Справа № 140/14449/24
Суддя: Онишкевич Тарас Володимирович
Дата ухвалення: 2026-01-08 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 січня 2026 рокуЛьвівСправа № 140/14449/24 пров. № А/857/5218/25

Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Онишкевича Т.В.,

суддів Качмара В.Я., Судової-Хомюк Н.М.,

розглянувши у порядку письмового провадження у м. Львові апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу судді Волинського окружного адміністративного суду від 27 січня 2025 року про повернення його позовної заяви до Міністерства оборони України, Військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити дії,

суддя(і) у І інстанції Смокович В.І.,

час ухвалення рішення не зазначено,

місце ухвалення рішення м. Луцьк,

дата складення повного тексту рішення 27 січня 2025 року,

ВСТАНОВИВ :

У грудні 2024 року ОСОБА_2 звернувся до суду із адміністративним позовом в інтересах ОСОБА_1 , у якому просив:

1. Визнати протиправними дії з 30.10.2022 по 15.11.2024 включно: Міністерства оборони України, Військової частини НОМЕР_1 у відношенні ОСОБА_1 щодо неналежних: алгоритму розрахунку грошової компенсації за невикористаних основних та додаткових відпусток за 2022-2024 роки; індексації грошового забезпечення; нарахування та виплати грошового забезпечення; речового забезпечення; нарахування та виплати грошової компенсації вартості за неотримане речове майно; нарахування та виплати одноразової грошової допомоги у разі звільнення військовослужбовцям, призваним на військову службу за призовом у зв`язку з мобілізацією за постановою Кабінету Міністрів України № 460 від 17.09.2014 (з відповідними змінами); нарахування та виплати грошової компенсації за невикористані дні щорічної основної відпустки за 2022-2024 роки; нарахування та виплати грошової компенсації за невикористані дні відпустки як учаснику бойових дій за 2022-2024 роки; нарахування і сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування; нарахування та виплати додаткової винагороди відповідно до постанови Кабінету Міністрів України № 168 від 28.02.2022 за період з 30.10.2022 по 15.11.2024 включно; нарахування та виплати середнього заробітку(середнього грошового забезпечення) за час затримки розрахунку при звільненні.

2. Зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 належним чином нарахувати та негайно виплатити ОСОБА_1 грошове забезпечення із: застосуванням для обчислення посадового окладу та окладу за військовим званням, визначеного шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого Законом України Про Державний бюджет України на 2022 рік станом на 01.01.2022, на відповідний тарифний коефіцієнт встановлений додатками 1, 14 до постанови Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 № 704 Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб; урахуванням індексації грошового забезпечення; за період з 30.10.2022 по 31.12.2022 включно, з урахуванням індексу інфляції відповідно до приписів статті 3 Закону України Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати, починаючи з 30.10.2022, доплативши з вказаних сум єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування.

3. Зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 належним чином нарахувати та негайно виплатити ОСОБА_1 грошове забезпечення із: застосуванням для обчислення посадового окладу та окладу за військовим званням, визначеного шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого Законом України Про Державний бюджет України на 2023 рік станом на 01.01.2023, на відповідний тарифний коефіцієнт встановлений додатками 1, 14 до постанови Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 № 704 Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб; урахуванням індексації грошового забезпечення; за період з 01.01.2023 по 31.12.2023 включно, з урахуванням індексу інфляції відповідно до приписів статті 3 Закону України Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати, починаючи з 01.01.2023, доплативши з вказаних сум єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування.

4. Зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 належним чином нарахувати та негайно виплатити ОСОБА_1 грошове забезпечення із: застосуванням для обчислення посадового окладу та окладу за військовим званням, визначеного шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого Законом України Про Державний бюджет України на 2024 рік станом на 01.01.2024, на відповідний тарифний коефіцієнт встановлений додатками 1, 14 до постанови Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 № 704 Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб; урахуванням індексації грошового забезпечення; за період з 01.01.2024 по 15.11.2024 включно, з урахуванням індексу інфляції відповідно до приписів статті 3 Закону України Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати, починаючи з 01.01.2024, доплативши з вказаних сум єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування.

5. Зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 належним чином нарахувати та негайно виплатити ОСОБА_1 грошове забезпечення із врахуванням: додаткової винагороди відповідно до постанови Кабінету Міністрів України № 168 від 28.02.2022 за період з 30.10.2022 по 15.11.2024 включно у розмірі 100000,00 грн щомісячно; індексації грошового забезпечення; з урахуванням індексу інфляції відповідно до приписів статті 3 Закону України Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати, починаючи з 30.10.2022, з врахуванням фактично виплачених сум, доплативши з вказаних сум єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування.

6. Зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 , відповідно до постанови Кабінету Міністрів України № 460 від 17.09.2014 (з відповідними змінами) належним чином нарахувати та негайно виплатити ОСОБА_1 одноразову грошову допомогу в розмірі 4 відсотки місячного грошового забезпечення (посадовий оклад, оклад за військовим званням; щомісячні додаткові види грошового забезпечення(підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія); одноразові додаткові види грошового забезпечення) за кожний повний календарний місяць служби, а саме за 32 (тридцять два) повних місяців служби, але не менш як 25 відсотків місячного грошового забезпечення(посадовий оклад, оклад за військовим званням; щомісячні додаткові види грошового забезпечення(підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія); одноразові додаткові види грошового забезпечення), із застосуванням для обчислення посадового окладу та окладу за військовим званням, визначеного шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого Законом України Про Державний бюджет України на 2024 рік станом на 01.01.2024, на відповідний тарифний коефіцієнт встановлений додатками 1, 14 до постанови Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 № 704 Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб, з урахуванням індексу інфляції відповідно до приписів статті 3 Закону України Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати, доплативши з вказаних сум єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування.

7. Зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 належним чином нарахувати та негайно виплатити ОСОБА_1 грошову компенсацію за: 60 невикористаних днів щорічної основної відпустки за 2022-2024 роки; 28 невикористаних днів відпустки як учаснику бойових дій за 2022-2024 роки; з розрахунку грошового забезпечення(посадовий оклад, оклад за військовим званням; щомісячні додаткові види грошового забезпечення(підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія); одноразові додаткові види грошового забезпечення), із застосуванням для обчислення посадового окладу та окладу за військовим званням, визначеного шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого Законом України Про Державний бюджет України на 2024 рік станом на 01.01.2024, на відповідний тарифний коефіцієнт встановлений додатками 1, 14 до постанови Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 № 704 Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб, з урахуванням індексу інфляції відповідно до приписів статті 3 Закону України Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати, доплативши з вказаних сум єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування.

8. Зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 належним чином нарахувати та негайно виплатити ОСОБА_1 грошову компенсацію вартості за неотримане речове майно, з урахуванням індексу інфляції відповідно до приписів статті 3 Закону України Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати.

9. Зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 належним чином нарахувати та негайно виплатити ОСОБА_1 середній заробіток (середнє грошове забезпечення) за час затримки розрахунку при звільненні з 15.11.2024 по день набрання рішенням суду законної сили включно, з проведенням необхідних відрахувань відповідно до чинного законодавства.

10. Стягнути солідарно з Міністерства оборони України та Військової частини НОМЕР_1 на користь ОСОБА_1 моральну шкоду в сумі 100000,00 грн (сто тисяч гривень).

11. Зобов`язати Міністерство оборони України та Військову частину НОМЕР_1 подати до суду звіт про повне виконання судового рішення протягом 10 (десяти) денного строку з моменту набрання законної сили.

Ухвалою судді Волинського окружного адміністративного суду від 17.12.2024 позовну заяву ОСОБА_1 до Міністерства оборони України та Військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити дії залишено без руху та встановлено десять днів з дня вручення копії ухвали для усунення недоліків позовної заяви.

Позовну заяву залишено без руху з огляду на те, що в порушення пункту 2 частини 5 статті 160 Кодексу адміністративного судочинства України у позовній заяві сформованій за допомогою підсистеми Електронний суд та сканованої копії позовної заяви містяться розбіжності щодо учасників справи та місцезнаходження Військової частини НОМЕР_1 . Також суддя зазначив, що позивач у своїй позовній заяві визначив відповідачами Міністерство оборони України та Військову частину НОМЕР_1 , оскаржує дії обох відповідачів, проте стороною позивача не наведено обґрунтування вимог до Міністерства оборони України у відношенні ОСОБА_1 щодо неналежного алгоритму розрахунку грошового забезпечення. Окрім того стороною позивача не наведені також і обґрунтування необхідності та підстави застосування солідарного стягнення моральної шкоди з Міністерства оборони України.

