Справа № 200/7580/25
Суддя: Зінченко О.В.
Дата ухвалення: 2026-01-12 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 січня 2026 року Справа№200/7580/25

Донецький окружний адміністративний суд у складі: головуючого судді Зінченка О.В., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження (у письмовому провадженні) адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1 (зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Військової частини НОМЕР_2 (код ЕДРПОУ НОМЕР_3 ) про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В:

01 жовтня 2025 року до Донецького окружного адміністративного суду звернувся із позовною заявою ОСОБА_1 (далі-позивач) до Військової частини НОМЕР_2 (далі-відповідач), в якій просить суд:

- визнати протиправними дії Військової частини НОМЕР_2 щодо нарахування зниженого розміру додаткової винагороди, колишньому військовослужбовцю військової частини НОМЕР_4 лейтенанту ОСОБА_1 , за період з 24.05.2024 по 26.10.2024, з 04.11.2024 по 18.05.2025 року за час забезпечення здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії та участі на визначених ділянках місцевості, де велися бойові дії, безпосередньо зіткнення з противником на глибину виконання бойових (спеціальних) завдань військовою частиною, які за своїм призначенням, у тому числі завдання сил оборони щодо наступу (контрнаступу, контратаки) до батарей противника включно;

- зобов`язати Військову частину НОМЕР_2 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 різницю між додатковою винагородою у розмірі 100000 грн. та 30000 грн. за періоди з 24.05.2024 по 26.10.2024, з 04.11.2024 по 18.05.2025 у розрахунку на місяць підставою чого є участь у забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що в період з 24.05.2024 по 26.10.2024, з 04.11.2024 по 18.05.2025 брав участь у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, то він має право на виплату додаткової винагороди у розмірі до 100 000 грн в розрахунку на місяць пропорційно часу виконання таких завдань в повному обсязі. На думку позивача, факт приймання безпосередньої участі позивача у бойових діях або забезпеченні заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримуванні збройної агресії на території Донецької області в період з 24.05.2024 по 26.10.2024, з 04.11.2024 по 18.05.2025 підтверджується Довідкою про безпосередню участь особи у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України (вих. № 1557/4199 від 26.07.2025).

Вважаючи свої права порушеними, звернувся до суду із даним позовом.

Ухвалою суду від 06 жовтня 2025 року позовну заяву ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_2 про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії залишено без руху, встановлено особі, яка звернулася із позовною заявою, десятиденний строк від дня вручення копії цієї ухвали для усунення недоліків позовної заяви, шляхом надання заяви про поновлення пропущеного строку звернення до суду з даною позовною заявою, у якій зазначити поважні причини пропуску такого строку та надати докази поважності причин його пропуску.

На виконання ухвали суду позивачем надано клопотання про поновлення пропущеного строку звернення до суду із даною позовною заявою.

15 жовтня 2025 року ухвалою суду поновлено строк звернення до суду, прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження в адміністративній справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).

Відповідач надав відзив на позовну заяву, зазначив, що позивач пропустив строк на звернення до суду із позовними вимогами. Зауважив, що право на отримання додаткової винагороди в розмірі 100000 грн. мають військовослужбовці, які здійснюють не абстрактні заходи з національної безпеки і оборони, а лише ті заходи, як перелічені в абз. 2-13 розділу XXXIV Порядку виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам, затвердженим наказом Міністерства оборони України №260 від 7 червня 2018 року, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 26 червня 2018 року за №745/32197. Вважає, що посилання позивача на довідку 1557/4199 від 26.07.2025 як доказ того, що вона дає йому право на додаткову винагороду в розмірі 100000 грн є необґрунтованим. Відповідач нараховував та виплачував позивачу додаткову винагороду, відповідно до діючого законодавства, в залежності від виконуваних ним завдань, а саме Порядку №260 та Постанови №168.

Отже, на думку відповідача, правові підстави для задоволення позову із зазначених в ньому підстав відсутні.

Розглянувши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд установив наступне.

