Справа № 420/24843/24
Суддя: Кравченко К.В.
Дата ухвалення: 2026-01-07 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07 січня 2026 р.м. ОдесаСправа № 420/24843/24

Перша інстанція: суддя Дубровна В.А.,

повний текст судового рішення

складено 30.09.2025, м. Одеса

П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді Кравченка К.В.,
судді Джабурія О.В.,
судді Вербицької Н.В.,

розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу Одеської митниці на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 30 вересня 2025 року по справі за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Ерсаг України» до Одеської митниці про визнання протиправними та скасування рішення, -

В С Т А Н О В И В:

У серпні 2024 року ТОВ «Ерсаг України» (далі позивач) звернулось до суду з позовом до Одеської митниці (далі відповідач), в якому просило:

- визнати протиправним та скасувати рішення Одеської митниці про коригування митної вартості товарів №UА500130/2024/000018/2 від 27.05.2024 року;

- визнати протиправною та скасувати картку відмови Одеської митниці в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UА500130/2024/000176 від 27.05.2024 року.

В обґрунтування позовних вимог було зазначено, що з метою митного оформлення придбаного товару, позивачем було подано до митного органу митну декларацію та інші необхідні документи із визначенням митної вартості товару за першим методом - за ціною договору. Проте, митний орган прийняв рішення про коригування митної вартості товарів. Позивач вважає прийняте рішення митного органу протиправним та таким, що підлягає скасуванню, оскільки винесено з порушенням положень Митного кодексу України.

Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 30.09.2025 року позов задоволено повністю.

Дану справу було розглянуто судом першої інстанції за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи.

Не погоджуючись з вказаним рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій, вказуючи на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду першої інстанції скасувати та прийняти нову постанову, якою відмовити в задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла наступного.

З матеріалів справи вбачається та судом першої інстанції встановлено, що 04.09.2023 року між ТОВ «Ерсаг Україна» (покупець) та «Ерсаг Енд. Ве Кім. Тем. Урун Паз. Тур. Інш. Сан. Ве Тіж.» (продавець) (Туреччина) укладено контракт №0409, у відповідності до умов якого передбачено, що продавець постачає, а покупець приймає продукцію: косметику, чистячі і миючі засоби, БАДІв під фірмовою назвою: «Ерсаг Енд. Ве Кім. Тем. Урун Паз. Тур. Інш. Сан. Ве Тіж.» та інших структурних підрозділів, що виробляють продукцію торговельної марки «ERSAG» Турецької Республіки власником Ліцензії якого є продавець. Продавець надає покупцю статус офіційного представника на території України продукції торговельної марки «ERSAG», ця угода діє на період воєнного стану в Україні.

20.05.2024 року підписано Специфікацію №22 до цього контракту, якою сторони погодили найменування, кількість, ціну за шт., та загальну вартість товару.

Відповідно до умов вказаного контракту на умовах поставки FCA - Denizli на митну територію України ввезено товар, а саме:

товар №1 - засоби для догляду за волоссям, не в аерозольній упаковці …;

товар №2 - косметичні препарати, засоби для макіяжу та препарати для догляду за шкірою, не в аерозольній упаковці …;

товар №3 - рідкі засоби для миття шкіри у вигляді рідини, не в аерозольній упаковці …;

товар №4 - мийні засоби та засоби для чищення …;

товар №5 - стрічки з поліетилену …;

товар №7 - дезодоранти для тіла, не містить озоруйнуючих речовин …;

товар №8 - косметичні (туалетні) препарати в ішномі місці не зазначені …;

товар №10 - фірмова сумка з логотипом ERSAG з текстильних матеріалів (призначена для переносу продукції) …;

товар №11 - засоби, що використовуються після гоління, не в аерозольній упаковці, не містить озоноруйнуючих речовин …;

товар №12 - харчові добавки, рослинні, Не є лікарським засобом, не застосовується для попередження або лікування захворювань …;

товар №13 - харчові добавки не містять молочних жирів крохмалю, цукрози та ізоглюкози, спирту, Не є лікарським засобом. Не застосовується для попередження або лікування захворювань.

27.05.2024 року декларантом позивача до Одеської митниці подано (МД) №24UA08U3 та документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів, і обраний метод її визначення, а саме, за ціною контракту.

Перелік поданих декларантом позивача документів зазначені у графі 44 МД, а також Картці відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UА500130/2024/000176 від 27.05.2024 року, а саме: рахунок-фактура (iнвойс) (Commercial invoice) №ERS133 від 20.05.2024 року; автотранспортна накладна (Road consignment note) б/н від 20.05.2024 року; сертифiкат про походження товару форми A (Certificate of origin form A (GSP)) №A 1789186 від 20.05.2024 року; висновок за результатами дослідження експертного підрозділу Центрального митного управління лабораторних досліджень та експертної роботи №-0490 від 13.10.2021 року; акт про проведення огляду (переогляду) товарів, транспортних засобів, ручної поклажі та багажу (у випадках митного огляду, що здійснюється при виконанні митних формальностей під час митного оформлення товарів із застосуванням митної декларації) №UA500130/2024/001302 від 26.05.2024 року; документ, що підтверджує вартість перевезення товару (Довідка про тр. витрати) №2705 від 27.05.2024 рок; доповнення до зовнішньоекономічного договору (контракту) №22 від 20.05.2024 року; доповнення до зовнішньоекономічного договору (контракту) (Додаткова угода) №1 від 08.09.2023 року; зовнішньоекономічний договір (контракт) купівлі-продажу, стороною якого є виробник товарів, що декларуються, та подання якого для митного оформлення не супроводжується поданням пов`язаних з ним посередницьких (зовнішньоекономічних та/або внутрішніх) договорів №0409 від 04.09.2023 року; договір про надання послуг митного брокера №1 від 01.06.2021 року; заява декларанта або уповноваженої ним особи, в вигляді внесення коду до митної декларації, про те, що товари не є об`єктами регулювання Конвенції CITES №2005.1 від 20.05.2024 року; заява декларанта або уповноваженої ним особи, у вигляді внесення коду до митної декларації, про те, що товари не є генетично модифікованим організмом або продукцією, виробленою із застосуванням генетично-модифікованих організмів №2005.2 від 20.05.2024 року; інформація №11485677 від 27.05.2024 року; копія митної декларації країни відправлення №24352100EX00006062 від 20.05.2024 року.

