Справа № 560/1088/25
Суддя: Смілянець Е. С.
Дата ухвалення: 2026-01-08 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 560/1088/25

Головуючий суддя 1-ої інстанції - Козачок І.С.

Суддя-доповідач - Смілянець Е. С.

08 січня 2026 року

м. Вінниця

Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Смілянця Е. С.

суддів: Драчук Т. О. Полотнянка Ю.П. ,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області на рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 10 червня 2025 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області, Головного управління Пенсійного фонду України в Херсонській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії,

В С Т А Н О В И В :

позивач, ОСОБА_1 , звернулась в суд із позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Херсонській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області, в якому просила визнати протиправним рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Херсонській області про відмову в призначенні пенсії, зобов`язати зарахувати до страхового стажу періоди роботи з 08.04.1986 по 02.11.2000, призначити пенсію за віком з 01.12.2024.

Хмельницький окружний адміністративний суд рішенням від 10.06.2025 позов задовольнив частково. Визнав протиправним та скасував рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Херсонській області від 02.12.2024 №06.

Зобов`язав Головне управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області зарахувати ОСОБА_1 до страхового стажу періоди її роботи з 08.04.1986 по 02.11.2000 відповідно до записів трудової книжки, здійснити перерахунок усього страхового стажу, включаючи зарахований на цим рішенням, повторно розглянути заяву ОСОБА_1 про призначення пенсії (з урахуванням висновків суду) та вирішити її відповідно до вимог закону.

Не погоджуючись з рішенням суду, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким у задоволені позовних вимог відмовити.

Аргументами скарги зазначає, що за доданими документами до страхового стажу не зараховано відповідно до трудової книжки НОМЕР_1 від 05.08.1983 період роботи з 08.04.1986 по 02.11.2000 за записами №3-№18, оскільки в графі 3 трудової книжки відсутні записи про повну реорганізацію підприємства, а у графі 4 підстава перейменування - не вказано наказ (розпорядження), його дату і номер, порушені вимоги розділу 2 пункту "в" підпункту 2.15 Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників, затвердженої наказом Міністерства праці України від 29.07.1993 №58. Стаж врахований з 01.05.1999 по 31.05.1999, з 01.09.1999 по 30.11.1999 за даними реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування.

У відзиві на апеляційну скаргу позивач зазначає, що судом першої інстанції розгляд справи проведено з дотриманням норм матеріального і процесуального права, повно та всебічно досліджено наявні у справі докази та надано їм належну оцінку, а зроблені висновки у справі є правильними і законними.

Згідно з положеннями ч. 3 ст. 308 Кодексу адміністративного судочинства України (далі-КАС України), суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Виходячи з приписів ст.ст. 311, 263 КАС України, вищезазначена апеляційна скарга розглядається в порядку письмового провадження.

Заслухавши доповідь судді, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на наступне.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджується матеріалами справи, що ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_1 виповнилось 60 років (дата народження ІНФОРМАЦІЯ_2 ).

26.11.2024 ОСОБА_2 звернулась до Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області із заявою про призначення пенсії за віком на підставі Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".

Рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Херсонській області від 02.12.2024 №06 позивачці відмовлено в призначенні пенсії за віком у зв`язку з відсутністю необхідного страхового стажу. Із тексту рішення встановлено, що страховий стаж заявниці становить 08 років 10 місяців 5 днів. За доданими документами до страхового стажу не зараховано відповідно до трудової книжки НОМЕР_1 від 05.08.1983 період роботи з 08.04.1986 по 02.11.2000 за записами №3-№18, оскільки в графі 3 трудової книжки відсутні записи про повну реорганізацію підприємства, а у графі 4 підстава перейменування - не вказано наказ (розпорядження), його дату і номер, порушені вимоги розділу 2 пункту "в" підпункту 2.15 Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників, затвердженої наказом Міністерства праці України від 29.07.1993 №58. Стаж врахований з 01.05.1999 по 31.05.1999, з 01.09.1999 по 30.11.1999 за даними реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, що виникли між сторонами та висновкам суду першої інстанції, колегія суддів враховує наступне.

