Справа № 520/30703/25
Суддя: Сліденко А.В.
Дата ухвалення: 2026-01-09 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Харківський окружний адміністративний суд
У Х В А Л А

з питання витребування доказів,

з питання застосування заходів процесуального примусу

09 січня 2026 року справа № 520/30703/25

Харківський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Сліденка А.В., розглянувши у порядку письмового провадження справу за позовом ОСОБА_1 (далі за текстом - позивач, заявник) до Військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України (далі за текстом - відповідач, суб"єкт владних повноважень, орган публічної адміністрації) про: 1) визнання протиправними дії Військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України щодо зменшення відсоткового розміру встановлених премій при перерахунку ОСОБА_1 щомісячного грошового забезпечення за період з 03.08.2022 по 19.05.2023 на виконання судового рішення справи № 520/27632/24. 2) зобов`язання Військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України здійснити ОСОБА_1 перерахунок окремих складових щомісячного грошового забезпечення, а саме щомісячних премій з 03.08.2022 по 19.05.2023 у належних відсоткових розмірах: серпень 2022- січень 2023 у розмірі - 260%, лютий 2023-травень 2023 у розмірі - 510% посадового окладу, установлених Військовою частиною НОМЕР_1 Національної гвардії України з урахуванням судового рішення по справі № 520/27632/24 та провести виплату недоотриманих сум грошового забезпечення,

встановив:

Спір у даній справі виник з підстав незгоди заявника з діями суб"єкта владних повноважень під час виконання рішення Харківського окружного адміністративного суду у справі № 520/27632/24, а саме у зв`язку із безпідставним зменшенням Військовою частиною НОМЕР_1 Національної гвардії України (на думку сторони позивача) показника відсоткового розміру премій, які були фактично встановлені та виплачені позивачу в період проходження військової служби.

Так, заявник проходив військову службу з 03.08.2022р. по 19.06.2024 на штатній військовій посаді в організаційній структурі Військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України.

Не погодившись із повнотою розрахунку грошового забезпечення при звільненні, заявник звернувся з позовом до суду.

Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 17.03.2025 у справі №520/27632/24 було визнано протиправною бездіяльність військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України щодо ненарахування та невиплати ОСОБА_1 за період з 03.08.2022 до 20.05.2023 грошового забезпечення у зв`язку із проходженням військової служби, без врахування розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня відповідного календарного року. Зобов`язано військову частину НОМЕР_1 Національної гвардії України провести нарахування та виплату ОСОБА_1 за період з 03.08.2022 до 20.05.2023 грошового забезпечення у зв`язку із проходженням військової служби, із застосуванням розрахункової величини прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 01.01.2022 (2481,00 грн) та 01.01.2023 (2684,00 грн) відповідно, для обчислення посадового окладу та окладу за військовим званням, згідно з постанови Кабінету Міністрів України від 30 серпня 2017 року № 704 Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб, із урахуванням раніше виплачених сум. Зобов`язано військову частину НОМЕР_1 Національної гвардії України провести нарахування та виплату ОСОБА_1 середній заробіток за час затримки розрахунку при звільнені за період з 20.06.2024 до 19.12.2024, що складає 183 календарні дні, та становить у розмірі 260101 (двісті шістдесят тисяч сто одну) гривню 56 копійок.

За викладеними у позові твердженнями, на виконання вищевказаного рішення суду у справі №520/27632/24 Військова частина НОМЕР_1 Національної гвардії України здійснила заявнику перерахунок грошового забезпечення (основних та додаткових видів), про що повідомила листом № 40/05/13-К-166-Аз від 06.09.2025.

За твердженнями заявника, під час проходження служби та до ініціювання судового процесу в межах справи №520/27632/24 показник відсоткового значення такого виду грошового забезпечення як премія згідно з листом суб`єкта владних повноважень від 10.11.2025 №40/05/13-К-239-Аз становив: за період серпень 2022р.-січень 2023р. у розмірі - 260%; за період лютий 2023р. - травень 2023р. у розмірі - 510%.

