Справа № 400/8349/25
Суддя: Лісовська Н. В.
Дата ухвалення: 2026-01-07 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

МИКОЛАЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07 січня 2026 р. № 400/8349/25
м. Миколаїв

Миколаївський окружний адміністративний суд, у складі головуючого судді Лісовської Н.В., розглянув за правилами спрощеного позовного провадження в порядку письмового провадження адміністративну справу

за позовомОСОБА_1 , АДРЕСА_1 ,

до відповідачаГоловного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області, вул. Морехідна, 1,м. Миколаїв,54008, Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області, пл. Народна, 4,м. Ужгород,Закарпатська обл., Ужгородський р-н,88008,

провизнання протиправним та скасування рішення від 21.07.2025 року № 60; зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі по тексту Позивач) звернулася з позовною заявою до Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області (далі по тексту Відповідач 1), Головне управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області (далі по тексту Відповідач 2) з вимогами про:

- визнання протиправним та скасування рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області від 21.07.2025 № 60 щодо відмови ОСОБА_1 в призначенні пенсії за віком;

- зобов`язання Головне управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області зарахувати до страхового стажу ОСОБА_1 трудовий стаж за періоди з 26.02.1984 по 30.04.1984 у Радгоспі «Сивашский берег», з 29.05.1984 по 15.07.1988 у Радгоспі «Широкий»», з 20.02.1991 по 20.03.1991 на Снігурівському заводі «Восход»;

- зобов`язання Головне управління Пенсійного фонду України в Миколаївські області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 21.07.2025 про призначення пенсії за віком.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що Позивачці відмовлено у призначенні пенсії за віком у зв`язку з відсутністю необхідного страхового стажу. Відповідачем 1 до страхового стажу не зараховано періоди роботи з 26.02.1984р. по 30.04.1984р. (записи №№ 3, 3 в трудовій книжці) період роботи на посаді сакманщиці ОТФ на відділені № 1 у Радгоспі «Сивашский берег»; з 29.05.1984 по 15.07.1988р. (записи №№ 4, 5 в трудовій книжці) період роботи на посаді робітника у відділенні №1 Радгоспу «Широкий»; з 20.02.1991р. по 20.03.1991р. (записи №№ 8, 9 в трудовій книжці) період роботи на посаді електозварювальника дільниці металовиробів на Снігурівському заводі «Восход» згідно трудової книжки серія НОМЕР_1 від 24.07.1980 року, оскільки ім`я « ОСОБА_2 » у трудовій книжці не відповідає паспортним даним « ОСОБА_2 ».

Ухвалою суду від 06.08.2025 року відкрито провадження по справі, та визначено розглядати справу за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін.

20.08.2025 р. Відповідач 2 подав Відзив на позовну заяву, де зазначив, що за результатами розгляду заяви Позивача про призначення пенсії та документів, доданих до заяви встановлено, що під час призначення пенсії за віком до страхового стажу не було зараховано періоди роботи, згідно трудової книжки НОМЕР_2 від 24.07.1980 року з 26.02.1984 по 30.04.1984, з 29.05.1984 по 15.07.1988 та з 20.01.1991 по 20.03.1991, оскільки ім`я " ОСОБА_2 " у трудовій книжці не відповідає паспортним даним " ОСОБА_2 ", що не відповідає вимогам Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників затвердженою наказом Міністерства праці України, Міністерства юстиції України, Міністерства соціального захисту населення України від 29.07.1993 року № 58. Страховий стаж Позивача становить 21 рік 01 місяць 15 днів. З урахуванням викладеного Позивачу відмовлено в призначенні пенсії за віком за заявою від 21.07.2025 у зв`язку із відсутністю необхідного страхового стажу.