На виконання вказаної ухвали представником позивача 23.12.2024 подано до суду першої інстанції заяву-клопотання, у якій заявник пояснив, що до позовної заяви, поданої через Електронний суд ним долучено PDF файл, у якому знаходиться правильний варіант позовної заяви, оскільки функціональні можливості системи Електронний суд обмежені, тому позивач вимушений додатково долучати копію позовної заяви окремим файлом. Окрім того, щодо обґрунтування вимог до Міністерства оборони України, то заявник зазначив сторінки PDF -позовної заяви, де конкретно зазначено обґрунтування таких вимог.

Ухвалою судді від 27.01.2025 вказану позовну заяву було повернуто позивачу на підставі пункту 1 частини 4 статті 169 Кодексу адміністративного судочинства України у зв`язку із тим, що той не усунув недоліків своєї позовної заяви.

У апеляційній скарзі позивач просив ухвалу від 27.01.2025 про повернення позовної заяви скасувати та направити справу до суду першої інстанції для продовження розгляду, посилаючись на порушення норм процесуального права та невідповідність висновків судді фактичним обставинам справи.

Зазначає, що на виконання ухвали від 17.12.2024 року було подано заяву від 23.12.2024 про усунення недоліків та забезпечення передачі справи до «Суду, встановлено законом», на яку суд першої інстанції відреагував розглядом відводу, при цьому жодним чином та способом не вказавши та не зазначивши, чи приймає він пояснення та усунуті недоліки відповідно до заяви від 23.12.2024, чи відкидає з якихось причин та міркувань. Вважає оскаржувану ухвалу незаконною та такою, що підлягає скасуванню.

Відповідно до пункту 3 частини 1 статті 311 Кодексу адміністративного судочинства України справа розглядається у порядку письмового провадження.

Переглянувши судове рішення в межах доводів та вимог апеляційної скарги, перевіривши повноту встановлення суддею першої інстанції фактичних обставин справи та правильність застосування ним норм матеріального та процесуального права, апеляційний суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення апеляційної скарги з таких мотивів.

Як слідує з матеріалів справи, ухвалою судді Волинського окружного адміністративного суду від 17.12.2024 позовну заяву ОСОБА_1 було залишено без руху для усунення вказаних в ухвалі недоліків.

На виконання вказаної ухвали скаржником 23.12.2023 подано до суду заяву-клопотання щодо виконання ухвали про залишення позовної заяви без руху.

Разом з тим, суддею вказану ухвалу розглянуто як заяву про відвід судді та заявлений відвід визнано необґрунтованим.

Ухвалою від 08.01.2025 суддя першої інстанції продовжив процесуальний строк для усунення недоліків, зазначених в ухвалі від 17.12.2024 на п`ять днів з дня вручення/отримання копії цієї ухвали.

Ухвалою судді від 27.01.2025 в позовну заяву ОСОБА_1 було повернуто позивачу на підставі пункту 1 частини 4 статті 169 Кодексу адміністративного судочинства України у зв`язку із тим, що той не усунув недоліків своєї позовної заяви.

Скаржник наполягає, що він не заявляв вимог про відвід судді, а роз`яснив суду свою позовну заяву. При цьому суддя першої інстанції відреагував чомусь розглядом відводу та жодним чином та способом не вказав та не зазначив, чи приймає він пояснення та усунуті недоліки відповідно до заяви від 23.12.2024, чи відкидає з якихось причин та міркувань.

Положеннями статті 55 Конституції України встановлено, що кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб. Кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань.

Конституційний Суд України у рішенні від 14.12.2011 №19-рп/2011 зазначив, що утвердження правової держави відповідно до приписів статті 1, частини третьої статті 8, статті 55 Основного Закону України, полягає, зокрема, у гарантуванні кожному судового захисту прав і свобод, а також у запровадженні механізму такого захисту. Конституційний Суд України у своїх рішеннях послідовно підкреслює значущість положень статті 55 Конституції України щодо захисту кожним у судовому порядку своїх прав і свобод від будь-яких рішень, дій чи бездіяльності органів влади, посадових і службових осіб, а також стосовно неможливості відмови у правосудді (рішення від 25 листопада 1997 року №6-зп, від 25 грудня 1997 року №9-зп).

Завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень (частина 1 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України).

