Справа № 460/7834/24
Суддя: С.А. Борискін
Дата ухвалення: 2026-01-08 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІВНЕНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

про закриття провадження у справі

08 січня 2026 року м. Рівне№460/7834/24

Рівненський окружний адміністративний суд у складі судді Борискіна С.А., розглянувши в порядку письмового провадження клопотання про закриття провадження в адміністративній справі за позовом

ОСОБА_1
додепутата Рокитнівської селищної ради Мосейчука Андрія Івановича
про визнання депутата винним у порушенні депутатської етики, перевищенніі депутатських повноважень, заподіянні моральної шкоди, стягнення моральної шкоди,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 (далі позивач) звернулася до Рівненського окружного адміністративного суду з позовом до депутата Рокитнівської селищної ради Мосейчука Андрія Івановича (далі відповідач), в якому, з урахуванням заяви про зміну позовних вимог, просить суд:

- визнати участь відповідача у комісії Рокитнівської селищної ради по вирішенню земельних спорів, виїзд якої відбувся 10.06.2024 о 12:00 год за адресою: вул. Л. Українки, с. Рокитне, - за заявою ОСОБА_2 , протиправною та зобов`язати його утриматися від подібних дій у майбутньому;

- визнати відповідача винним у порушенні депутатської етики;

- визнати відповідача винним у перевищенні депутатських повноважень;

- визнати відповідача винним у заподіянні моральної шкоди;

- стягнути з відповідача компенсацію за вчинення моральної шкоди в розмірі 50000,00 грн.

За результатами автоматизованого розподілу справи між суддями, для розгляду адміністративної справи №460/7834/24 визначено головуючого суддю Махаринця Д.Є.

Ухвалою суду від 18.07.2024 позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі та вирішено розгляд справи провести за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін.

20.08.2024, через підсистему «Електронний суд» Єдиної судової інформаційно- телекомунікаційної системи (далі ЄСІТС), представник відповідача адвокат Бідюк Т.В. подала відзив на позовну заяву, за змістом якого просить суд закрити провадження в адміністративній справі №460/7834/24 на підставі пункту 1 частини першої статті 238 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України), покликаючись на те, що при зверненні до адміністративного суду позивач неправильно визначила підсудність спору, адже за обставин, які викладені у позовній заяві, справа підсудна судам загальної юрисдикції.

Не погоджуючись із запереченнями, викладеними стороною відповідача у відзиві на позовну заяву, 23.08.2024 (з використанням засобів поштового зв`язку) позивач надала суду відповідь на відзив, у якому навела доводи та аргументи, що за своїм змістом і суттю повторюють зміст позовної заяви. При цьому, стверджує про «перекручення» представником відповідача фактичних обставин справи та просить суд відмовити у задоволенні клопотання про закриття провадження у справі.

29.08.2024, через підсистему «Електронний суд» ЄСІТС, від представника відповідача надійшли заперечення на відповідь на відзив, за змістом яких остання вважає доводи і твердження позивача у відповіді на відзив неспроможними, оскільки вони не спростовують аргументів сторони відповідача. Стверджує, що даний спір не стосується публічно-правових відносин і не може розглядатися адміністративним судом, а позивач, доповнюючи позовні вимоги, лише намагається підвести свою позовну заяву під юрисдикцію адміністративного суду, не маючи наміру реально вирішити спір.

У зв`язку із тимчасовим відстороненням від здійснення правосуддя судді Махаринця Д.Є., на підставі розпорядження керівника апарату Рівненського окружного адміністративного суду від 05.09.2025 №710, з урахуванням рішення зборів суддів Рівненського окружного адміністративного суду від 25.08.2025 (протокол №5), здійснено повторний автоматизований розподіл адміністративної справи №460/7834/24, за результатами якого головуючим суддею у справі визначено Борискіна С.А.

Ухвалою суду від 08.09.2025 адміністративну справу №460/7834/24 прийнято до провадження судді Борискіна С.А. та вирішено повторно розпочати розгляд справи по суті за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи.