25.08.2025 від Відповідача 1 надійшов Відзив на позовну заяву, де Відповідач 1 зазначає, що відділом призначення пенсій Головного управління Пенсійного Фонду в Закарпатській області (структурний підрозділ, що розглядав заяву за принципом екстериторіальності), позивачці Рішенням № 60 від 21,07.2025р. було відмовлено у призначенні пенсії за віком, оскільки страховий стаж позивачки становить 21 рік 01 місяць 15 днів, що є недостатнім для призначення пенсії. В результаті розгляду документів, доданих до заяви до страхового стажу позивачки не зараховано періоди роботи з 26.02.1984 по 30.04.1984, з 29.05.1984 по 15.07.1988 та з 20.01,1991 по 20.03,1991, згідно трудової книжки НОМЕР_1 від 24.07.1980 року оскільки ім`я ОСОБА_2 у трудовій книжці не відповідає паспортним даним ОСОБА_2 . Зазначає, що до територіальних органів Пенсійного фонду України, для підтвердження спірних періодів роботи з 26.02.1984 по 30.04.1984, з 29.05.1984 по 15.07.1988 та з 20.01.1991 по 20.03.1991 ніяких уточнюючих довідок та рішень суду не надходило.

Справу розглянуто в порядку письмового провадження.

З`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, дослідивши матеріали, що містяться у справі, суд встановив наступне:

21.07.2025 Позивач звернулася до Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області із заявою про призначення пенсії за віком відповідно до Закону України від 09.07.2003 №1058-ГУ «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (далі - Закон № 1058).

Головним управлінням Пенсійного фонду України в Закарпатській області за принципом екстериторіальності було розглянуто заяву про призначення пенсії за віком відповідно до статті 26 Закону № 1058 та 29.07.2025 прийнято рішення № 60, яким відмовлено в призначенні пенсії за віком, у зв`язку із відсутністю необхідного страхового стажу.

На день подання заяви про призначення пенсії вік Позивача становить 63 роки 01 місяць 10 днів.

У рішенні зазначено, що до страхового стажу Позивачки не зараховано періоди роботи з 26.02.1984 по 30.04.1984, з 29.05.1984 по 15.07.1988 та з 20.01,1991 по 20.03,1991, згідно трудової книжки НОМЕР_1 від 24.07.1980 року оскільки ім`я ОСОБА_2 у трудовій книжці не відповідає паспортним даним ОСОБА_2 .

Відповідно до статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 46 Конституції України за громадянами закріплено право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Відповідно до преамбули Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» цей Закон, розроблений відповідно до Конституції України та Основ законодавства України про загальнообов`язкове державне соціальне страхування, визначає принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел, передбачених цим Законом, а також регулює порядок формування Накопичувального пенсійного фонду та фінансування за рахунок його коштів видатків на оплату договорів страхування довічних пенсій або одноразових виплат застрахованим особам, членам їхніх сімей та іншим особам, передбаченим цим Законом.

У частині першій Закону №1058-IV визначено, що пенсія - це щомісячна пенсійна виплата в солідарній системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, яку отримує застрахована особа в разі досягнення нею передбаченого цим Законом пенсійного віку чи визнання її особою з інвалідністю, або отримують члени її сім`ї у випадках, визначених цим Законом.

Згідно з частиною першою статті 8 Закону №1058-IV право на отримання пенсій та соціальних послуг із солідарної системи мають громадяни України, які застраховані згідно із цим Законом та досягли встановленого цим Законом пенсійного віку чи визнані особами з інвалідністю в установленому законодавством порядку і мають необхідний для призначення відповідного виду пенсії страховий стаж, а в разі смерті цих осіб - члени їхніх сімей, зазначені у статті 36 цього Закону, та інші особи, передбачені цим Законом.

Відповідно до змісту частин 1, 2, 4 статті 24 Закону № 1058-IV страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.

Страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом.

Періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що було чинним раніше, крім випадків, передбачених цим Законом.

Відповідно до частини першої статті 26 Закону № 1058-IV починаючи з 1 січня 2018 року право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років мають особи за наявності страхового стажу з 1 січня 2025 року по 31 грудня 2025 року - не менше 32 років.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 на момент звернення із заявою про призначення пенсії за віком досягла 63 років.

