Справа № 160/5690/25
Суддя: Сластьон Анна Олегівна
Дата ухвалення: 2026-01-09 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
09 січня 2026 рокуСправа №160/5690/25
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Сластьон А.О. розглянув у порядку письмового провадження за правилами спрощеного провадження адміністративну справу за позовною заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «ФЛЕКС СИСТЕМ» до Головного управління ДПС у Черкаській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення.
Суть спору: Товариство з обмеженою відповідальністю «ФЛЕКС СИСТЕМ» звернулося до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Головного управління ДПС у Черкаській області, в якій позивач просить суд:
В обґрунтування позовних вимог зазначено, що у наказі про проведення фактичної перевірки відсутні будь-які посилання на конкретні підстави проведення перевірки (відсутня інформація, яка свідчить про можливі порушення платником податків законодавства, контроль за яким покладено на контролюючі органи, зокрема, щодо здійснення платниками податків розрахункових операцій), окрім як на норми, що регулюють питання її призначення. Неможливість ідентифікації фактичних підстав призначення перевірки, а також порушення порядку її проведення є істотними процедурними порушеннями, які безпосередньо впливають на об`єктивність висновків контролюючого органу за результатами такої перевірки, а значить є самостійними підставами для визнання цієї перевірки неправомірною, за наслідками якої було прийнято оскаржуване податкове повідомлення-рішення, є достатніми для висновку про його протиправність. Контролюючий орган зробив висновок про порушення на підставі бази даних «Система обліку даних реєстраторів розрахункових операцій». Проте, на думку позивача, вказане порушення, не може бути встановлено в межах фактичної перевірки. Безпосередньо в рамках контрольної закупівлі посадовими особами контролюючого органу було придбано лише добавку ароматичну харчову «Crazy Juice-Barberis» об`ємом 30 мл за ціною 270,00 гривень, отже, під час проведення фактичної перевірки контролюючим органом не було встановлено жодного порушення податкового законодавства у період здійснення перевірки. Також, позивач посилається на те, що фактична перевірка була проведена за минулий період, попри те, що минулі періоди, на переконання позивача, можуть бути об`єктом виключно документальної перевірки, що проводиться на підставі податкових декларацій (розрахунків), фінансової, статистичної та іншої звітності, регістрів податкового та бухгалтерського обліку, первинних документів, а також отриманих податковим органом документів та податкової інформації. Позивач заперечує здійснення у період з 24.07.2024 роздрібної реалізації тютюнової сировини, сировини для рідин, що використовуються в електронних сигаретах, та/або нікотину. Вказує, що контролюючий орган не зазначив в акті перевірки посилань на розрахункові документи (фіскальні чеки), їх реквізити, на підставі яких податковий орган дійшов висновку про порушення суб`єктом господарювання вимог податкового законодавства.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 21.02.2025 відкрито провадження у справі та призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи.
13.03.2025 до суду надійшов відзив Головного управління ДПС у Черкаській області із запереченнями проти заявлених позовних вимог. Зокрема, відповідач вказав, що зазначення в наказі про проведення перевірки будь-яких додаткових відомостей (фактичних обставин, що стали передумовою для призначення перевірки), окрім посилань на норми законодавства, не вимагається ПК України. Наголошує, що податковий орган має право на проведення фактичної перевірки з підстав здійснення функцій контролю, визначених законодавством, не обмежуючись днем проведення перевірки, в тому числі за минулі періоди. Відповідач зазначає, що використання даних СОД РРО є належною раелізацією контролюючим органом податкового контролю та може бути самостійною підставою для висновкі під час проведення фактичної перевірки. Аналогічна правова позиція наведена Верховним Судом у постанові від 09 вересня 2024 року у справі №280/6832/23. З цих підстав просить відмовити у задоволенні позовних вимог.