Проте, після виконання суб"єктом владних повноважень рішення суду у справі №520/27632/24 показник відсоткового значення такого виду грошового забезпечення як премія зазнав змін, а саме: за період серпень 2022р.січень 2023р. почав складати - 110% (замість 260% первісних); за період лютий 2023р.-травень 2023 почав складати - 250% (замість 510% первісних).

Разом з тим, згідно з перерахунком грошового забезпечення заявника розмір премії з 03.08.2022р. по 28.02.2023р. до перерахунку було встановлено 250% грошового забезпечення, а після перерахунку розмір премії склав 110%; розмір премії з 01.03.2023р. по 19.05.2023р. до перерахунку було встановлено 510% грошового забезпечення, а після перерахунку розмір премії склав 250% (а.с. 10 зворот).

Ухвалою суду від 24.11.2025 р. по даній справі було відкрито провадження у порядку ст. 262 КАС України, а відповідача зобов`язано у строк не пізніше 15 днів з дати отримання копії ухвали подати до суду, зокрема, усі докази на підтвердження власних аргументів проти позову, а також повного, вичерпного і всебічного висвітлення обставин спору та спростування доводів заявника, зокрема, але не виключно докази про проходження заявником публічної служби із відображенням дати зарахування на кожну нову штатну посаду та звільнення/переміщення/переведення; докази про розмір, структуру, складові грошового забезпечення протягом усього періоду проходження служби у спірних правовідносинах у розрізі кожного окремого календарного місяця; докази відповідності реально вчиненого управлінського волевиявлення суб"єкта владних повноважень з приводу призначення, обчислення, нарахування, виплату видів грошового забезпечення вимогам ч.2 ст.2 КАС України, а також будь-які інші докази, котрі доводять необґрунтованість позову.

Дану ухвалу відповідач отримав - 24.11.2025р. о 14:38 год в системі "Електронний суд" та 08.12.2025 надав до суду відзив на позов.

Утім, станом на 09.01.2026р. суб"єкт владних повноважень - відповідач жодних з витребуваних документів до суду не подав.

Натомість, у відзиві на позов (поданому до суду - 08.12.2025р.) акцентується увага виключно на недотриманні заявником (на думку сторони відповідача) строку звернення до суду та на відсутності відмови у наданні оновленої довідки про перерахунок грошового забезпечення.

Усупереч ч.2 ст.44, п.2 ч.5 ст.44, п.4 ч.5 ст.44, п.5 ч.5 ст.44, ч.3 ст.79, ч.2 ст.162, ч.4 ст.162 КАС України відповідач не подав до суду ЖОДНОГО доказу з приводу грошового забезпечення заявника у межах спірних правовідносин до виконання рішення Харківського окружного адміністративного суду від 17.03.2025 у справі №520/27632/24 та після виконання рішення Харківського окружного адміністративного суду від 17.03.2025 у справі №520/27632/24 і не зазначив у тексті відзиву на позов ЖОДНОЇ обставини про розміри та відсоткові значення такого виду грошового забезпечення заявника як премія до виконання рішення Харківського окружного адміністративного суду від 17.03.2025 у справі №520/27632/24 та після виконання рішення Харківського окружного адміністративного суду від 17.03.2025 у справі №520/27632/24.

Отже, відповідачем, який у розумінні п.7 ч.1 ст.4 КАС України є суб`єктом владних повноважень (за відсутності доказів існування будь-яких поважних причин), не забезпечено виконання ані вимог ухвали Харківського окружного адміністративного суду від 24.11.2025р. у справі №520/30703/25 про прийняття позову до розгляду, ані положень ст.162 КАС України.

Водночас із цим суд відмічає, що подані заявником докази (у вигляді письмових документів, які раніше були створені саме суб`єктом владних повноважень - відповідачем) містять явно та очевидно взаємно суперечливі відомості про різний показник відсоткового значення розміру премій за одні й ті самі календарні періоди проходження заявником військової служби.

Так, згідно з листом відповідача - Військової частини НОМЕР_1 від 10.11.2025р. №40-05/13-К-339-Аз заявнику призначались премії з серпня 2022р. по січень 2023р. у розмірі - 260%, а з лютого 2023р. по дату звільнення (19.06.2024р.) заявнику призначались премії у розмірі - 510%.