Оскільки справа розглядається судом у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін, то, з урахуванням вимог частини четвертої статті 229 КАС України, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Вирішуючи процесуальне питання щодо закриття провадження у справі, суд зазначає таке.

Відповідно до частини першої статті 125 Конституції України (далі також Основний Закон України), судоустрій в Україні будується за принципами територіальності та спеціалізації і визначається законом.

Метою запровадження цього засадничого принципу є більш глибокий і фаховий розгляд найбільш складних справ суддями, що мають відповідний досвід.

Спеціалізація є основним критерієм розподілу юрисдикцій і, власне, причиною створення судів різних юрисдикцій, бо нівелювання юрисдикційних критеріїв (у тому числі їх «змішування» в залежності від обставин конкретної справи, майнового стану особи, мети чи стадії її звернення до суду) призводить до розгляду однакових за своєю юридичною природою спорів різними судами, плутанини у визначенні належного суду, і, зрештою, порушення принципів верховенства права і правової визначеності, що є прямим порушенням означеної вище норми Конституції України.

Частиною першою статті 9 Основного Закону України визначено, що чинні міжнародні договори, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України.

Законом України від 17.07.1997 №475/97-ВР ратифіковано Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.1950, яка набрала чинності для України 11.09.1997 (далі Конвенція).

Згідно з пунктом 1 статті 6 Конвенції, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом (…).

Отже, поняття «суду, встановленого законом» зводиться не лише до правової основи самого існування «суду», але й до дотримання таким судом певних норм, які регулюють його діяльність, тобто охоплює всю організаційну структуру судів, включно з питаннями, що належать до юрисдикції певних категорій судів.

Частиною першою статті 2 КАС України встановлено, що завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Адміністративна справа це переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір.

У свою чергу, публічно-правовий спір спір, у якому хоча б одна сторона здійснює публічно-владні управлінські функції, в тому числі на виконання делегованих повноважень, і спір виник у зв`язку із виконанням або невиконанням такою стороною зазначених функцій; або хоча б одна сторона надає адміністративні послуги на підставі законодавства, яке уповноважує або зобов`язує надавати такі послуги виключно суб`єкта владних повноважень, і спір виник у зв`язку із наданням або ненаданням такою стороною зазначених послуг; або хоча б одна сторона є суб`єктом виборчого процесу або процесу референдуму і спір виник у зв`язку із порушенням її прав у такому процесі з боку суб`єкта владних повноважень або іншої особи (пункти 1, 2 частини першої статті 4 КАС України).

Положеннями частини першої статті 5 КАС України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист шляхом:

1) визнання протиправним та нечинним нормативно-правового акта чи окремих його положень;

2) визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень;

3) визнання дій суб`єкта владних повноважень протиправними та зобов`язання утриматися від вчинення певних дій;

4) визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії;

5) встановлення наявності чи відсутності компетенції (повноважень) суб`єкта владних повноважень;

6) прийняття судом одного з рішень, зазначених у пунктах 1-4 цієї частини та стягнення з відповідача - суб`єкта владних повноважень коштів на відшкодування шкоди, заподіяної його протиправними рішеннями, дією або бездіяльністю.

Згідно з правилами визначення юрисдикції адміністративних судів щодо вирішення адміністративних справ, наведеними у частині першій статті 19 КАС України, юрисдикція адміністративних судів поширюється на публічно-правові спори, зокрема спори фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження (пункт 1).

Вжитий у цій процесуальній нормі термін «суб`єкт владних повноважень» означає орган державної влади (у тому числі без статусу юридичної особи), орган місцевого самоврядування, орган військового управління, їх посадова чи службова особа, інший суб`єкт при здійсненні ними публічно-владних управлінських функцій на підставі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, або наданні адміністративних послуг (пункт 7 частини першої статті 4 КАС України).