В свою чергу, на електронну адресу декларанта надійшло повідомлення, в якому митний орган повідомив, що подані документи містять розбіжності та не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, які підтверджують митну вартість товарів та відповідно до ч.3 ст.53 МК України запропонував декларанту протягом 10 календарних днів надати такі додаткові документи: виписку з бухгалтерської документації; каталоги, прейскуранти (прайс-листи) фірми - виробника товару; висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини; експортну декларацію країни відправлення з перекладом на українську мову.

27.05.2024 року позивачем надіслано лист за вих.№2705.1 з поясненнями щодо встановлених розбіжностей у поданих до митного органу документах з наданням додаткових документів, зокрема, платіжні доручення за банківській чеки за період січня 2024 року, фірмовий каталог виробника, прайс-лист виробника на перший квартал 2024 року, рахунок ТЕО, Договір ТЕО, висновок експерта про ціну №20-58/05-2024 від 26.05.2024 року, банківські виписки сплати по зовнішньоекономічному контракту, переклад експортної декларації країни відправлення 24352100EX00060062.

Відповідно до умов, зазначених у частинах 2 - 4 ст.53 МК України та внаслідок не усунення встановлених розбіжностей та підтвердження всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, які підтверджують митну вартість товарів, Одеською митницею прийнято оскаржуване рішення UА500130/2024/000018/2 від 27.05.2024 року про коригування митної вартості товарів, застосувавши при визначенні митної вартості другорядний (резервний) метод - за ціною договору щодо ідентичних товарів.

В оскаржуваному рішенні митний орган зазначив, що підставами для корегування митної вартості імпортованих товарі стало те, що:

1. в декларації митної вартості декларант вказав, що покупець та продавець не пов`язані особи. В той час, як виходячи з наданих документів вони є пов`язаними та діють в інтересах один одного. Також виходячи з п.3.1 зовнішньо економічної угоди №0409 від 04.09.2023 року: «Покупець спільно з Продавцем здійснює на зазначеній в п.1.1. цього договору території функції по маркетингу, реклами та продажу товару, що поставляється продавцем» тобто провадять спільну господарську діяльність на території України;

2. печатка імпортера (дистриб`ютора) на специфікації від 20.05.2024 року №22 до зовнішньоекономічного контракту від 04.09.2023 року №0409 та печатка імпортера (дистриб`ютора), що проставлена на зовнішньоекономічному договорі (контракті) від 04.09.2023 року №0409 відрізняється за розміром, має ознаки виготовлення за допомогою комп`ютерної техніки та застосування графічних редакторів, що може свідчити про ознаки підробки;

3. документи, які підтверджують митну вартість товарів не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів (відомості щодо складових митної вартості задекларованих товарів документально не підтверджені), в інвойсі від 20.05.2024 року №ERS133 відсутні відомості (не виділені окремими складовими) щодо складових митної вартості, а саме вартості витрат на пакування, маркування, завантаження які повинні бути включені у вартість товару; відсутні відомості щодо страхування задекларованих товарів відправником або одержувачем;

4. в наданій до митного оформлення копії експортної декларації країни відправлення №24352100ЕХ00006062 від 20.05.2024 року наявний QR-код з посиланням на систему перевірки митних декларацій Турецької республіки. При цьому при переході за посиланням наявне повідомлення «Інформація не може бути перевірена/не підтверджена/недійсна». Копія експортної декларації країни відправлення №24352100ЕХ00006062 від 20.05.2024 року надана не в повному обсязі (надано 18 аркушів з 19);

5. в інвойсі від 20.05.2024 року №ERS133 та специфікації №22 від 20.05.2024 року відсутні відомості стосовно вартості товару без знижки, що унеможливлює здійснити перевірку розміру наданої знижки та її відповідність умовам контракту;

6. в CMR б/н від 20.05.2024 року зазначено перевізника S.C. EVIDANTRANS S.R.L, в той час як довідка про транспортні витрати №2705 від 27.05.2024 року видана підприємством MYS LOJISTIK, при цьому жодних договорів на перевезення чи транспортно-експедеційного обслуговування до митного оформлення не надано.

24.11.2024 року Одеською митницею складено картку відмови у прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UА500130/2024/000176.

Товар, який надійшов на адресу позивача, було випущено у вільний обіг за митною декларацією (EМД) №24UA08U1 від 27.05.2024 року за умови забезпечення сплати різниці між сумою митних платежів, обчисленою згідно з митною вартістю товарів, визначеною декларантом та сумою митних платежів, обчисленою згідно з митною вартістю товарів, визначеною митним органом, шляхом надання гарантій відповідно до розділу X МК України.

Сплату різниці митних платежів за митною вартістю, визначеною декларантом, та митною вартістю, визначеною митним органом, при митному оформленні товарів забезпечено фінансовою гарантією у розмірі 299802,20 грн. шляхом внесення коштів на відповідний рахунок митного органу.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що позивачем при здійсненні імпортування товару на митну територію України на підтвердження заявленої ним митної вартості товару за ціною договору було надано повний пакет документів у відповідності до переліку, закріпленого ч.2 ст.53 МК України. При цьому, відповідач не надав доказів того, що документи, подані позивачем для митного оформлення товару містять розбіжності, є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності викликають сумнів у достовірності наданої інформації. В рішенні не обґрунтовано, в чому полягали об`єктивні сумніви у митній вартості, заявленій позивачем, неточності у визначеній митній вартості.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції, виходячи з наступного.