Лист Військової частини НОМЕР_1 від 10.11.2025р. №40-05/13-К-339-Аз підписаний командиром Військової частини НОМЕР_1 .

Однак, згідно із довідкою, котра є додатком до листа Військової частини НОМЕР_2 від 06.09.2025р. №40/05/13-К-167-Аз за період 03.08.2022р.-28.02.2023р. заявнику призначались премії у розмірі - 250%, а за період 01.03.2023р. по 19.05.2023р. заявнику призначались премії - 510%.

Відтак, існують істотні та суттєві суперечності відносно відсоткового показника премії заявника за період 03.08.2022р.-28.02.2023р. (а саме - 250% чи 260%) та відносно періоду 01.02.2023р.-28.02.2023р. (а саме - 250% чи 510%).

Згадані довідка та лист Військової частини НОМЕР_2 від 06.09.2025р. №40/05/13-К-167-Аз підписані т.в.о. начальника фінансового відділення (головного бухгалтера) Військової частини НОМЕР_1 та т.в.о. командира Військової частини НОМЕР_1 відповідно.

Приєднані до позову копії наказів Військової частини НОМЕР_1 від 07.09.2022р. №240, від 11.10.2022р. №330, від 07.11.2022р. №397, від 15.12.2022р. №508, від 13.03.2023р. №325, від 06.04.2023р. №406, від 10.05.2023р. №632, від 09.06.2023р. №806, від 10.07.2023р. №1066, від 12.08.2023р. №1251, від 12.09.2023р. №1464, від 12.10.2023р. №1642, від 14.11.2023р. №1885, від 12.12.2023р. №2112, від 17.01.2024р. №114, від 13.02.2024р. №255, від 14.03.2024р. №462, від 12.04.2024р. №636, від 13.05.2024р. №800, від 12.06.2024р. №950, від 12.07.2024р. №1111 цих суперечностей не усувають, позаяк не містять ані відомостей про розмір окладу заявника за посадою, ані відомостей про показники відсоткового значення розміру премій заявника.

Окреслена процесуальна поведінка відповідача свідчить про неналежне виконання покладених на нього процесуальних обов`язків, передбачених ч.2 ст.44, п.2 ч.5 ст.44, п.4 ч.5 ст.44, п.5 ч.5 ст.44, ч.3 ст.79, ч.2 ст.162, ч.4 ст.162 КАС України.

Унаслідок цього, суд об"єктивно позбавлений можливості встановити об`єктивну істину у даному спорі.

Згідно з ч.ч.2, 4, 5, ст.44 КАС України учасники справи зобов"язані: сприяти своєчасному, всебічному, повному та об`єктивному встановленню всіх обставин справи; подавати наявні у них докази в порядку та строки, встановлені законом або судом, не приховувати докази; надавати суду повні і достовірні пояснення з питань, які ставляться судом, а також учасниками справи в судовому засіданні.

Відповідно до ч.3 ст.79 КАС України відповідач, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, повинні подати суду докази разом із поданням відзиву або письмових пояснень третьої особи.

За правилами п.1 ч.4 ст.162 КАС України до відзиву додаються докази, які підтверджують обставини, на яких ґрунтуються заперечення відповідача, якщо такі докази не надані позивачем.

Як то указано у ч.4 ст.79 КАС України, якщо доказ не може бути поданий у встановлений законом строк з об`єктивних причин, учасник справи повинен про це письмово повідомити суд та зазначити: доказ, який не може бути подано; причини, з яких доказ не може бути подано у зазначений строк. Учасник справи також повинен надати докази, які підтверджують, що він здійснив усі залежні від нього дії, спрямовані на отримання відповідного доказу.

Аналогічне по суті правило сформульовано законодавцем і у положеннях ч.7 ст.80 КАС України, де указано, що особи, які не мають можливості подати доказ, який витребовує суд, або не мають можливості подати такий доказ у встановлені строки, зобов`язані повідомити про це суд із зазначенням причин протягом п`яти днів з дня вручення ухвали.