З матеріалів справи судом установлено, що предметом позову в межах цієї адміністративної справи є вимоги ОСОБА_1 до депутата Рокитнівської селищної ради Мосейчука А.І. щодо визнання протиправною його участі 10.06.2024 у роботі комісії Рокитнівської селищної ради по вирішенню земельних спорів і зобов`язання утриматися від подібних дій у майбутньому; порушення відповідачем депутатської етики; перевищення ним депутатських повноважень; заподіяння відповідачем моральної шкоди та стягнення з нього у зв`язку з цим компенсації за таку шкоду.

Обставини щодо наявності у відповідача станом на час виникнення спірних правовідносин статусу депутата Рокитнівської селищної ради Сарненського району Рівненської області підтверджуються долученими до матеріалів справи письмовими доказами та визнаються її сторонами, а відтак не є спірними.

В контексті наведеного суд зазначає, що обсяг повноважень та правовий статус депутата сільської, селищної, міської, районної у місті, районної, обласної ради (далі місцева рада) визначаються Конституцією України, законами України «Про місцеве самоврядування в Україні» від 21.05.1997 №280/97-ВР та «Про статус депутатів місцевих рад» від 11.07.2002 №93-IV (далі Закон №93-IV).

Системний аналіз вказаних вище законодавчих актів свідчить про те, що депутати місцевих рад не наділені публічно-владними управлінськими функціями, а тому не можуть бути відповідачами в адміністративних справах як суб`єкти владних повноважень з приводу реалізації їхньої компетенції у сфері управління.

Так, відповідно до статті 2 Закону №93-IV (у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин), депутат сільської, селищної, міської, районної у місті, районної, обласної ради є представником інтересів територіальної громади села, селища, міста чи їх громад, який відповідно до Конституції України і закону про місцеві вибори обирається на основі загального, рівного, прямого виборчого права шляхом таємного голосування на строк, встановлений Конституцією України.

Депутат місцевої ради як представник інтересів територіальної громади, виборців свого виборчого округу зобов`язаний виражати і захищати інтереси відповідної територіальної громади та її частини - виборців свого виборчого округу, виконувати їх доручення в межах своїх повноважень, наданих законом, брати активну участь у здійсненні місцевого самоврядування.

Статтею 3 цього ж Закону визначено, що депутат місцевої ради є повноважним і рівноправним членом відповідної ради - представницького органу місцевого самоврядування. Депутат місцевої ради відповідно до цього Закону наділяється всією повнотою прав, необхідних для забезпечення його реальної участі у діяльності ради та її органів.

Діяльність депутата місцевої ради у виборчому окрузі регламентована нормами статей 10, 11 Закону №93-IV, зокрема: підтримання зв`язку з виборцями, місцевою організацією політичної партії, яка висунула його кандидатом у депутати місцевої ради, відповідною територіальною громадою, а також громадськими організаціями, трудовими колективами підприємств, установ, організацій незалежно від форми власності, органами місцевого самоврядування, місцевими органами виконавчої влади, розташованими на відповідній території; не рідше одного разу на півріччя інформування виборців про роботу місцевої ради та її органів, про виконання планів і програм економічного і соціального розвитку, інших місцевих програм, місцевого бюджету, рішень ради і доручень виборців; участь у громадських слуханнях з питань, що стосуються його виборчого округу, в організації виконання рішень ради та її органів, доручень виборців, у масових заходах, що проводяться органами місцевого самоврядування на території громади або виборчого округу; вивчення громадської думки; вивчення потреб територіальної громади, інформування про них ради та її органів, а також безпосередня участь у їх вирішенні.

У свою чергу, повноваження депутата місцевої ради у раді визначені положеннями статей 18, 19 Закону №93-IV, до яких належать, зокрема: 1) додержання Конституції та законів України, актів Президента України, Кабінету Міністрів України, регламенту ради та інших нормативно-правових актів, що визначають порядок діяльності ради та її органів; 2) участь у роботі ради, постійних комісій та інших її органів, до складу яких він входить, всебічно сприяти виконанню їх рішень; 3) виконання доручення ради, її органів, сільського, селищного, міського голови чи голови ради; інформування їх про виконання доручень.