21.03.2025 від позивача надійшла відповідь на відзив, в якій позивач вказує, що у період з 24.07.2024 ТОВ «ФЛЕКС СИСТЕМ» не здійснювало роздрібну реалізацію тютюнової сировини, сировини для рідин, що використовуються в електронних сигаретах, та/або нікотину, тому акт перевірки не містить жодних посилань на розрахункові документи (фіскальні чеки), їх реквізити, на підставі яких контролюючий орган дійшов висновків про порушення суб`єктом господарювання вимог податкового законодавства. Зазначає, що розрахункові документи в ході фактичної перевірки відповідачем не досліджувалися. Щодо доводів відповідача про здійснення закупівлі позивачем нікобустеру та нікотину наголосив, що законодавством не передбачена заборона або відповідальність за оптову реалізацію та зберігання такої продукції. Отже, доводи щодо закупівлі такого товару не свідчить про здійснення роздрібної торгівлі нікобустеру та нікотину. Натомість, оборотно-сальдова відомість по рахунку 2821 свідчить, що підприємство не здійснювало роздрібну реалізацію нікобустеру та нікотину після 27.07.2024.
Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши усі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд, -
Основним видом економічної діяльності є: Код КВЕД: 46.90 Неспеціалізована оптова торгівля (Основний); 41.10 Організація будівництва будівель; 47.11 Роздрібна торгівля в неспеціалізованих магазинах переважно продуктами харчування, напоями та тютюновими виробами; 47.19 Інші види роздрібної торгівлі в неспеціалізованих магазинах; 47.54 Роздрібна торгівля побутовими електротоварами в спеціалізованих магазинах; 47.78 Роздрібна торгівля іншими невживаними товарами в спеціалізованих магазинах; 47.91 Роздрібна торгівля, що здійснюється фірмами поштового замовлення або через мережу інтернет; 47.99 Інші види роздрібної торгівлі поза магазинами; 68.20 Надання в оренду й експлуатацію власного чи орендованого нерухомого майна; 70.22 Консультування з питань комерційної діяльності й керування; 77.39 Надання в оренду інших машин, устатковання та товарів, н.в.і.у.
Позивачем орендується частина нежитлового приміщення, загальною площею 4 кв. м. (чотири метра квадратних), розміщена на 1-му поверсі торгово-розважального центру, який знаходиться за адресою: м. Черкаси, бульвар Шевченка, 208/1.
На підставі п.п. 20.1.2, 20.1.4, 20.1.8 -20.1.11 п. 20.1 ст. 20, п.п. 75.1.3 п. 75.1 ст.75, пп. 80.2.5 п 80.2 ст. 80 Податкового кодексу України від 02 грудня 2010 року №2755-УІ зі змінами тг доповненнями (далі ПКУ), ст. 16 Закону України від 19 грудня 1995 року №481/95-ВР «Пре державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв, тютюнових виробів, рідин, що використовуються в електронних сигаретах, та пального» (зі змінами та доповненнями), ст. 72 Закону України від 18.06.2024 №3817-ІХ «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту дистилятів, біоетанолу, етилового, алкогольних напоїв тютюнових виробів, спиртових тютюнової сировини, рідин, що використовуються в електронних сигаретах, та пального» з метою контролю за обігом спирту, алкогольних напоїв, тютюнових виробів пального та рідин, що використовуються в електронних сигаретах, відповідно до наказу Головногс управління ДПС у Черкаській області від 24 жовтня 2024 року №2518-п та направлень виданих Головним управлінням ДПС у Черкаській області проведена фактична перевірка діяльності ТОЕ "ФЛЕКС СИСТЕМ", щодо контролю за дотриманням вимої законодавства з питань обліку, ліцензування, виробництва, зберігання та транспортування спирт) етилового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів, що використовуються в електронних рідин, сигаретах, цільового використання спирту етилового платниками податків, здійснення функцій визначених законодавст у сфері виробництва і обігу спирту етилового, алкогольних напоїв та тютюі виробів, відображення правильності обрахунку акцизного фіскальних підакцизних податк) роздрібного продажу товарів в розрахункових документах та звітах, наявності документів, що підтверджують походження підакцизних товарів, за місцем фактичного провадження діяльності, за адресою: м. Черкаси, бульвар Шевченка, буд. 208/1, торгівельний павільйон лот 190/1 за період діяльності з 28.09.2022 до 02.11.2024.