Позивач, ОСОБА_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 .

Має пільги встановлені законодавством України для ветеранів війни учасників бойових дій, що підтверджується посвідченням серії НОМЕР_5 , з 04.04.2024 переведений з посаду командира 2 стрілецького взводу 2 стрілецької роти військової частини НОМЕР_4 на посаду начальника групи психологічного супроводу та відновлення Військової частини НОМЕР_4 , що підтверджується копіями наказів, наявних в матеріалах справи.

У довідці Військової частини НОМЕР_4 від 26.07.2025 № 1557/4199 «Про безпосередню участь особи у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України» зазначено, що ОСОБА_1 в період з 27.01.2023 по 03.07.2023, з 11.07.2023 по 28.01.2024, з 09.03.2024 по 26.10.2024. та з 04.11.2024 по 18.05.2025 року брав участь у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, перебуваючи в: Донецька область, Покровський район, Селидівсьа територіальна громада, с. Вишневе, Донецька область, Торецька міська громада, Бахмутський район, с.Суха Бачка, Донецька область, Покровський район, Селидівська міська громада, м.Селидове , Донецька область, Краматорський район, Іллінівська територіальна громада, с. Бересток, Донецька область, Краматорський район, Іілінівська територіальна громада, с.Зоря.

Також у підставах зазначені бойові накази, бойові розпорядження та журнали бойових дій.

У вказаній довідці вказано, що вона є підставою для надання особі статусу учасника бойових дій (особи з інвалідністю внаслідок війни).

Довідка від 26.07.2025 № 1557/4199 відповідає формі, установленій додатком 6 до Порядку надання та позбавлення статусу учасника бойових дій осіб, які захищали незалежність, суверенітет та територіальну цілісність України і брали безпосередню участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення чи у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації в Донецькій та Луганській областях, забезпеченні їх здійснення, у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 20 серпня 2014 року № 413.

Відповідно до рапортів начальника штабу-заступника командира Військової частини НОМЕР_4 , копії яких наявні в матеріалах справи, позивач виконував бойові завдання із всебічного забезпечення діючих угруповань військ (сил) сил оборони держави згідно з переліком завдань, затвердженим Міністром оборони України, які відповідно до абз. 16 п. 2 розділу ХХХІV Порядку №260 дають право на отримання додаткової винагороди в розмірі 30000 грн. в наступні періоди:

- з 25.05.2024 по 31.05.2024;

- з 01.06.2024 по 30.06.2024;

- з 01.07.2024 по 31.07.2024;

- з 01.08.2024 по 31.08.2024;

- з 01.09.2024 по 30.09.2024;

- з 01 по 05, 07, 08, 10, 11, 13, 14, з 16 по 18, з 20 по 22, з 24 по 26 жовтня 2024 р.;

- з 01.12.2024 по 31.12.2024;

- 1, 2, з 06 по 31 січня 2025 р.;

- з 01 по 28 лютого 2025;

- з 01 по 07, з 13 по 31 березня 2025;

- з 01 по 30 квітня 2025;

- з 01 по 18 травня 2025.

Відповідно до рапортів начальника штабу-заступника командира Військової частини НОМЕР_4 , копії яких наявні в матеріалах справи, позивач вииконував бойові завдання під час ведення бойових (спеціальних) дій на лінії бойового зіткнення з противником на глибину виконання бойових (спеціальних) завдань військовою частиною (підрозділом, у тому числі зведеним) першого ешелону оборони, які відповідно до абз. 2-3 п. 2 розділу ХХХІV Порядку №260 дають право на отримання додаткової винагороди в розмірі 100000 грн. в наступні періоди:

- 6, 9, 12, 15, 19, 23 жовтня 2024;

- 16, 19, 22, 24, 27, 30 листопада 2024;

- 3-5 січня 2025;

- з 08 по 12 березня 2025.

Суд зазначає, що у всіх вказаних рапортах є посилання на відповідні бойові накази, бойові розпорядження і журнал бойових дій.

