Справа № 335/12270/25
Суддя: Апаллонова Ю. В.
Дата ухвалення: 2026-01-09 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 січня 2026 року м. Запоріжжя

Вознесенівський районний суд міста Запоріжжя у складі: головуючого судді Апаллонової Ю.В., за участю секретаря судового засідання Шевченко К.В., розглянувши в порядку спрощеного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції в Запорізькій області Департаменту патрульної поліції про скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення,-

В С Т А Н О В И В:

16.12.2025 року ОСОБА_1 звернулася до Вознесенівського районного суду м. Запоріжжя до Управління патрульної поліції в Запорізькій області Департаменту патрульної поліції про скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення.

Свої позовні вимоги обґрунтовує тим, що постановою серії ЕНА № 6273605 від 03.12.2025 року, її притягнуто до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушення, передбаченого ч. 2 ст.122 КУпАП. Відповідно до п. 8.10 ПДР передбачено, що водій має право завершити рух через перехрестя, якщо різка зупинка може створити аварійну ситуацію. Екіпаж патрульної поліції перебував з іншого боку перехрестя, під іншим кутом огляду, у зв`язку з різною візуальною періодичністю сигналів світлофора можливе різне сприйняття фаз сигналу, на відеоматеріалах, наданих відповідачем, не зафіксовано чіткого зображення номерного знаку. Вважає оскаржувану постанову такою, що є необґрунтованою, не законною та такою що підлягає скасуванню.

19.12.2025 року ухвалою суду справу призначено до розгляду за правилами спрощеного провадження без виклику сторін.

На зазначений адміністративний позов від представника Департаменту патрульної поліції Малій О.М., до суду надійшов відзив, в якому відповідач зазначає наступне.

Вимоги позивача ОСОБА_1 є безпідставними, а також такими, що не підлягають задоволенню з огляду на наступне. 03.12.2025р. під час несення служби у Запорізькій області, поліцейським управління патрульної поліції в Запорізькій області ДПП було виявлено, що водій не виконав вимоги Правил дорожнього руху України (далі ПДР України). Під час несення служби, поліцейським управління патрульної поліції в Запорізькій області ДПП було зупинено транспортний засіб, під керуванням водія ОСОБА_1 , яка керуючи транспортним засобом, проїхала перехрестя на заборонений «жовтий» сигнал світлофора, чим порушила вимоги п. 8.7.3.ґ ПДР України. В наступному, в ході розгляду справи відносно Позивачки ОСОБА_2 поліцейським УПП в Запорізькій області ДПП було роз`яснено та дотримано права особи, що притягається до адміністративної відповідальності, згідно статті 63 Конституції України та статті 268 Кодексу України про адміністративні правопорушення. Позивачем будь-яких клопотань не заявлялось, що підтверджується відеозаписом, котрий долучається до відзиву на позовну заяву.Крім того, під час розгляду справи про адміністративне правопорушення Позивачка не була позбавлена права скористатися правовою допомогою засобами телефонного зв`язку, не була позбавлена права запросити адвоката на місце розгляду справи, не був позбавлена права запросити адвоката на місце розгляду справи, не зверталась до працівників поліції з клопотанням про забезпечення його права на захист шляхом запрошення адвоката.

Як вбачається з відеозапису, що долучається до відзиву на позовну заяву, 03.12.2025 року водій ОСОБА_1 керуючи транспортним засобом, проїхала перехрестя на заборонений «жовтий» сигнал світлофора.Таким чином, зазначені обставини підтверджують наявність в діях позивачки складу адміністративного правопорушення.

Натомість, зазначені ОСОБА_3 обставини є надуманими та такими, що не можуть бути підставою для задоволення позову, оскільки вони побудовані на суб`єктивному тлумаченні Позивачкою норм чинного законодавства та ґрунтуються виключно на особистому ставленні позивача до загального порядку розгляду справ про адміністративні правопорушення, а також його пояснень, скарг та позовів з метою беззаперечного їх задоволення.