Перевірка проводилася з 28.10.2024 до 01.11.2024.
В ході огляду місць здійснення діяльності ТОВ "ФЛЕКС СИСТЕМ" встановлено факт зберігання підакцизних товарів:
1. Нікобаза в наборі з марками акцизного податку встановленого зразка, в кількості 5 штук на суму 1745,00 грн.;
2. Нікобустер «Salt» Змл (5%) - 500мг/мл в наборі в кількості 18 штук на суму 4860.00 грн.;
Перевіряючими ГУ ДПС у Черкаській області продавцю ТОВ "ФЛЕКС СИСТЕМ" Кірєєву Рустаму надано письмове звернення про надання документів від 28.10.2024.
В подальшому ТОВ "ФЛЕКС СИСТЕМ" здійснювало реалізацію добавки ароматичної харчової в наборі разом з нікотином «Нікобустер» «Salt» та гліцерину, чим було порушено п. 2 ст. 23 Закону України від 18.06.2024 №3817-ІХ «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, спиртових дистилятів, біоетанолу, алкогольних напоїв, тютюнових виробів, тютюнової сировини, рідин, що використовуються в електронних сигаретах, та пального».
Відповідальність передбачена пп. 21 п. 2 ст. 73 Закону України від 18.06.2024 №3817-ІХ «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, спиртових дистилятів, біоетанолу, алкогольних напоїв, тютюнових виробів, тютюнової сировини, рідин, що використовуються в електронних сигаретах, та пального».
Не погоджуючись з прийнятим податковим повідомленням-рішенням, позивач звернувся до суду з даним позовом.
Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, що склалися між сторонами, суд зазначає таке.
Статтею 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Пунктом 1.1 статті 1 Податкового кодексу України від 02 грудня 2010 року №2755-VI (далі ПК України) визначено, що відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час адміністрування податків та зборів, а також відповідальність за порушення податкового законодавства регулює Податковий кодекс України.
Обґрунтовуючи позовні вимоги в частині визнання протиправним та скасування оскаржуваного податкового повідомлення-рішення представник позивача вказує на відсутність підстав для проведення фактичної перевірки, передбачених п.80.2.5 ст. 80 ПК України.
Надаючи оцінку таким доводам, судом враховано, що відповідно до підпункту 20.1.4. пункту 20.1 статті 20 ПК України контролюючі органи мають право проводити відповідно до законодавства перевірки і звірки платників податків (крім Національного банку України), у тому числі після проведення процедур митного контролю та/або митного оформлення.
Згідно із пунктом 75.1 статті 75 ПК України контролюючі органи мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки.
Фактичною відповідно до пункту 75.1.3 пункту 75.1 статті 75 ПК України вважається перевірка, що здійснюється за місцем фактичного провадження платником податків діяльності, розташування господарських або інших об`єктів права власності такого платника. Така перевірка здійснюється контролюючим органом щодо дотримання норм законодавства з питань регулювання обігу готівки, порядку здійснення платниками податків розрахункових операцій, ведення касових операцій, наявності ліцензій, свідоцтв, у тому числі про виробництво та обіг підакцизних товарів, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами).
Фактична перевірка здійснюється без попередження платника податків/особи (пункт 80.1 статті 80 ПК України).
Підстави для призначення фактичної перевірки визначені у пп. 80.2.1- 80.2.7 п.80.2 ст. 80 ПК України.
