Справа № 160/32077/25
Суддя: Юрков Едуард Олегович
Дата ухвалення: 2026-01-12 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі: головуючого судді Юркова Е.О., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін у місті Дніпро адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Дніпропетровській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення,-
07 листопада 2025 року до Дніпропетровського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Дніпропетровській області з вимогами:
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 11.11.2025 відкрито провадження у адміністративній справі та призначено справу до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін.
24.11.2025 від відповідача надійшов відзив на позовну заяву, в якому просить відмовити в задоволенні вимог позовної заяви, посилаючись на те, що Законом України від 28 грудня 2015 року №909-VIII «Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких законодавчих актів України щодо забезпечення збалансованості бюджетних надходжень у 2016 році», який набрав чинності 01.01.2016, виключено абзац шостий п.п. 266.4.1 п. 266.4 ст. 266 ПКУ, відповідно до якого сільським, селищним, міським радам та радам об`єднаних територіальних громад, що створені згідно із законом та перспективним планом формування територій громад (далі - Рада) надавалася можливість збільшувати граничну межу житлової нерухомості, на яку зменшується база оподаткування встановлена п.п. 266.4.1 п. 266.4 ст. 266 ПКУ. Враховуючи зазначене, органи місцевого самоврядування не мають права збільшувати граничну межу житлової нерухомості, на яку зменшується база оподаткування, встановлена п.п.266.4.1 п.266.4 ст.266 ПКУ.
02.01.2026 за на адресу суду від позивача надійшла відповідь на відзив, в якій підтримано позицію, викладену в позовній заяві, та зазначено, що доводи, викладені в відзиві на позовну заяву не є підставою для відмови в задоволені позову.
Справа розглянута в межах строку розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження, встановленого статтею 258 Кодексу адміністративного судочинства України - в межах шістдесяти днів із дня відкриття провадження у справі.
Розглянувши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини справи, на яких ґрунтується адміністративний позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до наступних висновків.
Судом встановлено, що згідно даних інформаційне - комунікаційних систем ДПС України ОСОБА_1 перебуває на податковому обліку в ГУ ДПС, як платник податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, та є власником об`єкту нерухомості:
- квартира, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 66 кв.м., дата набуття права власності 11.07.2017, частка власності 1;
Згідно інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно. Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єкту нерухомого майна ділянки встановлено, що ОСОБА_1 , є власником такого об`єкту нерухомого майна:
- квартира, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 66 кв.м., наявні різні форми права власності.
Зокрема, 25.01.2022 року набуте право власності у формі спільної часткової власності з визначеною часткою. Водночас за вказаним об`єктом також зареєстроване право спільної сумісної власності, оформлене одночасно з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 .
При визначенні податкового зобов`язання з податку на нерухоме майно податковим органом, відповідно до приписів п.п.266.7.3 п.266.7 ст.266 ПКУ проведено звірку та враховано угода між співвласниками квартири щодо визначення платника податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, щодо даної квартири.
За вказаною угодою платником податку на нерухоме майно (квартира), що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 , є ОСОБА_1 .
ГУ ДПС у Дніпропетровській області при визначенні суми податку на нерухоме майно за 2020 рік та 2021 рік враховані положення п.п.266.4.1 «а» п.266.4 ст.266 ПКУ щодо зменшення бази оподаткування об`єкта житлової нерухомості, що перебувають у власності фізичної особи - платника податку, для квартири на 60 кв.м.
Вважаючи спірні податкові повідомлення-рішення протиправними, позивач звернувся до суду із цією позовною заявою.
Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає наступне.
