Справа № 596/2041/24
Суддя: Митражик Е. М.
Дата ухвалення: 2025-12-30 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"30" грудня 2025 р. Справа № 596/2041/24

Провадження № 2-а/596/14/2025

Гусятинський районний суд Тернопільської області

в складі: головуючого судді Митражик Е.М.

при секретарі судового засідання Кузик М.Я.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в селищі Гусятин адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Закарпатській області, інспектора відділення поліції №1 (м. Свалява) Мукачівського районного управління поліції ГУНП в Закарпатській області Дешко Олега Васильовича про скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 , звернувся до суду з позовом до Головного управління Національної поліції у Закарпатській області, інспектора відділення поліції №1 (м. Свалява) Мукачівського районного управління поліції ГУНП в Закарпатській області Дешко О.В. про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕНА №1284665 від 21.01.2024 року, винесеної старшим інспектором відділення поліції №1 (м.Свалява) Мукачівського РУП ГУНП в Закарпатській області Дешко О.В. про притягнення за ч.2 ст.122 КУпАП та накладення стягнення у вигляді штрафу в сумі 510 гривень. Вважає оскаржувану постанову незаконною і такою, що підлягає скасуванню з тих підстав, що було порушено вимоги ст.278 КУпАП, оскільки його не сповіщено про час та місце розгляду справи, постанова винесена в його відсутності, тому зазначено про відмову від підпису. Пояснення від нього ніхто не брав, процесуальні права, в т.ч. і право на правову допомогу, не роз`яснювались, відповідно не були дотримані вимоги ст.268 КУпАП. Порушень ПДР він не допускав, відео із фіксацією порушення інспектор йому не надав. Із змісту постанови не зрозуміло поза яким населеним пунктом він здійснив правопорушення, керуючи ТЗ без ввімкнення ближнього світла, назва його не зазначена у постанові, також відсутнє фото назви населеного пункту та його автомобіля. Разом із позовною заявою ОСОБА_1 подав клопотання про поновлення строку звернення до суду, що пропущений з поважної причини та не з його вини. Зазначає, що про постанову він дізнався після накладення арешту на його кошти на початку грудня, постанова про відкриття виконавчого провадження винесена 02.12.2024 року, яку він отримав у Гусятинському відділі ДВС у Чортківському району Тернопільської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції. 11.12.2024 року він отримав копію постанови про відкриття виконавчого провадження по постанові серії ЕНА №1284665, про арешт коштів та копію оскаржуваної постанови. Про існування постанови від 21.01.2024 р. серії ЕНА №1284665 не знав, копія на місці йому не вручалася, поштовою кореспонденцією її не отримував.

Ухвалою судді від 23 грудня 2024 року провадження у справі відкрито за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін.

Від представника відповідача Головного управління Національної поліції у Закарпатській області Чубелко О.Ю. до суду надійшол відзив на позов, в якому представник відповідача просить відмовити у задоволенні позовних вимог в повному обсязі, посилаючись на те, що як встановлено та підтверджується постановою - позивач керував транспортним засобом, траса М06, 750 км, поза межами населеного пункту без ввімкненого ближнього світла фар. Таким чином, ближнє світло фар є зовнішнім освітлювальним приладом та попереджувальним сигналом (в розумінні п. 9.1 ПДР України) та у разі його не ввімкнення відповідно до вимог 9.8 ПДР України передбачена відповідальність за ч.2 ст.122 КУпАП. Дане правопорушення поліцейським було зафіксовано за допомогою портативних технічних приладів, як це передбачено згідно наказу МВС від 18 грудня 2018 року №1026 «Про затвердження Інструкції із застосування органами та підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, зберігання та видачі відеозаписів". Однак, у відповідності до п.1 ч.3 розділу VIII вищезазначеної Інструкції строк зберігання відеозаписів становить: з портативних та відеореєстраторів, установлених у службових транспортних засобах, БпЛА, - 30 діб та у зв`язку із наявною технічною можливістю, строк збереження відеозаписів нагрудних відеореєстраторів є обмеженим. На момент винесення ухвали Гусятинського районного суду Тернопільської області від 23.12.2024 року - відео доказ в ГУНП в Закарпатській області відсутній, а тому і не може бути приєднаний до матеріалів судової справи №596/2041/24. Поліцейським було виявлено правопорушення, вчинене позивачем, внаслідок чого було складено постанову та притягнуто ОСОБА_1 адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 122 КУпАП, що складена відповідачем відповідно до норм КУпАП, Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої наказом МВС від 07.11.2015 № 1395. Вважає вимоги ОСОБА_1 необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню.