Представник позивача, з посиланням на п.81.1. ст.81 ПК України обґрунтовуючи свою позицію вказує на те, що для призначення фактичної перевірки мають існувати фактичні обставини та передумови, які повинні бути зазначені в наказі про призначення такої перевірки, з якого має бути чітко зрозуміло саме яка підстава для проведення перевірки визначена контролюючим органом. Натомість, відповідач лише здійснив посилання на норми чинного законодавства без обґрунтування жодної з можливих підстав, визначеної п.80.2.5 п. 80.2 ст. 80 ПК України.
Вказані вище доводи суд не приймає до уваги, враховуючи таке.
Дійсно за приписами п.81.1 ст.81 ПК України наказ про проведення перевірки має, крім іншого, містити підстави для проведення перевірки, визначені цим Кодексом, дата початку і тривалість перевірки, період діяльності, який буде перевірятися.
Матеріалами справи підтверджено, що оскаржуваний наказ прийнятий на підставі підпунктів 80.2.2 та 80.2.5 пункту 80.2 статті 80 ПК України.
Так, відповідно до підпунктів 80.2.2 та 80.2.5 пункту 80.2 статті 80 ПК України ( у редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин) фактична перевірка може проводитися на підставі рішення керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу, оформленого наказом, копія якого вручається платнику податків або його уповноваженому представнику, або особам, які фактично проводять розрахункові операції під розписку до початку проведення такої перевірки, та за наявності хоча б однієї з таких підстав:
у разі наявності та/або отримання в установленому законодавством порядку інформації від державних органів або органів місцевого самоврядування, яка свідчить про можливі порушення платником податків законодавства, контроль за яким покладено на контролюючі органи, зокрема, щодо здійснення платниками податків розрахункових операцій, ведення касових операцій, наявності патентів, ліцензій та інших документів, контроль за наявністю яких покладено на контролюючі органи, виробництва та обігу підакцизних товарів (пп.80.2.2);
у разі наявності та/або отримання в установленому законодавством порядку інформації про порушення вимог законодавства в частині виробництва, обліку, зберігання та транспортування спирту, алкогольних напоїв, тютюнових виробів та рідин, що використовуються в електронних сигаретах, та цільового використання спирту платниками податків, обладнання акцизних складів витратомірами-лічильниками та/або рівномірами-лічильниками, а також здійснення функцій, визначених законодавством у сфері виробництва і обігу спирту, алкогольних напоїв, тютюнових виробів, рідин, що використовуються в електронних сигаретах, пального (пп.80.2.5).
З системного аналізу вказаних вище норм вбачається, що підпунктам 80.2.2 та 80.2.5 пункту 80.2 статті 80 ПК України передбачено альтернативні підстави проведення фактичної перевірки, які можуть застосовуватися як в сукупності, так і кожна окремо, а саме:
у разі наявності та/або отримання в установленому законодавством порядку інформації від державних органів або органів місцевого самоврядування, яка свідчить про можливі порушення платником податків законодавства, контроль за яким покладено на контролюючі органи, зокрема, щодо здійснення платниками податків розрахункових операцій, ведення касових операцій, наявності патентів, ліцензій та інших документів, контроль за наявністю яких покладено на контролюючі органи, виробництва та обігу підакцизних товарів;
у разі наявності та/або отримання в установленому законодавством порядку інформації про порушення вимог законодавства в частині виробництва, обліку, зберігання та транспортування спирту, алкогольних напоїв, тютюнових виробів та рідин, що використовуються в електронних сигаретах, та цільового використання спирту платниками податків, обладнання акцизних складів витратомірами-лічильниками та/або рівномірами-лічильниками;
здійснення функцій, визначених законодавством у сфері виробництва і обігу спирту, алкогольних напоїв, тютюнових виробів, рідин, що використовуються в електронних сигаретах, пального.