Відповідно до статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів регулюються Податковим кодексом України, який, зокрема визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час адміністрування податків, а також відповідальність за порушення податкового законодавства.
Відповідно до положень п.10.1 ст.10 ПКУ до місцевих податків належить, зокрема, податок на майно. Податок на майно згідно ст.265 ПКУ складається з:
податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки;
транспортного податку;
Згідно положень п.10.3 ст.10 ПКУ місцеві ради в межах повноважень, визначених цим Кодексом, вирішують питання відповідно до вимог цього Кодексу щодо встановлення податку на майно (в частині податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки) та встановлення збору за місця для паркування транспортних засобів, туристичного збору та земельного податку за лісові землі.
Пунктом 12.3 ст.12 ПКУ визначено,що сільські, селищні, міські ради в межах своїх повноважень приймають рішення про встановлення місцевих податків та зборів та податкових пільг зі сплати місцевих податків і зборів до 15 липня року, що передує бюджетному періоду, в якому планується застосовування встановлюваних місцевих податків та/або зборів, та про внесення змін до таких рішень.
Встановлення місцевих податків та зборів здійснюється у порядку, визначеному ПКУ (п.п.12.3.1 п.12.3 ст.12 ПКУ).
Відповідно до п.п.12.3.2 п.12.3 ст.12 ПКУ при прийнятті рішення про встановлення місцевих податків та/або зборів обов`язково визначаються об`єкт оподаткування, платник податків і зборів, розмір ставки, податковий період та інші обов`язкові елементи, визначенні статтею 7 цього Кодексу з дотриманням критеріїв, встановлених розділом XII цього Кодексу для відповідного місцевого податку чи збору.
Відповідно до підпункту 14.1.129-1 пункту 14.1 статті 14 ПКУ об`єкти нежитлової нерухомості - будівлі, приміщення, що не віднесені відповідно до законодавства до житлового фонду. У нежитловій нерухомості виділяють: а) будівлі готельні - готелі, мотелі, кемпінги, пансіонати, ресторани та бари, туристичні бази, гірські притулки, табори для відпочинку, будинки відпочинку; б) будівлі офісні - будівлі фінансового обслуговування, адміністративно-побутові будівлі, будівлі для конторських та адміністративних цілей; в) будівлі торговельні - торгові центри, універмаги, магазини, криті ринки, павільйони та зали для ярмарків, станції технічного обслуговування автомобілів, їдальні, кафе, закусочні, бази та склади підприємств торгівлі й громадського харчування, будівлі підприємств побутового обслуговування; г) гаражі - гаражі (наземні й підземні) та криті автомобільні стоянки; ґ) будівлі промислові та склади; д) будівлі для публічних виступів (казино, ігорні будинки); е) господарські (присадибні) будівлі - допоміжні (нежитлові) приміщення, до яких належать сараї, хліви, гаражі, літні кухні, майстерні, вбиральні, погреби, навіси, котельні, бойлерні, трансформаторні підстанції тощо; є) інші будівлі.
Порядок нарахування податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, регулюється Розділом XII «Податок на майно» Податкового кодексу України від 02.12.2010 року №2755-VI зі змінами та доповненнями.
Згідно з п.п.266.1.1 п.266.1 ст.266 ПКУ платниками податку є фізичні та юридичні особи, в тому числі нерезиденти, які є власниками об`єктів житлової та/або нежитлової нерухомості.
Положеннями п.п.266.1.2 «б» п.266.1 ст.266 ПКУ визначено, що у разі якщо об`єкт житлової та/або нежитлової нерухомості перебуває у спільній сумісній власності кількох осіб, але не поділений в натурі, платником податку є одна з таких осіб-власників, визначена за їх згодою, якщо інше не встановлено судом.
Відповідно до положень п.266.2 ст.266 ПКУ об`єктом оподаткування податку на нерухоме майно відмінне від земельної ділянки є житлова та нежитлова нерухомість, в тому числі її частка.
Відповідно до п.п.266.3.1, 266.3.2 п.266.3 ст.266 ПКУ базою оподаткування податком на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, є загальна площа об`єкта житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі його часток, які перебувають у власності фізичних осіб, та обчислюється контролюючим органом на підставі даних Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, що безоплатно надаються органами державної реєстрації прав на нерухоме майно та/або на підставі оригіналів відповідних документів платника податків, зокрема документів на право власності.
