних підстав, а також без будь-якого правового обґрунтуванням.

Тим більш, що частина протиправно незарахованого страхового стажу є істотною і має вирішальне значення при вирішенні питання щодо наявності у позивача права на пенсію.

Крім того, відповідач порушив принцип гарантування права особи на участь в адміністративному провадженні.

Так, відповідно до ч. 1 ст. 17 Закону № 2073 особа має право бути заслуханою адміністративним органом, надавши пояснення та/або заперечення у визначеній законом формі до прийняття адміністративного акта, який може негативно виплинути на право, свободу чи законний інтерес особи.

Згідно з ч. 2 ст. 17 Закону № 2073 адміністративний орган зобов`язаний здійснювати інформування та консультування учасників адміністративного провадження з питань, що стосуються адміністративного провадження, а також щодо змісту їхніх прав та обов`язків.

Ч. 3 ст. 17 Закону № 2073 установлено, що особа має право у передбаченому законом порядку витребовувати та/або надавати документи, а також інші докази, що стосуються обставин адміністративної справи.

Відповідно до ч. 1 ст. 28 Закону № 2073 учасники адміністративного провадження мають право:

1) отримувати від адміністративного органу роз`яснення щодо порядку здійснення адміністративного провадження, а також щодо змісту своїх прав та обов`язків у межах адміністративного провадження, визначених законом;

2) брати участь в адміністративному провадженні особисто або через своїх представників;

3) ознайомлюватися з матеріалами справи (крім відомостей, що відповідно до закону віднесені до інформації з обмеженим доступом), робити з них витяги, копії тощо, у тому числі з використанням технічних засобів, під час здійснення та після завершення адміністративного провадження, отримувати інформацію про процедурні дії та процедурні рішення, вчинені (прийняті) під час здійснення адміністративного провадження;

4) бути заслуханими адміністративним органом з питань, що є предметом адміністративного провадження, до прийняття адміністративного акта, який може негативно вплинути на право, свободу чи законний інтерес такого учасника;

5) отримувати та надавати документи, інші докази, що стосуються обставин справи;

[…]

7) подавати клопотання про:

[…]

в) витребування документів або відомостей, необхідних для розгляду та вирішення справи;

[…]

9) отримати адміністративний акт;

[…].

Крім того, відповідно до п. 1.8 розділу І Порядку № 22-1 у разі якщо до заяви про призначення пенсії додані не всі необхідні документи, орган, що призначає пенсію, має письмово повідомити заявника про те, які документи необхідно подати додатково.

В порушення принципу гарантування права особи на участь в адміністративному провадженні, перш ніж прийняти рішення про відмову у призначенні пенсії, ГУ ПФУ в Одеській області не надало ОСОБА_1 можливості надати пояснення, подати додаткові документи, звернутися з клопотанням про витребування додаткових документів та відомостей для підтвердження підстав зарахування до страхового стажу тих періодів, які пенсійним органом не були зараховані.

Прийняття рішення у справі регламентовано нормами ст. 69 Закону № 2073.

Відповідно до ч. 1 ст. 69 Закону № 2073 за результатами розгляду справи адміністративний орган у межах своїх повноважень приймає адміністративний акт.

Вимоги до змісту адміністративного акта наведені у ст. 71 Закону № 2073.

Так, згідно з ч. 1 ст. 71 Закону № 2073 письмовий адміністративний акт […] складається із вступної, мотивувальної, резолютивної та заключної частин.

Адміністративний акт містить підпис та/або печатку (у тому числі електронні), якщо інше не передбачено законом, та повне ім`я відповідальної посадової особи адміністративного органу.

У вступній частині зазначаються найменування адміністративного органу, дата прийняття адміністративного акта та його реєстраційний номер, відомості в обсязі, достатньому для встановлення особи адресата адміністративного акта, та його контактні дані.

Мотивувальна частина адміністративного акта складається згідно з вимогами цього Закону.

У резолютивній частині адміністративного акта зазначається суть прийнятого за результатами розгляду справи рішення. Крім того, можливе викладення додаткових положень, визначених цією статтею.

У заключній частині зазначаються строк набрання адміністративним актом чинності та спосіб визначення такого строку. В адміністративному акті, який негативно впливає на право, свободу чи законний інтерес особи або покладає на неї певний обов`язок, зазначаються строки і порядок його оскарження (у тому числі найменування та місцезнаходження адміністративного органу, який є суб`єктом розгляду скарги, та вид суду, до якого особа може подати позов). У разі якщо подання скарги чи пред`явлення позову не зупиняє дію адміністративного акта, у заключній частині повинна міститися вказівка на такий винятковий правовий наслідок з посиланням на правові підстави для такого винятку.

Вимоги до мотивування (обґрунтування) адміністративного акта визначені ст. 72 Закону № 2073.