Тобто, здійснення функцій, визначених законодавством у сфері виробництва і обігу спирту, алкогольних напоїв, тютюнових виробів, рідин, що використовуються в електронних сигаретах, пального є самостійною підставою з якою законодавець пов`язує право контролюючого органу проводити фактичні перевірки суб`єктів господарювання за умови дотримання процедурних питань (прийняття наказу, вручення наказу, направлень, пред`явлення службових посвідчень) та не вимагає наявності та/або отримання в установленому законодавством порядку інформації про порушення вимог законодавства.
У такому випадку достатньо факту покладення на контролюючий орган здійснення контролю за дотриманням норм законодавства у відповідній сфері правовідносин (виробництво і обіг підакцизних товарів).
Отже, норма зазначеного вище підпункту, на який посилається представник позивача (пп.80.2.5) дозволяє проведення фактичної перевірки, у тому числі на виконання функцій, визначених законодавством у сфері виробництва і обігу спирту, алкогольних напоїв, тютюнових виробів, рідин, що використовуються в електронних сигаретах, пального, які в силу приписів статті 16 Закону України Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв, тютюнових виробів та пального покладені на відповідача.
Відповідні функції контролюючих органів передбачені також і пунктом 19-1.1 статті 19-1 ПК України (в редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин), зокрема контролюючі органи виконують такі функції:
здійснюють адміністрування податків, зборів, платежів, у тому числі проводять відповідно до законодавства перевірки та звірки платників податків (пп.19-1.1.1);
контролюють своєчасність подання платниками податків та платниками єдиного внеску передбаченої законом звітності (декларацій, розрахунків та інших документів, пов`язаних з обчисленням і сплатою податків, зборів, платежів), своєчасність, достовірність, повноту нарахування та сплати податків, зборів, платежів (пп.19-1.1.2);
здійснюють контроль за встановленими законом строками проведення розрахунків в іноземній валюті, за додержанням порядку приймання готівки для подальшого переказу (крім приймання готівки банками), за дотриманням суб`єктами господарювання установлених законодавством обов`язкових вимог щодо забезпечення можливості розрахунків за товари (послуги) з використанням електронних платіжних засобів, порядку проведення готівкових розрахунків за товари (послуги), проведення розрахункових операцій, а також за наявністю ліцензій на провадження видів господарської діяльності, що підлягають ліцензуванню відповідно до закону, наявністю торгових патентів (пп.19-1.1.4)
здійснюють контроль у сфері виробництва, обігу та реалізації підакцизних товарів, контроль за їх цільовим використанням, забезпечують міжгалузеву координацію у цій сфері (пп.19-1.1.14);
здійснюють заходи щодо запобігання та виявлення порушень законодавства у сфері виробництва та обігу спирту, алкогольних напоїв, тютюнових виробів, рідин, що використовуються в електронних сигаретах, та пального (пп.19-1.1.16).
Отже, контролюючий орган має право на проведення фактичної перевірки господарюючого суб`єкту з підстав здійснення функцій контролю, визначених законодавством у сфері виробництва і обігу, а також реалізації пального, контроль за його цільовим використанням.
Також Верховний Суд, зокрема, у постанові від 25.04.2023 у справі №520/3328/2020, розглядаючи справу з подібними правовідносинами відмітив, що формулювання конкретного змісту наказу є дискрецією контролюючого органу з обов`язковим, однак, дотриманням вимог норм абзацу третього пункту81.1 статті 81 ПК України щодо змісту наказу про проведення перевірки. При встановленні однією правовою нормою декількох самостійних підстав для проведення перевірки конкретна з них не обов`язково має бути сформульована тотожно до змісту правової норми, якою ця підстава встановлена, проте повинна бути чітко визначена та відповідати правовій нормі.
Як вбачається з оскаржуваного наказу, перевірка була призначена у тому числі у зв`язку із здійсненням функцій, визначених законодавством у сфері регулювання виробництва і обігу пального, що є самостійною підставою згідно із пп. 80.2.5 п. 80.2 ст. 80 ПК України, з якою законодавець пов`язує право контролюючого органу проводити фактичні перевірки суб`єктів господарювання та не вимагає наявності та/або отримання в установленому законодавством порядку інформації про порушення вимог законодавства.