Так, принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел, передбачених цим Законом, а також регулює порядок формування Накопичувального пенсійного фонду та фінансування за рахунок його коштів видатків на оплату договорів страхування довічних пенсій або одноразових виплат застрахованим особам, членам їхніх сімей та іншим особам визначені Законом України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" від 09.07.2003 № 1058-IV (далі - Закон № 1058-IV).

У розумінні абз. 22 ст. 1 Закону № 1058-IV пенсія - це щомісячна пенсійна виплата в солідарній системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, яку отримує застрахована особа в разі досягнення нею передбаченого цим Законом пенсійного віку чи визнання її особою з інвалідністю, або отримують члени її сім`ї у випадках, визначених цим Законом. Відповідно до цього Закону в солідарній системі призначаються такі пенсійні виплати: 1) пенсія за віком; 2) пенсія по інвалідності; 3) пенсія у зв`язку з втратою годувальника.

Статтею 26 Закону №1058-IV встановлені умови призначення пенсії за віком. За загальним правилом особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років за наявності відповідного стажу, визначеного у статті 26 Закону № 1058-IV, який для періоду звернення з 1 січня 2024 по 31 грудня 2024 становить не менше 31 року.

Відповідно до ч. 1, ч. 2 ст. 24 Закону №1058-IV страховий стаж - це період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок. Страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом, а також даних, включених на підставі цих документів до реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування.

Порядок підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній затверджено постановою Кабінету Міністрів України №637 від 12.08.1993 (надалі також - Порядок №637).

Згідно з пунктом 1 Порядку №637 основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами. Відповідно до пункту 20 Порядку №637, у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників. Відповідно до п. 3 вказаного Порядку за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.

Виходячи з приписів Порядку № 637, підтвердження трудового стажу потрібне у разі відсутності трудової книжки, необхідних записів в трудовій книжці, а також якщо містяться неправильні й неточні записи про періоди роботи.

Згідно з п. 2.2 Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників, затвердженої наказом Міністерства праці України, Міністерства юстиції України, Міністерства соціального захисту населення України від 29.07.1993 № 58 (далі - Інструкція № 58) заповнення трудової книжки вперше проводиться власником або уповноваженим ним органом не пізніше тижневого строку з дня прийняття працівника на роботу або прийняття студента вищого, учня професійно-технічного навчального закладу, що здобули професію (кваліфікацію) за освітньо-кваліфікаційним рівнем «кваліфікований робітник», «молодший спеціаліст», «бакалавр», «спеціаліст» та продовжують навчатися на наступному освітньо-кваліфікаційному рівні, на стажування.

До трудової книжки вносяться: відомості про працівника: прізвище, ім`я та по батькові, дата народження; відомості про роботу, переведення на іншу постійну роботу, звільнення; відомості про нагородження і заохочення: про нагородження державними нагородами України та відзнаками України, заохочення за успіх у роботі та інші заохочення відповідно до чинного законодавства України; відомості про відкриття, на які видані дипломи, про використані винаходи і раціоналізаторські пропозиції та про виплачені у зв`язку з цим винагороди.

Пунктом 2.4 Інструкції № 58 визначено, що усі записи в трудовій книжці про прийняття на роботу, переведення на іншу постійну роботу або звільнення, а також про нагороди та заохочення вносяться власником або уповноваженим ним органом після видання наказу (розпорядження), але не пізніше тижневого строку, а в разі звільнення - у день звільнення і повинні точно відповідати тексту наказу (розпорядження). Записи виконуються акуратно, ручкою кульковою або з пером, чорнилом чорного, синього або фіолетового кольорів, і завіряються печаткою запис про звільнення, а також відомості про нагородження та заохочення. Відповідно до абзацу 2 пункту 6.1 Інструкції № 58, у разі невірного первинного заповнення трудової книжки або вкладиша до неї, а також псування їх бланків внаслідок недбалого зберігання, вартість зіпсованих бланків сплачується підприємством.