Підпунктом 266.4.1 «а» п.266.4 ст.266 ПКУ визначено, що база оподаткування об`єкта/об`єктів житлової нерухомості, в тому числі їх часток, що перебувають у власності фізичної особи платника податку, зменшується, зокрема, для квартири/квартир незалежно від їх кількості - на 60 м2. Таке зменшення надається один раз за кожний базовий податковий (звітний) період (рік).
Згідно з п.п.266.5.1 п.266.5 ст.266 ПКУ ставки податку для об`єктів житлової та/або нежитлової нерухомості, що перебувають у власності фізичних та юридичних осіб, встановлюються за рішенням сільської, селищної, міської ради залежно від місця розташування (зональності) та типів таких об`єктів нерухомості у розмірі, що не перевищує 1,5% розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на і січня звітного (податкового) року, за і квадратний метр бази оподаткування.
Базовий податковий (звітний) період дорівнює календарному року (п.п.266.6.1 п.266.6 ст.266 ПКУ).
Обчислення суми податку з об`єкта/об`єктів житлової нерухомості, які перебувають у власності фізичних осіб, здійснюється контролюючим органом за місцем податкової адреси (місцем реєстрації) власника такої нерухомості (п.п.266.7.1 п.266.7 ст.266 ПКУ). За наявності у власності платника податку одного об`єкта житлової нерухомості, в тому числі його частки, податок обчислюється, виходячи з бази оподаткування, зменшеної відповідно до п.п.«а» або «б» п.п.266.4.1 п.266.4 ст.266 ПКУ та відповідної ставки податку (п.п.266.7.1 «а» п.266.7 ст.266 ПКУ).
Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень - офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.
Згідно з частиною 5 статті 12 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», відомості про речові права, обтяження речових прав, внесені до Державного реєстру прав, вважаються достовірними і можуть бути використані у спорі з третьою особою до моменту державної реєстрації припинення таких прав, обтяжень у порядку, передбаченому цим Законом. Відомості про речові права, обтяження речових прав, що містяться в Реєстрі прав власності на нерухоме майно, Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна та Державному реєстрі іпотек, що є невід`ємною архівною складовою частиною Державного реєстру прав, використовуються як актуальні виключно в разі, якщо відомості про право власності на відповідне нерухоме майно, об`єкт незавершеного будівництва не внесені до Державного реєстру прав, а відомості про інші речові права, відмінні від права власності, та/або обтяження речових прав не внесені та не припинені в Державному реєстрі прав.
Так, рішенням Дніпровської міської ради від 06.12.2017 р. № 12/27 «Про встановлення ставок податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки на території міста» ставку податку встановлено у розмірі 1,5 відсотка розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на і січня звітного (податкового) року, за і квадратний метр бази оподаткування (додаток № і до вказаного рішення).
При цьому, відповідно до примітки 2 додатку № 1 до вказаного рішення житлова нерухомість, що перебуває у власності фізичних осіб, а саме квартира/квартири незалежно від їх кількості з площею від 60 кв.м. до 85 кв.м оподатковуються податком на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, за нульовою ставкою (оподатковується на загальних підставах площа, що перевищує 85 кв.м.). Таке зменшення надається один раз на кожний базовий податковий (звітний) період (рік).
Рішенням Дніпровської міської ради від 23.05.2018р. № 4/32 внесено зміни до рішення міської ради від 06.12.2017 р. № 12/27, яким примітка 2 додатка № 1 викладена у редакції, відповідно до якої житлова нерухомість, що перебуває у власності фізичних осіб - платників податку, а саме квартира/квартири. їх частки, загальна площа яких сумарно не перевищує 85 кв.м., оподатковується податком на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, за нульовою ставкою. Якщо житлова нерухомість, що перебуває у власності фізичних осіб -платників податку, а саме квартира/квартири, їх частки, незалежно від кількості, загальна площа яких сумарно перевищує 85 кв.м., то таке перевищення оподатковується податком на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, на загальних підставах.