Так, згідно з ч. 1 ст. 72 Закону № 2073 адміністративний акт, […], повинен мати мотивувальну частину (крім випадків, передбачених ч. 6 цієї статті).

Мотивування (обґрунтування) адміністративного акта […] повинно забезпечувати особі можливість правильно його зрозуміти та реалізувати своє право на оскарження адміністративного акта.

Відповідно до ч. 2 ст. 72 Закону № 2073 у мотивувальній частині адміністративного акта зазначаються: 1) дата подання заяви або скарги та стислий зміст вимоги, що в ній міститься (у разі прийняття акта за заявою або скаргою особи); 2) фактичні обставини справи; 3) зміст документів та відомості, враховані під час розгляду справи; 4) посилання на докази або інші матеріали справи, на яких ґрунтуються висновки адміністративного органу; 5) детальна правова оцінка обставин, виявлених адміністративним органом, та чітке зазначення висновків, зроблених на підставі такої правової оцінки виявлених обставин.

Для окремих видів справ законодавством можуть визначатися додаткові відомості, що зазначаються у мотивувальній частині адміністративного акта (ч. 4 ст. 72 Закону № 2073).

Згідно з ч. 5 ст. 72 Закону № 2073 відсутність в адміністративному акті мотивувальної частини, складеної відповідно до вимог цього Закону, має наслідки, встановлені цим Законом.

Ч. 6 ст. 72 Закону № 2073 передбачено, що мотивування (обґрунтування) адміністративного акта не вимагається, якщо: 1) адміністративний орган задовольнив заяву, при цьому адміністративний акт не стосується прав, свобод чи законних інтересів інших осіб; 2) адміністративний орган під час здійснення інспекційних (контрольних, наглядових) повноважень не виявив порушень законодавства.

Рішення, яке є предметом спору, не відповідає вимогам мотивування (обґрунтування) адміністративного акта, визначеним ст. 72 Закону № 2073.

Мотивування (обґрунтування) рішення про відмову у призначенні пенсії не забезпечує ОСОБА_1 належну можливість правильно його зрозуміти та реалізувати своє право на оскарження, оскільки всупереч приписам ч. 2 ст. 72 Закону № 2073 в цьому рішенні відсутня детальна правова оцінка обставин, виявлених пенсійним органом, та чітке зазначення висновків, зроблених на підставі оцінки виявлених обставин.

Суд наголошує, що в контексті спірних правовідносин йшлося про прийняття рішення про відмову у призначенні пенсії, тобто про відмову особі в реалізації її конституційного права на соціальний захист.

Відтак, таке рішення потребувало ретельного, повного і чіткого обґрунтування, чого відповідачем не було забезпечено.

Умови правомірності адміністративного акта наведені у ст. 87 Закону № 2073.

Згідно з ч. 1 ст. 87 Закону № 2073 адміністративний акт є правомірним, якщо він прийнятий компетентним адміністративним органом відповідно до закону, що діяв на момент прийняття акта.

Відповідно до ч. 2 ст. 87 Закону № 2073 протиправним є адміністративний акт, що не відповідає вимогам, визначеним ч. 1 цієї статті, зокрема:

1) прийнятий адміністративним органом, що:

а) не мав на це повноважень;

б) використав дискреційні повноваження незаконно;

2) суперечить положенням закону щодо форми та змісту адміністративного акта;

3) порушує норми матеріального права;

4) не відповідає принципам адміністративної процедури.

Порушення адміністративним органом передбаченої законом адміністративної процедури, якщо воно не вплинуло і не могло вплинути на правомірність вирішення справи по суті, не спричиняє протиправності адміністративного акта (ч. 3 ст. 87 Закону № 2073).

Отже, невідповідність адміністративного акта принципам адміністративної процедури є самостійною і достатньою підставою для визнання його протиправним.

Оскільки рішення ГУ ПФУ в Одеській області від 10 липня 2025 року № 94 «Про відмову у призначенні пенсії» є протиправним, порушене право позивача підлягає поновленню шляхом скасування цього рішення.

Виходячи з встановлених фактичних обставин та правового регулювання спірних правовідносин, діючи на підставі ч. 2 ст. 9 КАС, для повного та ефективного захисту порушеного права позивача на пенсійне забезпечення суд вважає за необхідне також застосувати такі способи захисту як зобов`язання ГУ ПФУ в Одеській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 02 липня 2025 року про призначення пенсії за віком відповідно до ст. 26 Закону № 1058 з урахуванням відомостей про його трудову діяльність, наведених в трудовій книжці колгоспника № НОМЕР_1 , з урахуванням правової оцінки, наданої судом в цьому рішенні, та прийняти відповідне рішення з додержанням принципів адміністративної процедури.