Правовідносини щодо організації та здійснення митної справи в Україні, економічні, організаційні, правові, кадрові та соціальні аспекти діяльності митної служби України врегульовані положеннями Митного кодексу України (далі - МК України).

Згідно ч.1 ст.52 МК України заявлення митної вартості товарів здійснюється декларантом або уповноваженою ним особою під час декларування товарів у порядку, встановленому розділом VIII цього Кодексу та цією главою.

Як встановлено ч.2 ст.52 МК України, декларант або уповноважена ним особа, які заявляють митну вартість товару, зобов`язані: заявляти митну вартість, визначену ними самостійно, у тому числі за результатами консультацій з митним органом; подавати митному органу достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об`єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню.

За правилами ч.1 ст.53 МК України у випадках, передбачених цим Кодексом, декларант подає митному органу документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення.

Перелік документів, які підтверджують митну вартість товарів, визначається ч.2 ст.53 МК України.

Відповідно до вимог ч.3 ст.53 МК України у разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу митного органу зобов`язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) додаткові документи, перелік яких визначений положеннями даної статті.

Декларант або уповноважена ним особа за власним бажанням може подати додаткові наявні у них документи для підтвердження заявленої ними митної вартості товару (ч.6 ст.53 МК України).

Як встановлено ч.1 ст.54 МК України, контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється митним органом під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості.

Відповідно до ч.ч.2, 3 ст.54 МК України контроль правильності визначення митної вартості товарів за основним методом - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту (вартість операції), здійснюється митним органом шляхом перевірки розрахунку, здійсненого декларантом, за відсутності застережень щодо застосування цього методу, визначених у частині 1 статті 58 цього Кодексу. За результатами здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів митний орган визнає заявлену декларантом або уповноваженою ним особою митну вартість чи приймає письмове рішення про її коригування відповідно до положень статті 55 цього Кодексу.

Згідно ч.4 ст.54 МК України митний орган під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів зобов`язаний здійснювати контроль заявленої декларантом або уповноваженою ним особою митної вартості товарів шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості, наявності в поданих зазначеними особами документах усіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Частиною 6 ст.54 МК України визначено, що митний орган може відмовити у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю виключно за наявності обґрунтованих підстав вважати, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, у разі: невірно проведеного декларантом або уповноваженою ним особою розрахунку митної вартості; неподання декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій - четвертій статті 53 цього Кодексу, або відсутності у цих документах всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари; невідповідності обраного декларантом або уповноваженою ним особою методу визначення митної вартості товару умовам, наведеним у главі 9 цього Кодексу; надходження до митного органу документально підтвердженої офіційної інформації митних органів інших країн щодо недостовірності заявленої митної вартості.

Відповідно до ст.57 МК України визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється за такими методами:

1) основний - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції);

2) другорядні:

а) за ціною договору щодо ідентичних товарів;

б) за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів;

в) на основі віднімання вартості;

г) на основі додавання вартості (обчислена вартість);

ґ) резервний.

Основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору (вартість операції).

Кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу.

Застосуванню другорядних методів передує процедура консультацій між митним органом та декларантом з метою визначення основи вартості згідно з положеннями статей 59 і 60 цього Кодексу. Під час таких консультацій митний орган та декларант можуть здійснити обмін наявною у кожного з них інформацією за умови додержання вимог щодо її конфіденційності.

У разі неможливості визначення митної вартості товарів згідно з положеннями статей 59 і 60 цього Кодексу за основу для її визначення може братися або ціна, за якою ідентичні або подібні (аналогічні) товари були продані в Україні не пов`язаному із продавцем покупцю відповідно до статті 62 цього Кодексу, або вартість товарів, обчислена відповідно до статті 63 цього Кодексу.

При цьому кожний наступний метод застосовується, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу.

Методи на основі віднімання та додавання вартості (обчислена вартість) можуть застосовуватися у будь-якій послідовності на прохання декларанта або уповноваженої ним особи.

У разі якщо неможливо застосувати жоден із зазначених методів, митна вартість визначається за резервним методом відповідно до вимог, встановлених статтею 64 цього Кодексу.

Відповідно до ч.1 ст.55 МК України рішення про коригування заявленої митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України з поміщенням у митний режим імпорту, приймається митним органом у письмовій формі під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості цих товарів як до, так і після їх випуску, якщо митним органом у випадках, передбачених частиною шостою статті 54 цього Кодексу, виявлено, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів.

З наведеного вбачається, що митний орган у випадку наявності обґрунтованих сумнівів у достовірності поданих декларантом відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, яка була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, може витребувати додаткові документи для підтвердження заявленої митної вартості товару. Проте, такою імперативною умовою є наявність обґрунтованих сумнівів у правильності зазначеної декларантом митної вартості товарів.

При цьому, в розумінні наведених статей МК України, сумніви митниці є обґрунтованими, якщо надані декларантом документи, зазначені у ч.2 ст.53 МК України, містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Тобто, наведені приписи зобов`язують митницю зазначити конкретні обставини, які викликали відповідні сумніви, причини неможливості їх перевірки на підставі наданих декларантом документів, а також обґрунтувати необхідність перевірки спірних відомостей та зазначити документи, надання яких може усунути сумніви у їх достовірності.

Встановивши відсутність достатніх відомостей, що підтверджують задекларовану митну вартість товарів, митниця повинна вказати, які саме складові митної вартості товарів є непідтвердженими, чому з поданих документів неможливо встановити дані складові, та які документи необхідні для підтвердження того чи іншого показника.