При цьому, дійсно, окремою підставою, з якою законодавець пов`язує право контролюючого органу проводити фактичні перевірки, згідно положень підпункту 80.2.5 пункту 80.2 статті 80 ПК України, на яку вказує представник позивача є також наявність та/або отримання в установленому законодавством порядку інформації про порушення вимог законодавства в частині виробництва, обліку, зберігання та транспортування спирту, алкогольних напоїв, тютюнових виробів та рідин, що використовуються в електронних сигаретах, та цільового використання спирту платниками податків, обладнання акцизних складів витратомірами-лічильниками та/або рівномірами-лічильниками.
Тобто, у випадку призначення перевірки саме за вказаною підставою контролюючий орган, окрім посилання на підпункт 80.2.5 пункту 80.2 статті 80 ПК України, у наказі має зазначати конкретну інформацію, яка була наявна у контролюючого органу чи отримана ним в установленому порядку та свідчить про порушення платником податків відповідного законодавства.
Водночас, в спірних правовідносинах формулювання підстав перевірки в наказі дає цілковите розуміння, що підставою перевірки за вказаним підпунктом 80.2.5 пункту 80.2 статті 80 ПК України (яким передбачено декілька підстав для призначення перевірки) є здійснення контролюючим органом функцій, визначених законому сфері виробництва і обігу пального, що відповідає підставі визначеній у підпункті 80.2.5 пункту 80.2 статті 80 ПК України, та є самостійною підставою з якою законодавець пов`язує право контролюючого органу проводити фактичні перевірки.
Отже, податковим органом було дотримано форми та змісту наказу про призначення перевірки на підставі пп.80.2.5 п.80.2 ст. 80 ПК України, а відтак доводи представника позивача про необхідність відображення у наказі про призначення перевірки на підставі пп. 80.2.5 п. 80.2 ст. 80 ПК України інформації про порушення вимог законодавства у цьому випадку є помилковими.
Щодо можливості проведення контролюючим органом фактичної перевірки за минулі періоди.
Представник позивача також посилається на те, що у наказі від 24 жовтня 2024 №2518-п визначено період, що перевіряється, а саме з 28.09.2022 до 02.11.2024, що носить характер документальної перевірки з огляду на необхідність перевірки даних за минулий період.
Однак, як вже зазначалось вище, фактичною відповідно до пункту 75.1.3 пункту 75.1 статті 75 ПК України вважається перевірка, що здійснюється за місцем фактичного провадження платником податків діяльності, розташування господарських або інших об`єктів права власності такого платника. Така перевірка здійснюється контролюючим органом щодо дотримання норм законодавства з питань регулювання обігу готівки, порядку здійснення платниками податків розрахункових операцій, ведення касових операцій, наявності ліцензій, свідоцтв, у тому числі про виробництво та обіг підакцизних товарів, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами).
Відповідно до п.102.1 ст.102 ПК України контролюючий орган, крім випадків, визначених пунктом 102.2 цієї статті, має право провести перевірку та самостійно визначити суму грошових зобов`язань платника податків у випадках, визначених цим Кодексом, не пізніше закінчення 1095 дня (2555 дня - у разі проведення перевірки операції відповідно до статей 39 і 39-2 цього Кодексу), що настає за останнім днем граничного строку подання податкової декларації, звіту про використання доходів (прибутків) неприбуткової організації, визначеної пунктом 133.4 статті 133 цього Кодексу, та/або граничного строку сплати грошових зобов`язань, нарахованих контролюючим органом, а якщо така податкова декларація була надана пізніше, - за днем її фактичного подання. Якщо протягом зазначеного строку контролюючий орган не визначає суму грошових зобов`язань, платник податків вважається вільним від такого грошового зобов`язання (в тому числі від нарахованої пені), а спір стосовно такої декларації та/або податкового повідомлення не підлягає розгляду в адміністративному або судовому порядку.