Крім того, надійшла заява про залишення позову без розгляду з тих підстав, що ОСОБА_1 позовну заяву подано до суду 17.12.2024 року, хоча постанова серії ЕНА 1284665 була складена 21.01.2024 року (пройшло майже 11 місяців). Позивач будучи обізнаним про складання відносно нього постанови, яка є предметом оскарження, не проявляв розумної зацікавленості та не звертався в суд у визначені КАС процесуальні строки. Байдужість до своїх прав або небажання дізнатися про них не є поважною причиною пропуску строку звернення до суду. Твердження позивач, що він дізнався про існування оскаржуваної постанови лише 09.12.2024 року коли він звернувся до ДВС з проханням видати копію постанови про відкриття виконавчого провадження, не впливає на початок перебігу строку звернення до суду. Позивач не надав жодних доказів того, що він дійсно з яких-небудь поважних причин (тривала хвороба, стихійне лихо тощо) не цікавився з 21.01.2024 року, тобто з дня, коли він об`єктивно усвідомлював, що відносно нього застосовано адміністративне стягнення.

Позивач ОСОБА_1 в судове засіданні не з`явився, подав до суду заяву про слухання справи в його відсутності, позовні вимоги просить задоволити повністю. Адміністративного правопорушення не вчиняв, а відповідач не надав доказів, відсутня відеозйомка, фотозйомка, про що зазначає у відзиві відповідач.

Представник відповідача Головного управління Національної поліції в Закарпатскій області Чубелка О.Ю. в судове засідання не з`явилася, належним чином повідомлялася про день, час та місце слухання справи.

Інспектор відділення поліції №1 (м. Свалява) Мукачівського районного управління поліції ГУНП в Закарпатській області Дешко О.В. в судове засідання не з`явився, належним чином повідомлявся про день, час та місце слухання справи.

Згідно ч. 4 ст. 175 Кодексу адміністративного судочинства України, подання заяв по суті справи є правом учасників справи.

Дослідивши письмові матеріали справи, суд приходить до висновку, що адміністративний позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Приписами ч.1 ст.55 Конституції України проголошено право кожного на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

Згідно ч.1 ст.5 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист.

Стаття 72 КАС України передбачає, що доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до частини 1 статті 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Судом встановлено, що згідно з постановою про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕНА №1284665 від 21 січня 2024 року ОСОБА_1 притягнутий до адміністративної відповідальності за ч.2 ст.122 КУпАП у виді штрафу в розмірі 510 гривень за те, що «21 січня 2024 року о 12.15 годин на трасі М06 750 км. керував транспортним засобом Кіa Sorento НОМЕР_1 без ввімкненого ближнього світла фар поза населеним пунктом, чим порушив п.9.8 ПДР України( з 01.10. по 01.05. на т/з поза населеними пунктами повинні бути ввімкнені денні ходові вогні або ближнє світло фар).

В графі 8 та 9 підпис особи яка притягнута до адміністративної відповідальності відсутній. Наявний запис про відмову від отримання копії постанови та надіслання її копії рекомендованим листом вих.№713 від 22.01.2024.