У свою чергу, вимоги ОСОБА_1 про визнання оскаржуваної постанови протиправною та незаконною, яка є взагалі незрозумілою, оскільки відповідно до ч.3 ст. 286 КАС України, за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право: залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення; скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи); скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення; змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено. Можливість визнання при цьому дій та рішення суб`єкта владних повноважень незаконними, законодавець не встановлює, у зв`язку з чим, вважає, що позовні вимоги в цій частині не мають бути задоволені Судом.

Таким чином обставини, на які вказує Позивачка, не виключають подію інкримінованого їй правопорушення та склад такого правопорушення у її діях.

А тому, в задоволенні заявленого адміністративному позову представник відповідача Департаменту патрульної поліції Олександр Малій, просив відмовити в повному обсязі

30.12.2025 року позивачка ОСОБА_1 подала до суду відповідь на відзив по справі в яких вона зазначає, що у відзиві відсутній аналіз відеозапису, не доведено, що на відео зафіксованого момент в`їзду її транспортного засобу на перехрестя, не підтверджено, що на відео чітко видно сигнал світлофора саме в момент в`їзду, а не після початку руху через перехрестя.

Суд, з`ясувавши фактичні обставини справи, дослідивши та оцінивши наявні у матеріалах справи докази, які мають значення для вирішення спору по суті, прийшов до наступних висновків.

Згідно із ч.1 ст. 8 Закону України «Про Національну поліцію» поліція діє виключно на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України.

Таким чином, відповідно до Конституції України і Закону України «Про Національну поліцію» поліцейський під час виконання своїх службових обов`язків зобов`язаний діяти виключно на підставі у порядку у межах повноважень та у спосіб визначений Конституцією України, Законами України, зокрема КУпАП, іншими нормативно-правовими актами, що регламентують діяльність поліції.

Відповідно до положень ст. 222 КУпАП органи Національної поліції розглядають справи про адміністративні правопорушення про порушення правил дорожнього руху (частини частини перша, друга і четверта статті 126.)

Відповідно до п. 1.3 Правил дорожнього руху учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил.

Відповідно до ч. 5 ст. 14 Закону України «Про дорожній рух», учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно дотримуватись вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху.

Судом встановлено, що відповідно до постанови серії ЕНА №6273605 від 03.12.2025 року, ОСОБА_1 притягнута до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст.122 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 510 гривень.

Відповідно до постанови ОСОБА_1 03.12.2025 року о 18-24 годині в м.Запоріжжя, пр. Соборний, 60 керуючи транспортним засобом FORD FOCUS AP3900ІХ проїхав перехрестя на заборонений жовтий сигнал світлофора, чим порушила п.8.7.3.г ПДР і скоїла адміністративне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 122 КУпАП

За приписами частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до статті 245 КУпАП, завданнями провадження у справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Ніхто не може бути підданим заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставі і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюються на основі суворого додержання законності (стаття 7 КУпАП).

Згідно з нормами статті 14 Закон України «Про дорожній рух» від 30 червня 1993 року №3353-XII (далі - Закон №3353-ХІІ) учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримуватись вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху.

Відповідно до статті 31 Закону України «Про Національну поліцію» від 2 липня 2015 року №580-VIII (далі - Закон № 580-VIII), поліція може застосовувати такі превентивні заходи, зокрема, застосування технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису, засобів фото - і кінозйомки, відеозапису.

Статтею 40 цього Закону закріплено, що поліція для забезпечення публічної безпеки і порядку може закріплювати на форменому одязі, службових транспортних засобах, монтувати/розміщувати по зовнішньому периметру доріг і будівель автоматичну фото- і відеотехніку, а також використовувати інформацію, отриману із автоматичної фото- і відеотехніки, що знаходиться в чужому володінні, з метою: 1) попередження, виявлення або фіксування правопорушення, охорони громадської безпеки та власності, забезпечення безпеки осіб; 2) забезпечення дотримання правил дорожнього руху.