Також суд звертає увагу на те, що в рапорті від 05.06.2025 всім військовослужбовцям визначено період виконання завдань згідно з бойовими наказами (розпорядженнями) до 18.05.2025.

Відповідно до картки особового рахунку позивач на підставі вищезазначених рапортів командирів підрозділів, де він проходив службу, отримав додаткову винагороду в розмірі 100000 грн. та 30000 грн., в розрахунку на місяць виходячі із виконуваних ним завдань.

Спірні правовідносини виникли з приводу наявності підстав для виплати додаткової винагороди, передбаченої постановою КМУ від 28 лютого 2022 року № 168, а саме додаткової винагороди до 100 000 гривень в розрахунку на місяць.

Щодо пропуску строку звернення до суду, суд зауважує, що ухвалою суду від 15 жовтня 2025 року поновлено строк звернення до суду, а тому відсутні підстави для залишення позовної заяви без розгляду.

Вирішуючи спірні правовідносини, суд виходить з наступного.

Указом Президента України від 24.02.2022 № 64/2022 у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану в Україні», постановлено ввести воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24.02.2022 строком на 30 діб.

Строк дії воєнного стану в Україні продовжено з 05 години 30 хвилин 26.03.2022 строком на 30 діб згідно з Указом Президента України від 14.03.2022 №133/2022, надалі іншими Указами цей строк продовжено до сьогоднішнього дня.

Основні засади державної політики у сфері соціального захисту військовослужбовців та членів їх сімей визначає Закон України від 20 грудня 1991 року № 2011-XII «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» (далі Закон № 2011-XII), який встановлює єдину систему їх соціального та правового захисту, гарантує військовослужбовцям та членам їх сімей в економічній, соціальній, політичній сферах сприятливі умови для реалізації їх конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни та регулює відносини у цій галузі.

Відповідно до частини першої статті 9 Закону № 2011-XII держава гарантує військовослужбовцям достатнє матеріальне, грошове та інші види забезпечення в обсязі, що відповідає умовам військової служби, стимулює закріплення кваліфікованих військових кадрів. Центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері праці та соціальної політики, інші центральні органи виконавчої влади відповідно до їх компетенції розробляють та вносять у встановленому порядку пропозиції щодо грошового забезпечення військовослужбовців.

За приписами частини другої статті 9 Закону № 2011-XII до складу грошового забезпечення входять: посадовий оклад, оклад за військовим званням; щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія); одноразові додаткові види грошового забезпечення.

Частиною четвертою статті 9 Закону № 2011-XII передбачено, що грошове забезпечення виплачується у розмірах, що встановлюються Кабінетом Міністрів України, та повинно забезпечувати достатні матеріальні умови для комплектування ЗСУ, інших утворених відповідно до законів України військових формувань та правоохоронних органів кваліфікованим особовим складом, врахо увати характер, умови служби, стимулювати досягнення високих результатів у службовій діяльності. Порядок виплати грошового забезпечення визначається Міністром оборони України, керівниками центральних органів виконавчої влади, що мають у своєму підпорядкуванні утворені відповідно до законів України військові формування та правоохоронні органи, керівниками розвідувальних органів України.

На виконання Указів Президента України від 24 лютого 2022 року №64/2022 та №69/2022 Кабінет Міністрів України Постановою від 28 лютого 2022 року №168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та сім`ям під час дії воєнного стану» (далі - Постанова №168), у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин, пунктом 1 якої установлено, що на період воєнного стану особам рядового і начальницького складу Державної служби з надзвичайних ситуацій, особам начальницького складу управління спеціальних операцій Національного антикорупційного бюро та поліцейським виплачується додаткова винагорода в розмірі до 30000 гривень пропорційно в розрахунку на місяць, а тим з них, які беруть безпосередню участь у бойових діях або забезпечують здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах їх ведення (здійснення), зокрема на тимчасово окупованій Російською Федерацією території України, на території між позиціями сил оборони та позиціями військ держави-агресора, у період здійснення зазначених заходів, розмір такої додаткової винагороди збільшується до 100000 гривень в розрахунку на місяць пропорційно часу участі у таких діях та заходах. Особам рядового і начальницького складу територіальних (міжрегіональних) воєнізованих формувань Державної кримінально-виконавчої служби, що залучаються Головнокомандувачем Збройних Сил до складу оперативно-стратегічного угруповання відповідної групи військ для безпосередньої участі у бойових діях або забезпечення здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах проведення воєнних (бойових) дій у період здійснення зазначених заходів, виплачується додаткова винагорода в розмірі до 100000 гривень в розрахунку на місяць пропорційно часу участі у таких діях та заходах.

