Справа № 420/3910/25
Суддя: Бойко О.Я.
Дата ухвалення: 2026-01-08 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 420/3910/25
УХВАЛА

08 січня 2026 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі головуючої судді Бойко О.Я., розглянувши в порядку письмового провадження звіт Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області про виконання рішення Одеського окружного адміністративного суду від 11.04.2025 по справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області про визнання протиправними дій та зобов`язання здійснити виплату пенсії без застосування до неї понижуючих коефіцієнтів та без обмеження її максимальним розміром,-

ВСТАНОВИВ:

Одеський окружний адміністративний суд рішенням від 11.04.2025 адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області задовольнив, а саме вирішив:

- визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області щодо здійснення виплати ОСОБА_1 пенсії із застосуванням до неї понижуючих коефіцієнтів, встановлених відповідно до п.1 постанови КМУ від 03.01.2025 № 1, згідно зі ст.46 Закону України «Про Державний бюджет України на 2025 рік» та з обмеженням її максимальним розміром, починаючи з 01.01.2025;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області здійснити виплату ОСОБА_1 пенсії без застосування до неї понижуючих коефіцієнтів, встановлених відповідно до п.1 постанови КМУ від 03.01.2025 № 1, згідно зі ст.46 Закону України «Про Державний бюджет України на 2025 рік» та без обмеженням її максимальним розміром, в сумі фактичного нарахування, починаючи з 01.01.2025, з урахуванням раніше виплачених сум;

- стягнути з Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області за рахунок бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 1211 (одна тисяча двісті одинадцять),20 грн.

08.09.2025 від позивача надійшла заява про встановлення судового контролю за виконанням рішення суду, у якій він просить:

- зобов`язати відповідача подати у встановлений судом строк звіт про виконання рішення Одеського окружного адміністративного суду від 11.04.2025 по справі № 420/3910/25 з підтверджуючими доказами.

Ухвалою суду від 29.09.2025 заяву ОСОБА_1 про встановлення судового контролю за виконання рішення суду від 11.04.2025 у справі № 420/3910/25 задоволено; зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області подати до Одеського окружного адміністративного суду звіт про виконання судового рішення від 11.04.2025 у справі № 420/3910/25 у трьох місячний строк з моменту отримання відповідної ухвали.

24.12.2025 від відповідача надійшов звіт про виконання рішення суду у даній справі, який обґрунтований наступним:

- Головним управлінням на підставі рішення Одеського окружного адміністративного суду від 11.09.2025 по справі № 420/3910/25, залишеного без змін постановою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 15.07.2025, позивачу 01.08.2025 проведено проведено перерахунок пенсії з 01.01.2025 і сума доплати пенсії з урахуванням фактично виплачених сум склала 242968,16 грн. Новий розмір пенсії позивача, встановлений після виконання зазначеного рішення, становить 62960,24 грн.;

- наразі позивачу проводиться погашення суми боргу в порядку черговості після проведеного перерахунку на підставі рішення Одеського окружного адміністративного суду від 29.04.2022 по справі № 420/2653/22, яке набрало законної сили 31.05.2022. Таким чином, покладені судом зобов`язання виконані в повному обсязі, в порядку, встановленому чинним законодавством, та в межах повноважень, покладених на Головне управління. Виплата перерахованої пенсії та нарахованої доплати до пенсії буде здійснена після виділення відповідних коштів на погашення заборгованості з пенсійних виплат за рішеннями суду з урахуванням постанови Кабінету Міністрів України від 14.07.2025 № 821.

25.12.2025 від позивача надійшла заява в порядку ст.382-1 КАС України, в яких він просив в порядку судового контролю зобов`язати відповідача подати у встановлений судом строк новий звіт про виконання рішення Одеського окружного адміністративного суду від 11.04.2025 по справі № 420/3910/25 з підтверджуючими доказами.

В обґрунтування поданої заяви позивач зазначив, що відповідач в своєму звіті визнає недоплату (заборгованість) позивачу пенсії за період з 01.01.2025 до 31.08.2025 в сумі 242968,16 грн., проте надає в додатку до звіту докази невиконання рішення суду в частині «виплати пенсії без обмеження її максимальним розміром, в сумі фактичного нарахування, починаючи з 01.01.2025», оскільки відсутня виплата індексації пенсії з 01.03.2025 в сумі 1500 грн., яка нараховується, але не виплачується.