За приписами статті 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Згідно з статтею 252 цього Кодексу орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

За приписами статті 254 КУпАП, про вчинення адміністративного правопорушення складається протокол уповноваженими на те посадовою особою або представником громадської організації чи органу громадської самодіяльності. Протокол про адміністративне правопорушення, у разі його оформлення, складається у двох екземплярах, один з яких під розписку вручається особі, яка притягається до адміністративної відповідальності. Протокол не складається у випадках, передбачених статтею 258 цього Кодексу.

Відповідно до статті 258 КУпАП, протокол не складається у разі вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції, та адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованих в автоматичному режимі. Протоколи не складаються і в інших випадках, коли відповідно до закону штраф накладається і стягується, а попередження оформлюється на місці вчинення правопорушення. У випадках, передбачених частинами першою та другою цієї статті, уповноваженими органами (посадовими особами) на місці вчинення правопорушення виноситься постанова у справі про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 283 цього Кодексу.

Розглянувши справу про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить постанову по справі (стаття 283 КУпАП).

Постанова повинна містити: найменування органу (прізвище, ім`я та по батькові, посада посадової особи), який виніс постанову; дату розгляду справи; відомості про особу, стосовно якої розглядається справа (прізвище, ім`я та по батькові (за наявності), дата народження, місце проживання чи перебування; опис обставин, установлених під час розгляду справи; зазначення нормативного акта, що передбачає відповідальність за таке адміністративне правопорушення; прийняте у справі рішення.

Постанова по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, крім даних, визначених частиною другою цієї статті, повинна містити відомості про: дату, час і місце вчинення адміністративного правопорушення; транспортний засіб, який зафіксовано в момент вчинення правопорушення (марка, модель, номерний знак); технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис; розмір штрафу та порядок його сплати; правові наслідки невиконання адміністративного стягнення та порядок його оскарження; відривну квитанцію із зазначенням реквізитів та можливих способів оплати адміністративного стягнення у вигляді штрафу.

Згідно із статтею 279 КУпАП розгляд справи розпочинається з оголошення складу колегіального органу або представлення посадової особи, яка розглядає дану справу. Головуючий на засіданні колегіального органу або посадова особа, що розглядає справу, оголошує, яка справа підлягає розгляду, хто притягається до адміністративної відповідальності, роз`яснює особам, які беруть участь у розгляді справи, їх права і обов`язки. Після цього оголошується протокол про адміністративне правопорушення. На засіданні заслуховуються особи, які беруть участь у розгляді справи, досліджуються докази і вирішуються клопотання.

Відповідно до статті 41 Закону №3353-ХІІ, порядок початку руху, зміни руху за напрямком, розташування транспортних засобів і пішоходів, вибору швидкості руху та дистанції, обгону та стоянки, проїзду перехресть, пішохідних переходів і залізничних переїздів, зупинок транспортних засобів загального користування, користування зовнішніми світловими приладами, правила пересування пішоходів, проїзд велосипедистів, а також питання організації руху та його безпеки регулюються Правилами дорожнього руху, що затверджуються Кабінетом Міністрів України.

Правила дорожнього руху, затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року № 1306.

За пунктом 1.1. ПДР України, ці Правила відповідно до Закону України «Про дорожній рух» встановлюють єдиний порядок дорожнього руху на всій території України. Інші нормативні акти, що стосуються особливостей дорожнього руху (перевезення спеціальних вантажів, експлуатація транспортних засобів окремих видів, рух на закритій території тощо), повинні гуртуватися на вимогах цих Правил.

Особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством (пункт 1.9. ПДР України).

Сигнали світлофора мають такі значення: жовтий забороняє рух і попереджає про наступну зміну сигналів (пункт 8.7.3. ґ ПДР України).