Частина 2 статті 122 КУпАП передбачає відповідальність за порушення правил проїзду перехресть, зупинок транспортних засобів загального користування, проїзд на заборонний сигнал світлофора або жест регулювальника, порушення правил обгону і зустрічного роз`їзду, безпечної дистанції або інтервалу, розташування транспортних засобів на проїзній частині, порушення правил руху автомагістралями, користування зовнішніми освітлювальними приладами або попереджувальними сигналами при початку руху чи зміні його напрямку, використання цих приладів та їх переобладнання з порушенням вимог відповідних стандартів, користування під час руху транспортного засобу засобами зв`язку, не обладнаними технічними пристроями, що дозволяють вести перемови без допомоги рук (за винятком водіїв оперативних транспортних засобів під час виконання ними невідкладного службового завдання), а так само порушення правил навчальної їзди.

Згідно п. 9.8 Правил дорожнього руху під час руху механічних транспортних засобів у світлу пору доби з метою позначення транспортного засобу, що рухається, ближнє світло фар повинно бути увімкнене: а) у колоні; б) на маршрутних транспортних засобах, що рухаються по смузі, позначеній дорожнім знаком 5.8, назустріч загальному потоку транспортних засобів; в) на автобусах (мікроавтобусах), що здійснюють перевезення організованих груп дітей; г) на великовагових, великогабаритних транспортних засобах, сільськогосподарській техніці, ширина якої перевищує 2,6 м, та транспортних засобах, що здійснюють дорожнє перевезення небезпечних вантажів; ґ) на транспортному засобі, що буксирує; д) у тунелях.

На всіх механічних транспортних засобах поза населеними пунктами повинні бути ввімкнені денні ходові вогні, а в разі їх відсутності в конструкції транспортного засобу - ближнє світло фар.

В умовах недостатньої видимості на механічних транспортних засобах можна ввімкнути дальнє світло фар або додатково протитуманні фари за умови, що це не буде засліплювати інших водіїв.

Згідно зі ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, безпеки на автомобільному транспорті та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, відомостями та інформацією з Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів, а також іншими документами.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що грунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Згідно зі ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе лише за умови наявності юридичного складу адміністративного правопорушення, в тому числі встановлення вини особи в його вчиненні, яка підтверджена належними та допустимими доказами, а непідтвердження здійснення водієм правопорушення відповідними доказами не породжує правових підстав для притягнення його до адміністративної відповідальності. Вказана правова позиція викладена у постанові Верховного суду від 26 червня 2019 року у справі № 536/1703/17.

Представник відповідача Головного управління Національної поліції в Закарпатській області у відзиві посилається на те, що факт вчинення правопорушення ОСОБА_1 , окрім самої постанови, зафіксований поліцейським за допомогою портативних технічних приладів, однак надати такий відео доказ суду можливості немає.

У постанові від 26 квітня 2018 року по справі № 338/1/17 Верховний Суд висловив позицію про вірність висновків суду першої інстанції, що візуальне спостереження за дотриманням правил дорожнього руху працівниками органу Національної поліції може бути доказом у справі лише у тому випадку, коли воно зафіксовано у встановленому законом порядку. Для підтвердження порушення позивачем Правил дорожнього руху України відповідач, відповідно до ст. 251 КУпАП мав би надати, зокрема відеозапис події, фотокартки. Саме по собі описання адміністративного правопорушення не може бути належним доказом вчинення особою такого правопорушення. У постанові по справі № 357/10134/17 від 23 жовтня 2019 року Верховний Суд звернув увагу на приписи ст. 251 КУпАП, в якій обумовлено, що орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи на підставі доказів, тобто будь-яких фактичних даних, які встановлюються, зокрема, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, а також іншими документами. Відсутність в матеріалах справи будь-якого доказу, наприклад відеозапису з нагрудного реєстратора інспекторів патрульної поліції, який би підтвердив факт порушення позивачем правил дорожнього руху, свідчить про недоведеність суб`єктом владних повноважень правомірності прийнятої ним постанови.

Інших доказів на підтвердження наявності в діях позивача адміністративного правопорушення суду не надано.