Приписами частини 5 статті 5 Кодексу адміністративного судочинства України, яка гарантує право на судовий захист, передбачено, що ніхто не може бути позбавлений права на участь у розгляді своєї справи у визначеному цим Кодексом порядку. Положеннями цієї статті також визначено способи судового захисту, перелік яких не є вичерпним.

Згідно з частинами 1-3 статті 6 Кодексу адміністративного судочинства України, суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, який застосовує з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини. Звернення до адміністративного суду для захисту прав і свобод людини і громадянина безпосередньо на підставі Конституції України гарантується.

Звернувшись з цим позовом, фізична особа скористалась гарантованим їй правом на вирішення спору в судовому порядку.

Однак, таким правом позивач скористатися не зміг, оскільки суддя першої інстанції повернув позовну заяву із посиланням на невиконання позивачем вимог ухвали про залишення позовної заяви без руху.

Судом апеляційної інстанції також враховано, що адміністративний суд, керуючись принципом верховенства права, має розглядати право не як закон чи систему нормативних актів, а як втілення справедливості. Суд має спрямовувати своє провадження на досягнення справедливості, що і є правосуддям.

Європейський суд з прав людини вказує, що право на доступ до суду має бути ефективним. Реалізуючи п.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких - не допустити судовий процес у безладний рух.

У Рішенні Європейського суду з прав людини від 08.04.2010 справа Меньшакова проти України (Заява №377/02) у п.52 Суд повторює, що пункт 1 статті 6 гарантує кожному право на звернення до суду з позовом щодо його прав та обов`язків цивільного характеру. Таким чином, він втілює в собі право на суд, яке, згідно з практикою Суду, включає в себе не тільки право ініціювати провадження, але й право розраховувати на розгляд спору судом (наприклад, рішення у справі Кутіч проти Хорватії (Kutic v. Croatia), заява № 48778/99, п. 25, ЕСПЛ 2002-ІІ) .

Так, у справі Delcourt v. Belgium Європейський Суд з прав людини зазначив, що у демократичному суспільстві у світлі розуміння Конвенції, право на справедливий суд посідає настільки значне місце, що обмежувальне тлумачення статті 6 не відповідало б меті та призначенню цього положення.

У справі Bellet v. France Суд зазначив, що стаття 6 § 1 Конвенції містить гарантії справедливого судочинства, одним з аспектів яких є доступ до суду. Рівень доступу, наданий національним законодавством, має бути достатнім для забезпечення права особи на суд з огляду на принцип верховенства права в демократичному суспільстві. Для того, щоб доступ був ефективним, особа повинна мати чітку практичну можливість оскаржити дії, які становлять втручання у її права.

Отже, відповідно до позиції Європейського Суду з прав людини основною складовою права на суд є право доступу, в тому розумінні, що особі має бути забезпечена можливість звернутись до суду для вирішення певного питання, і що з боку держави не повинні чинитись правові чи практичні перешкоди для здійснення цього права.

Таким чином, з огляду на встановлені обставини та наведені правові норми, на переконання апеляційного суду, викладений в ухвалі від 27.01.2025 висновок судді про наявність підстав для повернення позовної заяви з посиланням на пункт 1 частини 4 статті 169 Кодексу адміністративного судочинства України є помилковим.

Відповідно до приписів частини 1 статті 320 Кодексу адміністративного судочинства України підставами для скасування ухвали суду, яка перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є:

1) неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи;

2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими;

3) невідповідність висновків суду обставинам справи;

4) неправильне застосування норм матеріального права чи порушення норм процесуального права, які призвели до неправильного вирішення питання.

Підсумовуючи наведене, апеляційний суд вважає, що при поверненні позовної заяви ОСОБА_1 суддя першої інстанції допустив невідповідність своїх висновків обставинам справи, а тому оскаржувану ухвалу від 27.01.2025 слід скасувати та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Керуючись статтями 241, 243, 308, 312, 321, 322, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційний суд,

ПОСТАНОВИВ:

апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Скасувати ухвалу судді Волинського окружного адміністративного суду від 27 січня 2025 року у справі № 140/14449/24 та направити справу для продовження розгляду до Волинського окружного адміністративного суду.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не може бути оскаржена.

Головуючий суддя Т. В. Онишкевич
судді В. Я. Качмар
Н. М. Судова-Хомюк