Ухвалою суду від 24.11.2025р. на виконання імперативних приписів ч.4 ст.9 КАС України у цілях з`ясування обєктивної істини за власною ініціативою безвідносно до доводів сторін на процесуальної поведінки учасників справи судом у відповідача були витребувані усі докази на підтвердження власних аргументів проти позову, а також повного, вичерпного і всебічного висвітлення обставин спору та спростування доводів заявника, зокрема, але не виключно докази про проходження заявником публічної служби із відображенням дати зарахування на кожну нову штатну посаду та звільнення/переміщення/переведення; докази про розмір, структуру, складові грошового забезпечення протягом усього періоду проходження служби у спірних правовідносинах у розрізі кожного окремого календарного місяця; докази відповідності реально вчиненого управлінського волевиявлення суб"єкта владних повноважень з приводу призначення, обчислення, нарахування, виплату видів грошового забезпечення вимогам ч.2 ст.2 КАС України, а також будь-які інші докази, котрі доводять необґрунтованість позову).

Будь-яких процесуальних документів відповідача з приводу неможливості подання доказів до суду не надходило.

Окрім того, будь-яких процесуальних документів відповідача з приводу неможливості подання доказів з поважних причин до суду не надходило.

Суд змушений зазначити, що згідно з п.9 ч.3 ст.2 КАС України до основних засад (принципів) адміністративного судочинства належить неприпустимість зловживання процесуальними правами.

Частиною 2 ст.44 КАС України передбачено, що учасники справи зобов`язані добросовісно користуватися належними їм процесуальними правами і неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

Відповідно до ч.1 ст.45 КАС України учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами. Зловживання процесуальними правами не допускається.

Згідно з ч.4 ст.45 КАС України суд зобов`язаний вживати заходів для запобігання зловживанню процесуальними правами. У випадку зловживання учасником судового процесу його процесуальними правами, суд застосовує до нього заходи, визначені цим Кодексом.

За визначенням ч.1 ст.144 КАС України заходами процесуального примусу є процесуальні дії, що вчиняються судом у визначених цим Кодексом випадках з метою спонукання відповідних осіб до виконання встановлених в суді правил, добросовісного виконання процесуальних обов`язків, припинення зловживання правами та запобігання створенню протиправних перешкод у здійсненні судочинства.

У розумінні п.5 ч.1 ст.145 КАС України одним із заходів процесуального примусу є штраф.

Частиною 1 ст.149 КАС України передбачено, що суд може постановити ухвалу про стягнення в дохід Державного бюджету України з відповідної особи штрафу у сумі від 0,3 до трьох розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб у випадках: 1) невиконання процесуальних обов`язків, зокрема ухилення від вчинення дій, покладених судом на учасника судового процесу; 2) зловживання процесуальними правами, вчинення дій або допущення бездіяльності з метою перешкоджання судочинству; 3) неповідомлення суду про неможливість подати докази, витребувані судом, або неподання таких доказів без поважних причин суб`єктом владних повноважень; 4) використання під час процедури врегулювання спору за участю судді портативних, аудіотехнічних пристроїв, а також здійснення фото- і кінозйомки, відео-, звукозапису.

Частиною 2 ст.149 КАС України визначено, що суд може постановити ухвалу про стягнення в дохід Державного бюджету України з відповідної особи штрафу у сумі від одного до десяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб у випадках: 1) повторного чи систематичного невиконання процесуальних обов`язків; 2) неодноразового зловживання процесуальними правами; 3) повторного чи систематичного неподання витребуваних судом доказів без поважних причин або без їх повідомлення; 4) невиконання ухвали про забезпечення позову або доказів.

Суд вважає, що у діянні відповідача міститься склад одночасно двох протиправних вчинків, а саме: 1) неповідомлення суду про неможливість подання витребуваних судом доказів; 2) неподання суб`єктом владних повноважень витребуваних судом доказів без поважних причин (п.3 ч.1 ст.149 КАС України ).

Окреслені діяння не можуть вчинятись неусвідомлено чи нецілеспрямовано.

Наслідком вчинення окреслених діянь є фактична неможливість відправлення правосуддя у зв`язку із відсутністю у фізичному розпорядженні органу судової влади об"єктивних даних, котрі у розумінні ч.2 ст.73 КАС України входять до предмету доказування і необхідні для з"ясування істини у спорі.

