Справа № 280/171/26
Суддя: Батрак Інна Володимирівна
Дата ухвалення: 2026-01-12 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЗАПОРІЗЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

ПРО ЗАБЕЗПЕЧЕННЯ АДМІНІСТРАТИВНОГО ПОЗОВУ

12 січня 2026 рокуСправа № 280/171/26 м.Запоріжжя

Суддя Запорізького окружного адміністративного суду Батрак І.В., розглянувши заяву представника позивача, адвоката Філіної Єлизавети Василівни про забезпечення позову по адміністративній справі

за позовом ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ідентифікаційний код НОМЕР_1 )

до Військової частини НОМЕР_2 ( АДРЕСА_2 , код ЄДРПОУ НОМЕР_3 )

про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

08.01.2026 через систему «Електронний суд» до Запорізького окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 (далі - позивач), в особі представника адвоката Філіної Єлизавети Василівни, до Військової частини НОМЕР_2 (далі відповідач), в якій з урахуванням уточнення позовних вимог просить суд:

визнати протиправною та скасувати відмову відповідача у звільненні з військової служби позивача згідно рапорту від 11 жовтня 2025 року;

зобов`язати відповідача прийняти рішення про звільнення позивача з військової служби згідно підпункту Г пункту 2 частини 4 та абзацу 13 пункту 3 частини 12 статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок та військову службу», за сімейними обставинами, у зв`язку з необхідністю здійснення постійного догляду за особою з інвалідністю 2 групи, згідно поданого рапорту.

Ухвалою від 12.01.2026 у справі відкрите спрощене позовне провадження, розгляд справи призначений без виклику (повідомлення) сторін.

Одночасно з подачею адміністративного позову представником позивача через систему «Електронний суд» до суду надійшла заява про вжиття заходів забезпечення позову, відповідно до якої представник просить заборонити відповідачу вчиняти дії щодо переведення, переміщення або відрядження позивача з розташування ВЧ НОМЕР_2 , розташованої на території Запорізької територіальної громади, задля можливості останнього здійснювати догляд за батьком, до ухвалення рішення по справі.

Обґрунтовуючи необхідність вжиття заходів забезпечення позову, заявник зазначає, що будучи студентом мав відстрочку від призову за мобілізацією відповідно до ст.23 Закону України «Про мобілізацію та мобілізаційну підготовку». Проте 18.06.2025 позивача було мобілізовано до Військової частини НОМЕР_2 . Вважаючи дії та рішення протиправним позивач звернувся з позовом до суду. Рішенням Запорізького окружного суду від 24.10.2025 суду у справі №280/7303/25 позов задоволено.

Визнано протиправним та скасовано наказ начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 в частині призову та направлення для проходження військової служби під час мобілізації, в особливий період резервістів і військовозобов`язаних, ОСОБА_1 , відповідно до поіменного списку військовозобов`язаних, які призвані ІНФОРМАЦІЯ_2 та направлені у складі команди 3029 від 18.06.2025.

Визнано протиправним та скасовано наказ командира Військової частини НОМЕР_4 Національної гвардії України №176 від 18.06.2025 року в частині зарахування до списків особового складу Військової частини НОМЕР_4 Національної гвардії України ОСОБА_1 на посаду стрільця 1-го взводу оперативного призначення 1-ої роти оперативного призначення (на бронетранспортерах) НОМЕР_5 батальйону оперативного призначення військової частини НОМЕР_4 Національної гвардії України.

Зобов`язано Військову частину НОМЕР_4 Національної гвардії України виключити ОСОБА_1 зі списків особового складу Військової частини НОМЕР_4 Національної гвардії України.

При цьому позивач зазначає що має право на звільнення з військової служби за сімейними обставинами, так як має матір інваліда 1 групи, яка згідно довідки ЛКК потребує стороннього догляду та має батька інваліда 2 групи , який згідно довідки ЛКК потребує стороннього догляду.

На теперішній час, позивач продовжує несення служби у лавах ЗСУ, при цьому командуванням ВЧ повідомлено його направлення до іншої частини, іншого регіону. Батьки позивача мешкають в Запоріжжі та потребують постійного догляду, який окрім його сина більше ніхто не може надати. У випадку не вжиття судом заходів забезпечення позову, існує очевидна небезпека заподіяння шкоди моїм правам та інтересам до ухвалення рішення в адміністративній справі, для відновлення яких необхідно буде докласти значних зусиль та витрат.

Визначаючись щодо наявності підстав для забезпечення позову, суд зазначає наступне.