Відомості про роботу позивачки підтверджуються трудовою книжкою від НОМЕР_1 від 24.07.1980.

Водночас трудова книжка позивачки містить недоліки в частині її оформлення - вона видана на ім`я " ОСОБА_2 " (російською мовою), що не відповідає даним паспорта, де зазначено ім`я " ОСОБА_2 ".

Наведене і стало підставою для відмови ОСОБА_1 у зарахуванні трудового стажу зазначеного у трудовій книжці при вирішенні питання про призначення пенсії за віком.

Із огляду на викладене суд зауважує, що статтею 62 Закону України "Про пенсійне забезпечення" від 05 листопада 1991 року № 1788-XII (далі - Закон № 1788-XII) визначено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка.

Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлює Кабінет Міністрів України.

Згідно із пунктом 1 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 637 від 12 серпня 1993 року (далі - Порядок № 637), основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка.

Пунктом 2.2 Інструкції "Про порядок ведення трудових книжок на підприємствах, в установах і організаціях", затвердженої Наказом Держкомпраці СРСР від 20 червня 1974 року № 162, що діяв до 29 липня 1993 року (далі - Інструкція № 162) заповнення трудової книжки уперше здійснюється адміністрацією підприємства в присутності працівника не пізніше тижневого строку з дня прийому на роботу.

Згідно з пунктом 2.3 Інструкції № 162 усі записи в трудовий книжці про приймання на роботу, переведені на іншу постійну роботу або звільненні, а також про нагородження й заохочення вносяться адміністрацією підприємства після видання наказу (розпорядження), але не пізніше тижневого строку, а при звільненні - у день звільнення і повинні точно відповідати тексту наказу (розпорядження).

Відомості про працівника записуються на першій сторінці (титульному аркуші) трудової книжки. Прізвище, ім`я та по батькові (повністю, без скорочень чи зміни імені та по батькові на ініціали) та дата народження зазначаються на підставі паспорта або свідоцтва про народження (пункт 2.10 Інструкції № 162).

Відповідно до пункту 2.11 Інструкції № 162 після зазначення дати заповнення трудової книжки працівник власним підписом завіряє правильність внесення відомостей. Першу сторінку (титульний аркуш) трудової книжки підписує особа, відповідальна за видачу трудових книжок, та після цього проставляється печатка підприємства (або печатка відділу кадрів), на якому вперше заповнювалась трудова книжка.

Зміни записів у трудових книжках про прізвище, ім`я, по батькові та дату народження проводяться адміністрацією за останнім місцем роботи на підставі документів (паспорти, свідоцтва про народження, про шлюб, про розірвання шлюбу, про зміну прізвища, імені, по батькові та ін.) та з посиланням на номер та дату цих документів (пункт 2.12 Інструкції № 162).

Суд критично ставиться до тверджень відповідача щодо неможливості зарахування відповідних періодів роботи до страхового стажу позивача, оскільки законодавцем покладено обов`язок ведення трудових книжок працівників на уповноваженого працівника підприємства, вини позивача в неналежному заповненні її трудової книжки немає, а судом не встановлено недостовірності або інших ознак юридичної дефектності цієї трудової книжки, тому її належить розглядати як належний та допустимий доказ у справі, і зазначена обставина не може позбавити позивача конституційного права на соціальний захист та вирішення питання призначення пенсії.

Пунктом 4 Постанови Кабінету Міністрів України «Про трудові книжки працівників» від 27.04.1993 року № 301 закріплено, що відповідальність за організацію ведення обліку, зберігання і видачу трудових книжок покладається на керівника підприємства, установи, організації.

За порушення встановленого порядку ведення, обліку, зберігання і видачі трудових книжок посадові особи несуть дисциплінарну, а в передбачених законом випадках іншу відповідальність.