Пунктом 1-1 Постанови №168 установлено, що на період воєнного стану: військовослужбовцям Збройних Сил, Служби безпеки, Служби зовнішньої розвідки, Головного управління розвідки Міністерства оборони, Національної гвардії, Державної прикордонної служби, Управління державної охорони, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації, Державної спеціальної служби транспорту (далі - військовослужбовці), які беруть безпосередню участь у бойових діях або здійсненні заходів, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, перебуваючи безпосередньо в районах їх здійснення, на тимчасово окупованій Російською Федерацією території України, на території між позиціями сил оборони та позиціями військ держави-агресора, щомісяця виплачується додаткова винагорода у розмірі 100 000 гривень в розрахунку на місяць пропорційно часу участі у таких діях та заходах. У разі виконання бойових (спеціальних) завдань під час ведення бойових (спеціальних) дій на лінії бойового зіткнення з противником на відстані виконання бойових (спеціальних) завдань військовою частиною (підрозділом, зокрема зведеним) першого ешелону оборони або наступу (контрнаступу, контратаки) до ротного опорного пункту включно, а також на тимчасово окупованій Російською Федерацією території України, на території між позиціями сил оборони та позиціями військ держави-агресора в районах ведення воєнних (бойових) дій та на території противника військовослужбовцям додатково виплачується одноразова винагорода в розмірі 70000 гривень за кожні 30 днів (сумарно обчислених) виконання таких завдань.

У подальшому до Постанови №168 були внесені зміни, які не впливають на спірні в цій справі правовідносини, зокрема, пунктом 2 Постанови Кабінет Міністрів України від 15 листопада 2024 року № 1311 у пункті 1 Постанови №168: перше речення абзацу першого після слів позиціями військ держави-агресора доповнено словами , на території держави-агресора; абзац другий після слів в районах ведення воєнних (бойових) дій доповнено словами , на території держави-агресора. В абзаці другому пункту 1-1 після слів в районах їх здійснення, на тимчасово окупованій Російською Федерацією території України, на території між позиціями сил оборони та позиціями військ держави-агресора доповнено словами , на території держави-агресора, а слова на території противника замінено словами на території держави-агресора.

Згідно з п. 1-2 Постанови №168 виплата додаткової винагороди та одноразової винагороди здійснюється на підставі наказів командирів (начальників).

Також п. 2-1 Постанови №168 установлено, що міністерства та державні органи за погодженням з Міністерством фінансів та Міністерством економіки визначають:

- порядок, умови і розміри виплати додаткової винагороди особам, зазначеним у пункті 1 цієї постанови;

- особливості виплати додаткової винагороди та винагороди за особливості проходження служби (навчання) під час воєнного стану (особливого періоду) особам, зазначеним у пункті 1-1 цієї постанови, та додаткової винагороди особам, зазначеним у пункті 1-2 цієї постанови, у тому числі в частині встановлення переліку бойових (спеціальних) завдань та заходів, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, для здійснення такої виплати, з урахуванням завдань, покладених на Збройні Сили, Службу безпеки, Службу зовнішньої розвідки, Головне управління розвідки Міністерства оборони, Національну гвардію, Державну прикордонну службу, Управління державної охорони, Державну службу спеціального зв`язку та захисту інформації, Державну спеціальну службу транспорту.