Відповідно до частини 1 статті 154 КАС України заява про забезпечення позову розглядається судом, у провадженні якого перебуває справа або до якого має бути поданий позов, не пізніше двох днів з дня її надходження, без повідомлення учасників справи.

З огляду на викладене, суд вважає за можливе розглянути заяву без повідомлення учасників справи у письмовому провадженні.

Відповідно до частини 1 статті 150 КАС України суд за заявою учасника справи або з власної ініціативи має право вжити визначені цією статтею заходи забезпечення позову.

Згідно пунктів 1, 2 частини 2 статті 150 КАС України забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду або очевидними є ознаки протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, та порушення прав, свобод або інтересів особи, яка звернулася до суду, таким рішенням, дією або бездіяльністю.

Таким чином, законодавством встановлено вичерпний перелік підстав для вжиття заходів забезпечення адміністративного позову, а суд повинен, виходячи з конкретних доказів, встановити, чи існує хоча б одна з названих підстав, і оцінити, чи не може застосування заходів забезпечення позову завдати більшої шкоди, ніж та, якій можна запобігти.

Вирішуючи питання про доцільність вжиття заходів забезпечення позову суд виходить з того, що умовою застосування заходів забезпечення позову є достатньо обґрунтоване припущення, що майнові або немайнові інтереси та/або права позивача будуть погіршені, порушені і на момент виконання рішення суду, у разі задоволення позову, їх слід буде відновити шляхом вчинення певних дій.

Відповідно до роз`яснень постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» від 22.12.2006 року №9 та постанови Пленуму Вищого адміністративного суду України «Про практику застосування адміністративним судами окремих положень Кодексу адміністративного судочинства України під час розгляду адміністративних справ» від 06.03.2008 року №2, розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

При розгляді клопотання про вжиття заходів забезпечення позову суд повинен дати оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжитих заходів з урахуванням: розумності, обґрунтованості й адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників процесу; наявності зв`язку між конкретним видом, що застосовується для забезпечення позову, і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий вид забезпечення забезпечити фактичне виконання рішення суду у разі його задоволення; ймовірності виникнення ускладнень для виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів.

За своєю суттю інститут забезпечення позову в адміністративному судочинстві є інститутом попереднього судового захисту. Метою його запровадження є гарантування виконання рішення суду у випадку задоволення позову, існування очевидної небезпеки заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам позивача до ухвалення рішення у справі.

Мета забезпечення позову це хоча і негайні, проте тимчасові заходи, направлені на недопущення утруднення чи неможливості виконання судового рішення, а також перешкоджання спричинення значної шкоди заявнику. Таким чином, заходи забезпечення позову не мають якогось дискримінаційного характеру стосовно якоїсь із сторін у спорі; їх застосування здійснюється в рамках дискреційних повноважень суду і на основі принципів змагальності та процесуального рівноправ`я сторін.

Судом встановлено, що позивач проходить військову службу у ВЧ НОМЕР_2 .

Так 11.10.2025 позивач звернувся до командування ВЧ НОМЕР_2 з рапортом про звільнення з військової служби на підставі підпункту «г» пункту 2 частини 4 та абзацу 13 пункту 3 частини 12 статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок та військову службу», а саме: необхідність здійснення постійного догляду за одним із свої батьків, який є особою з інвалідністю 1 чи 2 групи.

22 жовтня 2025 року рапорт не було погоджено.

Вважаючи дії відповідача протиправними позивач звернувся до суду з цим позовом.

З матеріалів справи вбачається, що позивач є сином матері - ОСОБА_2 , інваліда 1 групи та батька ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , інваліда 2 групи, які потребують стороннього догляду.

За висновком ЛКК № 27 від 17.07.2025 батькові позивача, який проживає в місті Запоріжжя, рекомендовані соціальні послуги з догляду на непрофесійній основі від фізичної особи, при цьому батькові позивача визначена 6 ступінь IV групи рухової активності (сума балів 48).

За висновком ЛКК № 28 від 17.07.2025 матері позивача, яка проживає в місті Запоріжжя, рекомендовані соціальні послуги з догляду на непрофесійній основі від фізичної особи, при цьому батькові позивача визначена 7 ступінь IV групи рухової активності (сума балів 38,5).