Аналогічні норми містяться у п. 18 постанови Ради Міністрів СРСР та ВЦРПС від 15.08.1990 року № 656 «Про трудові книжки робітників та службовців», відповідно до якого відповідальність за своєчасне та правильне заповнення трудових книжок, за їх облік, зберігання та видачу несуть спеціально уповноважені особи, що призначені наказом керівника підприємства, установи, організації.

Позивач не має нести тягар відповідальності, чи зазнавати негативних наслідків, через порушення порядку/інструкції заповнення трудової книжки, та не засвідчені належним чином виправлення, не можуть бути самостійною підставою для не зарахування до страхового стажу позивача періодів його роботи згідно із записами у трудовій книжці, які в решті, виконані у відповідності до вимог Інструкції.

Верховний Суд у своїх постановах від 28.02.2018 року у справі № 428/7863/17, від 24.05.2018 року у справі № 490/12392/16-а, від 04.09.2018 року у справі № 423/1881/17, від 29.03.2019 року у справі № 548/2056/16-а висловив позицію про те, що певні недоліки щодо заповнення трудової книжки не можуть бути підставою для неврахування відповідного періоду роботи для обрахунку стажу при призначенні пенсії.

Суд наголошує, що попри невідповідність в написанні російською мовою ім`я позивача в паспорті громадянина України зразка 1994 року і трудовій книжці серія НОМЕР_1 , решта зазначених в цих документах особистих даних, ідентифікуючих позивача а саме: ім`я, по-батькові, дата і рік народження, повністю співпадають.

Стаж роботи ОСОБА_1 підтверджується документами, а саме: архівними довідками Трудового архіву Снігурівської міської ради від 01.07.2025 № 415/04-04 та від 01.07.2025 №416/04.04, довідки ТзДВ «Миколаївське виробничо-торгівельне взуттєве підприємство» від 09.06.2025 №69 та від 09.06.2025 №71, довідкою АТ «Укртелеком» від 10.07.2025 №48L000/к-23-45, довідкою АТ «Укрпошта» від 04.07.2025 № 222, довідкою ТОВ СП «Нібулон» від 23.07.2025 №5331/3-25/22.

Разом із тим, реалізація соціальних прав позивача, зокрема, на зарахування до страхового стажу спірного періоду та на призначення належного йому розміру пенсії, не може ставитись у залежність від неправомірних дій особи, уповноваженої роботодавцем позивача на заповнення трудової книжки.

Так, відповідно до пункту 18 Постанови Міністрів СРСР від 06 вересня 1973 року № 656 "Про трудові книжки працівників та службовців" відповідальність за організацію робіт щодо ведення, обліку, зберігання та видачі трудових книжок покладається на керівника підприємства, закладу, організації. Відповідальність за своєчасне та правильне заповнення трудових книжок, за їх облік, зберігання та видачу несе спеціально уповноважена особа, яка призначається наказом (розпорядженням) керівника підприємства, закладу, організації. За порушення встановленого порядку ведення, обліку, зберігання та видачі трудових книжок посадові особи несуть дисциплінарну відповідальність, а в передбачених законом випадках іншу відповідальність.

Суд вважає, що на особу не може перекладатись тягар доведення правдивості чи достовірності даних, що зазначені у його трудовій книжці. Неналежне оформлення трудової книжки, не може бути підставою для виключення періодів роботи з трудового стажу позивача, які дають йому право на призначення/перерахунок пенсії, оскільки відповідальність за порядок ведення трудової книжки покладено безпосередньо на посадових осіб установи-роботодавця.

Аналогічна позиція викладена у постанові Верховного Суду від 21 лютого 2018 року у справі № 687/975/17 (реєстраційний номер у РСР 72366973).

Крім того, трудовим законодавством України не передбачено обов`язку працівника здійснювати контроль за веденням обліку та заповнення роботодавцем, іншими органами трудової книжки та інших документів, а тому працівник не може нести і негативних наслідків порушення порядку заповнення його трудової книжки.