Аналіз наведених вище правових норм дає усі підстави для висновку, що депутат місцевої ради не є ані посадовою, ані службовою особою органу державної влади, органу місцевого самоврядування чи органу військового управління, а є представником інтересів територіальної громади, виборців свого виборчого округу, обраним для виконання їх доручень в межах повноважень, наданих законом, з метою реалізації функцій і завдань місцевого самоврядування, а отже не наділений публічно-владними управлінськими функціями і не відноситься до суб`єктів владних повноважень.

Водночас, юрисдикція адміністративного суду поширюється на публічно-правові спори, ознаками яких є не лише спеціальний суб`єктний склад (хоча б одна сторона здійснює публічно-владні управлінські функції), але й спеціальні підстави виникнення, пов`язані з виконанням або невиконанням такою стороною зазначених функцій.

Подібну правову позицію висловлено Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 20.03.2019 по справі №826/8777/18, яка враховується судом при розгляді цієї справи в силу приписів частини п`ятої статті 242 КАС України.

Суд зазначає, що спір між сторонами цієї справи фактично виник у зв`язку із незгодою позивача з участю відповідача [депутата Рокитнівської селищної ради] 10.06.2024 у роботі / його присутністю під час роботи комісії Рокитнівської селищної ради по вирішенню земельних спорів за адресою: вул. Л. Українки, 22, с. Рокитне Сарненського району Рівненської області, - куди позивач була запрошена як суміжний землекористувач.

Зважаючи на викладене, відповідач у межах спірних правовідносин не здійснював публічно-владних управлінських функцій стосовно позивача, а відносини, що склалися між сторонами, не засновані на адміністративному або іншому владному підпорядкуванні, здійсненні управлінських чи контрольних функцій однією стороною стосовно іншої. Разом з тим, він [відповідач] може нести відповідальність як фізична особа та бути стороною у справі, яка підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Відповідно до частини першої статті 2 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК України), завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Згідно із частиною першою статті 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Наведене кореспондується з положеннями статті 15 Цивільного кодексу України (далі ЦК України), якою передбачено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Абзацом першим частини першої статті 19 ЦПК України визначено, що суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що заявлені ОСОБА_1 позовні вимоги про визнання протиправною участі депутата Рокитнівської селищної ради Мосейчука А.І. 10.06.2024 у роботі комісії Рокитнівської селищної ради з вирішення земельних спорів і зобов`язання утриматися від подібних дій у майбутньому, визнання його винним у порушенні депутатської етики та перевищенні депутатських повноважень не належить розглядати в порядку адміністративного судочинства і що права позивача можуть бути захищені шляхом звернення у встановленому порядку до загального місцевого суду, який розглядає справи, що виникають із цивільних правовідносин (з дотриманням правил підсудності).

Що стосується позовних вимог про визнання відповідача винним у заподіянні позивачу моральної шкоди та стягнення з нього у зв`язку з цим компенсації в розмірі 50000,00 грн, то суд враховує, що положення частини п`ятої статті 21 КАС України містять імперативний припис щодо можливості у межах розгляду справи за правилами адміністративного судочинства заявити вимогу про відшкодування шкоди, заподіяної, зокрема, протиправними діями чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень, та підкреслює, що такі вимоги розглядаються адміністративним судом за умови, якщо вони одночасно заявлені в одному провадженні з вимогою вирішити публічно-правовий спір. В інших випадках такі вимоги вирішуються судами в порядку цивільного або господарського судочинства.

За такого нормативно-правового регулювання, суд констатує, що в адміністративному судочинстві вимоги про відшкодування майнової та моральної шкоди є похідними від вимог про визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень і розглядаються виключно за умови наявності вимоги про вирішення публічно-правового спору.

Відповідні висновки викладено у постанові Верховного Суду від 17.04.2025 у справі №320/3694/22.