В свою чергу, ненаведення митницею в рішенні про коригування митної вартості товарів належних та допустимих доказів того, що документи, подані декларантом для митного оформлення товару, є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності викликають сумнів у достовірності наданої інформації, витребування митницею додаткових документів без зазначення обставин, які ці документи повинні підтвердити, свідчать про протиправність рішення щодо застосування іншого, ніж основний метод, визначення митної вартості товарів.

Так, як зазначено вище, однією з підстав прийняття оскаржуваного рішення про коригування митної вартості товарів стало те, що в декларації митної вартості декларант вказав, що покупець та продавець не пов`язані особи. В той час, з наданих документів вони є пов`язаними та діють в інтересах один одного. Також виходячи з п.3.1 зовнішньоекономічної угоди №0409 від 04.09.2023 року: «Покупець спільно з Продавцем здійснює на зазначеній в п.1.1 цього договору території функції по маркетингу реклами та продажу товару, що поставляється продавцем», тобто провадять спільну господарську діяльність на території України.

З цього приводу колегія суддів зазначає наступне.

04.09.2023 року між компанією Ерсаг Енд. Ве Кім. Тем. Урун Паз. Тур. Інш. Сан. ВЕ Тіж. (продавець) та ТОВ «ЕРСАГ УКРАЇНА» (покупець) укладено Контракт №0409, за умовами якого продавець постачає, а покупець приймає продукцію під фірмовою назвою «ERSAG» виробництва фірми «Ерсаг Енд. Ве Кім. Тем. Урун Паз. Тур. Інш. Сан. ВЕ Тіж.» та інших структурних підрозділів, що виробляють продукцію торгівельної марки «ERSAG» Турецької Республіки, власником ліцензії якого є продавець. Продавець надає покупцю статус офіційного представника на території України продукції торгівельної марки «ERSAG», ця угода діє на період військового часу в Україні.

Відповідно до п.2.1 Контракту №0409, у цьому договорі терміни вживаються в таких значеннях: товар продавця - продукція з торговою назвою «ERSAG»; поширення товару - продаж, розширення ринків збиту, збільшення обсягів продажів товару на території, передбаченої п.1.1 цього Договору.

Згідно п.3.1 Контракту №0409 покупець спільно з продавцем здійснює на зазначеній в п.1.1 цього Договору території функції по маркетингу, реклами та продажу товару, що поставляється продавцем.

Згідно п.6.1 Контракту №0409, покупець здійснює продаж товару шляхом створення власних торгових мереж, укладення договорів на поставку товару з покупцями з залученням агентів для розповсюдження товару. При укладенні договорів з покупцями покупець діє від свого імені і за свій рахунок.

Відповідно до ч.17 ст.58 МК України особи, одна з яких є одноосібним агентом, одноосібним дистриб`ютором чи одноосібним концесіонером іншої, як би це не називалося, вважаються пов`язаними для цілей цього Кодексу, якщо вони підпадають хоча б під один із критеріїв, визначених у статті 15 Угоди про застосування статті VII Генеральної угоди з тарифів і торгівлі 1994 року.

У свою чергу, згідно ч.4 ст.15 Угоди про застосування статті VII Генеральної угоди про тарифи й торгівлю 1994 року, для цілей цієї Угоди особи вважаються пов`язаними між собою, тільки якщо: вони є службовцями або директорами підприємств один в одного; вони юридично визнані партнерами по бізнесу; вони є роботодавцем і працівником; будь-яка особа безпосередньо чи опосередковано володіє, контролює або утримує 5 чи більше відсотків випущених акцій, що дають право голосу, або акцій обох з них; один з них безпосередньо або опосередковано контролює іншого; обидва безпосередньо або опосередковано контролюються третьою особою; разом вони безпосередньо або опосередковано контролюють третю особу; вони є членами однієї й тієї самої сім`ї. Особи, які пов`язані одна з одною в бізнесі таким чином, що одна з них є одноосібним агентом, одноосібним дистриб`ютором чи одноосібним концесіонером іншого, як би це не називалося, уважаються пов`язаними для цілей цієї Угоди, якщо вони підпадають під вказані критерії.

Разом з тим, митним органом не надано суду належних та допустимих доказів, що засвідчують відповідність ТОВ «Ерсаг України» критеріям, встановленим ст.15 Угоди про застосування статті VII Генеральної угоди з тарифів і торгівлі 1994 року. Той факт, що позивач являється офіційним дистриб`ютором виробника товару-експортера в силу положень наведеної норми не визначає сторін контракту пов`язаними між собою особами.

Окрім того, відповідно до частин 12 - 14 ст.58 МК України той факт, що продавець і покупець пов`язані між собою особи, сам по собі не може бути підставою для розгляду вартості операції як неприйнятної. У таких випадках необхідно розглянути обставини продажу та прийняти вартість операції за умови, що взаємовідносини покупця і продавця не вплинули на ціну оцінюваних товарів.

Отже, колегія суддів погоджується з судом першої інстанції, що за наявності достатніх підстав вважати, що відносини, зазначені у частині 12 цієї статті, вплинули на ціну оцінюваних товарів, орган доходів і зборів повинен надати декларанту або уповноваженій ним особі свої письмові обґрунтування, що такий вплив мав місце. У разі відсутності обґрунтувань з боку органу доходів і зборів необхідно вважати, що взаємовідносини, зазначені у частині 12 цієї статті, не вплинули на ціну оцінюваних товарів.

У даному випадку митним органом не надано письмових обґрунтувань, що такий вплив мав місце, а отже в силу ч.14 ст.58 МК України слід вважати, що такі взаємовідносини не вплинули на ціну оцінюваних товарів.