Суд зазначає, що вказані рішення не скасовані в судовому або іншому порядку, внаслідок чого є обов`язковими для застосування як платниками податків, так і контролюючим органом.

Рішенням Дніпровської міської ради №10/7 від 26.05.2021 р. «Про внесення змін до рішення міської ради від 06.12.2017 №12/27 «Про ставки та пільги зі сплати податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, на території міста» викладено у новій редакції примітка 2 додатку № і, згідно якої податок на нерухоме майно визначається за ставкою 1,5% від розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на оі січня звітного року. В залежності від зональності ставка податку може складати і.2%. Це рішення набирає чинності з 01.01.2022 року.

Таким чином, тільки з 01.01.2022 року Дніпровська міська рада своїм рішенням змінила ставку податку на нерухоме майно, а саме: виключила нульову ставку податку щодо квартир площею до 85 кв.м.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 володіє часткою нерухомого майна - квартира, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .

Квартира знаходиться у спільній сумісній власності трьох членів сім`ї: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та ОСОБА_1 . Загальна площа квартири - 66 кв.м. Інформація щодо даної квартири внесена до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності. Інші об`єкти нерухомості у власності платника податків відсутні.

Головним управлінням ДПС у Дніпропетровській області в червні 2025 року Позивачу визначено суму податкового зобов`язання з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, щодо вищевказаної квартири за 2020 рік та 2021 рік у сумі 965,07 грн., а саме: податкове повідомлення-рішення № 1-0462-UA0033698 від 23.06.2025 року - сума податку за 2020 рік у розмірі 425,07 грн.; податкове повідомлення-рішення № 1-0462-UA0033698 від 23.06.2025 року - сума податку за 2021 рік у розмірі 540,00 грн.

ГУ ДПС у Дніпропетровській області при визначенні суми податку на нерухоме майно за 2020 рік та 2021 рік враховані положення п.п.266.4.1 «а» п.266.4 ст.266 ГЇКУ щодо зменшення бази оподаткування об`єкта житлової нерухомості, що перебувають у власності фізичної особи - платника податку, для квартири на 60 кв.м.

Проте ГУ ДПС у Дніпропетровській області не враховані положення рішення Дніпровської міської Ради від 06.12.2017 року № 12/27 щодо застосування нульової ставки податку на нерухоме майно для квартир площею від 60 кв.м. до 85 кв.м., а застосована ставка податку 1,5% від розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 01 січня звітного року.

Таким чином суд вважає, що спірні податкові повідомлення-рішення за податковий період 2020, 2021 роки прийняте посадовими особами контролюючого органу без урахуванням пільг з податку на нерухомість на території м. Дніпра, встановлених рішенням Дніпровської міської ради від 06.12.2017 №12/27 Про ставки та пільги зі сплати податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, на території міста».

Отже, податкове повідомлення-рішення: № 1-0462-UA0033698 від 23.06.2025 року - сума податку за 2020 рік у розмірі 425,07 грн.; податкове повідомлення-рішення № 1-0462-UA0033698 від 23.06.2025 року - сума податку за 2021 рік у розмірі 540,00 грн., є протиправними та підлягають скасуванню.

Під час перевірки правомірності оскаржуваного рішення суд враховує, чи прийнято воно з використанням повноважень та спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноважень з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискредитації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь яким несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно з частиною 1 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Відповідно до частини 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Згідно статті 90 Кодексу адміністративного судочинства України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, суд виходить з наступного.

Згідно частини 1 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Як вбачається з матеріалів позивачем при зверненні до суду понесені судові витрати, пов`язані зі сплатою судового збору за подання адміністративного позову до суду в розмірі 1211,20 грн., що документально підтверджується платіжною інструкцією від 04.11.2025.

За результатами розгляду справи суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог, а тому підлягає стягненню з Головного управління ДПС у Дніпропетровській області за рахунок його бюджетних асигнувань на користь позивача судовий збір в загальній сумі 1211,20 грн.

Керуючись ст.ст. 9, 72-77, 139, 242-243, 245-246, 258, 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_3 ; ПН НОМЕР_1 ) до Головного управління ДПС у Дніпропетровській області (вул. Сімферопольська, буд. 17-А, м. Дніпро, 49005; ІК в ) про визнання протиправним та скасування податкових повідомлень-рішень задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення: № 1-0462-UA0033698 від 23.06.2025 року - сума податку за 2020 рік у розмірі 425,07 грн.;

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення № 1-0462-UA0033698 від 23.06.2025 року - сума податку за 2021 рік у розмірі 540,00 грн..

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у Дніпропетровській області (вул. Сімферопольська, буд. 17-а, м. Дніпро, 49000, ) на користь фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 ( АДРЕСА_3 ; ПН НОМЕР_1 ) витрати на оплату судового збору у розмірі 1211,20 грн.

Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в строки, передбачені статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

Повний текст рішення суду складений 12 січня 2026 року.

Суддя Е.О. Юрков