У разі подання світлофором (крім реверсивного) або регулювальником сигналу, що забороняє рух, водії повинні зупинитися перед дорожньою розміткою 1.12 (стоп-лінія), дорожнім знаком 5.62 «Місце зупинки», якщо їх немає - не ближче 10 м до найближчої рейки перед залізничним переїздом, перед світлофором, пішохідним переходом, а якщо і вони відсутні та в усіх інших випадках - перед перехрещуваною проїзною частиною, не створюючи перешкод для руху пішоходів (пункт 8.10 ПДР України).

Водіям, які в разі ввімкнення жовтого сигналу або підняття регулювальником руки вгору не можуть зупинити транспортний засіб у місці, передбаченому пунктом 8.10 цих Правил, не вдаючись до екстреного гальмування, дозволяється рухатися далі за умови забезпечення безпеки дорожнього руху (пункт 8.11. ПДР України).

Згідно з частиною другою статті 122 КУпАП Порушення правил проїзду перехресть, зупинок транспортних засобів загального користування, проїзд на заборонний сигнал світлофора або жест регулювальника, порушення правил обгону і зустрічного роз`їзду, безпечної дистанції або інтервалу, розташування транспортних засобів на проїзній частині, порушення правил руху автомагістралями, користування зовнішніми освітлювальними приладами або попереджувальними сигналами при початку руху чи зміні його напрямку, використання цих приладів та їх переобладнання з порушенням вимог відповідних стандартів, користування під час руху транспортного засобу засобами зв`язку, не обладнаними технічними пристроями, що дозволяють вести перемови без допомоги рук (за винятком водіїв оперативних транспортних засобів під час виконання ними невідкладного службового завдання), а так само порушення правил навчальної їзди, тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі тридцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Зі змісту зазначених норм можна зробити висновок, що провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюються на основі суворого додержання законності. При розгляді справи про адміністративне правопорушення , виходячи з його правової природи та завдання, уповноважена особа має всебічно, повно і об`єктивно з`ясувати обставини справи, зокрема наявність вини особи у вчиненні такого правопорушення. Відповідач як представник державного органу, наділеного повноваженнями щодо виявлення та притягнення винних осіб до адміністративної відповідальності у своїй діяльності має керуватися виключно законом та діяти відповідно до нього.

Посилання позивача на недоведеність її вини у вчиненні адміністративного правопорушення спростовується відеозаписом з камери патрульної поліції.

Так, відповідачем на підтвердження правомірності своїх дій наданий запис події 03.12.2025 року, який містить 2 файли.

Із зазначених записів, випливає, що відеозапис фіксує подію з автомобіля патрульної поліції, який наблизився до перехрестя з пр. Соборний і очікує виїзд на перехрестя. На відео чітко видно, що на смузі руху автомобіля поліції горить червоне світло, а на іншій дорозі у цей же час горить зелене світло світлофору, при чому зелене світло світлофору дублюється на декількох світлофорних об`єктах.

Так, з відеозапису чітко видно рух автомобілів проспектом Соборний, які рухаються на зелене світло світлофору. У подальшому під час руху автомобіля сірого кольору зелений сигнал світлофору (позначка часу 18:22:53) стає миготливим, за автомобілем сірого кольору на зелений миготливий ще проїжджає автомобіль білого кольору, який проїжджає перехрестя на зелений миготливий сигнал світлофору. На позначці часу 18:22:56, на світлофорі вмикається забороняючий жовтий сигнал, у цей час автомобіль, ззовні схожий на автомобіль ВАЗ, який рухався у крайній лівій смузі по пр. Соборному зупиняється о 18:22:56 перед перехрестям біля світлофорного об`єкту і очікує на загоряння дозволяючого сигнала світлофору, стоїть у місці, передбаченому п.8.10 ПДР, і у той же час автомобіль FORD FOCUS AP3900ІХ випереджає його і рухається через перехрестя середньою смугою руху, виїжджає на перехрестя на жовтий сигнал світлофору (позначка часу 18:22:57) , не намагаючись знизити швидкість. Відстань від автомобіля FORD FOCUS AP3900ІХ до світлофора у цей момент візуально є достатньою для зупинки. Водій FORD FOCUS AP3900ІХ не намагається зупинити автомобіль, виїжджає і проїжджає перехрестя далі на жовтий сигнал світлофору і закінчує проїзд перехрестя, коли на світлофорі вмикається червоний сигнал. Автомобілів перед ним або за ним у його смузі руху на дорозі немає. Після чого працівники поліції одразу ж рушать за автомобілем FORD FOCUS AP3900ІХ наздоганяють цей автомобіль і зупиняють його.