Водночас, працівник не несе відповідальності за правильність заповнення трудової книжки, оскільки записи у його трудову книжку вносяться відповідальним працівником підприємства, а не особою самостійно. Більше того, окремі недоліки заповнення трудової книжки, навіть якщо вони мають місце, не є підставою вважати відсутніми чи недоведеними відповідні періоди трудового стажу. Трудовим законодавством України не передбачено можливості працівнику здійснювати контроль за правильністю ведення обліку та заповнення роботодавцем трудової книжки, тому працівник не може нести негативних наслідків порушення порядку заповнення його трудової книжки.

Слід також зазначити, що Верховний Суд у постанові від 24.05.2018 у справі № 490/12392/16-а звернув увагу на те, що певні недоліки заповнення трудової книжки не можуть бути підставою для неврахування відповідного періоду роботи для обрахунку стажу при призначенні пенсії.

Як встановлено судом першої інстанції, 30.11.2024 ОСОБА_1 виповнилось 60 років (дата народження ІНФОРМАЦІЯ_2 ).

26.11.2024 ОСОБА_2 звернулась до Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області із заявою про призначення пенсії за віком на підставі Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".

Рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Херсонській області від 02.12.2024 №06 позивачці відмовлено в призначенні пенсії за віком у зв`язку з відсутністю необхідного страхового стажу. Із тексту рішення встановлено, що страховий стаж заявниці становить 08 років 10 місяців 5 днів. За доданими документами до страхового стажу не зараховано відповідно до трудової книжки НОМЕР_1 від 05.08.1983 період роботи з 08.04.1986 по 02.11.2000 за записами №3-№18, оскільки в графі 3 трудової книжки відсутні записи про повну реорганізацію підприємства, а у графі 4 підстава перейменування - не вказано наказ (розпорядження), його дату і номер, порушені вимоги розділу 2 пункту "в" підпункту 2.15 Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників, затвердженої наказом Міністерства праці України від 29.07.1993 №58. Стаж врахований з 01.05.1999 по 31.05.1999, з 01.09.1999 по 30.11.1999 за даними реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування.

Із змісту записів трудової книжки позивачки серії НОМЕР_1 встановлений зміст записів:

запис 6 (31.12.1986 переведена підсобною робочою цегляного цеху 1 розряду);

запис 7 (10.09.1988 переведена лаборантом сировинної лабораторії по 3 розряду);

запис 8 (29.12.1988 переведена підсобною робочою 1 розряду цегляного цеху);

запис 9 (08.02.1989 переведена заливальником по 1 розряду);

запис 10 (12.06.1989 переведена підсобною робочою);

запис 11 (0109.1992 переведена в сировинну лабораторію лаборантом хіманалізу по 3 розряду);

запис 12 (23.11.1992 переведена в цегляний цех підсобною робітницею 2 розряду;

запис 13 (19.03.1993 переведена в сировинну лабораторію лаборантом хіманалізу 3 розряду;

запис 14 (09.09.1996 переведена в сировинну лабораторію лаборантом хіманалізу 3 розряду);

запис 15 (01.12.1993 переведена в цегляний цех підсобною робітницею по 2 розряду;

запис 16 (06.04.1994 переведена приготовлювачем цегляної суміші по 3 розряду);

запис 17 (12.09.1994 переведена комірником в відділ головного механіка);

запис 18 (02.11.2000 звільнена з посади).

Як вірно зазначає суд першої інстанції, трудова книжка працівника є належною підставою для підтвердження стажу роботи для призначення (перерахунку) пенсії. В свою чергу, незарахування періодів роботи до страхового стажу лише через відсутність певної інформації, за яку працівник не відповідає, є необґрунтованим та протиправним.

Належних доказів того, що записи про періоди роботи позивачки є неправильними, недостовірними або непідтвердженими, відповідачами суду не надано.

Також відсутні докази того, що у вказані періоди позивачка не працювала або їй не була виплачена заробітна плата.