Таким чином, обов`язок доведення того, що пов`язаність між продавцем та покупцем вплинула на митну вартість задекларованого товару, лежить на органі доходів і зборів. У разі якщо такий орган не має таких доказів, то необхідно вважати, що взаємовідносини, зазначені у ч.12 ст.58 МК України, не вплинули на ціну оцінюваних товарів.

При цьому, покликання відповідача на схожість назв продавця та покупця по Контракту №0409 не є тим доказом, з яким законодавець пов`язує набуття статусу пов`язані особи.

Наступною підставою для прийняття оскаржуваного рішення стало твердження митниці, що печатка імпортера (дистриб`ютора) на специфікації від 20.05.2024 року №22 до зовнішньоекономічного Контракту №0409 та печатка імпортера (дистриб`ютора), що поставлена на зовнішньоекономічному Контракті №0409 відрізняється за розміром, що на думку митниці має ознаки виготовлення за допомогою комп`ютерної техніки та застосування графічних редакторів, що може свідчити про ознаки підробки.

З цього приводу колегія суддів зазначає, що сумніви митниці є обґрунтованими, якщо надані декларантом документи містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Тобто, орган зобов`язаний зазначити конкретні обставини, які викликали відповідні сумніви, причини неможливості їх перевірки на підставі наданих декларантом документів, а також обґрунтувати необхідність перевірки сумнівних відомостей та зазначити документи, надання яких може усунути сумніви у їх достовірності.

Проте, наведені в оскаржуваному рішенні доводи митниці про підробку печатки є лише припущення, на підставі якого не проводиться коригування митної вартості товару.

Також необхідно зазначити, що підроблення документів повинно бути підтверджено належними доказами, зокрема, експертними висновками, а не припущеннями.

Разом з тим, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, що специфікація від 20.05.2024 року №22 до зовнішньоекономічного Контракту №0409 містить всі необхідні реквізити, в т.ч. підписи та печатки відповідають та належать особам які зазначені в цих документах. Інформація, числові дані в документах відповідають поданому інвойсі, митній декларації та заявленій декларантом митній вартості. Ідентичність підпису та печатки вказує на їх оригінальність, а не навпаки на підроблення, як зазначає відповідач. Розміщення підпису та печатки на документі не може слугувати підставою для висновку, що такі документи підроблені.

Вищевказана специфікація була сканована декларантом позивача, що є технічною вимогою для подання документу до митного оформлення, проте зауваження щодо застосування графічних редакторів та ознак підробки є суб`єктивним судженням посадової особи митного органу.

Також суд першої інстанції вірно зазначив, що вищевказані розбіжності жодним чином не впливають на заявлену митну вартість товарів, а тому вказаний довід є необґрунтованим та безпідставним.

Щодо зауваження митного органу, про те, що в інвойсі від 20.05.2024 року №ERS133 відсутні відомості (не виділені окремими складовими) щодо складових митної вартості, а саме вартості витрат на пакування, маркування, завантаження які повинні бути включені у вартість товару; відсутні відомості щодо страхування задекларованих товарів відправником або одержувачем.

З цього приводу слід зазначити наступне.

Відповідно до п.8 ч.2 ст.53 МК України, документами, які підтверджують митну вартість товарів, є якщо здійснювалося страхування, страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.

Разом з тим, як вже зазначалося раніше поставка товару здійснювалась на умовах FCA -Denizli.

Відповідно до офіційних правил тлумачення торговельних термінів Міжнародної торгової палати "Інкотермс" в редакції 2010 року, умова FCA (…named place) англ. Free Carrier, або Франко перевізник (… назва місця) означає, що товар доставляється основному перевізнику замовника до зазначеного в договорі терміналу відправлення, експортні мита сплачує продавець.

Розділом А.9 «Перевірка - упаковка маркування» Правил "Інкотермс" за умовами поставки FCA передбачено, продавець зобов`язаний за власний рахунок забезпечити пакування товару, необхідне для перевезення товару (за винятком випадків, коли в даній галузі торгівлі прийнято звичайно відправляти товари з такими ж характеристиками, що обумовлені договором, без упаковки). Пакування здійснюється в тій мірі, в якій обставини, що стосуються транспортування (наприклад, засоби перевезення, місце призначення), були повідомлені продавцю до укладення договору купівлі-продажу. Упаковка повинна містити належне маркування.

За умовами п.п.4.8, 4.9 Контакту №0409, у вартість товару що зазначена в специфікаціях та комерційних інвойсах входить вартість маркування, пакування, пакувальних матеріалів. Відповідальність за страхування та навантажувальні роботи покладається на особу, що є відповідальною згідно умов поставки, товар пакується відповідно до технічних умов виробника.

Крім цього в поданій декларації №24UA08U3 від 27.05.2024 року визначено процедуру постачання товару ZZ00. Відповідно до Класифікатора особливостей переміщення товарів через митний кордон України, у разі поставки товару у зворотній тарі у графі 37 МД. Процедура митної декларації має бути зазначено ZZ32, в той час як у вказаній графі митної декларації поданої Декларантом зазначено ZZ00 (тара не зворотна та вартість входить у ціну товару), що свідчить про відсутність особливостей переміщення товару, визначених цим Класифікатором.

Також необхідно зазначити, що вартість вантажно-розвантажувальних робіт входить у вартість перевезення, що підтверджується довідкою про транспортні витрати №2705 від 27.05.2024 року, яка надавалась для митного оформлення товарів разом із декларацією №24UA08U3 від 27.05.2024 року. В цій же довідці вказано, що страхування вантажу не проводилося.

Таким чином, у даному випадку вартість витрат на пакування, маркування не є витратами, які понесені покупцем, у зв`язку з чим не є такими, що додатково включаються у митну вартість товару, а відтак, у інвойсі, пакувальному листі, тощо, правомірно не зазначено окремо вартості пакування оскільки за приписами ч.10 ст.58 МК України ці складові не підлягають додаванню декларантом з метою визначення митної вартості товару та вони не можуть вплинути на правильність визначення ним митної вартості.