З даного відеозапису слідує, що виконання водієм правил зупинення автомобіля на забороняючий сигнал світлофору у місці, передбаченому п.8.10 ПДР, було зумовлено дотриманням ним пунктів 2.3.б та 12.1 ПДР України. При зеленому миготливому сигналі світлофора водій повен був розрахувати свої дії, виходячи з конкретних умов: швидкості руху, стану проїзної частини, зчеплення коліс з дорогою, інтенсивності руху. Також, водій був зобов`язаний обрати безпечну швидкість руху, щоб контролювати рух свого транспортного засобу та вчасно реагувати на зміну сигналів світлофора і не здійснювати рух на забороняючі сигнали.

З відеозапису не вбачається підстав, за яких водій, побачивши миготливий зелений сигнал світлофору, який вмикається на декілька секунд, не міг завчасно вжити заходів для зниження швидкості руху та зупинення автомобіля на момент увімкнення жовтого сигналу . Отже, під час миготіння зеленого світла світлофору, автомобіль під керуванням позивача знаходиться на відстані від перехрестя, і позивач не міг не бачити, що миготіння зеленого світла світлофору завершується і ще до того, як позивач під`їхав до перехрестя, вже горіло жовте світло світлофору. При цьому за позивачем не знаходилися у цей час інші транспортні засоби.

Також, на момент увімкнення жовтого забороняючого сигналу світлофора, водій ще не доїхав до світлофору оскільки забороняючий сигнал світлофору увімкнувся ще до його наближення до перехрестя, отже не перебував на перехресті та, відповідно, не мав обов`язку, згідно п.16.8 ПДР, закінчити проїзд перехрестя.

Отже з вказаного відео чітко видно, що позивач керуючи транспортним засобом, здійснив проїзд перехрестя на на заборонений жовтий сигнал світлофора, чим порушила п.8.7.3.ґ ПДР.

Відповідачем належним чином спростовані доводи позивача та надано беззаперечний доказ вчинення позивачем адміністративного правопорушення передбаченого ч. 2 статті 122 КУпАП, а саме: відеозапис з підтвердженням факту вчинення правопорушення.

Відеозапис проведено посадової особою відповідача у відповідності до положень ст..40 Закону України «Про Національну поліцію», за якими поліція для забезпечення публічної безпеки і порядку може закріплювати на однострої, у/на службових транспортних засобах, у тому числі без кольорографічних схем, розпізнавальних знаків та написів, монтувати/розміщувати по зовнішньому периметру доріг і будівель фото- і відеотехніку, у тому числі техніку, що працює в автоматичному режимі, технічні засоби з виявлення та/або фіксації правопорушень, радіаційних, хімічних, біологічних та ядерних загроз, а також використовувати інформацію, отриману з фото- і відеотехніки, що перебуває в чужому володінні, з метою:1) запобігання правопорушенню, виявлення або фіксування правопорушення, охорони та захисту публічної безпеки, особистої безпеки осіб і власності від протиправних посягань; 2) забезпечення дотримання правил дорожнього руху.

Суд, дослідивши наявні в матеріалах справи докази, приходить до висновку про наявність належних і допустимих доказів порушення позивачем Правил дорожнього руху, проведення розгляду справи у відповідності до вимог чинного законодавства, права особи, що притягується до адміністративної відповідальності не порушені.