Відповідно до п. 2 розділу XXXIV Порядок виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам, затвердженого Наказом Міністерства оборони України від 7 червня 2018 року № 260, зареєстровано в Міністерстві юстиції України 26 червня 2018 року за № 745/32197 (далі Порядок № 260), передбачено, що На період дії воєнного стану військовослужбовцям додаткова винагорода згідно з постановою Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 року № 168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» виплачується в таких розмірах:

1) 100 000 гривень - тим, які беруть безпосередню участь у бойових діях або здійсненні заходів, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, перебуваючи безпосередньо в районах їх здійснення, на тимчасово окупованій Російською Федерацією території України, на території між позиціями сил оборони та позиціями військ держави-агресора, у період здійснення зазначених заходів (у тому числі військовослужбовцям строкової служби та курсантам), та виконують бойові (спеціальні) завдання (у розрахунку на місяць пропорційно часу участі у таких діях та заходах):

- під час ведення бойових (спеціальних) дій на лінії бойового зіткнення з противником на глибину виконання бойових (спеціальних) завдань військовою частиною (підрозділом, у тому числі зведеним) першого ешелону оборони або наступу (контрнаступу, контратаки) до батальйону включно (у тому числі тим, що визначені в абзаці чотирнадцятому цього пункту);

- у районах ведення воєнних (бойових) дій з виявлення повітряних цілей противника;

- із здійснення польотів в повітряному просторі областей України, на територіях яких ведуться воєнні (бойові) дії;

- з вогневого ураження противника у складі підрозділу (засобу) ракетних військ і артилерії, підрозділу (засобу) протиповітряної оборони;

- на території противника (у тому числі на території між позиціями військ противника та своїх військ, тимчасово окупованих (захоплених) противником територіях);

- з вогневого ураження повітряних, морських цілей противника;

- з виводу повітряних суден з під удару противника з виконанням зльоту;

- кораблями, катерами, суднами в морській, річковій акваторії (поза межами внутрішніх акваторій портів, пунктів базування, місць тимчасового базування);

- у районах ведення воєнних (бойових) дій медичному персоналу медичних частин та підрозділів (медичних підрозділів підсилення);

- з відбиття збройного нападу (вогневого ураження противника) на об`єкти, що охороняються, звільнення таких об`єктів у разі їх захоплення або насильного заволодіння зброєю, бойовою та іншою технікою;

- у районах ведення воєнних (бойових) дій з розмінування (виявлення, знешкодження та знищення) вибухонебезпечних предметів у місцях виконання завдань за призначенням згідно з бойовими розпорядженнями;

2) 30 000 гривень - військовослужбовцям, які виконують бойові (спеціальні) завдання згідно з бойовими наказами (розпорядженнями) (у розрахунку на місяць пропорційно часу виконання бойових (спеціальних) завдань):

- з інтенсивної підготовки для ведення воєнних (бойових) дій у складі військових частин (підрозділів), включених до складу резерву Головнокомандувача Збройних Сил України сил оборони держави;

- з управління угрупованнями військ (сил) у складі розгорнутих пунктів управління Генерального штабу Збройних Сил України;

- з управління підпорядкованими силами та засобами відповідно до завдань, які покладаються на Адміністрацію Державної спеціальної служби транспорту, у складі розгорнутих пунктів управління Державної спеціальної служби транспорту;

- у складі робочої групи або одиночним порядком, визначені Головнокомандувачем Збройних Сил України, начальником Генерального штабу Збройних Сил України, у межах областей України, на територіях яких ведуться воєнні (бойові) дії;

- з розмінування (виявлення, знешкодження та знищення) вибухонебезпечних предметів поза районами ведення бойових дій;

- у складі діючих угруповань військ (сил) сил оборони держави згідно з переліком завдань, затвердженим Міністром оборони України;

- із всебічного забезпечення діючих угруповань військ (сил) сил оборони держави безпосередньо в районах ведення воєнних (бойових) дій;

- з протиповітряного прикриття та наземної оборони об`єктів критичної інфраструктури (у тому числі об`єктів транспортної інфраструктури - військовими частинами та підрозділами Державної спеціальної служби транспорту).