Згідно з показниками, за якими здійснюється комплексне визначення ступеня індивідуальних потреб особи, яка потребує надання соціальних послуг (таблиця 1 додатку 1 до Державного стандарту догляду вдома, затвердженого наказом Міністерства соціальної політики України від 13.11.2013 №760, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 22.11.2013 за №1990/24522), 6 та 7 ступеню IV групи рухової активності (43-53 бали) властиві такі характеристики:

Може вмиватися, розчісуватися, чистити зуби, взуватися і вдягатися, приймати їжу з частковою сторонньою допомогою. Може частково контролювати акти сечовиділення та дефекації.

Пересування в більшості випадків обмежене кімнатою. У рідких випадках може виходити у двір із супроводом.

Приймає ванну чи душ зі сторонньою допомогою. Користується туалетом зі сторонньою допомогою (потребує допомоги при збереженні рівноваги, вдяганні, роздяганні).

Основні види домашнього господарства вести не може. Може приготувати прості страви й випрати невеликі речі.

Потребує допомоги у здійсненні покупок чи отриманні послуг.

Може користуватись телефоном.

Приймає лікарські засоби самостійно чи з незначною допомогою. Може розпоряджатися особистими коштами.

Отримувач соціальної послуги має виражену залежність від сторонньої допомоги та догляду з урахуванням наявних обмежень у життєдіяльності та умов проживання і факторів ризику (часткової і повної сторонньої допомоги та догляду потребує виконання отримувачем соціальної послуги до 100% простих та складних дій, із них 60% і більше потребують часткової сторонньої допомоги).

При розгляді заяви про забезпечення, суд не може надавати оцінку правомірності дій, рішень чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень на які посилається заявник, оскільки виключно за результатами розгляду справи по суті судом надається повна, всебічна та об`єктивна оцінка оскаржуваному рішенню, дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень.

Разом з тим, враховуючи викладені вище обставини, задля збереження наявного стану спірних правовідносин до розгляду справи по суті заявлених позовних вимог, а також задля унеможливлення спричинення значної шкоди позивачу, суд вважає за необхідне вжити заходи забезпечення позову.

Згідно з Рекомендацією NR (89) 8 про тимчасовий судовий захист в адміністративних справах, прийнятою Комітетом міністрів Ради Європи 13.09.1989 року, рішення про вжиття тимчасового захисту може, зокрема, прийматися у разі, якщо виконання адміністративного акта може спричинити значну шкоду, відшкодування якої неминуче пов`язано з труднощами, і якщо на перший погляд наявні достатньо вагомі підстави для сумнівів у правомірності такого акта. Суд, який постановляє вжити такий захід, не зобов`язаний одночасно висловлювати думку щодо законності чи правомірності відповідного адміністративного акту; його рішення стосовно вжиття таких заходів жодним чином не повинно мати визначального впливу на рішення, яке згодом має бути ухвалено у зв`язку з оскарженням адміністративного акту.

Суд також наголошує, що будь-яке забезпечення позову в адміністративній справі є наданням тимчасового захисту до вирішення справи по суті, який застосовується у виключних випадках за наявності об`єктивних обставин, які дозволяють зробити обґрунтоване припущення, що невжиття відповідних заходів потягне за собою більшу шкоду, ніж їх застосування.

Таким чином, здійснивши оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів забезпечення позову, з урахуванням співмірності таких заходів, а також виходячи із принципів справедливості та гуманізму, суд висновує, що заява про забезпечення позову підлягає задоволенню.

За приписами статті 156 КАС України, ухвала суду про забезпечення позову підлягає негайному виконанню з дня її постановлення незалежно від її оскарження і відкриття виконавчого провадження. Особи, винні в невиконанні ухвали про забезпечення позову, несуть відповідальність, встановлену законом.

Керуючись ст. ст. 150, 151, 154, 156, 248, 256, 294 КАС України, суддя -

УХВАЛИВ:

Заяву представника ОСОБА_1 , адвоката Філіної Єлизавети Василівни про забезпечення позову задовольнити.

Заборонити командуванню Військової частин НОМЕР_2 вчиняти дії та/або приймати рішення (накази, розпорядження тощо) щодо переміщення, переведення або відрядження за межі міста Запоріжжя Запорізької області військовослужбовця (на теперішній час стрільця !-го взводу оперативного призначення 1-ої роти оперативного призначення (на бронетранспортерах) 1-го батальйону оперативного призначення ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , до набрання законної сили рішенням суду у справі №280/171/26.

У відповідності до ст.14 КАС України, ухвали суду, що набрали законної сили є обов`язковими до виконання на свій території України. Не виконання судових рішень тягне за собою відповідальність, встановлену законом.

Ухвала набирає законної сили з моменту підписання.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Третього апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги в 15-денний строк з дня її підписання. Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Суддя І.В. Батрак