Розглянувши поданий до суду звіт та заяву позивача, суд зазначає наступне.

Щодо виплати позивачу пенсії, починаючи з 01.03.2025 із обмеженням її максимальним розміром, суд встановив наступне.

Під час розгляду справи № 420/3910/25 суд встановив право позивача на отримання пенсії, перерахованої відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 03 січня 2025 року № 1 Про визначення порядку виплати пенсій деяким категоріям осіб у 2025 році у період воєнного стану без обмеження її максимальним розміром та без застосування до неї понижуючих коефіцієнтів. Зокрема у рішенні суду від 11.04.2025 суд дійшов наступних висновків: «Як слідує з протоколу про перерахунок пенсії з 01 січня 2025 року, позивачу з метою реалізації приписів статті 46 Закону України Про Державний бюджет України на 2025 рік та постанови Кабінету Міністрів України від 03 січня 2025 року № 1 з 01 січня 2025 року проведено перерахунок пенсії і, як слідує з аналізу цих норм, такий перерахунок і виплата пенсії не пов`язані із збільшенням рівня грошового забезпечення, наданням передбачених законодавством державних соціальних гарантій, вжиттям на державному рівні заходів, спрямованих на соціальний захист, а також із забезпеченням єдності умов та норм пенсійного забезпечення осіб, які мають право на пенсію за Законом № 2262-ХІІ.

Відтак, суд доходить висновку, що виплата позивачу пенсії з 01 січня 2025 року із застосуванням коефіцієнтів зменшення пенсії, передбачених статтею 46 Закону України Про Державний бюджет України на 2025 рік та пунктом 1 постанови Кабінету Міністрів України від 03 січня 2025 року № 1, є протиправною».

На виконання вказаного рішення суду позивач здійснив відповідний перерахунок пенсії позивача, починаючи з 01.01.2025 наступним чином:

- підсумок пенсії (з надбавками): 62 960,24 грн., з урахуванням максимального розміру пенсії: 62960,24 грн.

При цьому, відповідно до перерахунку пенсії позивача з 01.03.2025 він проведений наступним чином:

- підсумок пенсії (з надбавками): 64 460,24 грн., з урахуванням максимального розміру пенсії: 62 960,24 грн.

Дослідивши вказаний перерахунок, суд звертає увагу, що рішення суду від 11.04.2025 у справі № 420/3910/25 не встановлює право позивача на отримання пенсії без обмеження максимального розміру під час всіх подальших перерахунків. Зокрема, суд наголошує, що рішення прийняте в межах заявлених позивачем позовним вимог та не може стосуватись обставин, які виникли після звернення позивача до суду та які не були предметом розгляду (наприклад, зміна правового регулювання, нові перерахунки пенсії, тощо).

Таким чином, суд не може надавати оцінку діям відповідача щодо обмеження пенсії позивача максимальним розміром під час подальших перерахунків його пенсії, оскільки це не охоплювалось предметом розгляду в рамках справи № 420/3910/25.

При цьому, якщо позивач вважає, що відповідач неправомірно обмежує розмір його пенсії максимальним розміром, під час подальших перерахунків його пенсії, він не позбавлений права звернутись до суду із окремим позовом.

Щодо доводів відповідача з приводу відсутності фінансування для виплати позивачу заборгованості, яка утворилась на виконання рішення суду у даній справі, суд зазначає наступне.

Згідно п.12, пп.5 п.4 Положення про головні управління Пенсійного фонду України в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі, затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 22.12.2014 р. № 28-2 (далі - Положення № 28-2), головне управління є юридичною особою публічного права, має самостійний баланс та кошторис видатків, рахунки в органах Казначейства та уповноважених банках, печатку із зображенням Державного Герба України та своїм найменуванням.

Головні управління здійснюють призначення (перерахунок) та виплату пенсій.