Інспектор Управління патрульної поліції м. Запоріжжя Департаменту патрульної поліції при винесені оскаржуваної постанови, керувався Правилами дорожнього руху, КУпАП, в постанові чітко описано правопорушення, яке було скоєно, а тому діяв в межах правового кола і не порушував норм процесуального права.

Відеоматеріали з місця події, що були долучені відповідачем до матеріалів справи, постанова у справі про адміністративне правопорушення у сукупності є доказами в адміністративній справі які безпосередньо свідчать про наявність та обставини правопорушення, вчиненого ОСОБА_1 діяння.

Зі змісту пункту 8.7.3. ґ ПДР України слідує, що жовтий сигнал світлофора забороняє рух і попереджає про наступну зміну сигналів. У разі подання світлофором (крім реверсивного) або регулювальником сигналу, що забороняє рух, водії повинні зупинитися у місцях, визначених пунктом 8.10 цих Правил.

Разом з тим, позивач здійснював проїзд на жовтий сигнал світлофора, не зупинив свій транспортний засіб у місці, визначеному пунктом 8.10 ПДР України, чим порушив вимоги пункту 8.7.3. ґ ПДР України і правомірно притягнутий до адміністративної відповідальності. (аналогічні висновки висловлені і Верховним Судом у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду при розгляді справи №751/5437/17. Аналогічні висновки містяться і у постанові ВС від 26 лютого 2020 року справа №751/5437/17 адміністративне провадження №К/9901/22466/18.

Зважаючи на викладене, оскільки вина позивача у вчиненні адміністративного правопорушення, яка полягає у проїзді перехрестя на забороняючий жовтий сигнал світлофора підтверджується наявними у матеріалах справи доказами, суд дійшов висновку про відсутність підстав для скасування постанови про адміністративне правопорушення.

Позивач посилається на те, що інспектором залишено поза увагою норми пункту 8.11 ПДР України, які дозволяють водіям при увімкненні жовтого сигналу світлофору рухатися далі за умови забезпечення безпеки дорожнього руху у випадку, коли вони не можуть зупинити транспортний засіб у місці, передбаченому пунктом 8.10 ПДР України, не вдаючись до екстреного гальмування.

Оглядом відеозапису з автореєстратора патрульного автомобіля, долученого представником відповідача до матеріалів справи встановлено, що позивач керував транспортним засобом FORD FOCUS AP3900ІХ та наближався до регульованого перехрестя, при цьому на світлофорі був увімкнений зелений миготливий сигнал світлофора, який в подальшому перемкнувся на жовтий. Водночас позивач маючи належну оглядовість та бачучи сигнали світлофора, оцінюючи дорожню обстановку, маючи достатню відстань перед перехрестям для зупинки під час зеленого миготливого сигналу, не здійснив зупинку, а продовжив рух вже на жовтий забороняючий сигнал світлофора до перехрестя та безпосередньо проїзд перехрестя, при цьому закінчив проїзд перехрестя на червоний заборонений сигнал світлофора.

З відеозапису вбачається, що жовтий сигнал світлофора увімкнувся на достатній відстані для здійснення позивачем повної зупинки транспортного засобу в передбаченому п.8.10 ПДР України місці, а саме перед стоп-лінією, не застосовуючи при цьому екстреного гальмування, оскільки позаду автомобіля позивача інших автомобілів не було, а тому підстав вважати, що екстрене гальмування могло би створити аварійну ситуацію немає.

Невірне обрання водієм швидкісного режиму, внаслідок чого він не має змоги завчасно зупинити транспортний засіб на забороняючий сигнал світлофора не є обставиною, яка б звільняла її від відповідальності за частиною 2 статті 122 КУпАП. Інших можливих реабілітуючих обставин зокрема, поганої видимості світлофору на дорозі, або наявності інших автомобілів, що рухалися за автомобілем позивача з такою самою швидкістю, яким би він, у разі гальмування, міг створити аварійну обстановку, судом встановлено не було.