При цьому Податковим кодексом не встановлено будь-яких обмежень та/або заборон щодо періоду діяльності платника, який перевіряється в ході фактичних перевірок, крімст.102 Податкового кодексу (не пізніше 1095 днів).
Щодо можливості проведення фактичної перевірки в межах 1095 днів та правомірності наказу про призначення такої перевірки було зроблено висновок і Верховним Судом у справі №826/8284/17 (постанова від 20 травня 2022 року).
Відтак, вказані доводи представника позивача щодо проведення перевірки з грубим порушенням процедури не знайшли свого підтвердження під час розгляду справи.
Щодо наявності (відсутності) факту продажу добавки ароматичної харчової «Crazy Juice-Barberis» об`ємом 30 мл за ціною 270,00 гривень в наборі разом з нікобустером «Salt» та гліцерином, що є сировиною для рідин, які використовується в електронних сигаретах, суд зазначає таке.
Позивач у позові вказує, що в рамках контрольної закупівлі посадовими особами контролюючого органу було придбано лише добавку ароматичну харчову «Crazy Juice-Barberis» об`ємом 30 мл за ціною 270,00 гривень, отже, під час проведення фактичної перевірки контролюючим органом не було встановлено жодного порушення податкового законодавства в частині продажу ароматичної добавки в наборі разом з нікобустером «Salt» та гліцерином як сировини для рідин, які використовуються в електронних сигаретах.
Також, позивач звертає увагу, що контролюючий орган не зазначив в акті перевірки посилань на розрахункові документи (фіскальні чеки), їх реквізити, на підставі яких податковий орган дійшов висновку про порушення суб`єктом господарювання вимог податкового законодавства.
Відповідно до статті 1 Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, спиртових дистилятів, біоетанолу, алкогольних напоїв, тютюнових виробів, тютюнової сировини, рідин, що використовуються в електронних сигаретах, та пального» від 18 червня 2024 року №3817-IX місце роздрібної торгівлі - місце реалізації товарів (продукції), у тому числі на розлив, в одному торговому приміщенні (будівлі) за місцем його фактичного розташування, в якому проводяться розрахункові операції, або місце реалізації товарів (продукції), з якого здійснюється їх відвантаження для подальшої доставки до кінцевих споживачів. Проведення розрахункових операцій у такому місці роздрібної торгівлі здійснюється через зареєстровані, опломбовані у встановленому порядку та переведені у фіскальний режим роботи реєстратори розрахункових операцій або через зареєстровані фіскальним сервером центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну податкову політику, програмні реєстратори розрахункових операцій із створенням у паперовій та/або електронній формі відповідних розрахункових документів, що підтверджують виконання розрахункових операцій, або у передбачених законодавством випадках - із застосуванням зареєстрованих у встановленому порядку розрахункових книжок, в яких фіксується виручка від продажу алкогольних напоїв, тютюнових виробів та рідин, що використовуються в електронних сигаретах, незалежно від того, чи оформлюється через них продаж інших товарів.
Роздрібна торгівля - діяльність з продажу товарів (у тому числі з їх відвантаженням для подальшої доставки) кінцевим споживачам для особистого некомерційного використання незалежно від форми розрахунків, у тому числі на розлив без фактичного споживання у місці продажу або на розлив у ресторанах, кафе, барах, інших закладах громадського харчування.
Статтею 23 Закону встановлено, що роздрібну торгівлю тютюновими виробами та/або рідинами, що використовуються в електронних сигаретах, здійснюють суб`єкти господарювання за наявності у них однієї з таких ліцензій: на право роздрібної торгівлі тютюновими виробами, на право роздрібної торгівлі рідинами, що використовуються в електронних сигаретах.