Крім того, у відповідності до Інкотермс (редакція 2010 року), яка зі сторін договору купівлі-продажу повинна здійснити необхідні для перевезення і страхування дії, коли продавець передає товар покупцю, і які витрати несе кожна із сторін, термін FCA (FREE CARRIER (... named place) франко-перевізник (... назва місця) означає, що продавець здійснює поставку товару, який пройшов митне очищення для експорту, шляхом передання призначеному покупцем перевізнику у названому місці.

Статтею А.3. Договори перевезення та страхування правил Інкотермс 2010 передбачено, що по договору страхування зобов`язань не має.

Аналіз змісту вищенаведених норм міжнародних правил Інкотермс свідчить про те, що обов`язок, щодо страхування вантажу, який поставляється на умовах FCA (Інкотермс 2020) відсутній, як у продавця, так і у покупця.

За таких обставин, доводи митного органу у цій частині є безпідставними.

Щодо твердження митного органу в оскаржуваному рішенні, що в наданій до митного оформлення копії експортної декларації країни відправлення №24352100EX00006062 від 20.05.2024 року наявний QR-код з посиланням на систему перевірки митних декларації Турецької Республіки, при цьому, при переході за посиланням наявне повідомлення «інформація не може бути перевірена / не підтверджена/недійсна». Копія експортної декларації країн відправлення №24352100EX00006062 від 20.05.2024 року надана не в повному обсязі (надано 18 аркушів з 19), колегія суддів зазначає наступне.

По-перше, копія митної декларації країни відправлення є додатковим документом, що лише підтверджує проходження товару (вантажем) митного оформлення в країні відправлення.

По-друге, декларація країни відправлення є документом який складається та подається до митних органів Турецької Республіки продавцем товару, вимоги до її форми та заповнення встановлені законодавством іншої держави та позивач не має жодної можливості будь яким чином впливати на відомості які зазначаються у цьому документі.

По-трете, наявність QR- коду, чи його відсутність у документах наданих до митного оформлення не передбачена жодними нормами МК України.

За таких обставин, те що відповідач здійснюючи скануванню коду не зміг перейти за ним для отримання відповідних даних, жодним чином не впливає на визначення митної вартості, оскільки мета використання такого коду його власником жодним чином не пов`язана з митним оформленням товару.

Наступною підставою для коригування митної вартості стало те, що в інвойсі від 20.05.2024 року №ERS133 та специфікації №22 від 20.05.2024 року відсутні відомості стосовно вартості товару без знижки, що унеможливлює здійснити перевірку розміру наданої знижки та її відповідність умовам контракту.

З цього приводу колегія суддів зазначає наступне.

Пунктами 4.6 та .4.7 Контракту №0409 передбачено, що валюта оплати за поставлений товар визначається в доларах США. Валюта платежу здійснюється в доларах США шляхом перерахування суми оплати, визначеної в специфікації на кожну поставку товару окремо. Загальна сума угоди складає сума всіх специфікацій до неї в доларах США. Продавець зобов`язалася надати 50% дисконт на весь асортимент товарів, що постачається покупцю на період дії військового стану в Україні.

08.09.2023 року між сторонами укладено Додаткову угоду №1 до Контракту №0409, відповідно до якої п.4.5 Контракту викладено в наступній редакції: «Покупець сплачує товар, поставлений йому Продавцем шляхом перерахування коштів на рахунок продавця, згідно його заявок за кожну поставку, протягом 180 діб з моменту його поставки, момент поставки вважається дата митного оформлення в режимі імпорт на адресу покупця, або з моменту повної реалізації товару».

Крім того, даною додатковою угодою №1 викладено п.4.7 Контракту в наступній редакції: «Продавець зобов`язується надати дисконт на асортимент товарів від показника цін, за якими поставлялися товари на адресу покупця на 01.01.2023 року, на період дії військового стану в Україні, розмір якого вказано у специфікації до кожної поставки та яка є невід`ємною частиною договору, та підтверджено у рахунку на кожну поставку, але не більше 50%».

Так з наявних в матеріалах справи інвойсу №ERS133 від 20.05.2024 року та специфікації №22 від 20.05.2024 року визначена вартість товару відповідає даним як між собою, так і з іншими документами, наданими під час розмитнення товару.

Суд першої інстанції вірно зазначив, що в законодавстві України відсутні затверджена форма рахунку-фактури (інвойсу) та перелік обов`язкових реквізитів, які повинен містити рахунок-фактура (інвойс), а також відсутні положення про те, що рахунок-фактура (інвойс) в обов`язковому порядку повинен містити дані щодо відсотку дисконту. Тому, відсутність такої інформації в Інвойсах чи специфікаціях не впливає та не може впливати на правильність визначення позивачем числового значення митної вартості імпортованих товарів.

В оскаржуваному рішенні відповідач не наводить обґрунтування, яким чином відсутність інформації в інвойсі №ERS133 від 20.05.2024 року та специфікації №22 від 20.05.2024 року про знижку на товар ставить під сумнів достовірність визначеної позивачем митної вартості товару.

Отже, наявність чи відсутність у рахунку-фактурі (інвойсі) та специфікації відомостей про дисконт (знижку) не може бути підставою для коригування митної вартості.

Щодо зауваження відповідача до CMR б/н. від 20.05.2024 року, в якій зазначено перевізника S.C. EVIDANTRANS S.R.L., в той час як довідка про транспортні витрати №2705 від 27.05.2024 року видана підприємством MYS LOJISTIK, при цьому жодних договорів на перевезення чи транспортно-експедиційного обслуговування до митного оформлення не надано, колегія суддів зазначає наступне.