Отже, вимоги про відшкодування моральної шкоди можуть розглядатися за правилами адміністративного судочинства, якщо такі вимоги стосуються шкоди, завданої протиправними діями суб`єкта владних повноважень, і заявлені в одному провадженні з вимогою вирішити публічно-правовий спір.

У той же час, у ході розгляду цієї справи судом установлено відсутність публічно-правового характеру спору, що виник між її сторонами, а також те, що відповідач не наділений публічно-владними управлінськими функціями і не належить до суб`єктів владних повноважень в розумінні КАС України.

Відповідно до частини першої статті 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

При цьому, пунктом 9 частини другої цієї ж статті передбачено, що способом захисту цивільних прав та інтересів може бути відшкодування моральної (немайнової) шкоди.

За таких обставин, заявлені позивачем вимоги про визнання відповідача винним у заподіянні моральної шкоди та стягнення з нього компенсації за вчинення моральної шкоди в розмірі 50000,00 грн також не підлягають розгляду в порядку адміністративного судочинства. Натомість, суд звертає увагу, що права позивача можуть бути захищені шляхом звернення у встановленому порядку до загального місцевого суду, який розглядає справи, що виникають із цивільних правовідносин.

Пунктом 1 частини першої статті 238 КАС України встановлено, що суд закриває провадження у справі, якщо справу не належить розглядати за правилами адміністративного судочинства.

Таким чином, врахувавши суть і характер спірних правовідносин, предмет позову та склад учасників справи, суд дійшов висновку про наявність підстав для закриття провадження у цій адміністративній справі, у зв`язку з чим заявлене представником відповідача клопотання підлягає задоволенню.

За приписами частини другої статті 238 КАС України, про закриття провадження у справі суд постановляє ухвалу, а також вирішує питання про розподіл між сторонами судових витрат, повернення судового збору з бюджету (…).

Наведене кореспондується з положеннями частини шостої статті 143 КАС України, згідно з якою у випадку постановлення ухвали про закриття провадження у справі, залишення позову без розгляду або ухвалення рішення про задоволення позову у зв`язку з його визнанням суд вирішує питання про розподіл судових витрат не пізніше десяти днів з дня ухвалення відповідного судового рішення, за умови подання учасником справи відповідної заяви і доказів, які підтверджують розмір судових витрат.

Разом з тим, оскільки позивач звільнена від сплати судового збору за подання цього позову відповідно до пункту 10 частини першої статті 5 Закону України «Про судовий збір» від 08.07.2011 №3674-VI, правові підстави для вирішення судом питання щодо повернення їй судового збору з бюджету відсутні.

Докази понесення сторонами інших судових витрат у матеріалах справи також відсутні.

За правилами частини першої статті 239 КАС України, якщо провадження у справі закривається з підстави, встановленої пунктом 1 частини першої статті 238 цього Кодексу, суд повинен роз`яснити позивачеві, до юрисдикції якого суду віднесено розгляд справи.

Керуючись статтями 238, 239, 248, 256, 294, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

У Х В А Л И В:

Клопотання представника депутата Рокитнівської селищної ради Мосейчука Андрія Івановича про закриття провадження у справі задовольнити.

Закрити провадження в адміністративній справі №460/7834/24 за позовом ОСОБА_1 до депутата Рокитнівської селищної ради Мосейчука Андрія Івановича про визнання депутата винним у порушенні депутатської етики, перевищенні депутатських повноважень, заподіянні моральної шкоди, стягнення моральної шкоди.

Роз`яснити ОСОБА_1 , що розгляд цієї справи віднесено до юрисдикції загального місцевого суду та має здійснюватися за правилами цивільного судочинства.

Роз`яснити учасникам справи, що повторне звернення до суду зі спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав не допускається.

Ухвала набирає законної сили негайно після її проголошення.

Ухвала може бути оскаржена. Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини ухвали суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Апеляційна скарга подається безпосередньо до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

Повну ухвалу суду складено 08 січня 2026 року.

Суддя С.А. Борискін