Таким чином, з викладених норм вбачається, що функції з призначення (перерахунку) та виплати пенсій є дискреційними повноваженнями головних управлінь Пенсійного фонду України.

Відповідно до приписів пп.4, 5 п.4 Положення № 28-2 Головне управління Пенсійного фонду відповідно до покладених на нього завдань, зокрема, забезпечує своєчасне і в повному обсязі фінансування пенсій та виплату пенсій, щомісячного довічного утримання суддям у відставці, допомоги на поховання та інших виплат, які згідно із законодавством здійснюються за рахунок коштів Фонду та інших джерел, визначених законодавством, здійснює з цією метою перерозподіл коштів між районами (містами); здійснює призначення (перерахунок) та виплату пенсій військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу та іншим особам (крім військовослужбовців строкової служби та членів їх сімей), які мають право на пенсію згідно із Законом України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб".

Тобто, виплати пенсій здійснюються Головним управлінням Пенсійного фонду України виключно за рахунок коштів Фонду та інших джерел, визначених законодавством. Інших фінансових можливостей, крім зазначених, для здійснення виплат управління не має.

Кабінетом Міністрів України 16.12.2020 прийнято постанову № 1279 "Деякі питання організації виплати пенсії та грошової допомоги" (далі - Постанова № 1279).

Пунктом 3 Постанови № 1279 встановлено, що Пенсійному фонду України до 01.08.2021 провести підготовчі технічні заходи для забезпечення переходу до централізованого фінансування виплати пенсій.

Також вищевказаною постановою затверджено "Порядок виплати і доставки пенсій та грошової допомоги за місцем фактичного проживання одержувачів у межах України організаціями, що здійснюють їх виплату і доставку" та внесено до постанов Кабінету Міністрів України від 30.08.1999 р. № 1596, від 23.07.2014 р. № 280 та від 11.05.2017 р. № 312 відповідні зміни.

Так, відповідно до п.4 Положення про Пенсійний фонд України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 23.07.2014 р. № 280 (в редакції Постанови № 1279) Пенсійний фонд України відповідно до покладених на нього завдань забезпечує своєчасне та у повному обсязі фінансування виплати пенсій.

Згідно п.п.12, 13, 14 Порядку виплати пенсій та грошової допомоги через поточні рахунки в банках, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 30.08.1999 № 1596, органи Пенсійного фонду (головні управління Пенсійного фонду України в областях, м. Києві) на підставі заяв, передбачених п.10 цього Порядку, складають: списки на зарахування пенсій та грошової допомоги на поточні рахунки згідно з додатком 2 у двох примірниках; опис списків на зарахування пенсій та грошової допомоги на поточні рахунки згідно з додатком 3 у трьох примірниках.

Перший примірник списків формується за датою виплати в порядку зростання номерів поточних рахунків, другий за датою виплати в порядку зростання номерів пенсійних (особових) справ. Дати і виплатний період визначаються органами Пенсійного фонду.

Під час централізованого перерахування коштів списки подаються уповноваженим банкам виключно в електронній формі через Пенсійний фонд України.

На підставі складених документів Пенсійний фонд України проводить протягом місяця за датами у межах виплатного періоду перерахування уповноваженим банкам кошти, необхідні для виплати пенсій та грошової допомоги, через поточні рахунки одержувачів.

Отже, з викладеного вбачається, що з 01.04.2021 повноваження щодо здійснення фінансування виплати нарахованої пенсії перейшли від головних управлінь до Пенсійного фонду України.

Відповідно до ст.ст.23, 116 Бюджетного кодексу України будь-які бюджетні зобов`язання та платежі з бюджету можна здійснювати лише за наявності відповідного бюджетного призначення, встановленого законом про Державний бюджет України. Взяття зобов`язань без відповідних бюджетних асигнувань та здійснення видатків бюджету з перевищенням бюджетних призначень є порушенням бюджетного законодавства. Бюджетні призначення встановлюються законом про Державний бюджет України (рішенням про місцевий бюджет) у порядку, визначеному цим Кодексом.

Таким чином, фінансування та виплата пенсій здійснюється за рахунок коштів Пенсійного фонду, виділених з Державного бюджету України та за наявності відповідного бюджетного призначення.