Оскільки працівник не відповідає за правильність оформлення записів трудової книжки/документації і не може контролювати процес їх заповнення, на нього не може перекладатись і тягар доведення правдивості чи достовірності таких даних.

Недоотримання правил ведення трудової книжки може мати негативні наслідки саме для особи, яка допустила такі порушення, а не для робітника, а відтак, не повинно впливати на її особисті права.

Аналогічна правова позиція міститься у постанові Верховного Суду від 06.02.2018 у справі № 677/277/17.

Крім того, архівною довідкою №01-11/М/666 від 20.12.2024, виданою Комунальною установою "Волочиський трудовий архів" Волочиської міської ради Хмельницького району Хмельницької області, підтверджується отримання ОСОБА_1 заробітної плати за період з 1986 по 2000.

З огляду на це, суд першої інстанції обґрунтовано вважав, що прийняте відповідачем рішення про відмову у призначенні пенсії, що ґрунтується на незарахуванні (невизнанні) частини наявного у позивачки стажу, є протиправним.

Відтак, зарахований раніше стаж позивачки складає 8 років 10 місяців 05 днів, а тривалість стажу, що повинен бути зарахований за цим рішенням, становить понад 14 років, 6 місяців 26 днів.

Враховуючи те, що відповідачі не спростували доводи позивачки належними доказами, суд першої інстанції обґрунтовано частково задовольнив позов.

У постанові від 19 грудня 2019 року у справі № 307/541/17 Верховний Суд звернув увагу, що однією з підстав для призначення пенсії за віком є відповідний стаж роботи, а не дотримання усіх формальних вимог при заповненні трудової книжки. Управління ПФУ не врахувало, що не усі недоліки записів у трудовій книжці можуть бути підставою для неврахування відповідного стажу, оскільки визначальним є підтвердження факту зайнятості особи на відповідних роботах, а не правильність записів у трудовій книжці.

Також, у постанові від 21 лютого 2018 року у справі №687/975/17 Верховний Суд погодився з висновками суду першої інстанції стосовно того, що на особу не може перекладатись тягар доведення правдивості чи достовірності даних, що зазначені у його трудовій книжці. Відсутність посилання чи неточних записів у первинних документах по обліку трудового стажу та нарахуванню заробітної плати на конкретну посаду, яку займав позивач у той чи інший період його роботи у підприємстві за наявності належним чином оформленої трудової книжки, не може бути підставою для виключення вказаних періодів роботи з трудового стажу позивача, що дає йому право на призначення пільгової пенсії за віком, оскільки працівник не може відповідати за правильність та повноту оформлення бухгалтерських документів на підприємстві, та у свою чергу неналежний порядок ведення та заповнення трудової книжки та іншої документації з вини адміністрації підприємства не може бути підставою для позбавлення позивача його конституційного права на соціальний захист щодо вирішення питань надання пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення».

Аналогічна позиція підтримана Верховним Судом у постанові від 11 травня 2022 року у справі №120/1089/19-а.

При цьому, колегія суддів вважає помилковими доводи апеляційної скарги щодо стажу роботи позивача з посиланням лише на реєстр застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, оскільки такі посилання не лише не спростовують записи в трудовій книжці позивача, а й значно обмежують повноцінні дискреційні повноваження органу виконавчої влади при призначенні пенсій.

Підсумовуючи викладене, колегія суддів приходить до висновку, що суд першої інстанції при вирішенні даного публічно-правового спору правильно встановив фактичні обставини справи та надав їм належну правову оцінку, а доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують та не дають правових підстав для скасування оскаржуваного судового рішення.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 315, 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В :

апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області залишити без задоволення, а рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 10 червня 2025 року - без змін.

Постанова суду набирає законної сили з моменту прийняття та оскарженню не підлягає, крім випадків передбачених пп. "а"-"г" п.2 ч.5 ст. 328 КАС України.

Головуючий Смілянець Е. С.

Судді Драчук Т. О. Полотнянко Ю.П.