Роздрібна торгівля на території України тютюновою сировиною, сировиною для рідин, що використовуються в електронних сигаретах, та/або нікотином (токсичним алкалоїдом, екстрагованим з тютюну або отриманим шляхом хімічного синтезу, який відповідає товарній позиції 2939 згідно з УКТЗЕД) окремо або в наборах забороняється.
Отже, роздрібна торгівля передбачає наявність розрахункових операцій, а отже безпосереднім доказом, що підтверджує її вчинення, є розрахунковий документ, який оформлений під час проведення фактичної перевірки.
В матеріалах справи міститься фіскальний чек №41VYzZCjwsO від 28.10.2024 щодо реалізації добавки ароматичної харчової (ароматизатор) «Crazy Juice - Barberis» об`ємом 30 мл за ціною 270,00 грн.
При цьому, матеріали справи не містять жодних показань свідків або письмових чи відео доказів реалізації позивачем нікобустеру «Salt» 2 мл (5%) та гліцерину іншим особам та отримання виручки, що є складовою торгівлі, також не вилучено грошей, одержаних внаслідок такої реалізації.
Суд встановив відсутність підтвердження відповідачем факту реалізації позивачем товару нікобустер «Salt» 2 мл (5%) та гліцерину, які в тому числі відсутні в чеку.
Крім того, до відзиву надано податкову інформацію яка міститься в СОД РРО, в якій також відсутнє підтвердження факту реалізації позивачем товару нікобустеру та гліцерин у період, за який здійснюється перевірка.
Суд не бере до уваги фотографій, які відповідач долучив до відзиву на позовну заяву, як доказу у справі через відсутність можливості її ідентифікації щодо того, в якому місці, ким та коли вони зроблені, тому суд не вбачає будь-якої інформації з таких фотографій щодо предмету доказування у даній справі.
Доказів роздрібної торгівлі на території України позивачем саме сировиною для рідин, що використовуються в електронних сигаретах, та/або нікотином, заборона яких встановлено частиною 2 статті 23 Закону №3817-IX, матеріали справи не містять.
З огляду на викладене, відповідач не довів порушення частини 2 статті 23 Закону №3817-IX.
Суд критично оцінює кваліфікацію окремих товарів ароматизатора та гліцерин у якості сировини для виробництва рідин, що використовуються в електронних сигаретах, бо таке не відповідає визначенню, що міститься у п. 78 ст. 1 Закону №3817-IX.
При цьому, встановлені контролюючим органом в Акті перевірки обставини придбання та зберігання позивачем нікобази в наборі з марками акцизного податку встановленого зразка, в кількості 5 штук на суму 1745,00 грн.; нікобустера «Salt» Змл (5%) - 500мг/мл в наборі в кількості 18 штук на суму 4860.00 грн.; нікотину «Gold» в пластиковій коробці 50 мг, в кількості 13 штук на суму 4030.00 грн., не свідчать про здійснення позивачем роздрібного продажу такого товару за відсутності належних доказів на підтвердження зазначених обставин.
Відповідно дост. 90 Кодексу адміністративного судочинства Українисуд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.
Статтею 77 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановленихстаттею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. Суб`єкт владних повноважень повинен подати суду всі наявні у нього документи та матеріали, які можуть бути використані як докази у справі.
Оцінюючи усі докази, які були досліджені судом у їх сукупності, а також обставини, встановлені у ході судового розгляду справи, суд робить висновок, про задоволення позовної заяви в повному обсязі.
Враховуючи положення статті 139 КАС України, сплачений позивачем судовий збір в розмірі 7524,60 грн., підлягає стягненню на його користь за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.
Керуючись статтями 241-250 Кодексу адміністративного судочинства України суд, -
Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Третього апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

У разі оголошення судом лише вступної та резолютивної частини рішення, або розгляду справи в порядку письмового провадження, апеляційна скарга подається протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення.

Суддя А.О. Сластьон