Як вбачається з матеріалів справи, на вимогу митного органу, декларантом позивача було надано, зокрема, договір транспортного перевезення №UA170524 від 17.05.2024 року укладеного між ТОВ «Ерсаг Україна» (клієнт) та компанією «MYS LOJISTIK» (перевізник), відповідно до умов п.1.1 якого, предметом Договору є надання перевізником клієнту послуг з транспортного перевезення імпортних вантажів клієнта, у тому числі з організації перевезень різними видами транспорту.

Відповідно до пп.2.2.1 п.2.2 Договору №UA170524 перевізник має право вибирати та змінювати вид транспорту та маршрут перевезення, обмирати та змінювати порядок виконання транспортних послуг, діючи в інтересах клієнта

На виконання умов Договору №UA170524 компанією «MYS LOJISTIK» було забезпечено перевезення вантажу ТОВ «Ерсаг Україна» з м. Denizli (Туреччина) - п/п Рені (Україна), про що було складено акт здачі-приймання робіт (надання послуг) №095 від 28.05.2024 року.

Витрати, пов`язані з доставкою вантажу, зокрема, по даному відрізку маршруту склали 3000,00 дол. США, що підтверджується довідкою про транспортні витрати за вих.№2705 від 27.05.2024 року.

В позовній заяві позивач пояснює, що між компанією «MYS LOJSTIK» та компанією «S.C. EVIDANTRANS S.R.L» було укладеного договір про транспортно-експедиційні послуги, предметом якого є надання перевізником клієнту послуг з транспортного перевезення імпортних вантажів клієнта, у тому числі з організації перевезень різними видами транспорту.

Таким чином, саме компанія «S.C. EVIDANTRANS S.R.L.» здійснювала фактичне перевезення вантажу для позивача, що в свою чергу пояснює зазначення в CMR б/н. від 20.05.2024 року, в графі «Перевізник» - «S.C. EVIDANTRANS S.R.L.».

Тобто, в даному випадку склалася така ситуація, що оскільки компанія «MYS LOJSTIK» уповноважена залучати до перевезення інших перевізників, то перевезення вантажу для позивача здійснено компанією «MYS LOJSTIK» за допомогою компанії «S.C. EVIDANTRANS S.R.L», на підтвердження чого позивачем надано довідку про транспортні витрати за вих.№2705 від 27.05.2024 року, складену компанією «MYS LOJISTIK».

Також можна зазначити, що оскільки позивач не укладав договір на перевезення товару з компанією «S.C. EVIDANTRANS S.R.L.» відповідно він не повинен був його надати до митного органу.

Таким чином, колегія суддів не вбачає будь-яких розбіжностей в поданих до митного оформлення товару декларантом позивача документах, які стосуються перевезення товару, висловлені митним органом зауваження та розбіжності не знайшли свого підтвердження під час розгляду справи, товаросупровідні документи узгоджуються між собою та містять відомості про ціну та партію товару.

Також колегія суддів, стосовно витребування митним органом додаткових документів, вважає за необхідне зазначити, що Верховний Суд у постанові від 13.10.2021 року у справі №804/15600/15 наголосив, що витребування додаткових документів на підтвердження задекларованої митної вартості може мати місце тільки у випадку наявності обґрунтованих сумнівів у достовірності поданих декларантом відомостей. Такі сумніви можуть бути зумовлені неповнотою поданих документів для підтвердження заявленої митної вартості товарів, невідповідністю характеристик товарів, зазначених у поданих документах, митному огляду цих товарів, порівнянням рівня заявленої митної вартості товарів з рівнем митної вартості ідентичних або подібних товарів, митне оформлення яких уже здійснено, і таке інше.

У цій поставної Верховний Суд звернув увагу, що витребувати необхідно ті документи, які дають можливість пересвідчитися в правильності чи помилковості задекларованої митної вартості, а не всі, які передбачені статтею 53 МК України.

З цього приводу слід зазначити, що якщо позивачем надані документи, які підтверджують митну вартість товару, що заявлена у митній декларації, вимога щодо надання додаткових документів і посилання на ненадання таких документів, як на підставу для відмови у митному оформленні товару, за заявленою позивачем митною вартістю, є безпідставними.

Також як зазначено в оскаржуваному рішенні та встановлено судом першої інстанції, за результатами проведеної консультації, митну вартість товарів скориговано та визначено за резервним методом відповідно до ст.64 МК України на підставі інформації, наявної у митного органу. Попередні методи не застосовувалися з наступних причин: у митного органу відсутня інформація щодо вартості операцій товарами, відповідно до статті 59-63 МК України неможливо застосувати метод за ціною договору щодо ідентичних товарів.

При обґрунтуванні неможливості застосування певних другорядних методів орган доходів і зборів повинен конкретизувати підстави незастосування цих методів.

Орган доходів і зборів зобов`язаний навести у рішенні про коригування митної вартості товарів порівняння характеристик оцінюваного товару та характеристик товару, ціна якого взята за основу для коригування митної вартості за такими другорядними методами, як за ціною договору щодо ідентичних товарів, за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів, на основі віднімання вартості, резервний метод.

Натомість, у п.33 оскаржуваного рішення, у якому мають бути викладені обставини прийняття рішення, зазначено лише посилання на митні декларації, в порівняння з якою співставлялась вартість товару.

В пункті 33 оскаржуваного рішення митний орган лише констатує неможливість застосування методів за ціною договору щодо ідентичних та подібних товарів у зв`язку із відсутністю у Митниці такої інформації.