Таким чином, доводи позивача щодо того, що без екстреного гальмування він не міг зупинити автомобіль у місці передбаченому п.8.10 ПДР, спростовуються дослідженим судом в судовому засіданні відеозаписом.

Щодо посилання позивача на п.8.6 ПДР, то вказаний пункт ПДР регулює застосування дорожнього обладнання як допоміжного засобу регулювання дорожнього руху і не стосується дозволу завершити проїзд перехрестя безпечно, як про це зазначає позивач, а тому посилання позивача на цю норму є безпідставним.

Доводи позивача щодо того, що на відеозапису неможливо чітко ідентифікувати номерний знак автомобіля не спростовують наявність у діях позивача складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.122 КУпАП, з огляду на ті обставини, що з відеозапису видно, що автомобіль поліцейських безперервно фіксує рух автомобіля FORD FOCUS AP3900ІХ і одразу ж після проїзду позивачем перехрестя на заборонений сигнал світлофору безперервно слідує за цим автомобілем та зупиняє його. Тим більше, сам позивач не заперечує факт керування вказаним автомобілем, як і не заперечує факт проїзду перехрестя у зазначений у постанові час будучи водієм автомобіля FORD FOCUS AP3900ІХ. У відповіді на відзив сама позивач зазначає, що вона : «… в`їхала на перехрестя в момент увімкнення жовтого сигналу світлофору» і при цьому одночасно зазначає про недоведеність на відеозапису моменту в`їзду її автомобіля на перехрестя.

Посилання позивача зазначені в позові не може бути прийняті судом як докази відсутності в діях позивача складу адміністративного правопорушення, оскільки з письмових пояснень відповідача, матеріалів адміністративної справи та оглянутого у судовому засіданні відеозапису вбачається, що обставини, вказані в постанові про адміністративне правопорушення мали місце.

Жодних переконливих підстав своєї невинуватості позивачка не надала, всі її позовні вимоги зводяться до висвітлення порушень норм процесуального права з боку інспектора, що в судовому засіданні не було встановлено.

По суті, позивач спотворює дійсні обставини справи з метою ухилитися від адміністративної відповідальності за вчинене ним адміністративне правопорушення, а тому його вимоги є безпідставними і задоволенню не підлягають.

Отже, враховуючи вищевикладене, суд приходить до переконання, що позивач, керуючи транспортним засобом повинен був бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, у тому числі і за організацією дорожнього руху та відповідними сигналами світлофорів, та при необхідності прийняти потрібні міри до безпечного керування, зокрема, зупинення автомобіля, з метою недопущення проїзду регульованого за допомогою світлофора перехрестя на заборонений жовтий сигнал світлофора.

Відповідно до ч. 1ст. 11 КАС України, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, окрім цього, згідно ч. 1ст. 71 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу, а також ч. 4ст. 70 КАС України, обставини, які за законом повинні бути підтвердженні певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися ніякими іншими засобами доказування, крім випадків, коли щодо таких обставин не виникає спору.

З огляду на вказане, судом розцінюються не обґрунтованими доводи позивача щодо відсутності в її діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 122 КУпАП.

З`ясувавши обставини спірних правовідносин та перевіривши їх здобутими по справі доказами, суд вважає, що дії посадових осіб відповідача по винесенню спірної постанови були вчинені на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачено законом, а відтак не знаходить підстав для висновку про незаконність постанови та її скасування, а тому у задоволенні позову слід відмовити за недоведеністю.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.1-3, 132, 241-246, 268-271, 286 КАС, суд, -

У Х В А Л И В :

У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції в Запорізькій області Департаменту патрульної поліції про скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення, відмовити у повному обсязі.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене до Третього апеляційного адміністративного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його складення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом десяти дднів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повне рішення склаено 09.01.2026 року.

Суддя: Ю.В. Апаллонова