Верховний Суд у постанові від 06.05.2019 у справі № 826/9960/15 зазначив, що переслідуючи мету забезпечення реалізації конституційного принципу обов`язковості судових рішень, адміністративні суди мають зважено підходити до вибору процесуальних засобів такого забезпечення, а саме: встановлювати дійсні причини виникнення затримки у виконанні судового рішення, аналізувати акти законодавства, враховувати здійснені відповідною посадовою особою дії, спрямовані на виконання судового рішення, та їх відповідність вимогам законодавства, встановлювати наявність та форму вини такої посадової особи, а також зазначати про співмірність розміру штрафу та доходів (фінансової спроможності) такої посадової особи. Це не повинно зумовлювати порушення основоположних засад адміністративного судочинства, зокрема, пропорційності, необхідності дотримання оптимального балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи та цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія) тощо. Такі засоби не можуть бути надмірними за визначених умов та не мають призводити до порушення прав, гарантованих Конституцією України та Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод.

Посилення судового контролю за виконанням судових рішень та наділення суду з цією метою правом накладати штрафні санкції визнається заходом для забезпечення конституційного права громадян на судовий захист. Специфіка застосування штрафної санкції, полягає в тому, що вона накладається на керівника суб`єкта владних повноважень, яким не забезпечено виконання судового рішення та який є відповідальним за діяльність державного органу, який він очолює. Можливість накладення штрафу розглядається не самостійно, а за наслідками розгляду звіту суб`єкта владних повноважень про виконання рішення суду або у разі неподання такого звіту. Накладення на керівника суб`єкта владних повноважень, відповідального за виконання постанови, штрафу є мірою покарання, а тому можливість суду накласти такий штраф може бути реалізована лише за умови встановлення судом обставин, які свідчать про умисне невиконання рішення суду, недобросовісність у діях суб`єкта владних повноважень, які свідчать про ухилення останнього від виконання рішення суду.

Зважаючи на приписи наведених положень процесуального закону, з урахуванням характеру спірних правовідносин та фактичних обставин справи суд дійшов висновку про відсутність таких підстав, оскільки відповідачем надані докази виконання рішення Одеського окружного адміністративного суду від 11.04.2025 у справі № 420/3910/25 і вжиття заходів залежних від ГУ ПФУ в частині виплати нарахованої доплати пенсії за період з 01.01.2025 до 31.08.2025 в сумі 242968,16 грн.

Верховний Суд України у своїх постановах (зокрема, від 24.01.2018 у справі № 405/3663/13-а, від 13.06.2018 р. у справі № 757/29541/14-а від 21.08.2019 р. у справі № 754/3105/17, від 21.05.2020 р. у справі № 310/6910/16-а) неодноразово вказував про те, що невиконання судового рішення в частині виплати грошових коштів, за відсутності відповідного фінансового забезпечення та фактичної відсутності коштів, не може вважатись невиконанням судового рішення без поважних причин.

Разом з тим, суд зазначає, що не можна вважати фактично виконаним таке рішення шляхом перерахунку пенсії та внесення заборгованості до реєстру судових рішень, адже порядок та спосіб у який таке судове рішення мало бути виконано, встановлений у його резолютивній частині.

Відтак, відповідачем не доведено повного та фактичного виконання рішення суду у даній справі, не надано доказів виплати на користь позивача належних йому коштів.

При цьому, суд погоджується з позицією відповідача, що невиконання рішення суду в частині здійснення виплати пов`язане з об`єктивними причинами, які не залежать від волі відповідача, оскільки виділення коштів відбувається за відповідними бюджетними асигнуваннями з Пенсійного фонду України. Загальновідомим є і той факт, що на виконанні Пенсійного фонду України та його територіальних органів знаходяться десятки тисяч рішень судів про нарахування та здійснення пенсійних виплат, а заборгованість держави перед пенсіонерами зросла до десятків мільярдів гривень, що відповідно ускладнює її своєчасне погашення.

Аналізуючи причинно-наслідковий зв`язок невиконання в повному обсязі рішення суду, суд вважає відсутніми ознаки вини та умислу у діях відповідача та відповідно робить висновок про те, що застосування до нього штрафних санкцій було б несправедливим та безпідставним через відсутність вказаних кваліфікуючих ознак.