Суд звертає увагу на те, що сама по собі постанова у справі про притягнення до адміністративної відповідальності не є беззаперечним доказом вини особи в тому чи іншому діянні, оскільки не являє собою імперативного факту доведеності вини особи, тобто не узгоджується із стандартом доказування «поза розумним сумнівом», не випливає зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту (постанова Верховного Суду від 14 травня 2020 року в справі № 240/12/17).

Частина друга ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує кожній людині доведення вини тільки в законному порядку на підставі законно здобутих доказів.

В справах про адміністративні правопорушення підлягає застосуванню положення ст. 62 Конституції України про те, що винуватість особи повинна бути доведена у встановленому законом порядку. Обвинувачення не може ґрунтуватись на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Зважаючи на відсутність належних доказів, які б підтверджували наявність вини ОСОБА_1 у вчиненому адміністративному правопорушенні, за викладених в оскаржуваній постанові у справі про адміністративне правопорушення обставин, суд дійшов висновку про скасування постанови серії ЕНА №1284665 від 21 січня 2024 року та закриття провадження по справі. Приписами ч. 1 ст. 139 КАС України передбачено, що при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Відтак, на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань Головного Управління Національної поліції в Закарпатскій області слід стягнути витрати по сплаті судового збору в сумі 605,60 грн.

В позовній заяві позивач просить про поновлення строку звернення до суду з адміністративним позовом, посилаючись на те, що про існування оскаржуваної постанови від 21.01.2024 року стало відомо лише 11.12.2024 року в Гусятинському відділі ДВС у Чортківському району Тернопільської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, долучивши копію постанови про відкриття виконавчого провадження від 02.12.2024 року ВП №76685051, постанову про арешт коштів боржника від 03.12.2024 року, копію постанови ЕНА №1284665 від 21 січня 2024 року, заяву адресовану начальнику Гусятинського відділу ДВС про надання копій вказаних документів із відміткою про їх отримання 11 грудня 2024 року.

Вирішуючи питання про поновлення строку звернення до суду з адміністративним позовом, суд зазначає наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 122 КАС України позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Згідно з ч. 2 ст. 286 КАС України позовну заяву щодо оскарження рішень суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності може бути подано протягом десяти днів з дня ухвалення відповідного рішення (постанови).

Відповідно до ч. 1 ст. 121 КАС України суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.

Поважними причинами визнаються лише ті обставини, які є об`єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи, пов`язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення процесуальних дій та підтверджені належними доказами.

Доводи позивача про поважність причин пропуску строку звернення до суду є обґрунтованими та такими, що підтверджені належними доказами, відтак строк звернення до суду слід поновити.

На підставі наведеного та керуючись ст.ст. 9, 72, 73, 77, 121, 139, 242-246, 286 КАС України, ст.ст. 251, 252, 280, 283 КУпАП, суд,-

УХВАЛИВ:

Поновити ОСОБА_1 строк звернення до суду з адміністративним позовом.

Позовні вимоги ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , жителя АДРЕСА_1 , паспорт серії НОМЕР_2 , РНОКПП НОМЕР_3 ) до Головного управління Національної поліції в Закарпатській області (адреса місцезнаходження: 88000, м. Ужгород, вулиця Ф.Ракоці, 13), інспектора відділення поліції №1 (м. Свалява) Мукачівського районного управління поліції ГУНП в Закарпатській області Дешко Олега Васильовича (89300, м. Свалява, вул. Духновича, 6, Закарпатської області) про скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності задовольнити.

Скасувати постанову серії ЕНА №1284665 від 21 січня 2024 року про накладення адміністративного стягнення на ОСОБА_1 по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі за ч.2 ст.122 КУпАП, у вигляді штрафу в розмірі 510 гривень, а провадження по справі про адміністративне правопорушення - закрити.

Стягнути в користь ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Національної поліції в Закарпатській області судовий збір у розмірі 605,60 грн.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.

Рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку до Восьмого апеляційного адміністративного суду через Гусятинський районний суд Тернопільської області.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення виготовлено 08.01.2026 року.

Суддя Гусятинського районного суду

Тернопільської області Елла МИТРАЖИК