Райони ведення воєнних (бойових) дій, склад діючих угруповань військ (сил) сил оборони держави, розгорнутих пунктів управління Генерального штабу Збройних Сил України та склад резерву Головнокомандувача Збройних Сил України сил оборони держави визначаються відповідними рішеннями Головнокомандувача Збройних Сил України (п. 3 розділу XXXIV Порядку № 260).

Пунктом 4 розділу XXXIV Порядку № 260 установлено, що підтвердження безпосередньої участі військовослужбовців у бойових діях, виконанні бойового (спеціального) завдання або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії (далі - бойові дії або заходи), у період здійснення зазначених дій або заходів здійснюється на підставі таких документів:

- бойовий наказ (бойове розпорядження);

- журнал бойових дій (вахтовий, навігаційно-вахтовий, навігаційний журнал) або журнал ведення оперативної обстановки або бойове донесення або постова відомість (під час охорони об`єкта, на який було здійснено збройний напад);

- рапорт (донесення) командира підрозділу (групи), корабля (судна), катера про участь кожного військовослужбовця (у тому числі з доданих або оперативно підпорядкованих підрозділів) у бойових діях або заходах, у виконанні бойових (спеціальних) завдань.

Приписами пунктів 5, 9 і 10 розділу XXXIV Порядку № 260 передбачено, що одним днем участі у бойових діях або заходах вважається період (з 00 годин до 24 години календарної доби), протягом якого військовослужбовець залучався до участі в бойових діях або заходах, незалежно від кількості та тривалості таких залучень за добу.

У разі, коли військовослужбовець залучається до участі в бойових діях або заходах, які розпочато до 24 години однієї доби і закінчено після 00 годин наступної доби, до розрахунку включається зазначений період як два дні участі у бойових діях або заходах.

Виплата додаткової винагороди здійснюється на підставі наказів: командирів (начальників) військових частин - особовому складу військової частини; керівника органу військового управління - командирам (начальникам) військових частин.

Накази про виплату додаткової винагороди за минулий місяць видаються до 5 числа поточного місяця на підставі рапортів командирів підрозділів.

Отже, установлена Постановою №168 додаткова винагорода в розмірі 30000 гривень на місяць є складовою грошового забезпечення військовослужбовців, що виплачується їм на період дії воєнного стану та підлягає збільшенню до 100 000 гривень, в розрахунку на місяць пропорційно часу їх безпосередньої участі у бойових діях або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії під час перебування безпосередньо в районах їх ведення (здійснення) у період здійснення зазначених заходів.

Суд зазначає, що перебування військовослужбовця в районі ведення бойових дій саме по собі не є достатньою підставою для виплати додаткової винагороди у розмірі до 100 000,00 грн на місяць, передбаченої Постановою №168. Ключовою умовою для здійснення виплати такої додаткової винагороди є виконання військовослужбовцем спеціальних бойових завдань та заходів, які у розумінні Постанови №168 означають «безпосередню участь військовослужбовця у бойових діях або забезпечення здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії в період здійснення зазначених заходів» та підтвердження цих обставин указаними документами.

Наведене відповідає висновкам Верховного Суду, які викладені в постанові від 5 серпня 2024 року у справі № 200/4100/23.

Крім того, у спірні періоди правовідносини щодо виплати спірної додаткової винагороди військовослужбовцям Збройних Сил України були врегульовані пунктом 1-1 Постанови №168. Водночас згідно з пунктом 2-1 цієї Постанови особливості виплати додаткової винагороди особам, зазначеним у пункті 1-1 цієї постанови, у тому числі в частині встановлення переліку бойових (спеціальних) завдань та заходів, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, для здійснення такої виплати, з урахуванням завдань, покладених, зокрема на Збройні Сили, визначають відповідні міністерства та державні органи.