З цього приводу необхідно зазначити, що відомості, які містяться в ЄАІС Держмитслужби, мають лише допоміжний інформаційний характер при прийнятті митним органом відповідних рішень, та жодним чином не можуть слугувати визначальним фактором під час прийняття рішення про коригування митної вартості товарів. Різниця між вартістю товару, задекларованого особою та вартістю схожих товарів, що розмитнювалися цією особою чи іншими особами у попередніх періодах також не свідчить про наявність порушень з боку декларанта і не є підставою для автоматичного збільшення митної вартості товарів до показників автоматизованої системи аналізу та управління ризиками (АСАУР).

Наявність у названій системі інформації про те, що подібний товар у попередні періоди розмитнювався за вартістю більшою, ніж задекларована декларантом, за відсутності інших визначених законом підстав, що обумовлюють межі і способи здійснення органом доходів і зборів контролю митної вартості, не утворює підстав для відмови у визнанні заявленої декларантом митної вартості за основним методом та її визначенні за другорядними методами, оскільки торгові відносини є різноманітними, здійснюються на принципах автономії волі та свободи договору, при цьому безліч обставин можуть впливати на їх ціну (характеристика товару, виробник, торгова марка, умови і обсяги поставок, наявність знижок тощо), і сама по собі не свідчить про наявність порушень з боку декларанта і не призводить до автоматичного збільшення митної вартості товарів, адже законодавство таких підстав прямо не встановлює, тому не є перешкодою для застосування першого методу визначення митної вартості товару.

Разом з тим, Верховним Судом сформовано правову позицію, що «формально нижчий рівень митної вартості імпортованого позивачем товару від рівня митної вартості іншого митного оформлення не може розцінюватися як заниження позивачем митної вартості та не є перешкодою для застосування першого методу визначення митної вартості товару і не може бути достатньою та самостійною підставою для відмови у здійсненні митного оформлення товару за першим методом визначення його митної вартості. Рішення про коригування митної вартості товару не може базуватися лише на інформації ЄАІС ДФС України, оскільки порядок її формування, ведення, отримання інформації, а також порядок використання її даних суб`єктами господарських відносин під час здійснення ними зовнішньоекономічної діяльності МК України не передбачено. Також слід урахувати, що в ЄАІС ДФС України відсутня інформація про коригування заявленої митної вартості товарів, а також інформація щодо судових рішень із питань визначення митної вартості товарів та методів її визначення, у зв`язку з чим така інформаційна база не містить всіх об`єктивних даних щодо імпортованих в Україну товарів, які підтверджуються документально та підлягають обчисленню» (Постанови від 21.02.2018 року по справі №820/17417/14, від 04.09.2018 року по справі №818/1186/17).

Отже, враховуючи наведені обставини та висновки, колегія суддів погоджується з судом першої інстанції, що зауваження, які зазначені відповідачем у рішенні про коригування митної вартості, не є підставою для коригування митної вартості товару. Відповідачем не надано до суду доказів того, що документи, які подані позивачем для митного оформлення товару, є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності викликають сумнів у достовірності наданої інформації. А надані позивачем до митного оформлення документи містять всі необхідні реквізити та відомості, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, відомостей щодо ціни, що була сплачена за ці товари. Тобто, у відповідача були в наявності всі документи, які давали можливість встановити дійсну митну вартість товару за ціною договору.

Сумніви митного органу у достовірності відомостей про митну вартість товарів, які виникли у зв`язку з тим, що надані документи не містили всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів та містили розбіжності є необґрунтованими, оскільки надані позивачем документи спростовують твердження контролюючого органу про наявність в них розбіжностей та відсутності всіх відомостей, що підтверджують ціну імпортованого товару, зокрема наявними у справі доказами підтверджується, що заявлена позивачем митна вартість товару базувалася на документально підтверджених відомостях, що піддавались обчисленню, поданих до митниці документів було достатньо для прийняття рішення про розмитнення товару за ціною Договору, а тому відповідач неправомірно відмовив позивачу у визнанні задекларованої ним митної вартості товару за основним методом, визначив митну вартість за резервним методом та прийняв оскаржуване рішення про коригування митної вартості товарів.

Таким чином, в оскаржуваному рішенні про коригування митної вартості товарів не зазначені обґрунтовані сумніви щодо заявленої митної вартості товарів, за наслідками яких розпочалась процедура консультацій та в подальшому скориговано митну вартість товару.

Враховуючи все наведене, колегія суддів робить висновок, що відповідач не підтвердив належними та допустимими доказами, а також аргументованими доводами про наявність у поданих позивачем документах розбіжностей, ознак підробки або відсутності всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товару, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена за цей товар, та безпідставно, в порушення ст.58 МК України, здійснив визначення митної вартості імпортованого товару не за ціною договору як основним методом, а із застосуванням другорядного резервного методу, який застосовано без достатніх на те підстав.

Вищевказане свідчить, що правильність визначення позивачем митної вартості товару за ціною договору, а також об`єктивна можливість застосування першого методу не були спростовані відповідачем.

Таким чином, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що позовні вимоги є обґрунтованими, а рішення про коригування митної вартості товарів №UА500130/2024/000018/2 від 27.05.2024 року та картка відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UА500130/2024/000176 від 27.05.2024 року є протиправними та належать до скасування.

Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції правильно та у достатньому обсязі встановив обставини справи, і ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права, що відповідно до ст.316 КАС України є підставою для залишення апеляційної скарги без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

Підстав для скасування чи зміни рішення суду першої інстанції колегія суддів не вбачає, а доводи апеляційної скарги вважає такими, що висновків суду не спростовують.

Керуючись ст.311, ст.315, ст.316, ст.321, ст.322, ст.325, ст.328 КАС України, апеляційний суд,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Одеської митниці залишити без задоволення, а рішення Одеського окружного адміністративного суду від 30 вересня 2025 року - без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення з підстав, передбачених ст.328 КАС України.

Суддя-доповідач К.В. Кравченко
Судді О.В. Джабурія Н.В. Вербицька