З приводу заперечень відповідача, які полягають у тому, що призначення пенсії належить до його дискреційних повноважень, суд вважає за необхідне зазначити таке.

За визначенням, наведеним у п. 7 ч. 1 ст. 2 Закону № 2073, дискреційне повноваження повноваження, надане адміністративному органу законом, обрати один із можливих варіантів рішення відповідно до закону та мети, з якою таке повноваження надано.

Як визначено у Рекомендації № R (80) 2 Комітету Міністрів Ради Європи щодо здійснення дискреційних повноважень адміністративними органами від 11 березня 1980 року, дискреційні повноваження означають свободу адміністрації оцінювати ситуації й приймати у них рішення, надають адміністрації простір у здійсненні вибору між вільними рішеннями.

Проявом адміністративного розсуду може бути:

а) коли норма, встановлюючи певні варіанти рішень, зобов`язує орган зробити вибір одного з варіантів;

б) коли норма уповноважує орган або посадову особу діяти на власний розсуд і при цьому настання правових наслідків не пов`язується конкретними умовами тощо.

Разом з цим у випадку досягнення особою пенсійного віку, визначеного ст. 26 Закону № 1058, і набуття нею на день досягнення пенсійного віку необхідного страхового стажу, пенсійний орган має лише один варіант правомірної поведінки прийняти рішення про призначення пенсії, тобто йдеться про повноваження, які не є дискреційними.

Суд відхиляє заперечення відповідача, які полягають у тому, що ГУ ПФУ в Одеській області не є суб`єктом прийняття рішення про призначення пенсії позивачеві, оскільки останній проживає на території, яку обслуговує ГУ ПФУ в Донецькій області, позаяк ці заперечення не відповідають приписам п. п. 4.2, 4.10 Порядку № 22-1.

Таким чином, позовні вимоги підлягають задоволенню.

Суд надав оцінку основним доводам і запереченням сторін. Решта доводів і заперечень сторін не спростовують висновків суду по суті позовних вимог.

Окремо суд вважає за необхідне відзначити, що разом з заявою про призначення пенсії ОСОБА_1 надав заяву довільної форми про те, що він не отримує пенсію від органів пенсійного забезпечення російської федерації.

Поряд із цим надані позивачем документи, а саме трудова книжка колгоспника № НОМЕР_1 та трудова книжка серії НОМЕР_4 на титульних аркушах містять штампи про те, що з 29 жовтня 2023 року ОСОБА_1 призначена пенсія за віком на тимчасово окупованій території України незаконним органом так званою «державною бюджетною установою «управління пенсійного фонду донецької народної республіки в Тельманівському районі».

Розподіл судових витрат.

Відповідно до ч. 1 ст. 139 КАС при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Ухвалою від 01 вересня 2025 року суд задовольнив клопотання позивача та відстрочив йому сплату судового збору за подання позову в розмірі 968,96 грн до ухвалення судового рішення у справі.

Судовий збір позивачем не сплачений.

Докази здійснення позивачем інших судових витрат суду не надані.

Визначаючи кількість вимог немайнового характеру, заявлених позивачем, суд враховує, що вимога про визнання протиправними акта, дії чи бездіяльності як передумова для застосування інших способів захисту порушеного права (скасування або визнання нечинним рішення чи окремих його положень, зобов`язання прийняти рішення, вчинити дії чи утриматися від їх вчинення тощо) як наслідків протиправності акта, дій чи бездіяльності є однією вимогою.

Суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог, а тому за рахунок бюджетних асигнувань ГУ ПФУ в Одеській області на користь держави підлягає присудженню судовий збір в сумі 968,96 грн.

Керуючись ст. ст. 2, 12, 241, 242, 243, 244, 245, 246, 250, 251, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

вирішив:

1. Адміністративний позов ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_3 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_2 , фактичне місце проживання: АДРЕСА_3 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області (ідентифікаційний код 20987385, місцезнаходження: 65012, Одеська обл., м. Одеса, вул. Канатна, буд. 83) про визнання протиправним і скасування рішення та зобов`язання вчинити певні дії задовольнити.

2. Визнати протиправним і скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області від 10 липня 2025 року № 94 «Про відмову у призначенні пенсії».

3. Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 02 липня 2025 року про призначення пенсії за віком відповідно до ст. 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» з урахуванням відомостей про його трудову діяльність, наведених в трудовій книжці колгоспника № 34, з урахуванням правової оцінки, наданої судом в цьому рішенні, та прийняти відповідне рішення з додержанням принципів адміністративної процедури.

4. Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області на користь держави судовий збір в сумі 968 (дев`ятсот шістдесят вісім) гривень 96 копійок.

5. Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

6. Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги до Першого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

7. Повне судове рішення складено 08 січня 2026 року.

Суддя Т.О. Кравченко