Тому для визначення права позивача на спірну додаткову винагороду необхідно враховувати приписи пункту 2 розділу XXXIV Порядку № 260.

Судом досліджені рапорти щодо виплати додаткової винагороди та встановлено, що додаткова винагорода до 30000,00 грн і до 100000,00 грн в розрахунку на місяць виплачувалася позивачу пропорційно часу участі у таких діях та заходах.

Усі вказані рапорти містять посилання на відповідні бойові розпорядження, бойові накази і журнал бойових дій.

Відтак під час вирішення питання про виплату позивачу додаткової винагороди були враховані вимоги п. 4 розділу XXXIV Порядку № 260 щодо підтвердження безпосередньої участі і вимоги п. 2 розділу XXXIV Порядку № 260 щодо визначення певних завдань (заходів) за участь в яких виплачується додаткова винагорода в певному розмірі.

Суд дійшов висновку про відсутність достатніх підстав вважати, що Військова частина НОМЕР_6 з певних причин не зафіксувала участі позивача в бойових діях та заходах у документах, які є підставою для виплати додаткової винагороди у підвищеному розмірі.

Суд зауважує, що наведені приписи розділу XXXIV Порядку № 260 щодо підстав для виплати додаткової винагороди і порядку підтвердження безпосередньої участі військовослужбовців у відповідних бойових діях або заходи є чіткими та передбачуваними.

Проте за змістом позовної заяви позивач вважає, що замість застосування наведених приписів Порядку № 260 може бути застосований не передбачений законодавством порядок підтвердження безпосередньої участі військовослужбовців у відповідних бойових діях або заходи, а саме на підставі довідки Військової частини НОМЕР_6 від 26.07.2025 № 1557/4199, яка видана для надання особі (позивачу) статусу учасника бойових дій (особи з інвалідністю внаслідок війни).

Суд зазначає, що довідка Військової частини НОМЕР_6 від 26.07.2025 № 1557/4199, на яку посилається позивач, є підставою для надання йому статусу учасника бойових дій. Проте, з огляду на наведені приписи законодавства, ця довідка не є документом, що підтверджує безпосередню участь у бойових діях або забезпечують здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах у період здійснення зазначених заходів у розумінні Постанови №168 і Порядку № 260.

Суд погоджується з доводами відповідача про те, що періоди, що зазначаються у вказаній довідці не можуть бути використані як підстави для виплати додаткової винагороди, оскільки вона включає як періоди безпосередньої участі у бойових діях, так і інші періоди безпосередньої участі в заходах із забезпечення оборони України, за які виплата додаткової винагороди передбачена в розмірі 30000,00 грн.

Судом не встановлено обставин, які б указували на протиправну бездіяльність Військової частини НОМЕР_6 , правонаступником якої є Військова частина НОМЕР_2 , щодо нарахування і виплати позивачу додаткової винагороди, передбаченої постановою КМУ від 28 лютого 2022 року № 168.

Відповідно до частини 1 статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Згідно частини 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на Відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Частиною 2 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Таким чином, в розглядуваному випадку позовні вимоги задоволенню не підлягають.

Враховуючи те, що норми КАС України та Закону України "Про судовий збір" не передбачають розподілу (стягнення) судових витрат, які не були здійснені, тому питання про розподіл судових витрат судом не вирішується.

Керуючись статтями 2-17, 19, 20, 42-47, 55-60, 72-77, 90, 94-99, 122, 124-125, 132, 139, 143, 159-165, 168, 171, 173, 192-196, 224-230, 241, 243, 245, 246, 250, 255, 293, 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

В И Р І Ш И В:

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 (зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Військової частини НОМЕР_2 (код ЕДРПОУ НОМЕР_3 ) про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії, відмовити.

Повний текст рішення складено та підписано 12 січня 2026 року.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, або спрощеного позовного провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного тексту судового рішення.

Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Текст рішення розміщений в Єдиному державному реєстрі судових рішень (веб-адреса сторінки: http://www.reyestr.court.gov.ua/).

Суддя О.В. Зінченко