До того ж, суд відмічає, що відповідач не ставить під сумнів відомості, які занесені до трудової книжки щодо трудової діяльності позивачки та зараховує періоди з 27.03.1991 року по 21.02.2017 рік до страхового стажу вибірково, що вбачається з даних персоніфікованого обліку та не заперечується відповідачем у спірному рішенні.

За таких обставин, трудова книжка серія НОМЕР_1 є належним підтвердження відомостей про трудову діяльність позивача.

З урахуванням викладеного, суд вважає протиправним незарахування відповідних періоді до страхового стажу Позивача.

Отже, рішення від 21.07.2025 р. №60 не відповідає критеріям правомірності, визначеним ч. 2 ст. 2 КАС України, та належить скасуванню, а відповідні періоди роботи належать зарахуванню до страхового стажу Позивача.

Пенсія, так само як і заробітна платня, є за своєю правовою природою взаємопов`язаними та рівнозначними формами соціального забезпечення, які виплачуються пенсіонерам та працівникам. Відмова відповідачів у призначенні позивачу пенсії порушує її право мирно володіти своїм майном, гарантоване ст. 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом. Відмова у призначенні пенсії істотно знижує рівень соціального забезпечення та фактично є відмовою держави від її зобов`язань, передбачених ст. 46 Конституції України, а отже є незаконною, порушує принципи справедливості та рівності громадян перед Законом та зменшує захищеність в умовах постійного зростання цін на товари та послуги.

Рішення про відмову в перерахунку пенсії за віком відносно позивача приймало Головне управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області за принципом екстериторіальності, і саме воно досліджувало документи позивача і вирішувало питання щодо призначення пенсії за віком.

Відтак, за наслідками судового розгляду, обов`язок щодо зарахування до страхового стажу ОСОБА_1 періодів роботи та зобов`язання повторного розгляду заяви ОСОБА_1 від 21.07.2025 про призначення пенсії за віком, з урахуванням правової позиції, викладеної у цьому рішенні має бути покладений на Головне управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області.

Згідно з ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідач не довів правомірності своїх дій, що є підставою для задоволення позову.

Згідно з ч. 1 ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа. Позивач надав платіжні інструкції про сплату судового збору в сумі 968,96 грн., які підлягають стягненню за рахунок бюджетних асигнувань відповідача 1.

Керуючись ст. 2, 19, 139, 241, 244, 242-246, 263 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

УХВАЛИВ:

1. Позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області задовольнити.

2. Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області від 21.07.2025 № 60 щодо відмови ОСОБА_1 в призначенні пенсії за віком.

3. Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області (пл. Народна, 4,м. Ужгород, Закарпатська обл., Ужгородський р-н, 88008, ідентифікаційний код 20453063) зарахувати до страхового стажу ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_3 ) трудовий стаж за періоди з 26.02.1984 по 30.04.1984 у Радгоспі «Сивашский берег», з 29.05.1984 по 15.07.1988 у Радгоспі «Широкий», з 20.02.1991 по 20.03.1991 на Снігурівському заводі «Восход».

4. Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області (пл. Народна, 4,м. Ужгород, Закарпатська обл., Ужгородський р-н, 88008, ідентифікаційний код 20453063) повторно розглянути заяву ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_3 ) від 21.07.2025 про призначення пенсії за віком, з урахуванням висновків суду.

5. Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області (пл. Народна, 4,м. Ужгород, Закарпатська обл., Ужгородський р-н, 88008, ідентифікаційний код 20453063) судовий збір у сумі 968,96 грн (дев`ятсот шістдесят вісім грн. 96 коп.) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_3 ).

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга може бути подана до П`ятого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Датою ухвалення судового рішення в порядку письмового провадження є дата складення повного судового рішення.

Дата складення повного судового рішення 07.01.2026 р.

Суддя Н. В. Лісовська