З урахуванням причини виникнення спору, правового статусу заявника у межах спірних правовідносин як військовослужбовця, характеру спірних правовідносин та суті спору, змісту процесуальної поведінки відповідача та створених вчинком суб"єкта владних повноважень наслідків (неможливість розгляду справи по суті) з відповідача у дохід Державного бюджету України належить стягнути штраф у сумі одного розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, тобто - 3.328,00 грн (3.328,00грн. прожиткового мінімуму для працездатних осіб згідно зі абз.4 ст.7 Закону України від від 03.12.2025 № 4695-IX "Про Державний бюджет України на 2026 рік" * 1).

Сукупність викладених вище обставин об`єктивно зумовлює також прийняття судом процесуального рішення про повторне витребування доказів.

Керуючись ст.ст.8, 19, 124, 129 Конституції України, ст.ст.4-12, 44, 45, 77-80, 144, 145, 149, 241-243, 248, 256, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ухвалив:

1.Стягнути з Військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України (ідентифікаційний код - НОМЕР_3 ; місцезнаходження - АДРЕСА_1 ) 3.328,00 грн (три тисячі триста двадцять вісім гривень 00 коп.) штрафу у порядку пункту 3 частини 1 статті 149 Кодексу адміністративного судочинства України на Держави Україна в особі Державної судової адміністрації України (код за ЄДРПОУ - 26255795, місцезнаходження - 01601, м. Київ, вул. Липська, 18/5, отримувач коштів: ГУК у м. Києві/Печерс.р-н/21081100, код отримувача - 37993783, банк отримувача - Казначейство України (ЕАП), рахунок отримувача - UA0026007, код класифікації доходів бюджету - 21081100).

2.Повторно витребувати у Військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України докази усі на підтвердження власних аргументів проти позову, а також повного, вичерпного і всебічного висвітлення обставин спору та спростування доводів заявника, зокрема, але не виключно докази про проходження заявником публічної служби із відображенням дати зарахування на кожну нову штатну посаду та звільнення/переміщення/переведення; докази про розмір, структуру, складові грошового забезпечення протягом усього періоду проходження служби у спірних правовідносинах у розрізі кожного окремого календарного місяця; докази відповідності реально вчиненого управлінського волевиявлення суб"єкта владних повноважень з приводу призначення, обчислення, нарахування, виплату видів грошового забезпечення вимогам ч.2 ст.2 КАС України, а також будь-які інші докази, котрі доводять необґрунтованість позову), у тому числі і докази про причини суперечностей у складених Військовою частиною НОМЕР_1 офіційних письмових документах стосовно показника відсоткового значення розміру премій призначених ОСОБА_1 за період з 03.08.2022 по 19.05.2023 до виконання рішення Харківського окружного адміністративного суду від 17.03.2025 у справі №520/27632/24 та після виконання рішення Харківського окружного адміністративного суду від 17.03.2025 у справі №520/27632/24 із наданням підтвердних первинних фінансово-облікових документів.

3.Зобов`язати подати витребувані докази до суду протягом 5 днів від дати отримання цієї ухвали.

4.Роз`яснити, що суд може скасувати ухвалу про стягнення штрафу, якщо особа, щодо якої її постановлено, виправила допущене порушення та (або) надала докази поважності причин невиконання відповідних вимог суду чи своїх процесуальних обов`язків.

5.Копії даної ухвали направити учасникам справи з урахуванням належності до кола суб`єктів владних повноважень та відомостей про офіційні адреси в ЄСІТС. Сповістити, що інформація відносно справи може бути отримана за посиланням: http://court.gov.ua/fair/sud2070.

6.Роз`яснити, що строк пред`явлення цієї ухвали суду до виконання становить три місяці з дня набрання законної сили, тобто з моменту підписання.

7.Роз`яснити, що судове рішення в частині стягнення штрафу може бути оскаржено в апеляційному порядку до Другого апеляційного адміністративного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня його складання; в іншій частині ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя А.В. Сліденко