Відповідно до частини першої статті 382 Кодексу адміністративного судочинства України суд, який ухвалив судове рішення в адміністративній справі, може зобов`язати суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення.

Відповідно до ст. 382-2 КАС України, суд розглядає звіт суб`єкта владних повноважень про виконання судового рішення протягом десяти днів з дня його надходження в порядку письмового провадження, а за ініціативою суду чи клопотанням сторін - у судовому засіданні з повідомленням учасників справи. Неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду питання, не перешкоджає судовому розгляду.

Згідно з ч. ч. 1-5 ст. 382-3 КАС України за наслідками розгляду звіту суб`єкта владних повноважень суд постановляє ухвалу про прийняття або відмову у прийнятті звіту, яку може бути оскаржено в апеляційному порядку за правилами частини п`ятої статті 382-1 цього Кодексу. Оскарження ухвали не зупиняє її виконання.

Суд відмовляє у прийнятті звіту, якщо суб`єктом владних повноважень не наведено обґрунтовані обставини, які ускладнюють виконання судового рішення, або заходи, які вживаються ним для виконання судового рішення, на переконання суду, є недостатніми для своєчасного та повного виконання судового рішення.

Суд також відмовляє у прийнятті звіту, якщо звіт подано без додержання вимог частин другої та/або третьої статті 382-2 цього Кодексу.

У разі постановлення ухвали про відмову у прийнятті звіту суд накладає на керівника суб`єкта владних повноважень штраф у сумі від двадцяти до сорока розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, а також додатково може встановити новий строк подання звіту відповідно до частини третьої статті 382-1 цього Кодексу або за власною ініціативою розглянути питання про зміну способу і порядку виконання судового рішення.

Суд за клопотанням суб`єкта владних повноважень може зменшити розмір штрафу або звільнити від його сплати на підставі доказів, що підтверджують здійснення керівником такого суб`єкта владних повноважень дій, які спрямовані на виконання судового рішення та які, на переконання суду, на момент розгляду звіту є достатніми і вичерпними.

Якщо судове рішення стосується здійснення виплат (пенсійних, соціальних тощо), суд може зменшити розмір штрафу або звільнити від його сплати на підставі доказів, які підтверджують відсутність бюджетних асигнувань у суб`єкта владних повноважень та вжиття його керівником всіх необхідних заходів для встановлення таких бюджетних асигнувань, які, на переконання суду, на момент розгляду звіту є достатніми і вичерпними.

Відповідно до ч. 11 ст. 382-3 КАС України якщо суд прийняв звіт про виконання судового рішення, але суб`єктом владних повноважень відповідне судове рішення виконано не в повному обсязі, суд одночасно встановлює новий строк для подання звіту відповідно до частини третьої статті 382-1 цього Кодексу.

Суд, розглянувши звіт Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області, дійшов висновку, що рішення виконане частково, а саме лише в частині здійснення перерахунку пенсії позивача. При цьому, рішення суду в частині виплати заборгованості, яка утворилась на його виконання залишається невиконаним.

На підставі викладеного, беручи до уваги невиконання в повному обсязі Головним управлінням Пенсійного фонду України в Одеській області рішення Одеського окружного адміністративного суду від 11.04.2025 по справі № 420/3910/25, суд вважає за необхідність встановити новий строк для подання звіту, а саме 3 (три) місяці з дати прийняття даної ухвали.

Керуючись ст. ст. 243, 382,256 КАС України, суд,-

УХВАЛИВ:

1.У задоволенні заяви Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області про прийняття звіту по справі № 420/3910/25 відмовити.

2.Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області подати протягом 3 (трьох) місяців з дати прийняття цієї ухвали звіт про виконання рішення Одеського окружного адміністративного суду від 11.04.2025 у справі № 420/3910/25.

Ухвала набирає законної сили у порядку ст.256 КАС України.

Ухвала може бути оскаржена в порядку та строки встановлені ст. ст. 293-295 КАС України.

Суддя Оксана БОЙКО